GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עופר לוי: עובדי שירות התעסוקה הם עובדים טובים והם לא צריכים להוכיח לשום נציג אוצר שהם עובדים טובים, מה גם שאחרי כל ההוכחות האלה אנחנו נוכחים לדעת שרוצים לסגור אותנו.
<עופר לוי: לגבי הנושא של הגדלת תקציב שירות התעסוקה – הגדלת תקציב שירות התעסוקה מגיעה לחברות חיצוניות במיקור חוץ והיא לא הגדלה שמגיעה ישירות לעובדי השירות ולאמצעים שיש לעובדי השירות.
<עופר לוי: לגבי הנושא של איש אוצר שמתווה תוכנית – אני חושב שזה מלמד יותר מכול את הדברים, שאיש אוצר נכנס לנושאים מקצועיים שקשורים לליבת העבודה של שירות התעסוקה.
<עופר לוי: אני רוצה לומר שאנחנו, כעובדי שירות התעסוקה, למרות כל מה שנאמר פה, מחר נפתח את הדלתות ליום אחד ונאפשר רישום של דורשי עבודה חדשים, כי הציבור האחרון שאנחנו רוצים לפגוע בו זה ציבור דורשי העבודה במדינת ישראל.
<עופר לוי: לא בהם אנחנו נלחמים, למענם אנחנו נלחמים.
<עופר לוי: לכן מחר נפתח את הדלתות בבוקר ונעשה פסק זמן של יום אחד, כי זו תחילתו של חודש ויש הרבה דורשי עבודה חדשים שצריכים להיכנס למעגל ואנחנו לא רוצים לפגוע בהם.
<עופר לוי: אמירה אחרונה - אני פונה להנהלת שירות התעסוקה.
<עופר לוי: אנחנו לא מחפשים מלחמות, זו לא המטרה.
<עופר לוי: אנחנו מבקשים מהם לקחת פסק זמן של שבוע שבו כל צד ישהה את הצעדים, ולהיכנס להידברות אמיתית יום-יומית על מנת לנסות לפתור את הבעיות, כי אנחנו לא רוצים לפגוע בדורשי העבודה במדינת ישראל.
<עופר לוי: לגבי ניכויי השכר – במשכורת האחרונה, של חודש ינואר, נוכה לעובדים שלנו סכום משמעותי מהשכר, וזאת על מנת לפגוע בכוח השביתה.
<עופר לוי: החליט יושב-ראש מועצת השירות - - -
<דורון קרני: גם לא בצורה פרופורציונלית.
<עופר לוי: על מנת לשבור את כוח השביתה.
<עופר לוי: אנחנו לא נשברים.
<עופר לוי: אנחנו נעמוד איתנים.
<עופר לוי: תודה.
מיקי רוזנטל: נציג ההסתדרות, רצית להעיר עוד הערה לסיכום?
<דורון קרני: נניח שזה עובד וצריך לשלוח אותו להכשרה מקצועית.
<דורון קרני: לאן ישלחו אותו להכשרה מקצועית?
<דורון קרני: אתם יודעים מה תקציב האגף להכשרה מקצועית במשרד הכלכלה?
<דורון קרני: שלושה מיליון שקלים.
<דורון קרני: צריך לראות את זה, לדעתי, גם את התמונה הכוללת.
אילן גילאון: זה איבוד עשתונות מקצועי.
<דורון קרני: שלושה מיליון שקל.
<דורון קרני: אז יש ועדות ויש חברה חיצונית שבודקת, אבל גם את זה צריך לקחת בחשבון.
<דורון קרני: נניח שזה עובד, לאן הוא ילך?
<דורון קרני: אני אגיד לך לאן הוא ילך - לגופים הפרטיים.
מיקי רוזנטל: אקריא סיכום, אני רוצה שזה יהיה על דעת כל חברי הוועדה.
מיקי רוזנטל: הוועדה דוחה כל ניסיון להפריט את שירות התעסוקה.
