GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוני גמזו: אנחנו פשוט רוצים Accountability לאדם אחד, שהוא בתוך המסגרת - -
חיים כץ: הוא בא ואומר: תשמע, אתה יושב פה ורושם תקנות.
חיים כץ: בחיים האחראי זה הרוקח עם ההרשאה, לא במשרד הבריאות, בבית המרקחת הוא האחראי, ואם אתם רוצים ללכת למישהו אחר שהוא אחראי, אני לא רוצה להגיד לכם איזה כיסוי זה.
<רוני גמזו: כבוד היושב ראש, הסעיף הזה, סעיף 16, בא ואומר שהמחשבים יחוברו לרשתות כאלה ואחרות.
<רוני גמזו: אנחנו, כאן, בעצם לוקחים אינסטנציה אחת מתוך בית המרקחת ומטילים עליה אחריות.
<רוני גמזו: אומרים לה: תדאגי שהמחשבים של הרוקחים השונים יחוברו בהתאם לתקנות.
<רוני גמזו: זה הכל.
<קריאות: זה לא כתוב.
<רוני גמזו: כתוב: הרוקח האחראי בבית המרקחת הוא זה שיוודא.
<שמואל חיים קלנג: אני רוצה להבין, אני מדבר על אותו סעיף 16(א) ו-(ב): בסופו של דבר, אם רוקח במחלקה פנימית בבית החולים "מאיר" יקבל הרשאה, במחלקה הפנימית הוא כפוף למנהל המחלקה.
<שמואל חיים קלנג: הרוקח בבית המרקחת לא כפוף אליו, אין לזה משמעות.
<רוני גמזו: שמוליק, אני רוצה להסביר.
<רוני גמזו: תקרא היטב את סעיף 16(א), כתוב: "הרוקח אחראי בבית המרקחת" ולא מדובר על רוקח שנמצא כרגע במחלקה קלינית.
<רוני גמזו: זה מחובר אך ורק לסיטואציה של בית מרקחת.
<ענת מימון: אני רק אגיד שבאמת ההוראות האלה לא חלות על בתי מרקחת שנמצאים בבעלות הקופות עצמן.
<ענת מימון: שם אמרנו שיש נוהל פנימי שהם יסדירו דרכו ולכן, מדובר פה רק על התקשרויות חיצוניות עם בתי מרקחת חיצוניים, שהקופות והמוסדות עושים.
<יובל יעקבי: לא קראנו את סעיף (ז) שזה (ד): "האחריות לביצוע תקנה זאת תחול גם על הרוקח האחראי של בית המרקחת, ובבית מרקחת שבו מעל עשרה רוקחים בעלי הרשאה אישית תחול גם על הממונה על הפרטיות בבית המרקחת.
חיים כץ: ומי בעד סעיף 16 ירים את ידו?
חיים כץ: סעיף 16 אושר.
חיים כץ: אנחנו עוברים לסעיף 17.
<יובל יעקבי: "ניהול הרשאות שימוש לרוקחים בעלי הרשאה אישית 17.
<יובל יעקבי: (א) קופת חולים או מוסד רפואי יאפשרו שימוש במידע שבמערכת לפי תקנה 6(א) רק לרוקח בעל הרשאה אישית לפי תקנה 10, הזקוק להרשאת שימוש לשם ביצוע תפקידו, ורק במידה הנדרשת לשם ביצוע התפקיד.
<יובל יעקבי: (ב) קופת חולים או מוסד רפואי ינהלו רישום מעודכן של הרשאות - -
חיים כץ: (ג) הופך ל-(ב).
חיים כץ: הכל הופך בהתאמה.
<יובל יעקבי: "השימוש שניתנו על ידם לרוקחים בעלי הרשאה אישית (להלן – רשימת ההרשאות התקפות).
<יובל יעקבי: (ג) קופת חולים או מוסד רפואי שקיבלו הודעה על ביטול הרשאה אישית למתן מרשם של רוקח, מאת המנהל או מאת הרוקח, או שקיבלו הודעה על סיום תפקידו של רוקח בעל הרשאה אישית, יבטלו מיידית את הרשאת השימוש במידע שניתנה לו.
<יובל יעקבי: (ד) אחת לרבעון, יוודא ממונה אבטחת מידע כי כל הרוקחים בעלי הרשאה אישית שניתנה להם הרשאת שימוש במערכת על ידי קופת חולים או המוסד הרפואי מופיעים ברשימת הרוקחים בעלי הרשאה אישית המופיעה באתר האינטרנט של משרד הבריאות כמפורט בתקנה 10(ו); הרשאת שימוש לרוקחים בעלי הרשאה אישית שאינם מופיעים ברשימה זאת, תושהה עד בירור ההרשאה מול הרוקח בעל ההרשאה האישית והמנהל.
<ענת מימון: פה, למעשה, אנחנו אומרים: לא מספיק שיש לך הרשאה אישית, אתה צריך גם לקבל הרשאת שימוש ספציפית מקופת החולים או מהמוסד הרפואי שמעביר לך את המידע, וצריך לבדוק, באמת, שכל עוד יש לך את הרשאת השימוש, באמת יש לך הרשאה אישית תקפה, וזה האחריות של קופות החולים והמוסדות הרפואיים.
חיים כץ: ומי בעד סעיף 17 ירים את ידו?
חיים כץ: סעיף 17 אושר.
<ענת מימון: "תקנה 18.
