GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמנון כהן: אתה מודיע להורים שלו.
<משה עמית: בהודעה יש נספח שמופנה אליו.
<משה עמית: לגבי ההיערכות.
<משה עמית: קובץ הגבייה מלא שכירים במוסד לביטוח לאומי כולל היום כמיליון ורבע תושבים שאנחנו כל הזמן אתם בענייני תשלומים, פנקסים, הודעות חוב, עיקולים וכך הלאה.
<משה עמית: המשמעות של הכנה מיידית של תיקון החוק הזה היא שממחר אנחנו צריכים להכפיל את אוכלוסיית הלקוחות שלנו.
אמנון כהן: למה מחר?
אמנון כהן: זאת קריאה ראשונה אבל כבר מעכשיו תוציא הודעות.
<משה עמית: המשמעות היא שנצטרך להכפיל כמעט את אוכלוסיית הלקוחות שלנו.
<משה עמית: מדובר בלמעלה ממיליון מבוטחים שלגבי חלק מהם נצטרך לחייב אותם על תקופה של ארבעה-חמישה חודשים כשהם טיילו במזרח הרחוק ואת חלקם נצטרך לחייב בכמה שנים וגם לחייב אותם בתשלומים שוטפים.
<משה עמית: יגאל ברזני, הסמנכ"ל שלנו, מעל כל בימה אפשרית תמיד אומר – הוא רואה את עצמו כקברניט של ספינה שהיא הגבייה של ביטוח לאומי - שזה יהיה חוסר אחריות לקחת ספינה שיכולה להכיל אלף נוסעים, היום כבר יש עליה אלפיים נוסעים ובאים ואומרים לנו להוסיף עוד אלף נוסעים וחס ושלום כל הספינה תטבע.
<משה עמית: צריך לעשות את זה בצורה מושכלת, בצורה הדרגתית כשמצד אחד הקופה של ביטוח לאומי לא תפסיד את כל הכספים שאנחנו אמורים לגבות מאותם מיליון אזרחים שחלק מהם חייב עבור חודש אחד וחלק מהם חייב עבור כמה שנים.
יעקב מרגי: היום אתה לא גובה.
<משה עמית: ניערך מבחינת כוח העבודה.
יעקב מרגי: הוכחתם שזה הנוהג שלכם.
יעקב מרגי: אתה לא גובה אלא אתה שם אותו בסטנד ביי עד שבאחד מן הימים הוא יבוא אליך.
<משה עמית: זה גם לא נכון לגבי כולם.
<משה עמית: הסטודנטים למשל, מדי שנה אנחנו מקבלים מידע מהמוסדות להשכלה גבוהה לגבי 300 אלף סטודנטים ואליהם אנחנו פונים בזמן אמיתי.
אמנון כהן: אם כן, אין בכלל בעיה.
יעקב מרגי: לגבי ההיערכות, לגבי הנוסח הסופי, תגיעו להבנות גם על זה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
יעקב מרגי: תנצל את הזמן.
אמנון כהן: אני אבדוק אתם.
יעקב מרגי: אני מבקש שתבוא לדיון הבא כשזה מוסכם.
יעקב מרגי: יש עוד מי שרוצה להתייחס לסוגיה?
<נעה בן שבת: אדוני, אולי רק להבהיר שיש פסקי דין סותרים לגבי ההחלה, פסיקה שנגעה לרשויות מקומיות, לאפשרות הגבייה המינהלית של הרשויות המקומיות.
<נעה בן שבת: היו פסקי דין סותרים לגבי האפשרות של הקיזוז של המוסד לביטוח לאומי ולגבי האפשרות של הגבייה המינהלית, האם אפשר לעשות אותה מעבר לשבע שנים או שגם היא מוגבלת בתקופת התיישנות.
<נעה בן שבת: אם תהיה פסיקה בנושא, החוק הזה לא אמור להתגבר על הפסיקה הזאת, ואם תהיה פסיקה, היא זאת שתחול.
<נעה בן שבת: אנחנו כאן עוסקים בחובת משלוח דרישת התשלום והתוצאות של אי משלוח דרישת תשלום.
יעקב מרגי: ההבהרה של היועצת המשפטית של הוועדה ברורה.
יעקב מרגי: אני מציע לעבור להקראה.
<רעות אופק: האם עכשיו מקריאים את הנוסח המקורי ללא כל תוספות?
<רעות אופק: יש את סעיף קטן (ב) שהוסף.
<נעה בן שבת: כרגע לא הוספנו שום דבר לנוסח.
<נעה בן שבת: אנחנו מקריאים את הנוסח המקורי.
יעקב מרגי: כשיש התחייבות להמשך תיאום לקראת קריאה שנייה ושלישית.
<נעה בן שבת: גם בנושא תקופת ההיערכות, התחילה, הקיזוז ודרך המשלוח.
<נעה בן שבת: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דרישה לתשלום דמי ביטוח לאומי בתוך שבע שנים), התשע"ד-2014 הוספת סעיף 364א בחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995 (להלן – החוק העיקרי), אחרי סעיף 364 יבוא: "364א.
<נעה בן שבת: דרישה לתשלום דמי ביטוח בתוך שבע שנים המוסד ישלח לחייב בתשלום דמי ביטוח כהגדרתם בסעיף 364ׁ(ב), דרישת תשלום בתוך שבע שנים מהמועד לתשלומם.