מיקי רוזנטל: הוועדה קוראת להנהלה ולאוצר להיענות לבקשת העובדים ולהיכנס אתם למשא ומתן אינטנסיבי של שבוע ימים.
מיקי רוזנטל: הוועדה קוראת לשר הכלכלה להיות מעורב בסכסוך, להבין את משמעויותיו ולהיכנס לעובי הקורה.
מיקי רוזנטל: הוועדה קוראת להסתדרות להיות מעורבת במשא ומתן בין העובדים להנהלה, לסייע לוועד העובדים גם במצוקה הכלכלית שהעובדים נקלעו אליה עקב הגריעה משכרם.
מיקי רוזנטל: מקובל?
שלי יחימוביץ': אפשר להוסיף שאנחנו מתייצבים לצד העובדים.
מיקי רוזנטל: מתייצבים לצד העובדים ומזדהים עם מאבקם.
מיקי רוזנטל: תודה רבה, הישיבה נעולה.
חיים כץ: היום יום רביעי, כ"א בשבט, ה-22 בינואר 2014.
חיים כץ: הישיבה היא ישיבת המשך בנושא הצעה לסדר היום (דיון מהיר).
חיים כץ: דיון מהיר בדרך כלל הוא דיון שצריך להימשך 45 דקות.
חיים כץ: אנחנו הקצבנו לו היום שעה ו-25 דקות, בנוסף למה שהיה בפעם שעברה.
חיים כץ: אם נצטרך, נקציב לזה עוד.
חיים כץ: אז הדיון המהיר יתארך.
חיים כץ: הנושא הוא: המונופול של חברת "שראל" ברכישה ומכירה של ציוד רפואי, שהגיש חבר הכנסת משה זלמן פייגלין.
חיים כץ: הדיון האחרון הסתיים כשמנכ"ל משרד הבריאות הגיב לטענות שנאמרו פה.
חיים כץ: במהלך הדיון לא נתנו לאף אחד לדבר, להוציא מנכ"ל "שראל".
חיים כץ: כמעט לאף אחד שרצה לדבר פה בשל חוסר זמן.
חיים כץ: הבטחנו להם שהיום ניתן להם לדבר.
חיים כץ: כדרכנו בקודש בוועדה, אנחנו לא נסתום פיות.
חיים כץ: כל אחד יביע את דעתו, גם אם זה לא מתאים למישהו לשמוע.
יעקב ליצמן: לא יכול להיות שיש דבר כזה.
חיים כץ: פה יש.
חיים כץ: בוועדת כספים יש כסף.
חיים כץ: פה יש הקשבה.
חיים כץ: רצו לדבר כל מיני אנשים.
חיים כץ: יש מישהו שרצה אז לדבר ולא נתנו לו?
חיים כץ: אחריך בטח יבואו עוד אחרים שירצו לדבר.
<יוסי שגב: שמי יוסי שגב.
<יוסי שגב: אני מנהל את מרכז החלוקה בבית חולים "אברבנאל".
<יוסי שגב: משנת 2009 מתנהל בבית החולים "אברבנאל" פרויקט משותף, ובמסגרתו הוקם בבית החולים, תחת הרשאתו של דוקטור ברוך, מרכז חלוקה, שבמהותו הוא משמש הפרדה בין המגדלים ובין המטופלים.
<יוסי שגב: המרכז הזה משרת היום 5,000 מטופלים שמגיעים אליו בכל חודש.
<יוסי שגב: כבר לפני שנתיים או שלוש, כשחברת "שראל" קיבלה את ההרשאה מהמדינה, הם הגיעו לשם.
<יוסי שגב: גם פרופסור גמזו היה שם.
<יוסי שגב: גם שרת הבריאות הייתה שם.
