GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אני מבין שזה התפקיד שלך.
<שירה אוחיון: לא ממש.
<שירה אוחיון: אני שירה אוחיון מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.
<שירה אוחיון: זה התפקיד של אגף התקציבים.
<שירה אוחיון: לצערי, אין פה נציג, אבל אני שמעתי ואני אעביר.
<שירה אוחיון: אני מניחה שהעמדה כרגע תהיה שהתקציב הועבר - -
יעקב מרגי: אז תרשמי שהוועדה - -
מיכל בירן: רגע, יכול להיות שזה נכון.
מיכל בירן: המרכז לשלטון מקומי, יש לכם תשובה?
מיכל בירן: הועבר או לא הועבר?
<אלי לוי: למיטב ידיעתנו, הרשויות המקומיות לא שופו.
יעקב מרגי: מאחר שהתיימרת ולקחת את הזכות הזאת להעביר להם תעבירי להם שהוועדה מבקשת לקבל תשובה חד משמעית אם נעשה שיפוי.
<שירה אוחיון: השאלה היא - -
יעקב מרגי: רגע, לא סיימתי.
יעקב מרגי: איך את יודעת לשאול אם עוד לא סיימתי?
יעקב מרגי: האם נעשה שיפוי לשלטון המקומי בגין החוק הזה או שהגיעו איתם להסכמה כלשהי?
יעקב מרגי: זאת תשובה לוועדה.
יעקב מרגי: לא לחכות לדיון, אלא להעביר תשובה לוועדה.
<שירה אוחיון: אין לי מה להוסיף בעניין הזה.
<קריאה: לקחת על עצמך משימה.
<שירה אוחיון: לקחתי על עצמי משימה.
<שירה אוחיון: אני מעבירה.
<שירה אוחיון: אני מניחה שנציגי אגף תקציבים גם באים בדין ודברים.
<שירה אוחיון: אלה לא דברים שמרחפים באוויר.
<שירה אוחיון: מדברים על זה.
מיכל בירן: העניין של "מדברים על זה ומדברים" יכול להיות סיום קצת ציני ופואטי לישיבה.
יעקב מרגי: אני רוצה להקריא את סיכום הוועדה.
יעקב מרגי: אם תרצו להוסיף, חברי הכנסת המציעים, בבקשה.
יעקב מרגי: זה מחייב הודעה לכנסת.
יעקב מרגי: הוועדה מציינת בסיפוק את מה שנעשה במנהל ההסדרה והאכיפה במשרד הכלכלה בשנים האחרונות, אך מבקשת ממשרד האוצר וממשרד הכלכלה להקים – למרות הודעתך – מערך מודיעין כדי שיהיה בסיס לתכנית עבודה ליחידות האלה.
יעקב מרגי: להסתדרות ולארגוני העובדים – להגביר מעורבותם ולא להסס הן בתביעות גופים והן בנקיטת סנקציות שדיני העבודה מקנים לכם.
יעקב מרגי: מכוח זה להשתמש בארגונים יציגים; גם משרדי הממשלה וגם ארגוני העובדים – לפרסם מוקדים לקבלת פניות ציבור הן במשרד האוצר, במשרד הכלכלה והן בארגוני העובדים.
יעקב מרגי: דיווח לוועדה – הוועדה מבקשת דיווח על האכיפה שנעשתה תוך חצי שנה מחקיקת החוק- -
<קריאה: מהישיבה היום.
יעקב מרגי: אנחנו מבקשים דיווח חצי שנתי מהישיבה היום על כל נושא האכיפה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת להגביר את שיתוף הפעולה בין משרדי האוצר, הכלכלה וארגוני העובדים להגברת האכיפה ולהבטחת זכויות העובדים; וכמובן, שוב – לקבל דיווח תוך חצי שנה על שיתוף הפעולה שנעשה.
אילן גילאון: על פי החוק אנחנו מצווים אחת לשנה לקבל ממשרד החינוך דוח התקדמות בעניין הנגישות.
אילן גילאון: בזמנו היה עם משרד החינוך הסדר מיוחד בתחום זה שהתחשב באילוצים הכספיים, מה מנגישים, אילו דברים צריך להנגיש, מהם התאריכים.
אילן גילאון: נשמע כעת את הדוח על מה שקרה בשנה האחרונה, כאשר בשנת 2012 למעשה היו צריכים כל בתי הספר להגיש תכניות לגבי שלושה דברים: האחד, פיר המעלית, השירותים הנגישים, והשלישי דרכי הגישה.
אילן גילאון: עד כמה שאני מבין עד היום לא קרה שום דבר בתחום הזה.
אילן גילאון: נשמע את משרד החינוך שימסור לנו דיווח מה התרחש עד כה.
אילן גילאון: לאחר מכן נשאל אתכם לגבי תנאי ההנגשה הפרטנית.
אילן גילאון: נשמע על הדברים שצריכים להיעשות בתאריכים נקובים.
<מירב צדוק: סגנית מנהלת האגף לבינוי ותקצוב במשרד החינוך.
<מירב צדוק: אמסור את הנתונים.
<מירב צדוק: בשנת 2013 הוציאנו התחייבויות תקציביות בסכום של כולל 28,793 מיליון שקל לרשויות מקומיות בארץ שהגישו לנו כבר את הסקר עבור: פיר מעלית, דרך נגישה למבנה המרכזי ושירותי נכים.