<נעה בן שבת: לא נשלחה דרישה לתשלום כאמור, לא ייגבו דמי הביטוח מהחייב בתשלומם, ואי תשלומם לא יפגע בזכויות לקצבה או לגמלה, על אף הוראות כל דין אחר.
<נעה בן שבת: הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו אם - לא קוימה חובת דיווח לפי סעיף 355 או חובת רישום לפי סעיף 379, בתקופה שלגביה נדרשים דמי הביטוח.
<נעה בן שבת: החייב בתשלום דמי ביטוח הודה בקיומו של חוב".
<נעה בן שבת: תחילה ותחולה תחילתו של סעיף 364א לחוק העיקרי כנוסחו בחוק זה ביום פרסומו (להלן – יום התחילה), והוא יחול רק על תשלום דמי ביטוח שביום התחילה טרם חלפו שבע שנים מהמועד לתשלומם.
<נעה בן שבת: אדוני, אם אפשר עוד הערה אחת.
<נעה בן שבת: יש נושא אחד שרציתי להבהיר.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים כאן כל הזמן על דמי הביטוח.
<נעה בן שבת: כמובן שאנחנו רוצים להבהיר שגם חובות שנצמחים מדמי הביטוח כמו קנסות, הפרשים, אם לא גובים אותם, לא גובים את החובות שנצמחים מדמי הביטוח.
<נעה בן שבת: נדון בהם לקראת קריאה שנייה ושלישית.
<חזקיה ישראל: אם אפשר להעלות עוד סוגיה אחת.
<חזקיה ישראל: בסעיף 2 נאמר החייב בתשלום דמי ביטוח הודה בקיומו של חוב.
<חזקיה ישראל: לפעמים יש חוב שיש ויכוח על גובה החוב.
<חזקיה ישראל: כלומר, זאת לא רק מהות החוב אלא לפעמים הביטוח הלאומי אומר אתה חייב עשרים אלף שקלים ואני מודה ב-7,000 שקלים.
<חזקיה ישראל: איפה זה יעמוד?
אמנון כהן: כאן אין קשר.
אמנון כהן: אנחנו לא מתערבים בשיקול דעת של הביטוח הלאומי.
אמנון כהן: הוא צריך רק להודיע לך שיש לך חוב.
יעקב מרגי: חזקי, זה למקום אחר.
אמנון כהן: זה לא אומר שאם אתה לא מסכים, אתה מחכה שבע שנים, לא תשלם.
<חזקיה ישראל: זה ברור.
אמנון כהן: אין לזה קשר.
<חזקיה ישראל: לפעמים אני מודה בחלק מהסכום.
אמנון כהן: אנחנו לא נכנסים לזה.
אמנון כהן: הוא צריך ליידע אותך עד שבע שנים.
יעקב מרגי: זה לא קשור לחוק, אבל בעיקרון כשיש לך מחלוקת על גובה ולא הודית, זה מינוח משפטי.
<חזקיה ישראל: הוא יתחיל לקזז לי את מלוא החוב.
<חזקיה ישראל: אני מציע שתבחנו את זה.
אמנון כהן: אני כבר אומר לך שהחוק לא נודע לטפל בנושאים של ויכוח ביניכם.
אמנון כהן: החוק שלי נועד לכך שיידעו אותך בקיומו של חוב.
אמנון כהן: ההסדרה היא ביניכם.
אמנון כהן: ברגע שהוא כבר הודיע לך, לא חלות עליך שבע שנים.
אמנון כהן: זה שיש לך ויכוח מהותי, זה משהו אחר.
אמנון כהן: התפקיד שלי הוא שהוא יידע אותך עד שבע שנים.
אמנון כהן: ברגע שהוא הודיע ויש ביניכם ויכוח, זה משהו אחר אבל אין קשר.
יעקב מרגי: הצעת החוק לא מנטרלת את הוויכוח.
אמנון כהן: תמשיך להתווכח אתו עוד עשרים שנים, זה לא מעניין אותי.
יעקב מרגי: הצעת החוק אושרה פה אחד לקריאה ראשונה.
אמנון כהן: כפי שהיא.
יעקב מרגי: כפי שהיא.
יעקב מרגי: היום ה-3 בפברואר 2014, ג' באדר א' התשע"ד.
יעקב מרגי: על סדר היום הצעת חוק לחלוקת חסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו, התשע"ב-2012, דיון המשך.
יעקב מרגי: אני מקווה שנתקדם היום התקדמות משמעותית כי עוד עבודה רבה לפנינו.
יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים מהסעיף בו הפסקנו.
נעה בן שבת: הגענו עד סעיף 9(א).
יעקב מרגי: תני לנו מספר משפטים כדי שניכנס לדיון.
נעה בן שבת: אנחנו נמצאים בפרק שדן בנושא של צבירת כספים.
נעה בן שבת: מדברים במצב בו בקופה נצברים כספים שניתן לחלק אותם בין בני הזוג.
נעה בן שבת: יש לנו פסק דין, אנחנו נמצאים במשטר בו יש פסק דין ונרשמה הערה בדבר פסק הדין.
נעה בן שבת: סעיף 9(א) דן בתוצאות של רישום הערה לגבי הסכום כאשר אחד הדברים שנקבעו הוא איזה הגבלות חלות על הכספים מרגע שנרשמה הערה כאשר המטרה היא לשמור על הכספים ולמנוע שינויים דרמטיים בהם באופן שיסכל את ההעברה לבן הזוג שאמורה להתבצע תוך 45 ימים אלא אם כן יש איזה שהם שינויים משמעותיים בזכויות או צו מניעה או צו ביצוע או הוראה אחרת.