<יוסי שגב: אנחנו מתפלאים מאוד איך אחרי כל כך הרבה שנים של חלוקה, של מקום של למידה, של מרכז שמכיל מעבדה רוקחית, שגם היום מתעלמים ממנה, משרד הבריאות מחליט להעביר את כל הפרויקט הזה לגוף פרטי אחר.
<יוסי שגב: זה עוד חצי צרה.
<יוסי שגב: הוא בכלל מתעלם מכל העשייה שנעשתה עד היום, מסרב לראות אותה ומסרב להתייחס אליה.
<יוסי שגב: באותה הזדמנות אני יכול להגיד שאני מזמין את כל חברי הוועדה להגיע למרכז החלוקה בבית החולים "אברבנאל", ולראות את מה שהמדינה – באמצעות שר הבריאות, או מי שאומר – אומרת שלא קיים.
<יוסי שגב: זו הזמנה פתוחה לכל מי שמעוניין לבוא ולראות מה מתנהל במרכז החלוקה בבית החולים "אברבנאל", ולהגיד אחר-כך למה המקום הזה לא קיים, למה צריך להעביר אותו לחברה אחרת, ולמה צריך להתעלם מכל המידע שנאסף שם במשך כל כך הרבה שנים.
<יוסי שגב: אני יכול להגיד שאני באופן אישי הדרכתי אלפי מטופלים לשימוש בקנביס, ואני מתפלא מאוד שאף אחד לא מתייחס לזה.
חיים כץ: אתה יודע, אנחנו לא במדע מדויק.
חיים כץ: יש לך השערה למה זה קורה?
<יוסי שגב: ברור.
<יוסי שגב: יש פה העדפה ברורה, ללא מכרז, של חברה פרטית על פני חברה פרטית אחרת.
<יוסי שגב: זהו.
<יוסי שגב: ברור לחלוטין.
חיים כץ: אתם לא נחמדים?
<יוסי שגב: אנחנו נחמדים מאוד, אבל אנחנו - - -
חיים כץ: אתה מסתרק בבוקר?
<יוסי שגב: אנחנו מסתרקים ומתגלחים כל בוקר, אבל אצלנו אין – אי-אפשר לעשות אתנו קומבינציות.
<יוסי שגב: זה קצת בעיה.
<יוסי שגב: אני יכול להגיד עוד דבר, בין כה וכה הנושא הזה - - -
חיים כץ: רוני, אתה הקשבת למה שהוא אמר?
<פרופ' רוני גמזו: כן, כן.
<פרופ' רוני גמזו: יש לי תשובה לזה.
<יוסי שגב: רגע, אני אגיד עוד משפט.
חיים כץ: אצלו אי-אפשר לעשות שום קומבינציה.
<יוסי שגב: אני אגיד עוד משפט אחד.
<יוסי שגב: בין כה וכה, כל הנושא הזה עומד בדיון בבית המשפט העליון.
<יוסי שגב: יש דיון ב-4 בפברואר.
<יוסי שגב: אנחנו יכולים להגיד פה הרבה דברים, אבל בית המשפט ייתן את דעתו וזהו.
חיים כץ: אתה יודע שבדרך כלל בית המשפט העליון מתייחס גם למה שנאמר פה?
<יוסי שגב: אני אשמח מאוד אם הוא יתייחס.
חיים כץ: לא, אני אומר לך מניסיון העבר.
יעקב ליצמן: הוא לוקח את הפרוטוקולים.
חיים כץ: הוא לוקח את הפרוטוקולים ומתייחס מאוד למה שנאמר פה.
חיים כץ: לפחות במקרים קודמים.
חיים כץ: הוא לפעמים גם אמר אני רוצה לראות מה הכנסת אומרת.
חיים כץ: שהכנסת תגיד את דברה לפני שאני אתן פה פסיקה.
חיים כץ: אמרת, וזה נרשם.
חיים כץ: יש פה עוד?
יעקב כהן: שמי כהן יעקב.
יעקב כהן: אני בא לכאן בשם הורים לילדים שאני מכיר, מטופלים שחולים בסרטן.