אילן גילאון: מה יש בסכום הזה?
אילן גילאון: קיבלת את התכנית או הבנייה עצמה בפועל ?
<מירב צדוק: לא.
<מירב צדוק: הסכום לכל מוסד הוא 110 אלף שקלים.
<מירב צדוק: עבור כל מוסד.
אילן גילאון: משרד החינוך אומר שהוא זקוק ל- 300 אלף שקלים.
<מירב צדוק: נכון.
<מירב צדוק: בתחילת שנת 2014 הוצאנו סקר נגישות.
<מירב צדוק: פנינו לכל הרשויות המקומיות בבקשה לשלוח אלינו את הנתונים לגבי המבנים ברשות בהם קיימת נגישות, אילו מבנים אינם נגישים, אילו עבודות דרושות בכל מבנה בין אם זה פיר, שביל או שירותים.
<מירב צדוק: ביקשנו לקבל נתונים כדי לראות מה קורה בשטח באמת.
יעקב ליצמן: לכל מוסדות החינוך?
<מירב צדוק: לכל מוסדות החינוך בארץ למעט גני ילדים.
יעקב ליצמן: כולל ממלכתי דתי, כולל חרדי, רשמי שאינו מוכר?
<מירב צדוק: הרשות המקומית צריכה להעביר לנו נתונים לגבי כל מוסדות החינוך בכל הזרמים בארץ, למעט גני ילדים.
<מירב צדוק: הצפי שלנו שביוני 2014 יהיו לנו את תוצאות הסקר, בעוד חמישה חודשים, אז נוכל לדעת מה קורה בשטח.
אילן גילאון: אתם תדעו כמה ואיפה, איפה מונגש ואיפה לא מונגש.
<מירב צדוק: משנת 2007 ועד היום הנגשנו כ- 409 מוסדות במסגרת ההנגשה הפרטנית.
אילן גילאון: מתוך כמה?
<מירב צדוק: אנחנו לא בדיוק יודעים, נדע רק אחרי תוצאות הסקר.
<מירב צדוק: 409 מוסדות הונגשו במסגרת ההנגשה הפרטנית.
אילן גילאון: פרטנית, כלומר שיש בקשה.
אילן גילאון: הסיכום עם משרד החינוך לא תבע הנגשה בכל המוסדות, הוא אמר שאם יש תלמיד אחד שצריך ללמוד במוסד והוא צריך הנגשה, הוא חייב להגיע בעיקר לקמפוס.
יעקב ליצמן: מי משלם על זה?
אילן גילאון: משרד החינוך באמצעות משרד האוצר.
אילן גילאון: ההנגשה לא עושה הבדלים.
יעקב ליצמן: אדוני אתה צודק, אבל הכסף - - -
<מירב צדוק: כתוצאה מההרשאות שהוצאנו קיבלנו משוב שסכום של 110 שקלים לא מספיק, על פי הערכה של מהנדסים יועצים במינהל הפיתוח של משרד החינוך מצאנו לאחר בדיקה שהסכום לביצוע באמת לא מספיק, הסכום הדרוש לנושא זה הוא כמעט פי שלוש.
<מירב צדוק: כרגע אנחנו בוחנים - - -
יעקב ליצמן: זאת אומרת שמאחר ונדרש יותר כסף אתם לא מבצעים?
<מירב צדוק: לא אמרתי שאנחנו לא מבצעים.
<מירב צדוק: בסיום הסקר נדע בדיוק מה קורה - - -
יעקב ליצמן: אבל לגבי מה שעשיתם עד היום.
יעקב ליצמן: מאיפה היה לכם את הכסף?
<מירב צדוק: עד היום עבדנו על פי ההנגשה הפרטנית.
<מירב צדוק: משרד האוצר נותן 15 מיליון שקל בשנה עבור הנגשה פרטנית.
יעקב ליצמן: נניח שהיו לכם 409 מוסדות פרטני - - -
אילן גילאון: היה סכום של מיליון שקלים שהקצו.
יעקב ליצמן: למשל יש ב- 400 פלוס בעיות כעת, אם יש פער של פי שלוש בתקציב, כפי שאמרת, השאלה מאיפה יהיה לכם את הכסף?
<וילמה מאור: ההנגשה שאליה היא מתייחסת עליה כעת בסכום של 110 אלף שקלים, היא לא מתייחסת להנגשה פרטנית.
<וילמה מאור: היא מתייחסת להעמיד - - -
יעקב ליצמן: אני שואל לגבי המוסדות להם היא נתנה פתרונות.
יעקב ליצמן: מאיפה היה כסף?
<מירב צדוק: אעשה סדר.
<מירב צדוק: מה שאנחנו נותנים בהנגשה הפרטנית הוא בעצם הנגשת כל המבנה עבור הילד כולל התקנת המעלית.
<מירב צדוק: שם זה מסלול אחר.
<מירב צדוק: במסלול הזה אנחנו נותנים את הכול.
<מירב צדוק: במסלול הנגשת מבנים קיימים אנחנו רק מכינים את בית הספר, כלומר מכינים פיר, מכינים שירותי נכים ומכינים שביל גישה גם אם אין ילד נזקק.
