GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ליה נירגד: הם צריכים לעשות משהו מיוחד כדי לקבל את ההטבות החדשות?
<גליה מאיר אריכא: לא.
חיים כץ: הם ברשימות.
חיים כץ: הם יקבלו את זה אוטומטית.
חיים כץ: צהריים טובים, עדיין יום שני בשבוע, י' באדר א' "ד, 10 בפברואר 2014.
חיים כץ: על סדר-היום: הצעת חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון - היעדרות מעבודה למשפחות שכולות ביום הזיכרון הפרטי), התשע"ד-2013, של חבר הכנסת ראובן ריבלין.
ראובן ריבלין: השתתפתי בהרבה אזכרות, הרבה ימי זיכרון, ימי זיכרון קולקטיביים וימי זיכרון אישיים של כל חלל וחלל.
ראובן ריבלין: לצערי הרב, יש לנו הרבה ימי זיכרון אישיים, שנעשים ברמה קולקטיבית, כמו אסון הע"ג, שאחד מהאנשים המובילים את המשפחות השכולות, בנו נפל חלל שם.
ראובן ריבלין: חשבתי, כאשר הגיעו אליי האחים והאחיות של חללי צה"ל לדורותיהם, מה עוד שאותם אלה שנפלו על מזבח המולדת במלחמת הקוממיות, במלחמת סיני – אתה היום כמעט לא רואה הורים; אתה יכול לראות רק אחים ואחיות, שגם הם כבר בגילאים מאוד מתקדמים.
ראובן ריבלין: היום האחים והאחיות שואלים ושאלו במשך שנים רבות, מדוע לא מכירים בהם כקבוצה שהיא גם נמצאת באותו אבל ויגון שהציבור בישראל לא מכיר בהם?
ראובן ריבלין: לא מכיר בהם, אולי לא מתוך רצון לפגוע בהם, אלא לא מכיר בהם מתוך הגישה שיש הורים או יש בנים, ונשים ובעלים, ומעבר לכך לא צריך להיות.
ראובן ריבלין: היום, כאשר אנחנו נמצאים במצב שבו האחים והאחיות הם המשפחה, ופעמים רבות הם המשפחה היחידה, אני חושב שהגיעה העת לבוא ולאפשר לאחים ואחיות לקבל ביום השנה של נפילתו של בן המשפחה או בת המשפחה, להשתתף בטקס הזיכרון כדבר שמקנה לו זכות.
ראובן ריבלין: אני הצעתי את הצעת החוק כאשר נאמר, שכל אחד מבני המשפחה, שהוא אח או אחות, יוכל להשתתף, בנוסף, כמובן, להורים או לבנים, אם קיימים כאלה, יוכל להשתתף מתוך כך שהמעביד יצטרך לתת לו יום חופש.
חיים כץ: לשלם לו.
ראובן ריבלין: זה לא צריך להיות כל היום, אבל אם יש צורך באותה מידה, לקבל יום חופש כדי להשתתף ביום הזיכרון.
ראובן ריבלין: משרדי האוצר והכלכלה ביקשו ממני להגביל את העניין, שיוכל בן המשפחה לקחת את זה כיום בחירה, שמתוך ימי הבחירה שקיימים במערכת חוקי העבודה, הוא יוכל לומר: יום הבחירה שלי הוא לא יום תשעה באב, שהוא יום אבל לאומי – אני בוחר את יום הבחירה ביום האבל האישי שלי.
ראובן ריבלין: אמרתי: תשעה באב.
ראובן ריבלין: אפשר לומר תענית אסתר.
מיקי רוזנטל: 1 במאי.
ראובן ריבלין: 1 במאי הוא יום בחירה?
ראובן ריבלין: מעולם לא ביקשתי את 1 במאי כיום בחירה.
ראובן ריבלין: אני חושב שהצעת החוק הזאת, צריך לקבל אותה כפי שהיא, כפי שנצטוויתי על-ידי המשרדים השונים, כי טוב להתקדם צעד אחד קדימה מאשר לעמוד על כל רצוננו כבני המשפחה, ולהרגיל את המדינה שאח ואחות הם חלק מהאבל, ו-וודאי שנמצא פה שוהם, והוא יוכל ודאי להרחיב כאב שכול.
ראובן ריבלין: הוא ודאי מכיר את כל המשפחות, והיום הוא גם מייצג אותם.
ראובן ריבלין: אני חושב שטוב עשיתי שהסכמתי בקריאה הראשונה להגביל את החוק ליום בחירה.
ראובן ריבלין: אם היושב-ראש יבקש להכריע ולהחליט שגרסתי הראשונה היא טובה, אני לא אוכל לתמוך בו, אבל אבין מאוד את רצונו זה.
ראובן ריבלין: בכל זאת, אני חושב שטוב שנתקדם צעד אחד נוסף לעצם ההכרה.
ראובן ריבלין: זה נותן הרבה.
<אלי דבי: צהריים טובים.
<אלי דבי: שמי אלי דבי, יושב-ראש לנצח אחי – ארגון של אחים שכולים.
ראובן ריבלין: הם היו אצלי.
<אלי דבי: ראשית אבקש להודות ליושב-ראש בשם עמותת לנצח אחי ובשמי על היוזמה החשובה של חבר הכנסת ריבלין, לכבד את היום הטעון, הקשה ביותר והרגיש ביותר בשנה למשפחות השכולות, שממילא לא מתפקדים באותו יום.