יעקב כהן: גם בני טופל עד לפני כחודש ימים.
חיים כץ: זו פעם שניה שאתה מגיע לוועדה.
יעקב כהן: זו פעם שניה שאני מגיע לוועדה.
יעקב כהן: אני רוצה להמשיך את דבריו של האדון לפני, ולספר בשתי מילים איך זה מתנהל, ולשאול אם זה גם ימשיך להתנהל כך.
יעקב כהן: כיום, ילד שהוא חולה סרטן, מגיעה אליו מדריכה אל בית החולים ומדריכה אותו.
יעקב כהן: עושים איזשהו ניסוי וטעייה.
יעקב כהן: היא מגיעה עם טופי, עם שוקולד, עם עוגייה, עם כל מיני דברים.
יעקב כהן: היא מנסה להתאים – אם יש לו בחילות, הקאות, חוסר תיאבון, כאבים, כל מיני דברים כאלו, כי הבעיות הן דינמיות.
יעקב כהן: אני אציין שהילדים מקבלים גם הדרכה, גם שינוע וגם את החומר.
יעקב כהן: מקבלים אותו בחינם.
יעקב כהן: אנחנו לא שילמנו אף פעם עבור הדבר הזה.
חיים כץ: יש כאלה ששילמו 300 שקל לחודש?
יעקב כהן: אף אחד לא שילם כלום, בכל אופן, ממה שאני יודע.
חיים כץ: לא, בוא - - -
<קריאה: הוא מדבר על ילדים.
יעקב כהן: אני מדבר כרגע על ילדים.
חיים כץ: אבל אחרים שילמו בסביבות 300 שקל.
יעקב כהן: 370 שקלים היום.
יעקב כהן: אני מטופל כבר ארבע שנים בקנביס רפואי.
יעקב כהן: זה היה 360, עלה בעשרה שקלים.
יעקב כהן: עבור הילדים זה מתנהל באופן הזה.
יעקב כהן: מבוגרים – אני לא מגיע למרכז החלוקה של "אברבנאל", אלא למגדל אחר, ואני רואה למעלה מעשרה זנים.
יעקב כהן: אני אומר לנציג של המגדל שעומד מולי מה הבעיה האקוטית שלי, והוא מתאים לי את החומר.
יעקב כהן: אני אומר לכם מניסיון - - -
חיים כץ: כל פעם מחדש?
חיים כץ: הוא כבר מכיר אותך, לא?
יעקב כהן: לא, לא.
חיים כץ: כל חודש אתה בא ואומר לו משהו אחר?
יעקב כהן: לא, בכל זאת, יש כאבים פעם – המגוון הוא לא כזה - - -
חיים כץ: אתה אומר עשרה סוגים.
יעקב כהן: יש שם מעל עשרה זנים.
יעקב כהן: ישנם מעל עשרה סוגים.
יעקב כהן: מניסיוני – ארבע שנים שאני אישית מטופל – הם תמיד קלעו למה שאני צריך.
יעקב כהן: אם זה היה חוסר שינה, אם זה היה כאבים, אם זה היה הקאות, אם זה היה חוסר תיאבון, כל הדברים האלו.
יעקב כהן: מצאתי מולי אנשים שיש להם ידע וניסיון גדול מאוד, שנתנו מענה לצורך שלי נכון לאותו הרגע שעמדתי מולם ולחודש הזה.
יעקב כהן: השאלה שלי: האם המצב הזה יישאר?
יעקב כהן: האם אנחנו כהורים לילדים – השאלה שלנו היא למשרד הבריאות.
יעקב כהן: האם המצב הזה יישאר, שעדיין נקבל את זה בחינם, כולל הכול, עד שיותאם לילד החומר הזה?
יעקב כהן: האם עדיין יישארו לנו האופציות של טופי, עוגיות, שמן - - -
חיים כץ: כל הסוגים.
יעקב כהן: כל הסוגים שישנם.