<ענת מימון: זיהוי ואימות המשתמש.
<ענת מימון: (א) קופת חולים, מוסד רפואי ורוקח בעל הרשאה אישית יפעילו אמצעים לווידוא כי הגישה למערכת נעשית רק בידי בעל הרשאת שימוש תקפה ובהתבסס על התקן פיזי אישי הניתן לשליטתו הבלעדית של המשתמש בלבד או על נתוני זיהוי ביומטריים כהגדרתם בחוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, תש"ע-2009.
<ענת מימון: (ב) רוקח בעל הרשאה אישית יודיע על כל שינוי במעמדו כרוקח בעל הרשאת שימוש לקופת חולים ולמוסד רפואי מהם קיבל הרשאת שימוש כאמור בתקנה 17.
<ענת מימון: (ג) רוקח בעל הרשאה אישית יוודא כי האמצעי הפיזי המאפשר התחברות למערכת יישמר בנפרד ממערכת המחשב.
חיים כץ: מי בעד סעיף 18 ירים את ידו.
חיים כץ: סם סעיף 18 אושר.
<ענת מימון: "תקנה 19.
<ענת מימון: אופן הגישה למידע אודות מטופל.
<ענת מימון: גישה למידע אודות מטופל במערכת תיעשה רק בידי רוקח בעל הרשאת שימוש ולאחר שהרוקח כאמור ווידא שיתקיימו כל אלה: (1) המטופל ביקש לקבל מרשם רוקח; (2) המטופל נתן הסכמתו לעיון במידע כאמור בתקנה 4; (3) המטופל זוהה על ידי המערכת באחת הדרכים שלהלן: (א) באמצעות מידע המצוי על גבי פס מגנטי או שבב בכרטיס החבר של קופת החולים; (ב) באמצעות קוד אישי שנתנה לו קופת החולים או המוסד הרפואי; (ג) בהתבסס על מנגנון אחר שאישר המנהל לאחר התייעצות עם הרשם.
<ענת מימון: (4) המטופל זוהה על ידי הרוקח באמצעות תעודה מזהה.
חיים כץ: תעברי ל-20.
<ענת מימון: "תקנה 20.
<ענת מימון: תיעוד שימוש.
<ענת מימון: (א) קופת חולים או מוסד רפואי יבטיחו כי המערכת תכלול מנגנון תיעוד אוטומטי שיתעד כל ניסיון שימוש במערכת (בתקנה זו – מנגנון תיעוד), ובכלל זה את כל הנתונים האלה: זהות המשתמש, התאריך והשעה של ניסיון השימוש, האם השימוש אושר או נדחה; אם השימוש אושר, יישמרו הנתונים המאפשרים את זיהוי המטופל אודותיו נתבקש המידע ושדות המידע שהתבקש; (ב) מנגנון תיעוד כאמור לא יאפשר, ככל הניתן, ביטול או שינוי של הפעלתו; מערכות הבקרה יאתרו שינויים או ביטולים בהפעלתו ויפיצו התראות לממונה אבטחת מידע.
<ענת מימון: נתוני הרישום של מנגנון התיעוד יישמרו למשך 12 חודשים לפחות.
<ענת מימון: (ג) ממונה אבטחת מידע יבחן אחת לשבוע את נתוני התיעוד, או יתקין מערכת אוטומטית מקובלת לניטור התראות על אירועים חריגים, ויערוך דו"ח של הבעיות שהתגלו וצעדים שננקטו בעקבותיהן.
<ענת מימון: (ד) קופת חולים או מוסד רפואי יידעו רוקחים בעלי הרשאה אישית בדבר קיומו של מנגנון תיעוד.
חיים כץ: אנחנו נצביע על 19 ו-20.
חיים כץ: נעבור ל-21.
<ענת מימון: "הסכם התקשרות עם בית מרקחת.
<ענת מימון: קופת חולים או מוסד רפואי המתקשר עם בית מרקחת כאמור בתקנה 5(ב), לצורך העברת מידע אודות מטופלים באמצעות המערכת, יבטיח קיומן של הוראות פרק זה בהסכם ההתקשרות וכן יכלול בהסכם ההתקשרות אמצעי בקרה ופיקוח כדי לוודא עמידתו של בית המרקחת בהוראות ההסכם ובהוראות תקנות אלו.
חיים כץ: מי בעד סעיף 21 ירים את ידו.
חיים כץ: סעיף 21 אושר.
חיים כץ: נעבור ל-22.
<ענת מימון: "הסכם התקשרות עם רוקח בעל הרשאה אישית.
<ענת מימון: 22. (א) קופת חולים או מוסד רפואי, המתקשר עם בית מרקחת כאמור בתקנה 5(ב), לצורך העברת מידע אודות מטופלים באמצעות המערכת, יקבעו במפורש בהסכם עם רוקח בעל הרשאה אישית (בתקנה זו – ההסכם) את כל אלה, והכל בכפוף להוראות תקנות אלו: (1) סוג הפעולות שבעל הרשאת גישה שימוש רשאי לבצע במערכת, ואופן ביצוען; (2) החובות בתחום אבטחת המידע החלות על בעלי הרשאות שימוש, לפי תקנות אלה, וכן הנחיות נוספות לעניין אמצעי אבטחת מידע שקבעה קופת החולים או המוסד הרפואי, אם קבעה; (3) חובתו של רוקח בעל הרשאה אישית להודיע לקופת חולים, למוסד הרפואי או לרופא המטפל, במקרה של פריצה או שימוש לא מורשה במערכת; (4) חובתו של בעל הרשאה אישית לשמור על האמצעי הפיזי בצורה מאובטחת ובנפרד מהסיסמה האישית שהוקנתה לו.