<אלי דבי: בקשתי מהיושב-ראש, לאפשר לאחים השכולים לממש את הצעת חבר הכנסת ריבלין, מאחר שהם דם מדמו של החלל, והם חלק ממשפחת השכול, וברוב המקרים אחד ההורים שלנו, מבוגרים, אזכרה השנתית לחלל הנופלת על גבם, ואסביר.
<אלי דבי: אחים שכולים, אין באפשרותם לממש את יום החופשה או זכויות אחרות, מאחר שאין להם שום מסמך, אישור או תעודה להציג בפני המעסיק.
חיים כץ: לא מתייחס פה לתשלום.
<אלי דבי: לא קשור.
חיים כץ: אתה מדבר על יום בחירה, שהמעסיק לא יוכל לומר: אתה לא יכול ללכת.
<אלי דבי: נכון.
<אלי דבי: אין באפשרותנו לממש את יום החופשה או זכויות אחרות, מאחר שאין לנו שום מסמך, אישור או תעודה להציג בפני המעסיק כאח שכול, ואך צריך לבקש את חסדיו.
<אלי דבי: לכן אבקש שאחים שכולים יקבלו אישור רשמי ממשרד הביטחון או תעודת אח שכול, שיוכלו להציגו במקום העבודה.
<אלי דבי: בנוסף, כיום קבוע בחוק כי יום הזיכרון האישי של החלל שנפל במלחמות ישראל ובפעולות איבה ייחשב יום חופשה בשכר לבני משפחה שכולה, אך רק לעובדי מדינה על-פי תקשי"ר, פסקה 411.
<אלי דבי: אבקש מהיושב-ראש לא להפלות בין דם לדם, ולעגן את היוזמה לכלל המשפחות השכולות, גם אם אינם עובדי מדינה.
<אלי דבי: דבר נוסף, מאחר שאין במשרד הביטחון רשימה מעודכנת של האחים השכולים מקום המדינה, לא ניתן לעדכן את כלל האחים השכולים על יוזמת יום החופשה, ולכן אבקש לפרסם זכות זו באמצעות כלי התקשורת הנרחבים, כדי שכלל האחים השכולים והמעסיקים ייחשפו לחוק.
<צבי שפר: עו"ד צבי שפר, לשכת היועץ המשפטי להסתדרות.
<צבי שפר: יש לנו שתי הערות: אחת, לפי ההצעה שכרגע מונחת על שולחן הוועדה, לא צריך את הוועדה; זו סמכות של השר להוסיף בצו.
<צבי שפר: אם כבר זה מגיע לוועדה, ורוצים לעשות תיקון בחוק, דבר כזה, של להוסיף את הפרט לרשימה- - -
ראובן ריבלין: צו של שר יכול לשנות גם.
ראובן ריבלין: כשיש חוק, רק הכנסת יכולה לשנות.
<צבי שפר: זה דבר ראשון.
<צבי שפר: דבר שני, לעמדתנו, צריך להוסיף יום בחירה לעובד שהוא אח שכול או אב שכול או קרוב משפחה, שכן למעשה זה בא על חשבון העובד, וזה יוצר אפליה, כי אם נשים לב, רוב ימי הבחירה הם ימים דתיים.
<צבי שפר: יוצא שאדם שהוא גם דתי, לא משנה מאיזו דת, וגם אח שכול, כאילו נגרע ממנו יום בחירה אחד רק בגלל שהוא שכול או רק בגלל שהוא דתי.
חיים כץ: אילו ימי בחירה בחגים דתיים?
<צבי שפר: תשעה באב.
חיים כץ: פורים, 1 במאי.
חיים כץ: אצלנו בהסתדרות נשלם להם.
<צבי שפר: לגבי התשלום, אפשר לקבוע שהביטוח הלאומי ישלם.
<נאוה שוהם סולן: חבר הכנסת ריבלין, קודם כל, תודה רבה לך על הצעת החוק, אבל בקרב המשפחות השכולות יש הורים שכולים, אלמנות, יתומים ואחים.
<נאוה שוהם סולן: לכן כשמדברים על הצעת חוק, אנחנו מדברים על כל האוכלוסייה הזאת ולא רק על אחים שכולים.
<נאוה שוהם סולן: זה אחד.
<נאוה שוהם סולן: אני רוצה לציין שאם מחליטים שהמשפחה השכולה תבחר יום בחירה, בסקטור הפרטי אין דבר כזה, ולכן צריך לראות איך פותרים את הסוגייה הזאת.
חיים כץ: יפה אמרת.
<אלי בן-שם: אלי בן-שם, יושב-ראש ארגון יד לבנים.
<אלי בן-שם: אנחנו עכשיו את כל התקנות של כל ההטבות שנהיו לחוק, כדי שלא יוכלו כל שר או כל חבר כנסת לשנות את זה, או כל פקיד במשרד הביטחון – אנחנו עומדים על זה שתהיה חקיקה בעניין.
חיים כץ: למה אתה מתייחס למה שהוא אמר?
<אלי בן-שם: אנחנו מבקשים שזה יהיה בחקיקה, וכמו שחברתי נאוה אמרה- - -
חיים כץ: שזה יחול על כל המשפחות השכולות באשר הן – לא רק לגבי אחים.
<אלי בן-שם: נכון.