נעה בן שבת: בישיבה הקודמת נוספו שני עניינים בסעיף קטן (א) ואני אחזור עליהם.
נעה בן שבת: בפסקה (1) נוספו עוד שני דברים שידרשו את הסכמת בן הזוג שלעבר שהם נטילת הלוואה מקופת גמל וגם השעבוד של הכספים, גם העברתם לאחר.
נעה בן שבת: זה דבר שצריך להוסיף בנוסח.
נעה בן שבת: הייתה הבהרה שכאשר אנחנו מדברים על עיקול, רואים את הכספים כאילו הועברו.
נעה בן שבת: זאת אומרת, המעקלים מצד החוסך או העמית לא יכולים לעקל את הכספים כי הם כאילו כבר שייכים לאדם אחר, לבן הזוג לשעבר, ולעומת זאת לגבי המעקלים של בן הזוג לשעבר, כאילו זה כבר נמצא בחשבונו והדין הכללי שחל על העיקול של חשבון של בן הזוג לשעבר יחול לגבי העיקולים האלה.
זהבה גלאון: אני מתנצלת, לא הייתי בדיון על הסעיף הזה.
זהבה גלאון: למה הסעיפים האלה מצריכים את הסכמת בן הזוג לשעבר?
נעה בן שבת: אם נרשמת הערה והחוסך נוטל הלוואה על חשבון קופת הגמל, יכול להיות שהוא לא יוכל אחר כך, באחד הסעיפים הבאים, נדמה לי בסעיף 11 או 12, שם יש הגבלות על העברת הכספים האלה, כי ניטלה הלוואה וברגע שיעבירו את הסכום, סכום ההלוואה יעלה יחסית על הסכום הנותר בקופה ויהיה גבוה מדי.
נעה בן שבת: אז אי אפשר יהיה להעביר את הכספים לבן הזוג לשעבר.
נעה בן שבת: אם החוסך יוכל לעשות כרצונו, יכול להיות שהוא יסכל את ההעברה לבן הזוג שלעבר וימנע אותה.
נעה בן שבת: לכן אומרים שאנחנו יודעים שיש פסק דין, הקופה יודעת על פסק הדין והחוסך יוגבל מעט בפעולות שהוא יוכל לעשות כדי להבטיח שהכספים יישמרו לבן הזוג לשעבר.
זהבה גלאון: למה אי אפשר להגביל את גובה ההלוואה באופן הזה שימנע את הסיטואציה שאת רוצה למנוע אבל לא ייתן את הכוח הזה לבן הזוג?
זהבה גלאון: למה שמי שנותן את ההלוואה לא יוכל לבדוק?
זהבה גלאון: למה צריך לתת את הכוח הזה לבן הזוג לשעבר?
נעה בן שבת: זאת תקופה מאוד קצרה של 45 ימים.
נעה בן שבת: אמורה להיות.
יעקב מרגי: התקופה היא 45 ימים.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים רק על התקופה שיש הערת אזהרה ועדיין לא פיצלו.
יעקב מרגי: השאלה אם לשם כך נייצר עכשיו עוד איזה סעיף, כי יש לו מה לומר רק בתקופה הזאת של ה-45 ימים.
נעה בן שבת: המטרה היא להגן על הכספים.
זהבה גלאון: השאלה מי אמור להגן על הכספים.
זהבה גלאון: אנחנו כאילו נותנים כאן עוד כוח לזה שממילא הכוח בידו גם עכשיו.
אסי מסינג: לא בהכרח.
אסי מסינג: אנחנו מצמצמים את הכוח שלו.
זהבה גלאון: את נותנת כוח לבת הזוג שיכולה לקחת.
קריאה: היא שומרת על הכסף.
יעקב מרגי: יש לו מה לומר.
יעקב מרגי: את שואלת למה יש לו מה לומר על ההלוואה.
זהבה גלאון: על החלק שלה.
נעה בן שבת: צריך לזכור מי החוסך ומי בן הזוג לשעבר.
נעה בן שבת: החוסך הוא האדם שהחשבון הוא על שמו.
נעה בן שבת: זאת אומרת, הקופה היא על שמו.
נעה בן שבת: בן הזוג לשעבר הוא האדם השני שפסק הדין אמר שיש לו חלק בקופה הזאת למרות שהוא לא מופיע ברישומים.
זהבה גלאון: בן הזוג לשעבר זאת האישה?
נעה בן שבת: במקרים המסורתיים, היא האישה.
נעה בן שבת: היא זאת שלא חסכה לעצמה, היא זאת שנסמכה ולכן בית המשפט אמר שחלק מהחיסכון הפנסיוני שאותו בן הזוג שעבד וחסך בחיסכון הפנסיוני צריך לתת לה חלק.
זהבה גלאון: היא זאת שצריכים להתחשב בה.
נעה בן שבת: היא זאת שהסכמתה נדרשת.
יעקב מרגי: אחרי שהבהרנו, אנחנו ממשיכים את ההקראה.
נעה בן שבת: (ב) לגבי קופת גמל שלעמית בה היה כיסוי ביטוחי לסיכוני מוות, יהיה הכיסוי הביטוחי האמור, החל במועד רישום הערה לטובת בן זוגו לשעבר וכל עוד לא נמחקה ההערה, בהתאם לכיסוי הביטוחי כפי שהיה אם הסכום המועבר לבן הזוג לעבר היה מועבר לחשבון של בן הזוג לשעבר באותו מועד, ועלותו תחושב בהתאם, אלא אם כן פעל העמית כאמור בסעיף 6(ה1).