<מירב צדוק: ברגע שיהיה ילד הם פונים אלינו שוב במסלול הפרטני ופה הם מקבלים את התקצוב עבור התקנת המעלית עצמה.
<מירב צדוק: אלו שני מסלולים נפרדים.
<מירב צדוק: וזה ההבדל בין הפרטני לכללי.
<מירב צדוק: מעבר לכך אני אוכל לומר שיש לנו פרויקטור שמטפל בנושא הזה.
<מירב צדוק: יש לנו מהנדס שמרכז את הכול אצלו.
<מירב צדוק: נכנסנו להילוך גבוה בנושא זה ואנחנו מקווים שבסוף יוני 2014 נהייה הרבה יותר חכמים, יהיו לנו הערכות תקציביות.
<מירב צדוק: יהיה לנו מושג מה קורה בשטח.
אילן גילאון: בעצם את אומרת בואו נתכנס ביוני 2014, כי אין לנו מה לדבר כרגע.
<מירב צדוק: ביוני 2014 נדע בדיוק מה קורה בשטח.
<מירב צדוק: היום אין לנו את הנתונים הללו.
יעקב ליצמן: אין לה מה לומר לך.
אילן גילאון: טוב, לא ממש הופתענו.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אולי נוכל בבקשה לקבל הבהרה לגבי מוסדות החינוך שהונגשו?
<אביבית ברקאי-אהרונוף: כלומר, האם מוסדות החינוך הונגשו בפועל או שרק ההתחייבויות הכספיות עברו לרשויות המקומיות?
<אביבית ברקאי-אהרונוף: האם בדקתם בפועל שמוסדות החינוך הונגשו בפועל?
<מירב צדוק: יש לנו אפשרות לדעת את זה על ידי הניצול התקציבי.
<מירב צדוק: כאן אין לי את הנתונים.
<מירב צדוק: על פי הניצול התקציבי אוכל לדעת בדיוק מה נעשה ואיפה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: השאלה היא האם מתוך מוסדות החינוך שאמרת שהונגשו, האם בכולם ההקצאה התקציבית הועברה לרשות המקומית ואתם יודעים שהם באמת - - -
<מירב צדוק: שוב, צריך לבדוק את הניצול התקציבי, כרגע אין לי את הנתונים.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זאת אומרת שלא בהכרח כל אותם מוסדות הונגשו לדברייך - - -
<מירב צדוק: אמרתי תקצבנו.
אילן גילאון: פשוט לא גמרו את זה.
אילן גילאון: אנחנו יכולים לקבל בכתב רשימה?
<מירב צדוק: של הניצול?
<מירב צדוק: איפה נוצל מה?
אילן גילאון: נקבל, ונעביר אליך.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: לפני כשבוע וחצי פרסם מבקר דוח בעניין הנגשה ברשויות המקומיות.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: הדוח תקף בהחלט גם את משרד החינוך לגבי אופן ההנגשה בפועל.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: בין השאר הוא כתב: "אין מידע על בתי הספר המונגשים, אין מידע על מספר התלמידים שזקוקים להנגשה, לא הוגשו תכניות שנדרשו להיות מוגשות על ידי הרשויות המקומיות על פי החוק.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: נעדר פיקוח של משרד החינוך לגבי ביצוע הנגשות פרטניות".
<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא סתם שאלתי את השאלה שלי מאחר שברגע שאתם נותנים התחייבות כספית לרשות המקומית, והרשות המקומית לא ממהרת להנגיש, והרשות המקומית לא שולחת את הטפסים הרלוונטיים היא נדרשת על ידכם שוב לשלוח טפסים רלוונטיים.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: בינתיים ההנגשה מתעכבת והתלמיד לא יכול להגיע לבית הספר באופן עצמאי.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: מה שעולה מהדוח, וגם מפניות ציבור שאנחנו מקבלים, אין שום פיקוח של המשרד על כך שהרשות המקומית מקיימת את ההנגשה ומנצלת את הכספים שהיא מקבלת מכם.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש לי פנייה מבית שמש.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: ההורים כבר בחודש אפריל בשנה שעברה, כשהילדה הייתה בגן חובה, הגישו את כל הטפסים הנדרשים כי הם ידעו כבר אז שמדובר בילדה על כסא גלגלים ובבית הספר יש 39 מדרגות, היא צריכה הנגשה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: במשך למעלה מחצי שנה לא קרה שום דבר.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: הטפסים לא הוגשו על ידי הרשות המקומית.
אילן גילאון: שאלה מצוינת.
אילן גילאון: אני רוצה להצטרף לשאלה הזאת כי שמעתי על הנגשה בכיתה א' ומימוש בכיתה ג'.
אילן גילאון: אתם יודעים לכמה ילדים מגיע להם, דרשו הנגשה פרטנית?
אילן גילאון: ובעצם הם לא מגיעים למעבדה בבית הספר?
אילן גילאון: אין לכם נתונים.
אילן גילאון: תרשמו לעצמכם כי מאוד נרצה לדעת בכמה רשות המקומית יש בעיות לא פתורות ומה היא רמת הפיקוח והמעקב שלכם לגבי הביצוע.
יעקב ליצמן: על איזה בית ספר דיברת?
<אביבית ברקאי-אהרונוף: מנוחה ונחלה.
יעקב ליצמן: אדוני אני מציע שנלך לבית הספר הזה.