<ענת מימון: (ב) קופת חולים, או מוסד רפואי יכללו בהסכם ההתקשרות אמצעי בקרה ופיקוח כדי לוודא את עמידתו של רוקח בעל הרשאה אישית בהוראות ההסכם ובהוראות תקנות אלה.
חיים כץ: ומי בעד סעיף 22 ירים את ידו.
חיים כץ: וגם סעיף 22 אושר.
<ענת מימון: "תקנה 23.
<ענת מימון: מיפוי וביצוע סקר סיכונים.
<ענת מימון: (א) ממונה אבטחת מידע יוודא ביצוע של סקר סיכונים ומבחני חדירות תקופתיים על המערכת אחת ל 18 חודשים לפחות, בשיטות מקובלות, על ידי גורם חיצוני בלתי תלוי; (ב) ממונה אבטחת מידע יפעל לתיקון הליקויים שימצאו בסקר בתוך פרק זמן סביר, על פי חומרת ליקויי האבטחה, מרגע היוודע דבר הליקוי.
<ענת מימון: "24.
<ענת מימון: תיעוד של אירועי אבטחה.
<ענת מימון: (א) קופת חולים, או מוסד רפואי יוודאו תיעוד אירועים המעלים חשש לפגיעה בשלמות המידע או לשימוש בו בלא הרשאה (להלן - אירועי אבטחה); (ב) רוקח בעל הרשאה אישית ורוקח אחראי, ידווחו באופן מיידי לממונה אבטחת מידע של קופת חולים, המוסד הרפואי", פה זה צריך להיות הרופא המטפל "על כל חשש לפגיעה בשלמות המידע או לשימוש בו בלא הרשאה.
<ענת מימון: " בעצם זה צריך להיות גם הרופא המטפל כי ממונה אבטחת מידע יש רק בקופות חולים או במוסדות רפואיים.
חיים כץ: תעברי ל-25.
<ענת מימון: "25.
<ענת מימון: חתימה אלקטרונית מאובטחת.
<ענת מימון: לעניין חתימה אלקטרונית מאובטחת על מרשם רוקח או טופס תיעוד שהוא מסר אלקטרוני, כאמור בתקנות 8(א)(7) ו-9(א) יתקיימו שני אלה: (1) החתימה האלקטרונית המאובטחת הונפקה לרוקח על ידי קופת חולים או מוסד רפואי, לשימוש לצורך חתימתו על מרשמים שהם מסרים אלקטרוניים שהונפקו במהלך ובמסגרת עבודתו בקופת החולים או במוסד הרפואי בלבד; (2) קופת החולים או המוסד הרפואי שהנפיקו את החתימה האלקטרונית המאובטחת מנהלים רישום וקבעו נהלים לאבטחת אמצעי החתימה ומערכות החומרה והתוכנה, ועל נהלים אלו יחולו הוראות תקנה 2א לתקנות הרופאים (מתן מרשם), התשמ"א - 1981 , בשינויים המחוייבים.
חיים כץ: ומי בעד סעיפים 23-25?
חיים כץ: סעיפים 23-25 אושרו.
חיים כץ: נעבור לפרק ה' – שונות.
<ענת מימון: "פרק ה': שונות.
<ענת מימון: תקנה 26.
<ענת מימון: דף הסבר.
<ענת מימון: (א) רוקח בעל הרשאה אישית ימסור לידי המטופל דף הסבר בדבר מרשם רוקח, בשפות עברית, ערבית, אנגלית, רוסית ואמהרית, שאישר המנהל.
<ענת מימון: (ב) דף ההסבר יכלול את הפרטים שלהלן: (1) הסבר על ההרשאה האישית שניתנת לרוקחים לתת מרשמים, לפי הפקודה; (2) כתובת אתר אינטרנט שבו מתפרסמת רשימת הרוקחים בעלי הרשאה אישית; (3) הסבר על העיון במידע הרפואי על ידי רוקח ושמירת הסודיות הרפואית על ידו, לרבות נגישותו של המידע הרפואי למשך כל השנה הקלנדרית שלגביה נחתם כתב ההסכמה, ולכל בתי המרקחת שיש להם הסדר לפי תקנה 5; - -
עדי קול: פה רשמנו הערה לגבי הסעיף הזה עם השנה הקלנדרית, אז אם - -
<ענת מימון: נכון, נצטרך להתאים את זה.
<ענת מימון: "(3א) הסבר על זכותו של המטופל לחזור בו בכל עת מהסכמתו לעיון במידע הרפואי אודותיו.
<ענת מימון: (4) הסבר על זכותו של המטופל לפנות להתייעצות עם רופא בכל עת.
<ענת מימון: (5) הסבר על זכותו של המטופל לפי סעיף 27(ב)(2) לפקודת הרוקחים.
<ענת מימון: " שזה החלופות הגנריות שיש לתרופות.
חיים כץ: ומי בעד סעיף 26 ירים את ידו.
<ענת מימון: וכמו שאמרנו, מציעים אותו בהתאמה.
<ענת מימון: בעד – 3
<ענת מימון: נמנעים – אין
חיים כץ: סעיף 26 אושר.