נעה בן שבת: אנחנו חוזרים לסעיף 6(ה1).
נעה בן שבת: הסעיף הזה טרם אושר.
אסי מסינג: ה"אלא" קצת מבלבל במובן הזה שיש סתירה.
אסי מסינג: זה לא "אלא אם כן".
אסי מסינג: יש כאן שתי חלופות.
אסי מסינג: העלות תחושב בהתאם לפי הכיסוי הביטוחי הקודם או לפי הכיסוי הביטוחי החדש?
נעה בן שבת: אולי צריך להבהיר.
נעה בן שבת: התייחסנו לנושא הזה באחד הדיונים הקודמים, לגבי הכיסוי הביטוחי.
נעה בן שבת: הובהר לנו, ואני רוצה לוודא שזה באמת העניין, שכאשר מדובר בכיסוי לביטוחי מוות, הוא תמיד נקבע לפי היתרה הצבורה בחשבון.
נעה בן שבת: הפרמיה לא חושבה בהתאם לשכר למשל או בהתאם לדברים משתנים אלא בהתאם ליתרה הצבורה ולכן גם מרגע שחותכים את היתרה הצבורה, מקטינים אותה, הכיסוי אמור לקטון.
נעה בן שבת: זה הובהר לנו ולכן בהתחלה חשבנו שאולי לא צריך להגביל את הכיסוי הביטוחי אבל כאן באמת אין מה לעשות, עם כל הצער שבדבר, כי רק החוסך הוא זה שאצלו היה הביטוח מראש והביטוח חושב לפי נתוניו האישיים ולכן הוא זה שיהיה המוטב.
יעקב מרגי: הסעיף הזה בא להבהיר שהכיסוי הביטוחי לא נפגע או שהוא נפגע.
נעה בן שבת: נפגע.
יעקב מרגי: לפי החלק היחסי.
נעה בן שבת: נכון.
נעה בן שבת: הוא נפגע מרגע רישום ההערה ולא מרגע העברת הכספים כי בעצם הוא אומר שמאותו רגע כבר אנחנו לא מחשיבים את הכספים כאילו שהם בקופה.
יעקב מרגי: כאילו כבר חולקו.
נעה בן שבת: כאילו כבר חולקו.
נעה בן שבת: לכן זה סעיף בעל חשיבות רבה.
נעה בן שבת: אפשרות הפעולה שמוצעת בסעיף 6ה(1) היא שהחוסך יוכל לומר שהוא רוצה לשמור על הכיסוי הביטוחי המלא ולשם כך הוא משלים את הכיסוי הביטוחי שלו.
יעקב מרגי: על זה עוד לא הגענו להסכמות.
נעה בן שבת: על זה עוד לא הגענו להסכמות.
אסי מסינג: הגענו להסכמה בעניין הזה.
אסי מסינג: בדיון הקודם הגענו להסכמה.
יעקב מרגי: כתוב טרם אושר.
אסי מסינג: הוא טרם אושר אבל הגענו להסכמה.
אסי מסינג: היה רק עניין של ניסוח, למיטב זיכרוני לפחות.
אסי מסינג: אנחנו נצטרך עוד לחדד את הניסוח לגבי שני הסעיפים ואז אפשר יהיה להצביע עליהם בישיבה הבאה.
נעה בן שבת: אתה מציע לא להצביע כרגע.
יעקב מרגי: מה הבעיה שלך עם הנוסח?
אסי מסינג: כדי שתהיה התאמה וישקף את מה שנעה אמרה כרגע, לחוסך יש שתי אפשרויות.
אסי מסינג: האחת, היקף הכיסוי הביטוחי ייוותר כמו שהיה והעלות תחושב בהתאם, והאופציה השנייה היא שהיקף הכיסוי הביטוחי יהיה על סמך היתרה הצבורה החדשה וגם כאן העלות תחושב בהתאם.
אסי מסינג: הסעיפים צריכים לשקף את שני העניינים האלה והם לא משקפים אותם.
אסי מסינג: זה רק עניין של נוסח.
יעקב מרגי: אתה רוצה להצביע עליהם ביחד.
יעקב מרגי: יש התייחסות לסעיף הזה?
משה וינרב: אני רוצה להפנות את תשומת הלב שרישום הערת האזהרה לא בהכרח יביא בסופו של דבר להעברת חצי מהצבירה לבן הזוג הלא רשום.
משה וינרב: למשל, יכול להיות שבמהלך התקופה הזאת הם יעשו איזון משאבים בדרך אחרת ולא ייגעו בכיסוי הביטוחי.
משה וינרב: אם אנחנו מקטינים את סכומי הביטוח כפי שמוגדר כאן בסעיף (ב), ובסופו של דבר לא תהיה העברה, יש סוגי מוצרים בהם אי אפשר יהיה להחזיר את הביטוח לכיסוי המקורי שלו.
משה וינרב: לכן אני מציע לוועדה לשקול אפשרות שהקטנת כיסוי ביטוחי וכמובן בהתאם לזה הפרמיה, תבוצע רק אם וכאשר מבוצעת העברה ולא רק ברישום הערת האזהרה.
יעקב מרגי: יש לנו שאלה אחרת.
יעקב מרגי: נרשמה הערת אזהרה ולא עלינו אחד מבני הזוג נפטר.