יעקב ליצמן: <קריאה:> אדוני היושב ראש, יש כאן אבא שפנה אלינו לפני כמה שנים ועדיין לא הוסדר העניין.
<גמאל דחרוג: צהריים טובים.
<גמאל דחרוג: שמי דחרוג גמאל מכפר בית ג'אן.
<גמאל דחרוג: בתחילת שנת הלימודים הנוכחית, דפנה איל סקרה את בית הספר מקיף בית ג'אן בו לומד הילד שלי.
<גמאל דחרוג: נוכחתי גם בועדת החינוך לפני כחודש.
<גמאל דחרוג: לצערי גם מאותו רגע בו סקרה דפנה אייל את בית הספר, עוד לפני שלוש שנים אני במאבק יחד עם הרשות להנגשה ולמרות זאת לא השגתי דבר.
<גמאל דחרוג: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, ועדות התכנון והבניה, משרד החינוך, משרד הפנים, עם הדרכים האפשרויות אני מנסה להגיע לכל מקום לעזור לילד שלי כדי שיוכל להשתלב בבית הספר כמו שאר הילדים.
<גמאל דחרוג: לצערי מה שנעשה וממשיך ללוות את הילד עד היום הוא מחסן של אולם ספורט שהוכן עבורו כי זה המקום היחידי שנגיש באותו בית הספר.
<גמאל דחרוג: הילד ממשיך להיות שם, ממשיך ללמוד באותה כיתה שמגיע אליה בבוקר ועוזב אותה אחר הצהריים ללא שום מרחב לימודי, ללא שום מרחב לחוות חוויות כמו כל ילד אחר שהוא רואה.
<גמאל דחרוג: אני רואה אותו נחנק ונבלע וצועק לשמיים שמישהו יעזור לו.
<גמאל דחרוג: לדעתי יש כאן נתק בין הרשויות למשרד החינוך שצריך באמת לקחת את המושכות לידיים.
<גמאל דחרוג: יש משהו שנופל, כסף יש.
<גמאל דחרוג: כל הזמן אני שומע שמשרד החינוך שחרר הרשאה של 50 אלף שקל לשלבי התכנון לאותו בית הספר.
<גמאל דחרוג: מאז ועד היום עברו כמעט חמישה חודשים.
<גמאל דחרוג: משרד החינוך קיבל תכניות?
<גמאל דחרוג: לצערי לא.
אילן גילאון: אתם מודעים למקרה הזה?
<מירב צדוק: עד כמה שזכור לי, כן.
<מירב צדוק: אם היית אומר לי שאתה מגיע הייתי עושה שיעורי בית.
אילן גילאון: אני כבר אומר לכם שלשיעור הבא תבואו עם שיעורי בית מדוקדקים מאוד כדי לדעת כמה ילדים כאלה יש.
אילן גילאון: אני חושש מאוד שהוא לא הילד היחיד.
יעקב ליצמן: אחדד את השאלה שלך.
יעקב ליצמן: האם יש מצב שמשרד החינוך מקבל כסף תב"ר (תקציב בלתי רגיל), האם זה מונח אצלו לביצוע הרבה זמן?
<מירב צדוק: את שנת 2013 סיימנו כשבתקנה התקציבית לא נשאר כלום, זה היה אפס.
יעקב ליצמן: לא זאת השאלה.
יעקב ליצמן: לא שאלתי אם אתם אוגרים כסף.
יעקב ליצמן: השאלה, נניח, אנחנו כעת בחודש בפברואר ומשרד האוצר מעביר אליכם כסף תב"ר בסכום X, עם הכסף אתם לא ממהרים ויוני, יולי, אוגוסט עדיין מונח הכסף חצי שנה ובינתיים הילדים סובלים.
יעקב ליצמן: זאת השאלה.
יעקב ליצמן: לגבי סוף השנה אני מניח שלא.
<מירב צדוק: לנגישות הפרטנית יש 15 מיליון שקל בשנה.
<מירב צדוק: במהלך כל השנה אנחנו מקבלים את הפניות.
<מירב צדוק: אוכל לומר לך שלפני שבוע יצאו הרשאות.
<מירב צדוק: מהלך כל השנה יוצאות התחייבויות.
יעקב ליצמן: אין תורים?
<מירב צדוק: אין תורים.
אילן גילאון: יכול להיות שברשות זה צוואר בקבוק שנתקע.
<אילן שי: אני אבקש לחדד את הנושא.
<אילן שי: החובה לבצע את ההנגשה היא על בעלות המוסד החינוכי, בדרך כלל זו הרשות המקומית.
<אילן שי: משרד החינוך מתקצב את הפעילות של הרשות המקומית, את הביצוע של הרשות המקומית.
<אילן שי: כשהרשות לא מבצעת למרות שיש לה הרשאה - - -
אילן גילאון: אל תעביר לה כסף בפעם הבאה.
<אילן שי: אין לנו גם את היכולת - - -
יעקב ליצמן: האם זה עובר במסגרת תקציב שוטף?
<מירב צדוק: עובר כנגד חשבוניות.
יעקב ליצמן: האם זה עובר רק לזה?
<עירית שביב שני: אני מנציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות, משרד המשפטים.
<עירית שביב שני: אחרי שהם מקבלים את האישור ממשרד החינוך הם צריכים לבקש אישור ממשרד הפנים.