<ענת מימון: "27.
<ענת מימון: פיקוח ובקרה.
<ענת מימון: לשם פיקוח על ביצוע הוראות תקנות אלה רשאי המנהל - (1) לדרוש מאת רוקח בעל הרשאה אישית, לפי הוראות נוהל שיפרסם, דיווח בדבר מתן מרשמי המשך לפי סוגי תכשירים, לפי הרופאים המטפלים או לפי סיווג אחר; (2) לדרוש מרוקח בעל הרשאה אישית למסור לו מידע ומסמכים הנוגעים למתן מרשמים על ידו; (3) לעיין בכל עת במרשמי הרוקח כאמור בתקנה 8, ובטפסי התיעוד כאמור בתקנה 9, וכן לצלמם או להעתיקם; (4) לעיין במסמכי ההתקשרות בין קופת החולים או מוסד רפואי ובין הרוקח בעל ההרשאה האישית בבית המרקחת לעניין אופן העברת המידע הרפואי כאמור בתקנה 21 ו-22 ולתת הוראות לגביהם; (5) לתת, לאחר התייעצות עם הרשם, הוראות או הנחיות לגבי אבטחת מידע וליישום תקנות אלה, לרבות פירוט של אמצעי האבטחה שיש לנקוט במצבים ובמקרים שונים, תקנים ושיטות אבטחה מקובלים שיש להשתמש בהם.
<ענת מימון: (6) לדרוש מנותן הכשרה לקבלת הרשאה אישית או מנותן השתלמות לרוקחים בעלי הרשאה אישית למסור לו מסמכים הנוגעים לתכנית הלימודים והבחינות לעיונו.
חיים כץ: תעברי ל-28.
<ענת מימון: "28.
<ענת מימון: ממונה מרשמי רוקח.
<ענת מימון: (א) המנהל ימנה עובד המשרד לממונה מרשמי רוקח, והוא ירכז את הטיפול במתן הרשאה אישית לרוקחים כאמור בתקנה 6, ואת הפיקוח והבקרה על בעלי הרשאה אישית כאמור בתקנות אלה.
<ענת מימון: (ב) קופת חולים - -
עדי קול: זה יהיה בתקן, הממונה?
<ענת מימון: "(ב) קופת חולים המעוניינת להציע שירות של מתן מרשם רוקח למטופליה תמנה עובד מעובדיה לממונה מרשמי רוקח במוסדותיה והוא ירכז את הטיפול והפיקוח הפנימי על בעלי ההרשאה האישית העוסקים במתן מרשמים לפי תקנות אלה במוסד הרפואי או במרפאה שלה.
<ענת מימון: 29.
<ענת מימון: שמירת דינים.
<ענת מימון: אין בתקנות אלה כדי לגרוע מהוראות תקנות הרוקחים (תנאי פתיחה וניהול של בתי מרקחת וחדרי תרופות), התשמ"ב-1982, חוק זכויות החולה וכל דין אחר שעניינו שמירת פרטיותו של מטופל.
<ענת מימון: 30.
<ענת מימון: תחילה תחילתן של תקנות אלה 30 ימים מיום פרסומן.
חיים כץ: אנחנו נצביע על סעיפים 27-30.
חיים כץ: אנחנו חוזרים, יש לנו 5 דקות.
<ענת מימון: יש עוד תוספת.
<רוני גמזו: בפעם הבאה, תעזבו את זה.
חיים כץ: אידלמן, אני רוצה שתסביר לי למה רוקח שלמד 4.5 שנים, למד מעבר לאחות, לא מספיק לו - -
שולי מועלם-רפאלי: זה לגבי הנושא הפרמקולוגי כמובן.
חיים כץ: כן, הוא צריך יותר מ-60 שעות?
<ליאוניד אידלמן: תודה רבה היושב ראש, אני אשמח מאד להסביר.
חיים כץ: איזה סעיף זה היה?
<ליאוניד אידלמן: סעיף 11ב.
<ליאוניד אידלמן: הכשרה.
<ליאוניד אידלמן: עמוד 10.
<ליאוניד אידלמן: הרוקח, לפי מה שאני יודע, לומד לגבי תרופות.
<ליאוניד אידלמן: מדובר פה לא רק על ידע בתרופות, מדובר פה על התאמה של התרופות לחולה ספציפי ולמצבו הספציפי.
<ליאוניד אידלמן: מבחינה זו, אני משוכנע שיש הרבה מה ללמוד בקטע הזה, למי מתאים ואיך מתאים.
<ליאוניד אידלמן: עכשיו, הרי אנחנו נותנים פה משהו מהפכני לרוקח, אפשרות לבדוק את החולה, לאסוף מידע ולהחליט מה לחולה הזה, הספציפי, ברגע זה הכי מתאים.
<ליאוניד אידלמן: הקשר הזה, אני משוכנע שלא לומדים ב-4 שנים האלה.
<ליאוניד אידלמן: אני משוכנע שאי אפשר ללמוד את כל זה ב-60 שעות.
חיים כץ: כמה שעות אתה חושב שצריך ללמוד?
<ליאוניד אידלמן: אני מדבר על שנתיים מינימום.
חיים כץ: כמה שעות זה שנת לימודים?
<ליאוניד אידלמן: תלוי איפה לומדים.
שולי מועלם-רפאלי: כשהגדירו לאחיות שנה, מה זה כלל?