זהבה גלאון: לא אחד מבני הזוג אלא בן הזוג הרשום.
נעה בן שבת: דווקא בנסיבות האלה אני יכולה להבין למה יש הקטנה של כיסוי ביטוחי.
נעה בן שבת: יש לנו הוראה אחרת שאומרת שאם נרשמה הערה – אפילו יש פסק דין ועוד לא נרשמה הערה – והחוסך נפטר בדרך, ההעברה תבוצע כאילו הוא לא נפטר.
נעה בן שבת: בעצם הכספים אמורים כן לעבור.
נעה בן שבת: זה נכון אם אתה אומר שהמצב יכול להיות הפיך.
נעה בן שבת: זאת אומרת, רישום ההערה יכול בסופו של דבר להימחק והשאלה אם אין שום אפשרות שהכיסוי הביטוחי יחזור לעצמו.
משה וינרב: יש סוגי ביטוח, בייחוד בוותיקים יותר, בישנים יותר, שמרגע שנעשתה הקטנה, אי אפשר להגדיל מחדש.
משה וינרב: לכן אני מציע שנשקול.
משה וינרב: מה המהות של הערת אזהרה?
משה וינרב: שזה לא סופי.
משה וינרב: אם זה היה סופי, כבר היו מבצעים את החלוקה.
משה וינרב: אני לא אומר שיפגעו בסך כל הסכום שמישהו מבני הזוג יקבל, למשל בן הזוג שלא רשום, אבל יכול להיות שבאותה תקופה יגיעו להסכמה שאיזון המשאבים יבוצע בדרך אחרת.
גלי עציון: אבל הערת האזהרה נעשית בדרך פרקטית, אחרי שכבר עשו את החלוקה והיא רק לשם הביצוע בפועל.
יעקב מרגי: בשלב הביניים הזה של הביצוע.
גלי עציון: בדיוק.
גלי עציון: זאת אומרת, ההחלטה כבר נעשתה ואין סיכוי שזה יחזור אחורה.
נעה בן שבת: יכול להיות מצב של ערעור לערכאה גבוהה יותר.
משה וינרב: אדוני, אני מדבר מצד האינטרסים של העמיתים ולא מצד האינטרסים של חברות הביטוח.
משה וינרב: אגב, יש סוגים בהם גם הכיסוי לנכות מושפע מזה.
נעה בן שבת: הכיסוי לנכות מושפע מהיתרה הצבורה?
משה וינרב: מקרים מסוימים.
משה וינרב: לא הייתי אומר שזה השכיח, אבל יש גם מקרים כאלה.
נעה בן שבת: אבל סעיף (ב) לא מתייחס לזה.
אסי מסינג: למוצרים שנכנסים כאן.
יעקב מרגי: לא, זה לא מוצר שנכנס כאן.
יעקב מרגי: לא ענית לעורכת הדין גלי עציון.
יעקב מרגי: היא אמרה לך שבדרך כלל הערת אזהרה נרשמת אחרי שכבר יש פסק דין.
נעה בן שבת: מצד שני יכול להיות שבאמת יש פסק דין בערעור ובערעור משנים את חלוקת הזכויות.
יעקב מרגי: אם נרשם ערעור, זה עדיין לא פסק דין חלוט.
יעקב מרגי: השאלה אם אנחנו מתייחסים מיד לפסק הדין אפילו אם הוגש ערעור.
נעה בן שבת: זה נכון.
נעה בן שבת: המצב היום, לפי הצעת החוק, שגם פסק דין של ערכאה ראשונה שיכול להיות שהוגש עליו ערעור, הוא נרשם גם אם הוא לא חלוט וגם אם לא ניתן מועד להגשת ערעור.
נעה בן שבת: הייתי שמחה אם אדוני היה שואל את האוצר מה עמדתו.
יעקב מרגי: אני רואה אותו מתלבט.
אסי מסינג: אחד הדברים עליהם רצינו להגן וזה מה שעלה בוועדה, העובדה שאת עלות הכיסוי הביטוחי הגבוה שנותר, מי שמממן אותו למעשה אלה שני בני הזוג.
אסי מסינג: זאת המשמעות של עצם הכיסוי.
אסי מסינג: אפשר לשקול הוראה שמאפשרת בתקופת הביניים את ההבטחה שהמימון של הכיסוי ייעשה רק מחלקו של העמית ככל שישנו ולבצע את ההפחתה בשלב מאוחר, אחרי ההעברה אם הוא ירצה להפחית.
נעה בן שבת: בתקופת הביניים תחול בעצם תוספת חבות להשלמת הכיסוי הנוכחי?
אסי מסינג: ייוותר הכיסוי כמו שהוא כי היתרה הצבורה כולה עדיין נותרה אבל העלות ככל שהיא מנוכה מהיתרה הצבורה תנוכה רק מחלקו של בן הזוג.
אסי מסינג: הפער.
יעקב מרגי: אנחנו לא מצביעים על זה עכשיו.
זהבה גלאון: זה נשמע סביר.
זהבה גלאון: אני חושבת שזאת הצעה טובה.
יעקב מרגי: כמנה
יעקב מרגי: גי בוועדות אחרות אני רוצה לקדם בברכה את התלמידים שמכבדים אותנו בנוכחותם כאן.
נעה בן שבת: לא הצבענו על הסעיף הזה.
נעה בן שבת: נמשיך לסעיף קטן (ג).