<פוזיס-שחק צביקה: צביקה פוזיס-שחק, יושב-ראש ארגון נפגעי פעולות איבה.
<פוזיס-שחק צביקה: ראשית, הארגון מברך על החוק וחושב שזה דבר חשוב.
<פוזיס-שחק צביקה: יש לי רק הערה אחת:
<פוזיס-שחק צביקה: פה בהצעת החוק כתוב: נפגע פעולות איבה.
<פוזיס-שחק צביקה: לצורך העניין, נפגע פעולות איבה זה גם נכה, גם אדם שנפצע, ואני מבקש לשנות את זה לחלל פעולות איבה.
ראובן ריבלין: היועצת המשפטית תבדוק ותגיד לנו.
<לידיה דרורי גוהר: לידיה דרורי, ראש היחידה הארצית לשירותים סוציאליים באגף משפחות והנצחה.
<לידיה דרורי גוהר: חוק יום הזיכרון מכיל בתוכו את ההגדרה, מי זה קרוב משפחה שיום האזכרה השנתי לחלל מערכות ישראל חל עליו, והוא כולל בתוכו הורים, יתומים, אלמנות, אחים ואף סבים וסבתות.
<לידיה דרורי גוהר: בעצם הבקשה כאן היא להוסיף יום נוסף, שיתאפשר למשפחות גם ביום האזכרה הפרטי ולא רק ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
<לידיה דרורי גוהר: לכן אין צורך להגדיר מחדש מיהו קרוב משפחה, כי זה מוגדר כאן.
<לידיה דרורי גוהר: אם ההצעה היא להוסיף עוד יום אפשרי בצורה כזו או אחרת, אפשר פשוט להוסיף כאן עוד סעיף על האופציה הנוספת.
<לידיה דרורי גוהר: אין צורך להגדיר מחדש קרוב משפחה.
חיים כץ: למען האמת, כשחברי חבר הכנסת רובי ריבלין הגיש את הצעת החוק, דובר על יום חופשה בתשלום, על חשבון המעסיק.
חיים כץ: לאחרונה היה פה יום המגזר העסקי.
חיים כץ: היו פה התעשיינים ובעלי העסקים הקטנים, והסבירו לי שפה חוקקו 127 חוקים ותקנות, שהכול נופל עליהם.
חיים כץ: יחד עם זה, מאחר שמדובר ברובי ריבלין, אני לא מתווכח אתך ואני גם לא רוצה לכפות על המערכת, להגיד: הנה, הבאנו והיה פה משהו מתואם, ואתה ידעת שאעשה את זה יום חופשה בתשלום, ואז הם יגידו: זה תקציבי, זה לא תקציבי, וזה תקציבי בקלות, לפחות אצל עובדי המדינה.
חיים כץ: נקריא את הצעת החוק בנוסח שאתה הסכמת לו, וננסה לעשות דיבור, שזה יחול על המעסיקים, לדבר עם הגורמים השלטוניים – אוצר וכלכלה/ תמ"ת.
חיים כץ: כלכלה זה אמורפי; תמ"ת זה תעסוקה, מסחר, תעשייה – משהו חי, נושם ובועט.
חיים כץ: אנחנו אחרי הקריאה הראשונה נראה מה אנחנו יודעים לעשות.
יעל סלנט: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – היעדרות מעבודה של קרוב משפחה של חלל מערכות ישראל או של נפגע פעולות איבה ביום האזכרה הפרטית), התשע"ד-2014.
יעל סלנט: בחוק חופשה שנתית, התשי"א-1951, בתוספת, אחרי פרט (7) יבוא: "(8) יום האזכרה הפרטית של חלל מערכות ישראל או נפגע פעולות איבה שנפטר כתוצאה מפגיעת איבה" – הוספנו את זה – "לגבי קרובי משפחה של מי מהם; לעניין זה, "קרוב משפחה" – כמשמעותו בסעיף 4א לחוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, התשכ"ג-1963, או בסעיף 7ה לחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, לפי העניין".
יעל סלנט: רק עניין קטן לגבי יום הבחירה – הוא חל גם על עובדי מדינה וגם על מי שאינו עובד המדינה.
יעל סלנט: חשוב להבהיר את זה.
חיים כץ: היא אמרה שאתה יכול.
חיים כץ: הצבעה בעד – פה אחד הצעת החוק אושרה.
חיים כץ: כל שלושת חברי הכנסת כאן תמכו בהצעת החוק, והוועדה מאשרת אותה כהכנה לקריאה הראשונה.
חיים כץ: אני מקווה שתעבור במליאה בקריאה הראשונה, ואז היא תבוא לפה כהכנה לשנייה והשלישית.
מיקי רוזנטל: בוקר טוב, אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת המשנה לסוגיית "מעגלי תעסוקה".
מיקי רוזנטל: אנחנו נמצאים בעיצומו של משבר.
מיקי רוזנטל: צר לי על המשבר הזה.
מיקי רוזנטל: קיבלנו פה הבטחה מיושב-ראש דירקטוריון שירות התעסוקה שהתוכנית תוקפא לזמן מה, עד שנוכל לברר את הסוגיות שעומדות על הפרק.
מיקי רוזנטל: העובדים מצדם הסכימו להפסיק את העיצומים.
מיקי רוזנטל: אבל קיימנו דיון אחד בוועדה, והשירות החליט להפעיל את התוכנית.