חיים כץ: כמה שעות זה זמן לימודים?
<קריאה: אחיות לא לומדות על תרופות בכלל.
<ליאוניד אידלמן: לאחיות היתה החלטה של שנה בגלל שאחיות לא מתרכזות בתרופות אבל הן כן מתרכזות במטופלים.
חיים כץ: מה זה נוגע לאחיות עכשיו?
חיים כץ: לאחיות זה לא נוגע.
<ליאוניד אידלמן: אני לא יודע באיזה מקום, תלוי איפה.
חיים כץ: תקשיב, כשאתה אומר שנה, לכמה שעות אתה מתכוון?
חיים כץ: למה מתכוון המשורר?
<ליאוניד אידלמן: אני מדבר על מאות שעות לימוד.
חיים כץ: כמה זה מאות?
חיים כץ: כמה זה שנת לימוד?
<ליאוניד אידלמן: אני צריך לבדוק.
<ליאוניד אידלמן: אני אחזור לישיבה הבאה ואני אגיד.
חיים כץ: זה ייגמר היום.
<ליאוניד אידלמן: לא, זה לא ייגמר היום, אני מאמין כך.
<ליאוניד אידלמן: אתה תקבע אבל זה חמור מאד.
<גרשון גולומב: שלום, שמי פרופסור גרשון גולומב, הייתי יושב ראש הוועדה שמינה משרד הבריאות שעל בסיסה התקבל החוק, והייתי מנהל בית הספר לרוקחות בשנים 2000-2006.
<גרשון גולומב: שתי הערות, אחת ספציפית ואחת כללית קצרה: הערה ספציפית – אנחנו מלמדים, אני, אישית, משתתף בקורס פרמקולוגיה לרוקחים, לאחיות ולרפואנים.
<גרשון גולומב: בית הספר לרוקחות שאני הייתי מנהלו ויושב ראש הוועדה, הוא זה שמלמד על תרופות.
<גרשון גולומב: אני יכול לומר בפה מלא, שכמות השעות שהרוקחים מקבלים על תרופות היא לאין ערוך ושיעור גדולה יותר בעומק ובהיקף מאשר רופאים ובוודאי מאשר אחיות.
<גרשון גולומב: הרופאים לומדים רבות על התרופות ב-3 השנים הקליניות שלהם, כאשר הם נמצאים במחלקות.
<גרשון גולומב: האחיות מוכוונות למקצוע הסיעוד ולא למקצוע התרופות.
<גרשון גולומב: נקודה נוספת – הרוקחים היום, מלמדים אותם בבית הספר לרוקחות, רוקחות מודרנית, קלינית, קהילתית והם מומחים מהמדרגה הראשונה והחוק הזה מבחינתם הוא אנכרוניסטי.
<גרשון גולומב: הם מוכנים אליו כבר יותר מ-10 שנים - -
חיים כץ: כמה שעות לדעתך הם צריכים לעבור?
<גרשון גולומב: ה-60 שעות האלה גם הן יותר מדי אבל שמנו אותן.
<גרשון גולומב: אני הייתי יושב ראש הוועדה, אני זה שקבעתי את המספר הזה, שהוא בעיקר לתת דגשים לרוקחים שנמצאים במערכת, ומכיוון שרוב הרוקחים היום במערכת הם יצירי האוניברסיטה העברית, בית הספר לרוקחות - -
חיים כץ: או באים מירדן.
<גרשון גולומב: - - נכון.
<גרשון גולומב: - -
<ליאוניד אידלמן: לא צריך ללמוד לבדוק חולה?
<ליאוניד אידלמן: לא הבנתי.
חיים כץ: לא צריך להפריע בוועדה גם אם הוא לא מסכים לדעתך.
<גרשון גולומב: - - עכשיו, יש כאלה שמשרד הבריאות יחליט שהוא לא רוצה לתת להם הרשאה וזה סיפור אחר, על זה אני לא מדבר.
<גרשון גולומב: אני אומר: רוקח שעבר את הבחינות פה, בארץ, ואם היה פלופ במשרד הבריאות בשלב הבחינות או משהו כזה, אנחנו לא יכולים לתקן הכל במכה אחת ולזרוק את התינוק עם המים.
<גרשון גולומב: לרוקח מורשה במדינת ישראל, ושאתה מסתכל עליו, אתה אומר: יש לו רישיון, כמו שאתה מסתכל על רישיון של רופא שלמד במדינה - -
<גרשון גולומב: הערה שניה כללית קטנה: ההערות שנשמעו כאן, באופן אחד, בשום פנים ואופן אין בשום דבר מהתקנות האלה נושא של דיאגנוסטיקה ואבחנה אלא אך ורק המשך.
<ליאוניד אידלמן: 400 שעות, אני חייב לך תשובה.
חיים כץ: קיבלתי.
<אייל שוורצברג: מנהל אגף הרוקחות ומרצה באוניברסיטת בן-גוריון.
<אייל שוורצברג: כמי שמרצה 8 שנים בשנים האחרונות ובתכנים קליניים שמכשירים את הרוקחים בדיוק למטרה הספציפית הזאת של מרשמי המשך וזיהוי של בעיות בטיפול התרופתי, אני חושב ש-60 שעות זה מעל ומעבר מכיוון שהם מקבלים הן בתואר הראשון כבר כמות כל כך נכבדת גם של קליניקה וגם של פרמקולוגיה, שאין להתחרות.