יעקב ליצמן: סתם מיותר.
אילן גילאון: זה לא הולך עם עקרונות "חוק נגישות".
<אריאלה ישראלי: אני אבקש להתייחס לזה.
אילן גילאון: אם זה כמו שעורכת הדין אומרת כאן, זה סיפור מאוד מאוד - - -
<אריאלה ישראלי: אבקש לומר כמה משפטים בהקשר זה.
<אריאלה ישראלי: אני לפני כחמישה חודשים נתבקשתי על ידי השר והמנכ"לית של משרד החינוך להיות הממונה על יישום "חוק שוויון זכויות" ברמה של כל המשרד בכל התחומים.
<אריאלה ישראלי: נתבקשתי גם לכתוב תכנית עבודה.
<אריאלה ישראלי: במסגרת הבדיקה וכתיבת תכנית העבודה גם טיפלנו בנושא הנגשת הפיסית של המבנים.
<אריאלה ישראלי: טיפלנו גם בהנגשה טכנולוגית והנגשה פדגוגית, אבל לא זה הדיון כאן.
<אריאלה ישראלי: בתחקיר שעשינו כולנו יחד, בעצם ראינו שיש בעיה.
<אריאלה ישראלי: המשרד כמו שנאמר מוציא הרשאות תקציביות לרשויות מקומיות.
<אריאלה ישראלי: יש רשויות מקומיות שעובדות יפה בכל המישורים, אז ההנגשה הפרטנית פחות או יותר מתבצעת.
<אריאלה ישראלי: יש רשויות שבהרבה מאוד תחומים אחרים, לא רק בנגישות, לא מצליחות להרים פרויקטים, ואז גם הסיפור של הנגשה הפרטנית תקוע.
<אריאלה ישראלי: כסף יש, הרשאה תקציבית - - -
אילן גילאון: אנחנו מוטרדים ממה שהתרשמנו, אתם לא יודעים איפה.
<אריאלה ישראלי: ראשית בחלק מהמקומות אנחנו יודעים, בחלק מהמקומות לא ולכן מתבצע כרגע סקר גם בהיבט הפרטני וגם בהיבט הכוללני.
<אריאלה ישראלי: במסגרת העבודה שלי ישבתי עם מרכז השלטון המקומי וביקשתי מאחר הם בעצם הפרטנר שלנו, זה שאנחנו נוציא את הדף של ההרשאה התקציבית זה עדיין לא מחר בבוקר מייצר מצב, כמו שאמר האדון מבית ג'אן, עיריית בית ג'אן קיבלה הרשאה ממשרד החינוך ולא נעשה עם זה דבר.
<אריאלה ישראלי: ישבתי עם מרכז השלטון המקומי כדי לנסות לייצר מצב שהרשויות הופכות להיות שותפות שלנו בעבודה שלנו, לבד זה לא מספיק.
<אריאלה ישראלי: הייתי שמחה אם לוועדה הבאה אפשר לזמן גם נציגות של מרכז השלטון המקומי.
<וילמה מאור: היא בדיוק נכנסה לחדר.
אילן גילאון: צריכים לעבוד עם כסף ייעודי שהוא תב"ר, הוא לא יכול להיות מוצע לשום דבר אחר.
<אריאלה ישראלי: הוא כסף יעודי לחלוטין, לגמרי.
יעקב ליצמן: אם כך למה מעכבים אותו כל כך?
<אריאלה ישראלי: הבעיה היא לא שעושים עם הכסף הזה משהו אחר.
אילן גילאון: לא עושים איתו כלום.
אילן גילאון: איזו סנקציה אתם מטילים על מישהו שאתם יודעים שהוא לא ביצע?
<אריאלה ישראלי: אין לנו כל כך סנקציות למעט נציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות שיש לה סנקציות לעשות.
<אריאלה ישראלי: זו אחת הבעיות - - -
אילן גילאון: אם הם לא מבצעים אתם יכולים לא לממן דברים אחרים.
אילן גילאון: חברים, לצערי הדיווח, כפי שגם ציפינו, הוא דל.
אילן גילאון: אנחנו מבקשים מכם - - -
יעקב ליצמן: סליחה אדוני היושב ראש, אני לא מבין דבר אחד.
יעקב ליצמן: נניח שאתם מעבירים בתאריך מסוים את הכסף, אתם יודעים ברור מתי זה בוצע, זה אצלכם במחשב.
<אריאלה ישראלי: הוא לא יכול לעשות שימוש אחר בכסף.
יעקב ליצמן: אתם יכולים לדעת את זה ברגע אחד, זו פעולה מסוימת, לכן אתם יודעים כמה זמן זה מחזיק אצלו.
יעקב ליצמן: אתם יכולים בהחלט להוציא לעצמכם דוח.
יעקב ליצמן: אני אציע לוועדה לבקש, כמה בכל מקום עושים את זה.
אילן גילאון: אין לי עניין בנתון הזה.
אילן גילאון: חשוב לדעת מה קורה פה.
אילן גילאון: הכסף נוסע לשם ושם הוא תקוע, לא שעושים בו שימוש אחר.
יעקב ליצמן: מה עניין משרד הפנים, שמעתי שצריך אישור ממשרד הפנים.
<אריאלה ישראלי: הכסף לא נוסע לשם, נוסעת לשם הרשאה תקציבית.