מיקי רוזנטל: אני בעיקר מצטער על כך, כי הסוגיה על הפרק היא גם סוגיה עקרונית של הפרטת סמכויות ממשלתיות, אבל מעבר לכול היא סוגיה של אמון.
מיקי רוזנטל: במדינת ישראל הנושא של אמון בין עובדים למעסיקים, בין מורים לתלמידים, בין ציבורים שונים נפגעת כל הזמן.
מיקי רוזנטל: מדינה שאין בבסיסה אמון סביר בין חלקיה לא יכולה לקדם פתרונות סבירים.
מיקי רוזנטל: בכל מקרה, הקליינטיים - דורשי העבודה - נפגעים כתוצאה מהמצב ואנחנו קוראים לצדדים לסיים את השביתה במהרה, כמו גם לא לפעול באופן חד-צדדי.
מיקי רוזנטל: אני רוצה לומר משהו על האיש שאמור לקחת את זה הכי ברצינות, והוא שר הכלכלה, שהעובדים בשבילו הם פנצ'ר כמו שהערבים בשבילו הם קוץ בתחת.
מיקי רוזנטל: יש שלושה סכסוכים שנמצאים עכשיו לפתחו והוא איננו - - -
אילן גילאון: לא אומרים "קוץ בתחת", אומרים רסיס בתחת.
מיקי רוזנטל: רסיס בישבן, ולא פנצ'ר אלא תקר בגלגל.
מיקי רוזנטל: הטרמינולוגיה אולי שונה אבל העובדות אותו דבר.
מיקי רוזנטל: יש סכסוך בשירות התעסוקה, יש סכסוך עם העובדים שאמורים לאכוף את חוקי העבודה ומתנכלים להם, ויש סכסוך ברשות לסחר הוגן - כולם שירותים חשובים לציבור הישראלי, והשר, שכל הסכסוכים האלה הם תחת אחריותו, לא נוקף אצבע.
מיקי רוזנטל: אני קורא לו מכאן להתערב בסכסוך, לנקוט פעולות ולמלא את תפקידו כראוי.
מיקי רוזנטל: אני מברך את חברי הכנסת שהגיעו לדיון.
מיקי רוזנטל: אני רוצה להבין קודם כול ממנכ"ל שירות התעסוקה מה קורה כרגע.
מיקי רוזנטל: תן לנו סקירה קצרה מה המצב כרגע.
<בועז הירש: בוקר טוב, תודה.
<בועז הירש: לצערי, כרגע ועד העובדים הכריז על עיצומים, בין היתר, שכוללים סגירת הלשכות ואי קבלת קהל.
<בועז הירש: דבר שמהווה פגיעה לא רק בתפקוד השירות אלא ביכולת שלו לתת שירות ללקוחות שלו, דורשי העבודה.
שלי יחימוביץ': יש לזה סיבה.
שלי יחימוביץ': הם לא קמו יום בהיר אחד והתחילו לשבות.
<בועז הירש: במסגרת ניסיונות ההידברות שיו"ר מועצת השירות ניסה לתאם עם ההסתדרות, הוא שאל את יו"ר ועד העובדים על מה שיש לו סכסוך עבודה, והוא אמר לו: גם על צבע השולחן.
<בועז הירש: אז אני לא יודע באמת על מה הסכסוך, כי אין סכסוך - - -
שלי יחימוביץ': זה לא נכון שאתה לא יודע, אתה כן יודע.
<בועז הירש: שניה, אם יורשה לי.
שלי יחימוביץ': אל תזלזל באינטליגנציה שלנו.
שלי יחימוביץ': אנחנו נכבד אותך ואתה תכבד אותנו.
<בועז הירש: חס ושלום, לא התכוונתי לזלזל לרגע באף אחד.
אילן גילאון: אתה רוצה הסבר על מה הסכסוך?
אילן גילאון: אולי מישהו יתנדב פה להסביר.
<בועז הירש: אני לא יודע, כי אין סכסוך עבודה.
<בועז הירש: אבל קיבלתי מספר מכתבים מהוועד - - -
אילן גילאון: יש סכסוך עבודה על מקום העבודה.
אילן גילאון: מה אתה לא מבין פה?
שלי יחימוביץ': לא, יש גם סכסוך עבודה רשמי.
מיקי רוזנטל: חברים, בואו ניתן למנכ"ל לומר את דברו.
מיקי רוזנטל: יש הכרזה על סכסוך עבודה באופן פורמלי, עד כמה שאני מבין, יש פה נציג ההסתדרות שגם יסביר לנו.
מיקי רוזנטל: אולי בגלל שהמנכ"ל לא מבין, אולי יש פה חוסר הבנה ואולי נוכל לפתור איזו בעיה.
מיקי רוזנטל: נשמח לסייע.
<בועז הירש: מעבר לכך שאני לא מודע לסכסוך עבודה בנושא, קיבלתי מכתב שמדבר על עיצומים באופן כללי וגם מכתב שמדבר על כך – ואני מקריא – שלאחר מספר התייעצויות עם גורמים משפטיים בנוגע לביצוע מטלות נוספות שכפתה עלינו ההנהלה בחודשיים האחרונים, החליטה מזכירות הוועד הארצי שעובדי ועובדות שירות התעסוקה לא יבצעו מעתה ואילך את המטלות האלו.