<אייל שוורצברג: - -
<ליאוניד אידלמן: שם שמים סטטוסקופ על החולה?
<אייל שוורצברג: - - אבל אנחנו מסבירים שהנושא - -
חיים כץ: למה אתה עונה לו? דבר אלי.
<אייל שוורצברג: - - הנושא הזה, אנחנו מדברים פה על מרשמי המשך פרופר.
<אייל שוורצברג: אנחנו לא מדברים פה על נושא של הכנה ראשונית.
<שלמה וינקר: לא נכון.
חיים כץ: סליחה, לא יעזור לך כלום.
חיים כץ: לא תסתום לו את הפה.
<אייל שוורצברג: אנחנו מדברים פה על second re prescribing.
<אייל שוורצברג: זאת אומרת, לא מרשם ראשוני שהרוקח מוציא - -
חיים כץ: מרשם המשך.
<אייל שוורצברג: יתרה על כך, אנחנו מבקשים מרוקח שכבר בשטח 5 שנים.
<אייל שוורצברג: זה אדם שצבר ניסיון, ראה כמה דברים וסביר להניח שאולי גם השלים התואר השני שלו.
<אייל שוורצברג: הנושא של תרופות הרוקח שאנחנו מבקשים לתת אלה הם מצבים של עזרה ראשונה, שהם רק הגיוניים שיהיו בידי רוקח.
<אייל שוורצברג: עוד דבר אחד אחרון: יש זן עוד יותר בכיר של רוקחים שנקראים "רוקחים קליניים", ואלה כבר עברו הכשרה היא מעל ומעבר.
<שלמה וינקר: אני יושב ראש איגוד רופאי המשפחה.
<שלמה וינקר: יש פה את המצבים הכרוניים ויש את המצבים האקוטיים, התוספת השנייה, ששם אי אפשר לאבחן בלי לבדוק.
<שלמה וינקר: אז אל תגיד - -
<קריאה: אני לא יודע, מחלות קלות או לא קלות.
<שלמה וינקר: הפסקת ייצור חלב להנקה על ידי "דוסטינקס" זה ממש לא משהו קל.
<שלמה וינקר: שימוש וגינלי לפטרת וגינלית, פטריה בפה.
<שלמה וינקר: כל הדברים האלה צריכים לדעת לבדוק.
<שלמה וינקר: אל תגיד שאין פה בדיקה.
<שלמה וינקר: נזלת אלרגית, צריבה בדרכי השתן.
חיים כץ: תראה, ה-60 שעות שאנחנו נדון בסעיף האחר אחר כך, של האבחנה, אתה תבוא ותגיד: זה לא חל פה כי 60 שעות זה רק במרשם המשך.
<ענת מימון: הרי התנגדתם לתקנה 3 בכלל.
חיים כץ: ובתקנה 3 יש מענה למה שאתה מדבר.
חיים כץ: אי לכך אנחנו נצביע.
חיים כץ: מי מאשר את ה-60 שעות, ובתקנה 3 תגיע לאן שתגיע.
חיים כץ: מי בעד ה-60 שעות ירים את ידו.
חיים כץ: נמנעים – אין 60 שעות אושרו.
חיים כץ: 60 שעות אושרו.
חיים כץ: יום שני בשבוע, י"ז באדר א', ה-17 בפברואר 2014, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא תקנות הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות.
חיים כץ: גברתי היועצת המשפטית, תני סקירה מה אנחנו רוצים.
<נועה ברודצקי-לוי: מדובר על תקנות שנועדו להסדיר את הנושא של הסעה בטיחותית לפעוטות עד גיל 3 עם מוגבלות.
<נועה ברודצקי-לוי: יש פה כמה נושאים שדורשים הסדרה.
<נועה ברודצקי-לוי: זה משהו שקיים בפועל גם היום, אבל יש מספר נושאים שדורשים הסדרה.
<נועה ברודצקי-לוי: אני מציעה שמשרד הרווחה יציג.
חיים כץ: נפנה למשרד הרווחה.
<אדי וייס: כפי שהסברתי בדיון הקודם, המטרה של התקנות האלה היא להסדיר את הנושא של הסעות פעוטות עם מוגבלות למעונות יום שיקומיים ומהם.
חיים כץ: מה קורה היום?
<אדי וייס: החוק הזה חוקק כבר לפני שנה - - -
חיים כץ: לא חוק חוקק – מה קורה בפועל?
<אדי וייס: אני מסביר.
<אדי וייס: בפועל, ההסעות האלה מתבצעות על-פי נוהל זמני.
חיים כץ: מתבצעות?
<אדי וייס: כן, מתבצעות.
<אדי וייס: זה כבר שנים, מאז חקיקת החוק.
חיים כץ: מי מממן אותן?
<אדי וייס: משרד הרווחה, במסגרת סל השירותים.
<אדי וייס: ההסעה נקבעה בחוק מעונות יום שיקומיים, יש שם מרכיב של הסעה בליווי ולפי זה המשרד משלם.
חיים כץ: מבחינת הרשויות המקומיות, לא מפריע להן שזה יימשך ככה לנצח נצחים אני מבין.
<אדי וייס: אני רק רוצה להסביר שיש חלוקה לגבי כלל שירותי הרווחה, של 75% ו-25%.