נעה בן שבת: (ג) הערה לטובת בן זוג לשעבר תימחק על פי צו של הערכאה הראשונה, ואם הוגש ערעור על החלטתה – לפי צו של הערכאה שאליה הוגש הערעור, בהתאם לאמור בסעיף 6(ו), או בביצוע אחת מהפעולות המפורטות בסעיף קטן (א)(1)(א) או (ב) לאחר קבלת הסכמתו של בן הזוג לשעבר.
נעה בן שבת: הצדדים לא יכולים למחוק מרצונם אלא צריך צו שיפוטי או הכספים ימומשו או נמשכו או התחילה להתקבל קצבה עבורם כך שאותה הערה כבר לא משמעותית.
זהבה גלאון: אני רוצה להעיר הערה לא לגופו של עניין אלא הערה כללית.
זהבה גלאון: אנחנו כל הזמן כותבים בן הזוג לשעבר.
זהבה גלאון: יש משהו אבסורדי לכתוב לאורך כל הצעת החוק בן הזוג לשעבר.
נעה בן שבת: איך אפשר לכנות אותו?
נעה בן שבת: הוא הצד האחר.
זהבה גלאון: גלי, תקני אותי אם אני טועה.
זהבה גלאון: הצעת החוק הזאת, לדעתי ב-99,9 אחוזים, מתייחסת לבנות זוג של העמיתים בקופת הגמל.
יעקב מרגי: זהבה, אני חייב להפסיק אותך.
יעקב מרגי: אני לא מסכים שתאמרי את זה כי את חוטאת למטרות בהן את דוגלת.
יעקב מרגי: את בכיוון הנכון אבל המציאות יכולה להתהפך בזמן לא כל כך רחוק.
זהבה גלאון: נראה לי אבסורדי שכותבים כאן בן הזוג לשעבר.
יעקב מרגי: זה חל גם לכאן וגם לכאן.
זהבה גלאון: אני חושבת שהמינוח כאן לא הגיוני.
גלי עציון: הבעיה היא עם הבן זוג או עם הלשעבר?
יעקב מרגי: נאמר בן/בת.
זהבה גלאון: בעצם הצעת החוק הזאת כרגע מתייחסת לבת הזוג לשעבר.
זהבה גלאון: זאת אומרת, העמית הוא הגבר עליו רשום הסכום ורשומה הזכות, וכשאנחנו אומרים בן הזוג לשעבר אנחנו מתכוונים לזאת ממנה הוא התגרש או התגרשה ממנו.
זהבה גלאון: אנחנו מדברים עליה.
זהבה גלאון: היא בן הזוג לשעבר.
נעה בן שבת: יכול להיות שלשני בני הזוג יש קופה פנסיונית או שרק בת הזוג עבדה.
זהבה גלאון: איפה יש מצב כזה?
גלי עציון: האמת היא שנשים יותר נוטות להיות שכירות ולהחזיק קופות.
גלי עציון: הן יותר במקומות מוסדיים ולכן אני לא בטוחה שזה נכון.
גלי עציון: ה-לשעבר, זאת המהות.
זהבה גלאון: הבעיה שלי היא לא עם ה-לשעבר כי ברור שזה לשעבר.
זהבה גלאון: הבעיה שלי היא שלאורך כל הדרך אנחנו קוראים להם בן הזוג לשעבר.
יעקב מרגי: אני חושב שזה יותר עניין של מינוח.
יעקב מרגי: זה לא פוגע במהות.
זהבה גלאון: הטרמינולוגיה קובעת את המהות.
ג'קי דהן: אנחנו בעולם משתנה.
ג'קי דהן: בדרך כלל בן הוא לשני הכיוונים.
יעקב מרגי: אני מודה לך על ההבהרה.
אסי מסינג: עמית זה גם לאישה וגם לגבר.
גלי עציון: בהצעה הקודמת קראנו לזה עמית הלא רשום.
זהבה גלאון: זה נשמע לי יותר סביר.
ג'קי דהן: יתכן שההתקשרויות הזוגיות משתנות.
ג'קי דהן: זאת אומרת, בן זוג זה לכל דבר.
ג'קי דהן: יכול להיות גבר שחי עם עוד גבר ואישה שחיה עם עוד אישה.
ג'קי דהן: בן זוג עונה לכל הגדרה מגדרית.
גלי עציון: זה עניין של איך שאתה מגדיר, כי כמו שאומרים בן זוג, אפשר לומר בת זוג לרבות בן זוג.
גלי עציון: חברת הכנסת גלאון מוחה כאן על משהו אחר.
יעקב מרגי: על הטרמינולוגיה.
יעקב מרגי: היא מערערת על האוטומט.
יעקב מרגי: אם מותר לי לעזור לך, היא רוצה לומר שהגיע הזמן שזה לא יהיה אוטומט.
זהבה גלאון: זה יהיה ברה-עיון.
נעה בן שבת: רצינו לשאול עוד לגבי נושא הזה.
נעה בן שבת: אנחנו אומרים שגם במקרה שמתחילים לקבל קצבה, נמחקת ההערה.
נעה בן שבת: האם לא צריך להשאיר אותה עד לתחילת קבלת הקצבה?
נעה בן שבת: אנחנו מדברים על סעיף קטן (א)(1)(ב), קבלת קצבת פרישה המחושבת לפי הכספים האמורים.
נעה בן שבת: אנחנו אומרים שההערה תימחק או לפי צו של ערכאה, או ערכאה ראשונה או ערכאה של ערעור, או בביצוע אחת מהפעולות המפורטות בסעיף קטן (א)(1)(א) או (ב).