<בועז הירש: יש כאן רשימה של מטלות, לא קשורות לתוכנית "מעגלי תעסוקה", ושחלקן מתקיימות בשירות מזה שנים רבות ולא בחודשיים האחרונים.
<בועז הירש: את המכתב השני אין לי, הוא מדבר על עיצומים באופן כללי.
<בועז הירש: אם זכרוני אינו מטעה אותי, בגין תוכנית "מעגלי תעסוקה".
מיקי רוזנטל: נציג ועד העובדים, עופר לוי, אתה תאמר לנו על מה הסכסוך.
מיקי רוזנטל: אולי באמת אין סכסוך.
מיקי רוזנטל: אולי אקדים ואומר דבר אחד - - -
<דורון קרני: יש סדרה של סכסוכים.
מיקי רוזנטל: אני אומר למנכ"ל את הדבר הבא: ראה, יש מיקור חוץ במספר נושאים בשירות התעסוקה והעובדים לא קובלים עליהם.
מיקי רוזנטל: מעניין שבכל פעם שזה מגיע רק לנושא אחד, והוא נושא שלילת הקצבאות, העובדים קופצים.
מיקי רוזנטל: רק זה מפריע להם?
מיקי רוזנטל: האם זה לא עוד ניסיון לפגוע בסמכות שלטונית מובהקת, שאתם מנסים בכל מיני דרכים, קצת מורכבות, לכבס את זה, אבל עצם לאלץ את העובדים האלה להיות חותמת גומי לתהליך שאין להם שליטה עליו.
מיקי רוזנטל: אולי זה העניין, כי העובדה היא, כאמור, שיש מיקור חוץ בהרבה מאוד נושאים והעובדים לא קופצים אף פעם.
מיקי רוזנטל: למה הם קופצים במקרה הזה?
מיקי רוזנטל: בבקשה, יושב-ראש ועד העובדים.
<עופר לוי: בוקר טוב לכולם.
<עופר לוי: לגבי האמינות של הדברים שנאמרו לגבי יושב-ראש מועצת השירות, אני לא רוצה לחזור עליהם.
<עופר לוי: אני רק אומר שכולם הבינו בדיוק את הדברים.
<עופר לוי: אם ב-15 בינואר יושב-ראש מועצת השירות מצהיר פה שהוא מקפיא את התוכנית עד תום ההידברות וחוזר בו בצורה דורסנית וכוחנית, אז הדברים, אני חושב, מדברים בעד עצמם.
<עופר לוי: יש פה הפרת התחייבות שלטונית, שיהיה ברור.
<עופר לוי: ב-15 בינואר הסכמנו לחזור לעבודה כי הצהירה פה הנהלת השירות – יושב-ראש מועצת השירות, על הקפאת התוכנית.
<עופר לוי: שעה לאחר מכן הופץ במייל על-ידי הנהלת השירות שהתוכנית בסך הכול מוקפאת למספר ימים.
<עופר לוי: אמרתי: אולי טעיתי.
<עופר לוי: הלכתי לפרוטוקול, בפרוטוקול לא צוין מספר ימים ולא צוינה תקופת זמן.
<עופר לוי: צוין בצורה הכי ברורה – הידברות.
<עופר לוי: יתר על כן, מגמר הישיבה לא נקראתי ולו לישיבה אחת, וזה אומר את הדברים וזה מסביר את הכוחנות.
<עופר לוי: המנכ"ל הקריא פה פעולות שטענו שאנחנו לא עושים.
<עופר לוי: אז בואו אסביר לכם - קראתי את חוק שירות התעסוקה.
<עופר לוי: חוק שירות התעסוקה מבהיר בצורה הכי ברורה מה חובה על עובדי השירות לעשות.
<עופר לוי: כאשר שירות התעסוקה מנה 1,200 עובדים, מתוכם כ-700 מקבלי קהל, היתה בשירות התעסוקה הנהלה מצומצמת ושני סמנכ"לים.
<עופר לוי: היום שירות התעסוקה מונה כ-650 עובדים, ארבעה סמנכ"לים, הנהלה מורחבת ו-250 מקבלי קהל.
<עופר לוי: יוכלו לומר לי פה הנוכחים אם אנחנו יכולים לבצע את המטלות שהוטלו עלינו.
<עופר לוי: כולם מבינים את הדברים וכולם רואים.
<עופר לוי: באמת, אני רוצה בסך הכול לחזור לתת שירות לדורשי העבודה, אנחנו רוצים לשרת את הלקוחות שלנו.
<עופר לוי: בסך הכול מה שאנחנו מבקשים - תנו לנו לעבוד בשקט, אל תבואו לנו כל יום עם תוכנית חדשה.
<עופר לוי: אנחנו לא רוצים להיות מופרטים, אנחנו לא רוצים לשלוח את דורשי העבודה להיות אנשים ששוללים להם את הקצבאות ללא הצעת מקום עבודה.
<עופר לוי: מה זה תוכנית "מעגלי תעסוקה"?
<עופר לוי: מישהו ראה שם איזושהי הכשרה מקצועית?
<עופר לוי: מישהו ראה שם משהו שקשור לעבודה?
<עופר לוי: אין.
<עופר לוי: אנחנו אומרים: אנחנו רוצים לחזור לעבודה סדירה ורוצים שהנהלת שירות התעסוקה תעמוד בהתחייבות שלה ותקפיא את תוכנית "מעגלי תעסוקה".