<אדי וייס: לגבי כלל העלות של מעונות יום שיקומיים יש חלוקה מסורתית של עלות שירותי הרווחה של 75% שהמדינה מממנת ו-25% הרשות המקומית.
<אדי וייס: ההסעות, כמובן, כלולות בכל ההסדר הזה.
חיים כץ: יש פה נציג מהרשויות המקומיות?
חיים כץ: מבחינתך, שהמצב הזה יישאר.
<אסא בן יוסף: ממש לא, ואמרנו את זה.
<אסא בן יוסף: רק אציג את עצמי.
<אסא בן יוסף: אני עובדת סוציאלית ואני אחראית על תחום הרווחה בשלטון המקומי.
<אסא בן יוסף: אנחנו חושבים שהנושא צריך להיות מסודר ומוסדר ושההסעות תתבצענה על-פי כללים ותקנון ברורים.
<אסא בן יוסף: יחד עם זאת ועם זאת, התקנות מטילות על הרשויות המקומיות חובות רבות שאין לצדן שום הכרה במחויבויות האלה ואין גם משאבים מתאימים לבצע את אותן תקנות.
חיים כץ: מה חסר בתקנות היום, לטעמך?
<אסא בן יוסף: בין היתר, בפעם הקודמת שהיה כאן דיון בהובלתך הזכרנו את הנושא של הממונה על ההסעות.
<אסא בן יוסף: על-פי התקנות, בכל רשות מקומית צריך למנות ממונה הסעות שההגדרה היא לא רק - - -
חיים כץ: בכל רשות מקומית?
<אסא בן יוסף: בכל רשות מקומית.
חיים כץ: גם אם יש לו ילד אחד.
<אסא בן יוסף: גם אם יש שני ילדים.
חיים כץ: אז יהיה ממונה שירוויח 50,000.
<אסא בן יוסף: בדיוק.
<אסא בן יוסף: והממונה הזה לא מתוקצב, לא מתוקנן, אבל יש לו רשימה גדולה מאוד של אחריות, מחויבויות ומטלות רבות, שאין אל מול זה שום שיפוי.
חיים כץ: לא מסכים אתך.
חיים כץ: לא צריך ממונה בכל רשות מקומית.
<אסא בן יוסף: זה מה שכתוב בתקנות.
חיים כץ: אבל זה לא בסדר.
<אסא בן יוסף: שלחת אותנו לעשות - - -
חיים כץ: שאלתי אותך מה לדעתך צריך ברשויות מקומיות.
חיים כץ: את אומרת לי עכשיו - - -
<איתי חוטר: אני יכול להשלים אותה, אדוני?
חיים כץ: את אומרת לי עכשיו: זה מה שכתוב בתקנות.
חיים כץ: אני שואל אותך: מה לדעתך צריך?
חיים כץ: באיזה מצב הייתם, הרשויות המקומיות, אומרים: מרוצים אנחנו?
<אסא בן יוסף: ברגע שהם היו מקבלים את המפתח שלנו.
חיים כץ: מה המפתח שלכם?
<אסא בן יוסף: יש לנו מפתח שהצענו, לפי מספר ילדים, לאיוש משרת ממונה.
חיים כץ: אז תדברי.
<אסא בן יוסף: המפתח מדבר על כך שבכל יישוב שיש בו עשרה ילדים אין צורך באיוש משרה כזו; מעשרה עד 30 ילדים – שליש משרה; מ-30 עד 70 ילדים – 60% משרה; מ-70 עד 120 ילדים – משרה מלאה; מ-120 עד 200 ילדים – משרה וחצי.
חיים כץ: זאת אומרת, יכול להיות ממונה אחד על שני יישובים.
<אסא בן יוסף: אני גם רוצה להגיד לך כמה יישובים יש, לפי מספרים.
<אסא בן יוסף: זה המפתח שהצענו.
חיים כץ: כשנית
חיים כץ: חתם את היישובים.
חיים כץ: כמה ילדים כאלה יש?
<אסא בן יוסף: יש סדר גודל של 2,000 ילדים מוסעים כיום.
<אסא בן יוסף: לפי המפתח הזה הגענו ל-22 משרות בכל הארץ.
חיים כץ: איזה חלק אתם מוכנים להשתתף?
<אסא בן יוסף: 75%–25%, על-פי הנוהג גם היום.
<אסא בן יוסף: בכל תקינה, בכל הוצאה שיש למשרד מול השלטון המקומי, זה 75%–25%.
חיים כץ: זאת אומרת, אתם מוכנים להשתתף בשישה תקנים.
<אסא בן יוסף: אנחנו מוכנים להשתתף כפי שנוהג היום - 25%.
חיים כץ: שישה תקנים.
<אסא בן יוסף: 25% מ-22.
חיים כץ: בואי תגידי לי את, אני לא יודע חשבון.
חיים כץ: זה חמישה וחצי.
<אסא בן יוסף: החישוב הוא לא בתקנים כי הוא פר יישוב, הוא בעלות של התקן.
<אסא בן יוסף: לכן אנחנו מדגישה שאנחנו לא יכולים להתחשבן על תקנים, אנחנו מתחשבנים על עלויות מול כל יישוב.
חיים כץ: זו המחלוקת היחידה?
<אסא בן יוסף: העיקרית.
<אדי וייס: בדיון האחרון אדוני אמר שהוא ילך לדבר עם שר הרווחה.