נעה בן שבת: לכן אני חוזרת ל-(1)(א) או (ב) ושואלת האם כאשר מושכים את הכספים, כמובן שאין טעם להערה כי הכספים נמשכו בהסכמת בן הזוג לשעבר, אבל כשאנחנו מדברים על קבלת הקצבה, יש לנו את תקופת הביניים של ההערה.
אסי מסינג: אין משמעות להערה.
אסי מסינג: הוא מתחיל לקבל קצבה ומחלקים אותה לפי המנגנון בו אין הערות.
נעה בן שבת: יכול להיות שלא יסלקו אותה כי עדיין לא עברו 45 ימים.
אסי מסינג: אבל בכל זאת התחילו לקבל קצבה.
אסי מסינג: התהליך הוא לא הפיך.
נעה בן שבת: בן הזוג התחיל לקבל קצבה, אבל היא תקבל את חלקה.
אסי מסינג: היא מתחילה לקבל את חלקה כקצבה.
אסי מסינג: אין שם הערות.
גלי עציון: זאת הערה נכונה.
אסי מסינג: זה מהלך חד פעמי.
אסי מסינג: לאחר שהתקבלה ההסכמה של בת הזוג להפוך את הכסף לקצבה, מרגע זה אין יותר כספים.
אסי מסינג: אין כספים יותר.
אסי מסינג: יש קצבה.
אסי מסינג: הערה על מה?
נעה בן שבת: הערה על קיומו של פסק דין.
נעה בן שבת: על זה שמתוך אותה קצבה, הסכום יועבר לבת הזוג לשעבר.
אסי מסינג: היא כרגע רשומה במובן הזה שיצטרכו עכשיו להעביר לחשבונה את חלק הקצבה.
אסי מסינג: זה המנגנון.
יעקב מרגי: יעלה על הדעת שיתחילו לשלם קצבה לפני שהחלוקה ביניהם הוכרעה?
נעה בן שבת: יכול להיות שהם הגיעו לגיל.
אסי מסינג: יש פסק דין והוא נרשם.
אסי מסינג: אנחנו בשלב בו נרשמה ההערה.
אסי מסינג: בת הזוג השתכנעה שהדבר הנכון ביותר מבחינתה כרגע הוא להתחיל לקבל קצבה, היא הביעה את הסכמתה והקופה התחילה לשלם קצבה.
אסי מסינג: זאת הסיטואציה עליה אנחנו מדברים.
אסי מסינג: בסיטואציה הזאת כבר אין משמעות להערת אזהרה.
נעה בן שבת: יכול להיות שעדיין לא תמו 45 ימים ממועד פסק הדין ולכן צריך להמיר את ההערה בהערה שתהיה רשומה.
אסי מסינג: יכולת לשאול אם יש טעם ב-45 ימים אלה להגביל את התחלת קבלת קצבה אבל אם שני בני הזוג הגיעו להסכמה שיש קצבה, אין צורך ואין משמעות ל-45 הימים.
נעה בן שבת: אולי צריך לומר לגבי (ב) שלאחר קבלת הסכמתו של בן הזוג לשעבר, יחולו ההוראות שמתייחסות לעניין חלוקת הקצבה.
נעה בן שבת: אנחנו מדברים על סעיף 13.
גלי עציון: למה אנחנו צריכים לפרט על פי צו של הערכאה הראשונה ואם הוגש ערעור?
גלי עציון: על פי צו שיפוטי.
נעה בן שבת: יש כאן שאלה לגבי צו שיפוטי.
נעה בן שבת: דבר ראשון, אנחנו רוצים להבטיח שאנחנו נהיה בערכאה שדנה ביחסי הממון בין בני הזוג.
נעה בן שבת: זאת אומרת, הערכאה הזאת ולא ערכאה שיפוטית אחרת.
נעה בן שבת: זאת אומרת, שלא יהיה בית משפט שדן בסכסוך אחר ומורה למחוק את הערת האזהרה.
נעה בן שבת: לכן אנחנו צריכים להיות באותו מסלול.
נעה בן שבת: השאלה היא אם צריכה להיות תמיד הערכאה הראשונה או שאולי כשאנחנו מתמקדים בערכאה הראשונה אנחנו מפספסים את העניין הזה שיכול להיות שההליך לא סופי, שפסק הדין עדיין לא חלוט.
נעה בן שבת: יש כאן עוד התלבטות.
גלי עציון: אפשר לומר צו שיפוטי של הערכאה שדנה בעניין.
יעקב מרגי: בת הזוג ערערה.
גלי עציון: אז הערכאה שדנה עכשיו היא הערכאה שבערעור.
נעה בן שבת: הערכאה הראשונה נחשבת הערכאה שדנה בעניין, הראשונה שדנה בעניין.
נעה בן שבת: לכן אנחנו רוצים לומר גם ערכאת הערעור.
יעקב מרגי: את מחדדת לטובה.
גלי עציון: זאת הערה ניסוחית בלבד.
מיקי וינגרטן: אולי זה ניסוחי אבל אני רוצה להשלים לגבי הנושא של הניסוח כי זה סוג של עיכוב ביצוע.
מיקי וינגרטן: כשאני מגישה בקשה לערער על פסק הדין שחילק את איזון המשאבים, נשאר מה קורה בתקופת הביניים שם ההערה אמורה לשמור את הזכויות.