מיקי רוזנטל: דורון קרני, אתה נציג ההסתדרות.
מיקי רוזנטל: תגיד לנו את עמדת ההסתדרות בסוגיה: יש סכסוך עבודה?
מיקי רוזנטל: העובדים צודקים?
מיקי רוזנטל: מה קורה?
<דורון קרני: העובדים צודקים, ועוד איך צודקים - יש סכסוך עבודה.
<דורון קרני: כל תהליך ההידברות עם הנהלת שירות התעסוקה, כולל עם יושב-ראש המועצה – אני מדבר על החודשים האחרונים - אנחנו באיזשהו מעגל קסם.
<דורון קרני: מצד אחד, מדברים ומסכימים על משהו, ואחר כך עוד פעם צעדים חד-צדדיים של ההנהלה ואנחנו שוב חוזרים לעניין של העיצומים.
<דורון קרני: חייבים לשבור איכשהו את המעגל הזה.
<דורון קרני: באמת יש פה סוג של היתממות של ההנהלה, משום שגם כשהסכמנו שאנחנו משאירים את כל המחלוקות בצד, למעט הנושא של ויסקונסין, גם זה לא עבד.
<דורון קרני: אמרנו הנושא של ויסקונסין – חשבנו שאנחנו לא חלוקים עליו, מסתבר שאנחנו כן חלוקים - ובשאר הדברים אנחנו פותחים דף חדש.
<דורון קרני: אבל זה פשוט לא מסתייע, כל פעם יש צעדים חד-צדדיים.
<דורון קרני: הרי לא מדובר פה על כסף.
<דורון קרני: זה לא מאבק של עובדים על תוספות שכר, יש פה מאבק על מקום עבודה.
מיקי רוזנטל: לעובדים אין דרישה לתוספות שכר עכשיו?
<דורון קרני: יש להם דרישה למקום העבודה.
מיקי רוזנטל: זה נאמר גם בפעם שעברה, לפרוטוקול.
יעקב מרגי: הוא אמר זאת כל פעם.
מיקי רוזנטל: אני יודע, אני רק רוצה לוודא את העניין הזה, כי - - -
שלי יחימוביץ': כי זה השקר שמופץ.
<דורון קרני: ודאי.
<דורון קרני: במה תיאחז הנהלת רשות התעסוקה?
<דורון קרני: הם אומרים: הם רוצים כסף.
<דורון קרני: הם לא רוצים כסף, הם חוששים למקום תעסוקתם.
<דורון קרני: הרי מה אומרת, בגדול, כל התוכנית עם השמות שכל פעם משנים אותם?
<דורון קרני: שבסופו של דבר גם נושא ההשמה לא יהיה שם, יהיה בחוץ.
<דורון קרני: אז בשביל מה צריך שירות תעסוקה?
<דורון קרני: את נושא ההכנה אתה עושה בחוץ, את זה אתה עושה בחוץ ובסוף את גם את ההשמה תעשה בחוץ, אז בשביל מה צריך אותם?
<דורון קרני: זה החשש הגדול, כי צריך שכל התוכנית תהיה בתוך שירות התעסוקה ולא מחוצה לו.
<דורון קרני: פה מדובר על מאבק על מקום עבודה, וזה חשוב שאנשים יידעו.
<דורון קרני: לכן צריך לדבר, אנחנו בעד הידברות.
<דורון קרני: הרי כולנו יודעים - שביתות זה דבר לא טוב, אף אחד לא נהנה מזה, זה לא טוב לאף אחד.
<דורון קרני: אבל אי אפשר שבכל פעם מדברים, כביכול מסכימים והופ – עוד פעם מקבלים צעד חד-צדדי.
<דורון קרני: כמו שקראת לשר להתערב, אני קורא להנהלה להיכנס להידברות אמיתית, לא להידברות שמחר אני אבצע ואתה תדבר אתי אחרי שביצעתי.
<דורון קרני: לא, נגיע להסכמות ונבצע ביחד את העבודה.
מיקי רוזנטל: תיכף נשמע גם את נציג האוצר, אבל קודם את חברי הכנסת.
מיקי רוזנטל: אני חש קצת מוזר, אני מודה.
מיקי רוזנטל: יושב פה יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת כץ, שנתן לי את הזכות לשבת בראשות ועדת המשנה הזאת, אבל הוא גם מנוסה ממני - - -
אילן גילאון: אל תתייחס אליו.
מיקי רוזנטל: אז אני מברך אותך שבאת.
אילן גילאון: יש לו היום יום הולדת.
מיקי רוזנטל: תפסתם אותי.
מיקי רוזנטל: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.
שלי יחימוביץ': מזל טוב, מיקי.
שלי יחימוביץ': אוהבים אותך, מכבדים אותך, מעריכים אותך.
שלי יחימוביץ': יום הולדת שמח.
שלי יחימוביץ': (מחיאות כפיים)
מיקי רוזנטל: זה מביך אותי מאוד.
מיקי רוזנטל: אני מבקש, הברכות של שלי הן בשם כולם ונעבור לנושא.
שלי יחימוביץ': קודם כול, סכסוך העבודה הזה ספציפית הוא מקומם וחמור במיוחד מכיוון שיוצאת כאן לדרך תוכנית שיוצאת לדרך שלא על פי חוק.