יעקב כהן: הילד שלי התחבר לטופי, וזה עבד אצלו.
יעקב כהן: לגבי המבוגרים, השאלה שלי היא האם יישאר לנו עדיין מגוון גדול של זנים שייתן לנו מענה לדברים שלנו?
יעקב כהן: השמועה אומרת שלא.
יעקב כהן: יותר מזה, השמועה אומרת - - -
חיים כץ: עזוב שמועה.
יעקב כהן: אז לא נדבר על השמועות.
חיים כץ: אתה מבקש תשובה.
חיים כץ: המשך השאלה, האם המחיר יהיה אותו מחיר?
יעקב כהן: ודאי וודאי שאני אשאל אם נקבל בחינם כהורים.
יעקב כהן: בכובע של המטופל, אני שואל האם גם בארבע השנים הקרובות זה יעלה עוד פעם בעשרה שקלים?
חיים כץ: או לא יעלה בכלל.
יעקב כהן: או לא יעלה בכלל.
יעקב כהן: לא משנה, עשרה שקלים לא יפילו אותנו.
יעקב כהן: הדבר השלישי, אני מרגיש, מהראיונות גם של הפרופסור הנכבד שיושב כאן וגם של שרת הבריאות, שאין להם אמון בדבר הזה.
יעקב כהן: אין להם אמון.
יעקב כהן: הפרופסור הנכבד אומר "פלצבו", ואצל אברי גלעד, באה השרה ומחזקת אותו.
יעקב כהן: אז איך הם יכולים לייצג אותנו כחולים, שמאמינים בדבר הזה?
יעקב כהן: כחולים וכהורים לילדים שראו בזה נסים ונפלאות?
יעקב כהן: איך הם יוכלו לקדם?
יעקב כהן: איך הם יוכלו לקדם את המודעות בקרב הרופאים, ליצור להם מסלולי הכשרה, לקדם מחקרים?
יעקב כהן: איך מי שלא מאמין בכזה דבר יכול לקדם את הנושא הזה?
יעקב כהן: והתחושה שלנו, גם כהורים, ואני אומר גם בכובע של המטופל, שבשורה התחתונה, אנחנו כחולים – הם תמיד מצהירים: בסופו של דבר זה נועד לחולה.
יעקב כהן: שואלים אותם למה אתם עושים צעד כזה וכזה?
יעקב כהן: אין נימוק.
יעקב כהן: לא ראוי שיהיה כך וכך.
חיים כץ: שומע?
חיים כץ: הלו.
יעקב כהן: מבלי לנמק.
יעקב כהן: לא שמעתי פעם אחת שמישהו נימק לי למה רוצים לנתק ביני לבין המגדל.
יעקב כהן: זה לא ראוי.
יעקב כהן: למה לא ראוי?
יעקב כהן: לא ראוי.
יעקב כהן: או: אתה יודע את התשובה.
יעקב כהן: כל מיני דברים כאלו.
יעקב כהן: אף פעם לא קיבלתי נימוק, ואני מצפה לקבל אותו אולי היום כאן.
יעקב כהן: הדבר האחרון הוא שאתם מדברים על זה שמה שעומד לנגד עיניכם כשאתם באים לקבל החלטות, משרד הבריאות, זה אנחנו החולים.
יעקב כהן: תתקנו את התחושה הזו, כי התחושה בקרבנו, בעיקר ההורים לילדים, שאנחנו הדבר האחרון שעומד לנגד עיניכם כשאתם באים לקבל החלטות.
יעקב כהן: אם באים לקבל החלטה שאומרת שדברים ישתנו כשהיום זה עובד, משהו כאן בעייתי מבחינתנו.
חיים כץ: מאחר ויש עוד כמה – אנחנו נעשה אחד ח"כ, אחד מישהו אחר.
חיים כץ: הוא היה שר הבריאות.
חיים כץ: היה שר הבריאות בפועל.