חיים כץ: אגיד אחר כך - - -
<אדי וייס: היתה שיחה מפגש בין השר לבין השלטון המקומי והגיעו לסיכום בנושא הזה.
<אדי וייס: הסיכום הוא שמשרד הרווחה ידאג ל-11 תקנים, מבחינת התוספת הדרושה.
<פיני קבלו: לא ידוע על סיכום כזה.
<פיני קבלו: בדקתי אתמול בערב ולא ידוע.
<פיני קבלו: מחזיק תיק הרווחה בשלטון המקומי.
<איתי חוטר: אכן היינו בדין ודברים עם המשרד, בעיקר מול המנכ"ל ומול אגף התקציבים של המשרד.
<איתי חוטר: מה שהוצע לנו, במקום 22 תקנים חמישה תקנים, וסירבנו להצעה הזו.
<איתי חוטר: כל מה שאנחנו מדברים עליו זו תוספת של המשרד, שהיא בין 2 ל-3 מיליון שקלים להערכתנו.
<איתי חוטר: במונחים של תקציב משרד הרווחה מדובר בזוטות.
חיים כץ: הכול בזוטות.
חיים כץ: הכול מתחיל ונגמר בזוטות.
<איתי חוטר: אנחנו חושבים שמדובר בזוטות.
<איתי חוטר: וזה מתחיל ונגמר בזוטות, אתה צודק, אדוני.
<איתי חוטר: כל דבר אומרים לנו: את זה השלטון המקומי יכול לספוג, את הזוטות האלה השלטון המקומי יכול לספוג.
<איתי חוטר: זה מצטבר, ואנחנו מבקשים את סיוע יושב-ראש הוועדה בעניין הזה.
<איתי חוטר: לא הצלחנו להגיע לפשרה ואנחנו מבקשים שתסייע לנו.
<פיני קבלו: באמת לא הגענו שום הסכמה, אדוני.
<פיני קבלו: גם אתמול בלילה בדקנו את העניין הזה.
<פיני קבלו: אני חושב שצריך לשים לב שעובדים סוציאליים לא יכולים לבדוק תקינות של רכב או בטיחות של רכב, לכן חשוב שיהיו אנשים מקצועיים שיידעו לבדוק את הרכבים – אם יש בהם חגורות בטיחות ואת כל הדברים האחרים.
<פיני קבלו: בעניין הזה אפילו הסכמנו, כשלטון מקומי, על מקורות כספיים שיילקחו מתוך המערכת של משרד העבודה והרווחה, כאשר זה יבוא אפילו - - -
חיים כץ: הסכמתם שייקחו מתוך המערכת של משרד העבודה והרווחה.
<פיני קבלו: אנחנו לוקחים עובדים סוציאליים, מעסיקים אותם.
<פיני קבלו: אם ניקח את ירושלים שיש שם כ-3,000 ילדים, עיריית ירושלים מעסיקה שניים עד שלושה עובדים סוציאליים שמארגנים את כל ההסעות, מארגנים את המכרזים.
<פיני קבלו: אני חושב שאנשים למדו עבודה סוציאלית בשביל לעסוק בעבודה המקצועית ולא בארגון היסעים ודברים אחרים.
<פיני קבלו: במערכת החינוך יש מנהלים שעוסקים בזה, מטפלים בזה, הם מוציאים את המכרזים.
<פיני קבלו: צריך להוציא את העובדים הסוציאליים לעבודה המקצועית שלהם.
<פיני קבלו: אדוני, אני חושב שאתה חייב לתת לנו את הסעד הזה על מנת שנוכל לצאת לדרך בתקנות שאתה מדבר עליהן.
<ולרי זילכה: אני מפורום ארגונים והורים למען ילדים עם מוגבלות.
<ולרי זילכה: אם אדוני יראה בתקנות - - -
חיים כץ: מי זה אדוני?
חיים כץ: אנחנו לא בבית המשפט.
<ולרי זילכה: אם היושב-ראש יראה בתקנות, התפקיד של הממונה הוא תפקיד פיקוחי על מנת להיות איזושהי אינסטנציה להורים, שיהיה להם למי לפנות, כי רוב הבעיות שמתעוררות היום זה שאין למי לפנות וגורם אחד מפנה לגורם השני.
<ולרי זילכה: אם היושב-ראש יסתכל בתקנו, תראו שהתפקיד של הממונה איננו רכז בטיחות – הוא לא צריך לבדוק רכבים, הוא לא צריך לבדוק חגורות.
<ולרי זילכה: הוא צריך להסדיר את ההתנהלות.
חיים כץ: מה המצב היום?
חיים כץ: פה כולם דנים במה שאין.
חיים כץ: הכי קל לא לעשות פה שום דבר והמצב של היום יימשך שנים, וכל החכמים למיניהם שרוצים את המקסימום – המצב יישאר אותו דבר ולא קרה כלום, זה יתנהל איך שזה מתנהל עוד שנה, עוד שנתיים, עוד שלוש.
חיים כץ: אין פה גיבורים.
חיים כץ: אני רוצה לדעת מה המצב היום, ואם זה נוח למישהו.
חיים כץ: לא נוח.
<ולרי זילכה: לא.
חיים כץ: הממונים האלה, האחראים האלה, יכולים לפתור את הבעיה.
חיים כץ: יכולים לפתור את הבעיה.
<יוליה בן משה: בוקר טוב, אני מעמותת "קול הזכויות" ואמא לילד עם מוגבלות קשה.