שלי יחימוביץ': הרי תוכנית ויסקונסין היתה כרוכה בחקיקה מאוד ענפה, ו"מעגלי תעסוקה", שאנחנו עדים עכשיו ליישום שלה, היא הראש החדש של המפלצת "חוזרים לעבודה", שהיא הראש החדש של המפלצת "אורות לתעסוקה", שהיא הראש החדש של המפלצת ויסקונסין.
שלי יחימוביץ': ישבה ועדה בראשות חבר הכנסת חיים כץ, שהקדיש לזה לילות כימים, למד את הנושא, הכיר אותו על בוריו, ועדת העבודה והרווחה שלו היתה מורכבת מכל סיעות הבית, דנה בנושא ביסודיות רבה והורדנו את תוכנית ויסקונסין מסדר היום.
שלי יחימוביץ': היא לא עברה בכלל את מסלול החקיקה, היא הורדה.
שלי יחימוביץ': כאן, פשוט באופן בלתי חוקי, בניגוד להחלטת הכנסת, ולא רק זה אלא גם לא במכרז.
שלי יחימוביץ': מילא, אנחנו מכירים הפרטות, אבל לפחות בהפרטות וב-outsourcing יש מכרז.
שלי יחימוביץ': בלי מכרז, פשוט מעל הראש של כל נוהל תקין של כל חקיקה הלכו והפריטו שירות שלם, ביטוי והוצאה לפועל של ויסקונסין המקורית.
שלי יחימוביץ': איזה פיילוט הם צריכים?
שלי יחימוביץ': הם צריכים פיילוט?
שלי יחימוביץ': הפיילוט כבר היה, הוא עלה לנו מאות מיליוני שקלים בשעתו.
שלי יחימוביץ': היו כבר מרכזים כאלה בכל מקום, היו השמות, היו מנטורים, היו מלווים, היו קורסים חסרי תועלת, שפכנו על זה מאות מיליוני שקלים שהלכו לגורמים פרטיים, ועכשיו הם חוזרים על זה שוב מאחורי הגב שלנו.
שלי יחימוביץ': ובמיוחד מקומם אותי העובדה שמתארים את העובדים כרודפי בצע.
שלי יחימוביץ': זה התדרוכים שמגיעים – רודפי בצע, כל מה שהם רוצים זה כסף.
שלי יחימוביץ': הם לא רוצים כסף, הם רוצים להמשיך למלא את חובתם ואת תפקידם במסגרת שירות המדינה, הם מבקשים שלא יפריטו נתח כל כך גדול מהשירות.
שלי יחימוביץ': הם אומרים: אנחנו יודעים לתת את זה.
שלי יחימוביץ': מה מנטור מבחוץ – אחזור על מה שאמרתי בפעם הקודמת – "מנטור", מה זה "מנטור"?
שלי יחימוביץ': אפשר לחשוב שיש תואר במנטור למובטלים.
שלי יחימוביץ': מה מנטור מבחוץ יודע יותר טוב ממה שעופר או כל עובד אחר בשירות התעסוקה יודע?
שלי יחימוביץ': מה שקרה כאן זה חטא על פשע, כי ישב כאן שרגא, שאנחנו מכבדים אותו ומעריכים את פועלו, והבטיח לחבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש הוועדה, שהוא מקפיא את התוכנית עד לבירור העניין, לבקשתו של יושב-ראש הוועדה.
שלי יחימוביץ': ויום אחרי זה או יומיים אחרי זה כבר מופיעים המנטורים במקומות העבודה.
שלי יחימוביץ': איזו סיבה יש להם לא לשבות?
שלי יחימוביץ': לכן חשוב לי להגיד בפורום הזה, קודם כול, שאנחנו מגבים את השביתה הזאת, היא מוצדקת.
שלי יחימוביץ': היא אפילו לא על החמאה והמרגרינה, היא על הא'-ב' ואת מגנים בזה על ציבור מאוד גדול ומגנים על שירות התעסוקה מפני הפרטה.
שלי יחימוביץ': באופן אישי, מאוד כואב לי שמצפצפים עלינו בצורה כל כך בוטה, לא בפעם הראשונה.
מיקי רוזנטל: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: מן הסתם, אמשיך את הקו ששלי התחילה אתו.
אילן גילאון: כל מאבק מקצועי הוא מאבק לגיטימי, יש גם מאבק אחד שהוא קדוש – מאבק על מקום העבודה.
אילן גילאון: אני מדבר אליך, מנכ"ל הרשות, משום שהמנכ"ל הקודם לפחות הבין שהוא גם צריך להגן גם על שירות התעסוקה מפני הפרטה.
אילן גילאון: אני חושב שלא היה נושא, היושב-ראש חיים כץ, שהכברנו - -
חיים כץ: הוא היושב-ראש.
אילן גילאון: היושב-ראש של הוועדה, לא של ועדת המשנה.
אילן גילאון: - - שהשחתנו עליו כל כך הרבה דיבורים וכל כך הרבה מילים כמו על ויסקונסין האומללה הזאת.
אילן גילאון: כל פעם היא הופיעה בצורה אחרת: פעם "מעגלי תעסוקה", פעם "אורות תעסוקה", פעם "נרות תעסוקה" – זה לא משנה מה.
אילן גילאון: הסברנו באופן מפורש שהדבר האחרון שאנחנו רוצים לעשות הוא שגם לשכת התעסוקה במדינת ישראל תהיה מופרטת, ויש לנו עניין מרכזי בדבר הזה.