חיים כץ: בתקופתו הקנביס צמח מ-400 ל-7,000.
תמר זנדברג: למרות שהוא עצמו לא היה מוכן להתייחס.
תמר זנדברג: זה פלא, זה נס.
יעקב ליצמן: אני אחזור על זה גם עכשיו.
יעקב ליצמן: אני אגיד את זה גם עכשיו.
יעקב ליצמן: אני רוצה לחלק את הדיון לשני חלקים: א', על הקנביס, ב', על "שראל".
יעקב ליצמן: אלו דיונים נפרדים לגמרי.
חיים כץ: הדיון הקודם בשבוע שעבר היה על "שראל".
חיים כץ: היום, משום מה, אלה שהתחילו לדבר, התחילו לדבר על הקנביס.
חיים כץ: זה היה חדש לגמרי.
חיים כץ: אנחנו התכוונו להמשיך לדון ב"שראל", אבל לא נסתום פיות.
חיים כץ: אז זה עבר לקנביס.
חיים כץ: ואנחנו לא נסתום פיות.
יעקב ליצמן: אני אחזור ל"שראל" כרגע.
יעקב ליצמן: אחר-כך אני אגע גם בקנביס.
יעקב ליצמן: אני מקווה שתיתן לי עוד כמה דקות.
חיים כץ: ואם לא נסיים היום, אז יש עוד שבוע.
יעקב ליצמן: "שראל" הוא קניין עבור משרד הבריאות, בתי החולים הממשלתיים, או בכלל לתרופות ועוד דברים.
יעקב ליצמן: זה לא סוד שאפשר להוריד את המחירים של התרופות דרסטית בקניות גדולות.
יעקב ליצמן: לצערי, בתקופתי לא השכלתי לחייב את כל בתי החולים הגדולים לקנות את התרופות שלהם ב"שראל".
יעקב ליצמן: מכל מיני סיבות.
יעקב ליצמן: אין חיוב, לכן כל אחד יכול לקנות איפה שהוא רוצה.
יעקב ליצמן: אבל אם גם כל הגדולים היו קונים שם ביחד, המחירים עבור בתי החולים הקטנים בפריפריה היו יורדים דרסטית.
יעקב ליצמן: עובדה שגם חלק מבתי החולים הגדולים אולי אפילו קונים לעצמם בזול יותר כי הם קונים - - -
חיים כץ: בכמויות גדולות.
יעקב ליצמן: זו אחת העוולות שישנה, וצריך לתקן את זה.
יעקב ליצמן: במחשבה, אם הייתי חוזר לשם, הייתי מתקן את זה.
יעקב ליצמן: אבל לא השכלתי.
יעקב ליצמן: אבל לעצם הדבר, "שראל" עושה עבודה עבור בתי החולים הקטנים והבינוניים.
יעקב ליצמן: לצערי, הגדולים לא קונים מהם.
יעקב ליצמן: אם הייתי יכול, הייתי מכופף את כולם לקנות בבת-אחת ולהוריד את המחיר.
יעקב ליצמן: זה "שראל".
יעקב ליצמן: עכשיו אני מגיע לנושא של הקנביס.
יעקב ליצמן: בתקופתי, סירבתי לפגוע בנושא של הקנביס.
יעקב ליצמן: בלי לפרט כאן לוועדה.
יעקב ליצמן: אני אגיד לך למה עשיתי את זה בארבע עיניים.
יעקב ליצמן: תאמין לי, אני צודק בזה, שעשיתי את זה.
יעקב ליצמן: משרד הבריאות צריך לטפל הזה.
יעקב ליצמן: לטעמי, המנכ"ל טיפל בדברים.
יעקב ליצמן: אבל אני רוצה לציין כאן בוועדה את הדיונים שהיו לי עם השר לביטחון פנים אהרונוביץ.
יעקב ליצמן: ישבנו פעם אחת ואמרנו בנוגע לקנביס שיש מגדלים ויש שרוצים את זה לרפואה.