<אריאלה ישראלי: התהליך הוא אחרי שהרשות המקומית מקבלת הרשאה, שתפרסם מכרז, שתבחר קבלן שיבצע.
<אריאלה ישראלי: אחרי שהיא מבצעת היא תשלח את החשבוניות שלה למשרד החינוך ואז היא מקבלת את הכסף.
אילן גילאון: זה אי ניצול תקציבי.
יעקב ליצמן: אני שמח שחינכת אותי איך זה עובד.
יעקב ליצמן: לא נפגעתי, אני רוצה לומר לך שבפחות משבועיים אפשר לגמור כולל מכרז, כי בנוגע ילדים חריגים צריך למהר.
יעקב ליצמן: צריך לתת חריגה.
<עדי מרלה: מנגישות ישראל.
<עדי מרלה: לגבי ההפרדה בין נגישות פרטנית ונגישות למקום קיים.
<עדי מרלה: היום בעצם אנחנו לא מדברים על נגישות במקום קיים, על זה היום לא דיברנו, אנחנו דיברנו על נגישות פרטנית.
<עדי מרלה: הפרטנית לחוד וקיים לחוד.
<עדי מרלה: אני כן אבקש הבהרה בנוגע גם לזה וגם לזה ואיפה הדברים עומדים ולא רק בנוגע להכנה למקום קיים.
<עדי מרלה: שתהייה הפרדה בין הפרטני לבין הקיים.
אילן גילאון: אין תשובה, לא נאמר על זה כלום וזה כלום.
אילן גילאון: שם זה עומד.
<עדי מרלה: אני לא יודעת, אני מבקשת נתונים.
<מירב צדוק: התייחסתי לזה בתחילת הדברים.
אילן גילאון: במשרד החינוך לפני 2011 לא היו ילדים עם מוגבלות?
<מירב צדוק: תמיד טיפלנו, משנת 2007 אנחנו מטפלים בפרטני.
<מירב צדוק: משנת 2007 היה תקציב ייעודי לנושא הזה.
אילן גילאון: חבר'ה, מה שהתרחש פה – פשוט לא התחרש.
אילן גילאון: כלומר כל הדברים שסוכמו והיה להם תאריך יעד ב-2012, עד כמה שאני מבין לא קרה כלום, אתם גם לא יודעים לתת תשובה על זה.
<עדי מרלה: זה בדיוק הדבר השני שרציתי לעלות פה, מצד אחד הם אומרים ש- 409 מוסדות נגישים ולא נשאר להם כסף בסוף 2013 בקופה.
<עדי מרלה: בפועל אין הנגשה והקופה ריקה, אז מה קורה?
<עדי מרלה: זה מה שאני הבנתי מהדברים.
אילן גילאון: מבחינתי הדיון הזה כאילו לא התקיים, או לא היה, כי אם הוא ירשם כדיון שהתקיים וזה דיווח, זה לא לכבודו של משרד החינוך, לא לכבודה של הוועדה ובטח לא לכבוד הנגישות.
אילן גילאון: הוועדה קובעת את הדיון כפי שביקשתם, אני לא מזרז, ביוני אתם תהיו כאן יחד עם השר שלכם.
אילן גילאון: אדאג להזמין את השר יחד איתכם.
אילן גילאון: אתם תצטרכו למסור כאן דיווח בכל התחומים שהועלו: אילו בתי ספר הונגשו, איפה יש בעיה בהנגשה בפרטנית, לאילו רשויות מקומיות אתם מעבירים תקציבים והם לא עושים שימוש בתקציבים שלכם, וכן לקבל תאריך יעד כללי לביצוע, לא רק לתכניות.
<מירב צדוק: בסוף יוני 2014 יהיו רק סקרים, זה לא אומר שההנגשה תתבצע בפועל, רק לפי זה הם יעשו, ואז נשב כאן שוב - - - סליחה, בשנת 2013 הוצאנו 28,793 מיליון שקל, זאת אומרת שיש כבר ברשויות המקומיות הרשאות לצאת לביצוע.
אילן גילאון: מה הקשר בין זה לבין זה?
אילן גילאון: <קריאה:> אם הרשויות המקומיות לא יכולות לבצע, אולי שמשרד החינוך יתחיל - - -
אילן גילאון: חבר'ה.
אילן גילאון: הישיבה מבחינתי הסתיימה.
אילן גילאון: היא לא הייתה, לא רק שהיא הסתיימה, היא פשוט לא התקיימה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אם ביוני תתקיים ישיבה שהיא תתייחס גם לדוח מבקר המדינה וגם לתכניות של הרשויות המקומיות.
אילן גילאון: זה מה שחשבנו שיהיה.
אילן גילאון: דוח המדינה כותב את מה שכותב וזה מה שיש.
אילן גילאון: אני כבר אומר לכם שאתם תגיעו יחד עם השר.
אילן גילאון: אני לא יודע איך השר פירון יישב את זה.
אילן גילאון: אני בטוח שהדוח שאתם מוסרים כאן זאת לא ההשקפה שלו.
אילן גילאון: אני משוכנע בזה.
<ערן טמיר: החובות הן חובות ישנים.
<ערן טמיר: אני מבקש לומר שבתוך משרד החינוך יש אווירה אחרת.
אילן גילאון: נעלתי את הישיבה.