אילן גילאון: אדוני המנכ"ל, אתה לא רק בסכסוך עבודה עם העובדים שלך, אתה גם בסכסוך עבודה עם ועדת העבודה והרווחה, משום שהיתה התחייבות.
אילן גילאון: יושב-ראש הוועדה ישב, ואני לצדו, יחד עם שרגא ברוש, וסיכמנו שנמצא תצורה אחרת.
אילן גילאון: התצורה האחרת שאנחנו מוצאים אותה, שהדבר הזה יהיה בילט-אין בתוך שירות התעסוקה, ולא שום דבר אחר.
אילן גילאון: אני כבר מתחיל לשעמם את עצמי, כמה פעמים אפשר להגיד את הדבר הזה?
אילן גילאון: צריך לקרוא לפה את ראש הממשלה, לא מספיק השר, להבין מי זה המטומטם הזה בוויסקונסין שכל פעם דוחף את הדבר הזה מכל חור אפשרי, ופעם אחרי פעם אנחנו מתווכחים על הדבר הזה.
אילן גילאון: אולי זה לא רגיל לכם שעובדים עושים מאבק עקרוני ובגלל זה אתם לא רגילים לתפוס את המאבק הזה.
אילן גילאון: אני מצטרף לשלי בעניין הזה, ואני מניח שזו העמדה הדומה של כל החברים בוועדה – אנחנו בסכסוך עבודה אתכם, כי אתם התחייבתם ליושב-ראש הוועדה שאתם מקפיאים את התוכנית, ובינתיים אתם עושים צעדים חד-צדדיים, וגם לא חוקיים, אמרה את זה שלי.
אילן גילאון: גם לא חוקיים.
מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, חבר הכנסת גילאון.
מיקי רוזנטל: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.
מיכל בירן: גם אני מתחילה לשעמם את עצמי, ואני פה רק שנה.
אילן גילאון: זה משעמם.
מיכל בירן: אבל אני בכל זאת רוצה שוב לחדד את הדברים.
מיכל בירן: אני חושבת שיש פה שתי בעיות: דבר ראשון, התוכנית הזאת לא טובה, בלי קשר לכלום.
מיכל בירן: ללמד את זאת שהיתה מנקה קודם לכתוב קורות חיים שבהם היא תכתוב שהיא היתה מנקה ממש לא יגרום לה להתקבל להיי-טק.
מיכל בירן: אם רוצים לעשות שינוי בחיים של אנשים צריך להביא קורסים טובים, הכשרה טובה שמאפשרת לעבור לעבודה בשכר יותר גבוה וביותר ביטחון תעסוקתי.
מיכל בירן: זה דבר ראשון, בלי קשר.
מיכל בירן: זו מחלוקת מקצועית על התוכנית הזאת.
מיכל בירן: העצמה זה אחלה, אם זה בא עם עוד כלים ועוד תהליכים.
מיכל בירן: הדבר השני הוא שהמטרה האמיתית של התוכנית הזאת היא הפרטת שירות התעסוקה.
מיכל בירן: אני חושבת שזה ממש רק הצעד הראשון בהפרטת כל המדינה, שכבר התחילה.
מיכל בירן: אני חושבת שאם זה קרב שנפסיד בו זה ממש יהיה מדרון חלקלק, שבכוח רב אנחנו מנסים לא לגלוש בו.
מיכל בירן: אני חושבת שהאמת במלוא מערומיה התגלתה כשיושב-ראש ועדת המשנה, מיקי רוזנטל, שאל בצורה מאוד מפורשת את רן מהאוצר: אם הפיילוט יהיה מוצלח, נבדוק ונראה שהכול בסדר, תקלטו אותם לשירות המדינה?
מיכל בירן: עכשיו אתם לא בטוחים, אתם לא יודעים אם תצטרכו אותם, אתם לא רוצים להתחתן אתם לפני שבדקתם את הסחורה.
מיכל בירן: אבל אם הסחורה תהיה טובה ותגיעו למסקנה שהיא טובה, תהיו מוכנים לקלוט אותם לשירות המדינה?
מיכל בירן: התשובה היתה חד-משמעית, בלי הרהורים, בלי ללכת לבדוק בשום מקום: לא.
מיכל בירן: אתם לא רוצים לעשות את זה, כי המטרה האמיתית של התוכנית היא להפריט ולצמצם את שירות המדינה, וזאת האמת לאמיתה.
מיקי רוזנטל: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.
יעקב מרגי: תוך כדי שמדברים אני חושב לומר משהו אחר.
יעקב מרגי: מה, אחזור על כל הדברים?
אילן גילאון: תציע שם חדש.
שלי יחימוביץ': הם חוזרים על ויסקונסין שוב ושוב.
יעקב מרגי: למזלי, מצאתי.
יעקב מרגי: זה טיעון שיכול גם לסייע, זה לא סתם כדי לומר.
יעקב מרגי: שר האוצר מכר לנו משנה סדורה, שאם נקצץ את קצבאות הילדים אנשים לא יישענו על קצבאות וייצאו לעבודה.
יעקב מרגי: קיצצו את קצבאות הילדים, לא ראינו שום השקעה בהוצאת אנשים לעבודה.
שלי יחימוביץ': טוב, כי לא היה להם מנטור.