יעקב ליצמן: חלק גדול, אם לא ברובו, יוצא למקומות לא רצויים.
יעקב ליצמן: אני אומר את זה, זה היה בדיון.
יעקב ליצמן: אני לא רוצה להתגרות ולענות לכל מיני אנשים.
חיים כץ: לא, אל תענה, דבר לוועדה.
יעקב מרגי: אתה יכול לדבר חופשי, כי קומבינות כבר אמרו.
יעקב ליצמן: אל תגרו אותי לדבר ולענות.
יעקב ליצמן: אבל אני לא מדבר סתם.
יעקב ליצמן: היה דיון רציני אצל אהרונוביץ.
יעקב ליצמן: גם המנכ"ל השתתף.
יעקב ליצמן: רצינו לעשות הסדר – איך עושים את זה – לתת את הקנביס.
יעקב ליצמן: מי שצריך את זה, אני מאוד ליברלי אפילו.
אילן גילאון: גם לפי ההלכה, דרך אגב.
יעקב ליצמן: אני בהלכה לא מבין, אבל ברפואה אני מבין.
יעקב ליצמן: זה ברור שאף אחד כאן בחדר הזה, בכנסת הזאת, לא רוצה שהקנביס יצא לידיים לא רצויות כשהתוצאות יהיו ממש הרס.
תמר זנדברג: איזה הרס?
חיים כץ: סליחה, תני לו.
יעקב ליצמן: מי שמשתמש בזה, יודע.
יעקב ליצמן: מי שלא צריך את זה.
יעקב ליצמן: מי שחולה, מגיע לו.
יעקב ליצמן: מגיע לו וצריך לתת לו את זה.
יעקב ליצמן: אבל מי שלא צריך את זה, לא צריך.
חיים כץ: ליצמן, תתמקד, יש עוד כמה שרוצים לדבר.
יעקב ליצמן: אני לא אאריך.
יעקב ליצמן: היו דיונים רציניים – איך מסדרים את זה.
יעקב ליצמן: המשטרה לחצה מאוד – בצדק – להפסיק לגדל את זה בארץ.
חיים כץ: אנחנו הצענו שתחנות החלוקה יהיו בתחנות המשטרה.
חיים כץ: שהמגדלים יחלקו בתחנות המשטרה.
חיים כץ: המשטרה לא הסכימה כל כך.
חיים כץ: לא, היא לא הסכימה.
יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, רגע.
חיים כץ: יש פה נציגים של המשטרה, אולי הם מסכימים עכשיו.
יעקב ליצמן: תתפלא לשמוע, גם אני לא מסכים.
יעקב ליצמן: אני אסביר.
אילן גילאון: זו הייתה בעיה של בלעדיות במחיר.
יעקב ליצמן: אני עם המשטרה דווקא.
יעקב ליצמן: אני אגן עליהם.
אילן גילאון: המשטרה מול "שראל".
יעקב ליצמן: אני אגיד לך למה.
יעקב ליצמן: כי הבעיה היא לאו דווקא בחלוקה.
יעקב ליצמן: הבעיה היא מהשדה לתחנה.
יעקב ליצמן: הרי זה ברור שבמקום אחד מגדלים 100% ולתחנה מגיעים 60%.
יעקב ליצמן: באמצע הדרך יש כל מיני - - -
אילן גילאון: אבל ליצמן, אתה יודע - - -
יעקב ליצמן: תן לי להגיד לך על מה היה הדיון.
אילן גילאון: לא, אני שואל אותך כסגן שר הבריאות.
יעקב ליצמן: אני רק אומר לך מה היה בדיון.
חיים כץ: אילן, אני רואה שאתה אחריו.
חיים כץ: אתה אחריו.
חיים כץ: התכוונתי מרגי.
יעקב ליצמן: אמר לי היושב-ראש שכאן אפשר להביע דעה גם אם לא מסכימים לה, נכון?