חיים כץ: עדין בוקר, אתכם הסליחה על האיחור, היו דיונים על קופות החולים, על "הדסה", עכשיו אנחנו באים לרוקחים.
חיים כץ: היום יום שני בשבוע, אנחנו פותחים שבוע חדש במערכת הבריאות, י' באדר, ה-10 בפברואר 2014.
חיים כץ: תקנות הרוקחים (מתן מרשם בידי רוקח בעל הרשאה אישית), תקנות הרוקחים (תנאי פתיחה וניהול של בתי מרקחת וחדרי תרופות).
חיים כץ: אנחנו באים לקבוע תקנות לחקיקה שנקבעה אי שם ב-2009.
חיים כץ: שתבינו, החקיקה אושרה.
חיים כץ: החקיקה אושרה ועכשיו באים לקבוע לה תקנות, ונכון מאד שהתקנות יכולות לבטל את החקיקה.
חיים כץ: אם אין תקנות, אין חקיקה.
חיים כץ: עשינו דיון אחד בענין, ואני לא הולך לעשות עוד דיון בעניין.
חיים כץ: יחד עם זה, הייתי רוצה לשמוע, מישהו אמר לי על קופות החולים.
חיים כץ: יש פה נציגי קופות החולים?
חיים כץ: איזה קופה אתה?
<שמואל חיים קלנג: כללית.
חיים כץ: מכבי, מאוחדת.
חיים כץ: אני רוצה לדעת מכל קופה הפעלת התקנות האלה, לאיזו עלות נוספת תגרום לקופות, אם תגרום, כי מישהו רמז לי שהקופות טוענות שיש עלות כספית להפעלת התקנות האלה.
חיים כץ: קופת חולים כללית, לפרוטוקול שם ותפקיד.
<שמואל חיים קלנג: אני הרוקח הראשי של הכללית והפרמקולוג הראשי.
<שמואל חיים קלנג: אנחנו בעד התקנות ואנחנו בדקנו ואנחנו חושבים שהעלות היא שולית, ויש חשיבות גדולה לעשות אותן.
חיים כץ: מכבי?
<יוס, לומניצקי: כנ"ל.
חיים כץ: מאוחדת?
<ארן שביט: גם.
<ענת מימון: "תקנות הרוקחים (מתן מרשם בידי רוקח בעל הרשאה אישית), התשע"ד–2014.
<ענת מימון: בתוקף סמכותי לפי סעיף 26(א1)(5) לפקודת הרוקחים [נוסח חדש], התשמ"א-1981 (להלן- הפקודה), ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: פרק א: הגדרות הגדרות 1.
<ענת מימון: בתקנות אלה – "אמצעי חתימה", "חתימה אלקטרונית מאובטחת", "מסר אלקטרוני" - כהגדרתם בחוק חתימה אלקטרונית, התשס"א-2001 (להלן – חוק חתימה אלקטרונית); "בית מרקחת" - לרבות רשת בתי מרקחת; "מטופל" - כהגדרתו בסעיף 2 לחוק זכויות החולה, התשנ"ו-1996 (להלן – חוק זכויות החולה), וכל המבקש או המקבל מרשם רוקח.
<ענת מימון: "המנהל" - המנהל הכללי של משרד הבריאות או מי שהוא הסמיך לכך לעניין תקנות אלה, כולן או מקצתן; - -
חיים כץ: למי שיש פה הערה על התקנות, שירים את היד ויגיד: יש לי הערה.
<ענת מימון: - - ""המערכת" – מערכת מחשב המשמשת לעיון ברשומה רפואית של מטופל ולביצוע רישום בה ותיעוד מרשמים, לצורך ביצוע תקנות אלה; "מוסד רפואי"- כהגדרתו בסעיף 24 לפקודת בריאות העם, 1940; (להלן – פקודת בריאות העם), לרבות רופא הנותן שירות רפואי שלא במסגרת הסדר עם קופת חולים או מוסד רפואי; "מוסד רפואי בעל מידע בהיקף נרחב" – מוסד רפואי המנגיש מידע רפואי המנוי בתקנה 6(א) אודות למעלה מ- 1000 מטופלים; "מרשם לטיפול המשכי" – מרשם הניתן בידי רוקח למטופל הנזקק לטיפול המשכי, כמשמעותו בסעיף 26(א1) לפקודה; "מרשם לתרופת רוקח" – מרשם שרוקח רשאי לתת לגבי תכשיר שאושר כתרופת רוקח לפי סעיף 26(א1)(5)(ב) לפקודה; "מרשם רוקח" – מרשם לטיפול המשכי או מרשם לתרופת רוקח; "רוקח אחראי" – כמשמעותו בסעיף 10(א) לפקודה; "רוקח בעל הרשאה אישית" – רוקח מורשה שקיבל הרשאה אישית למתן מרשם לפי סעיף 26(א1)(1) לפקודה; "רוקח בעל הרשאת שימוש" – רוקח בעל הרשאה אישית שקופת חולים נתנה לו הרשאת שימוש או צפייה במידע שבמערכת כמשמעותה בתקנה 17; "פנקס התכשירים" – פנקס התכשירים הרפואיים המתנהל לפי סעיף 47א (א)(1) לפקודה; "קופת חולים" - כהגדרתה בחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994 לרבות בתי המרקחת שלה; "רשומה רפואית" - כהגדרתה בסעיף 2 לחוק זכויות החולה; "רשם" – כהגדרתו בסעיף 7 לחוק הגנת הפרטיות, התשמ"א- 1981 (להלן- "חוק הגנת הפרטיות); "רשם הגורמים המאשרים" – הרשם כהגדרתו בסעיף 7 לחוק חתימה אלקטרונית.