מיקי וינגרטן: אני מדמה את זה לסוג של עיכוב ביצוע.
מיקי וינגרטן: אם אני אתן לבית המשפט של הערכאה שמערערים, לבית המשפט המחוזי, לדון האם למחוק את ההערה או לא בשלב שהוגש ערעור והוא עדיין לא יודע אם הוא נעתר לערעור, זה נראה לי קצת מוקדם.
מיקי וינגרטן: גם בתקנות של עיכוב ביצוע רגילות בדרך כלל מגישים את זה לערכאה הראשונה ואם הערכאה הראשונה אומרת למחוק את הערת האזהרה, אז צריכים לפנות לבית המשפט המחוזי.
נעה בן שבת: השאלה אם זה עיכוב ביצוע.
נעה בן שבת: כשאת אומרת למחוק את ההערה, את עושה צעד שהוא יותר מאשר עיכוב ביצוע.
מיקי וינגרטן: לכן אני חושבת שערכאת הערעור לא אמורה להחליט האם למחוק את ההערה בשלב של הערעור.
מיקי וינגרטן: זה בטח משהו שהיא תחליט בסוף התהליך ולא בתחילתו.
נעה בן שבת: את רוצה שזה יהיה לפי פסק דין של הערכאה אליה הוגש הערעור ולא צו?
מיקי וינגרטן: הבקשה למחוק תהיה בערכאה הראשונה, ערכאה דיונית, וכשיוגש ערעור מן הסתם, הוא יצטרך להחליט גם מה דינה של אותה הערה.
מיקי וינגרטן: אם בית המשפט המחוזי יחליט שיש לבטל את פסק הדין.
יעקב מרגי: מה יהיה בינתיים?
מיקי וינגרטן: בינתיים ההערה תישמר אלא אם כן היא פוגעת במשהו.
יעקב מרגי: הערכאה הראשונה נתנה צו למחוק ויש ערעור על כך.
יעקב מרגי: יימחק או לא יימחק?
נעה בן שבת: אם הערכאה הראשונה נתנה צו למחיקה, ימחקו.
יעקב מרגי: ואם יהיה על כך ערעור?
נעה בן שבת: יכול להיות שאז יעכבו את הביצוע וזה יחול לפי ההוראות הכלליות מבחינת ביצוע.
נעה בן שבת: השאלה מה קורה אם קורה להפך.
נעה בן שבת: רשמו על סמך פסק הדין של ערכאה ראשונה את ההערה, עכשיו מערערים בכלל על ההסדר, החוסך לא רוצה שיהיה לבת זוגו לשעבר חלק מהחיסכון הפנסיוני והוא מערער על זה.
נעה בן שבת: רצינו להגיד שיכול להיות שבסוף הדיון באמת יקבעו שאין לה חלק והוא מוחק את ההערה.
נעה בן שבת: אני מבינה שאת אומרת משהו אחר.
מיקי וינגרטן: בניסוח כתוב שהערה לטובת בן הזוג לשעבר תימחק על פי צו.
נעה בן שבת: אולי נבדוק את זה.
נעה בן שבת: אולי גם משרד האוצר.
נעה בן שבת: יש לנו כאן בעיה עם ההתמקדות בערכאה הראשונה כי אנחנו יודעים שאתם רוצים לומר ערכאה שנתנה את פסק הדין לחלוקת החיסכון הפנסיוני או ערכאת ערעור עליה.
נעה בן שבת: יכול להיות שצריך לפתוח את ההגדרה הזאת ולא לקרוא לה תמיד הראשונה.
שרון שביט כפתורי: איגוד קופות הגמל.
שרון שביט כפתורי: אני רוצה לבקש דווקא בעניין הזה שתהיה ודאות.
שרון שביט כפתורי: צריכה להיות ודאות.
שרון שביט כפתורי: אנחנו צריכים לתפעל את הנושא הזה ובסופו של דבר אנחנו צריכים לדעת על פי מה לפעול בצורה ודאית.
יעקב מרגי: לכן אנחנו מתעכבים כאן.
שרון שביט כפתורי: לכן גם יש חשיבות לנושא הזה.
שרון שביט כפתורי: ערכאה ראשונה, לי זה נשמע סביר.
קריאה: זה צו שיפוטי.
נעה בן שבת: אני רוצה לבקש, אם אפשר, לא להצביע כרגע על סעיף קטן זה וננסה לברר איך אפשר להבטיח מצד אחד ודאות לקופות, ממי הן מקבלות צו, ומצד שני שנוכל להחיל את כל שלבי הערעורים וההחלטות.
אסי מסינג: אני מוכרח להעיר בעניין הזה שלהבנתנו בנוסח הקיים המקורי, ללא התוספת, זה ברור שאפשר יהיה להגיש על ההחלטה עצמה ערעור.
אסי מסינג: להבנתי אין כאן שאלה.
אסי מסינג: על ההחלטה על המחיקה.
אסי מסינג: אין ערכאה שברור שהיא ברירת מחדל אילו שותקים בעניין הזה ולכן חשבנו ללכת לערכאה ראשונה, כיוון שהדבר הזה יכול לקרות גם הרבה אחרי שפסק הדין כבר ניתן ואין טעם לחזור דווקא לערכאה גבוהה יותר.
אסי מסינג: זה עניין פרוצדורלי שהוא יותר קרוב אפילו להוצאה לפועל בהיבט הזה.
אסי מסינג: לכן חשבנו שהמקום הנכון ביותר הוא הערכאה הראשונה.