חיים כץ: יש למישהו פה הערות להגדרות?
חיים כץ: אם אין הערות להגדרות, אנחנו נאשר את פרק א'.
חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאים פה ויש להם זכות הצבעה והם שניים במספר, אישרו את פרק א'.
חיים כץ: נעבור לפרק ב'.
<ענת מימון: "פרק ב: מתן תרופה לטיפול המשכי ומתן מרשם לתרופת רוקח".
<ענת מימון: זה הפרק שקובע את שני סוגי המרשמים.
<ענת מימון: יש שני סוגים: המרשם הראשון זה מרשם לטיפול המשכי, שהתנאים שלו קבועים בתקנה 2.
<ענת מימון: ""רוקח ייתן מרשם לטיפול המשכי בהתקיים כל אלה: (1) הרוקח בעל הרשאה אישית כמפורט בתקנה 10.
<ענת מימון: (2) התכשיר רשום בפנקס התכשירים, וסיווגו בפנקס האמור, על פי סיווג תכשירים לפי קבוצות טיפוליות (Anatomical Therapeutic Chemical-ATC) הוא באחד הפריטים שבטור ב' בתוספת הראשונה והוא נמנה עם אחת הקבוצות הטיפוליות שבטור א' לתוספת האמורה.
<ענת מימון: (2א) הרוקח הסביר למטופל כי מדובר במרשם רוקח ומסר לו את דף ההסבר לפי תקנה 26; (3) המרשם ניתן לטיפול בתכשיר לפי ההתוויה המופיעה בתעודת הרישום של התכשיר בפנקס התכשירים; (4) התכשיר מיועד לטיפול המשכי בחולה במצב כרוני; לעניין זה, "מצב כרוני" – מצב שמטופל נזקק לטיפול באותו תכשיר או באותם תכשירים במשך תקופה רצופה של שישה חודשים לפחות, לפני המועד שבו הוא מבקש מרשם לטיפול המשכי; "פה הוספנו הבהרה שה-6 חודשים צריכים להיות בטרם שהוא מגיע לרוקח ולא מדובר על פרק זמן קצר יותר".
<ענת מימון: (5) המרשם ניתן לאחר שהרוקח עיין במידע הרפואי הרלוונטי כאמור בתקנה 6(א) וערך תשאול לגבי מצבו הרפואי והתרופתי של המטופל; בירור כאמור ייערך בעמדה או בחדר אשר יאפשרו את קיום הבירור בצורה הולמת ונאותה ובאופן השומר על פרטיות המטופל; (6) הרוקח וידא כי נערכו בדיקות המעקב הנדרשות וכי תוצאות הבדיקות מאפשרות מתן מרשם ההמשך המסוים וברר אם בתקופת נטילת התכשיר חל שינוי מהותי במצבו של המטופל או התעוררו תופעות לוואי שיש בהן כדי להצדיק את הפניית המטופל לבדיקת רופא לפני חידוש המרשם; (7) המטופל נבדק בידי הרופא המטפל נותן המרשם המקורי בתקופת תשעת החודשים שבהם צפוי היה המטופל לעשות שימוש בתכשיר המרשם, ובכלל אלה התקופה שבה יעשה שימוש בתכשיר לפי מרשם רוקח; (7א) הרוקח מצא כי יש הצדקה רפואית בהמשך מתן התכשיר, וכי מתן המרשם הוא לטובתו של המטופל; - -
חיים כץ: אם יש למישהו הערה על איזה סעיף, שיגיד.
<שלמה וינקר: סעיף 2 – לפי דעתי, כתוב כאן:
<שלמה וינקר: לפי קבוצות טיפוליות ATC באחד הפריטים שבטור ב' בתוספת הראשונה.
<שלמה וינקר: הקבוצות שם מאד כלליות ולא מספיק מפורטות.
<שלמה וינקר: הן ברמה פרמקולוגית מאד גבוהה בהירארכיה ככה שבעצם מתחת לרשימה מאד קצרה יש רשימה של מאות תרופות, אולי אפילו אלפי תרופות.
חיים כץ: אוקי, סעיף 2, תסמני אותו.
<שלמה וינקר: עוד הערה: בסעיף 5 כתוב: בירור, כאמור, ייערך בעמדה או בחדר.
<שלמה וינקר: אנחנו חושבים שזה צריך להיות בחדר ולא בעמדה כי בעמדה קשה לשמור על פרטיות ועל סודיות רפואיות.
<שלמה וינקר: זה חייב להיות בחדר סגור ולא בעמדה, שזה דלפק.
<ליאוניד אידלמן: אני מתנגד לסעיף (7א), שהרוקח מצא כי יש הצדקה רפואית בהמשך מתן התכשיר.
<ליאוניד אידלמן: הרוקח לא יכול להחליט שיש הצדקה רפואית.
חיים כץ: סמני את 7א ואת הסעיפים שהוא דיבר עליהם.
חיים כץ: ענת, תמשיכי הלאה.