יעקב ליצמן: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, אז דיברנו לייבא כשאין תרופה.
חיים כץ: אנחנו רוצים לייצא.
חיים כץ: שמע מה אני אומר לך, זה מקום לחקלאות, לפרנסה, לאנשים.
יעקב ליצמן: אני מקווה שמדינת ישראל תתפאר בייצוא טוב יותר.
חיים כץ: גם זה.
יעקב ליצמן: לאו דווקא.
יעקב ליצמן: אני מציע לך – לא הייתי בדיון הקודם.
חיים כץ: לא דיברנו על קנביס שם.
חיים כץ: קנביס לא עלה בדיון הקודם בכלל.
יעקב ליצמן: אני מציע לך, אדוני, היות שיש גם עוד שותף שנוגע לזה, קוראים לו השר לביטחון פנים, תזמין אותו, תשמע מה שהוא יודע על זה.
יעקב ליצמן: תשמע את מה שיש לו להגיד - - -
חיים כץ: קודם כל שידבר על האלכוהול.
חיים כץ: שיגמור את בעיית האלכוהול, אחר-כך שיטפל במה שצריך.
יעקב ליצמן: חיים, אתה יודע מה?
יעקב ליצמן: נגעת באלכוהול?
יעקב ליצמן: תזמין אותו גם לזה.
יעקב ליצמן: גם על זה יש מה להגיד.
יעקב ליצמן: אבל עזוב את זה כרגע.
יעקב ליצמן: אל תקפוץ.
יעקב ליצמן: אני מציע לך להזמין אותו לכאן, תשמע אותו.
חיים כץ: מאחר ואתה יודע שאני מכבד אותך ומקשיב למה שאתה אומר, ובדרך כלל אנחנו גם מתואמים, ואת עברך ואת עברנו אנחנו יודעים, אז אני אשקול בצורה אוהדת את מה שאתה אומר.
חיים כץ: כן, אדוני, אתה.
<שי יעקובי: קודם כל, שלום, אני שמח שמתקיים הדיון הזה.
<שי יעקובי: אני המנכ"ל של "רז רוקחות".
חיים כץ: אתה לא קיבלת רשות דיבור, זה היה ההוא לפניך.
חיים כץ: לפניך, ליד תמר.
<חיים עוז: שמי חיים עוז.
<חיים עוז: אני סמנכ"ל באיגוד לשכות המסחר.
<חיים עוז: אני רוצה לחזור, ברשותך, לנושא של - - -
חיים כץ: לדיון הקודם.
<חיים עוז: כן.
<חיים עוז: אני לא אגזול הרבה זמן, אלא רק את הנושא העיקרי.
<חיים עוז: אני בהחלט רוצה להציג את הנושא הזה.
<חיים עוז: כוח הקנייה הגדול, בזכות הפטור שניתן ל"שראל", ושם הדיון, הכותרת של הדיון – שאני לא רוצה להביע דעה עליו – "המונופול של "שראל"" - - -
<חיים עוז: אוקיי.
<חיים עוז: זה יכול להיות לכאורה, אבל זה לפחות מצביע על איזושהי מגמה.
<חיים עוז: כוח הקנייה הגדול, ההשפעה שיש לו, ההיטשטשות של גבולות הגזרה של החברה – אם זו חברה פרטית, חברה ממשלתית שיש בה דירקטוריון, שיש בה נציגות ציבורית.
<חיים עוז: כלומר, יש היטשטשות, סוג החברה לא ברור, וכך גם אופן ההתנהלות וההתנהגות שלה וההתנהלות שלה בשוק.
<חיים עוז: יצרנו חברה, שבעיני היא "התנובה" של הציוד הרפואי והתרופות.
<חיים עוז: נוצר מצב שבגלל גודל החברה, בגלל יכולת הקנייה שלה וההשפעה שלה בשוק הזה, חברות קטנות - - -
<קריאה: ופטור ממכרז, שכחת לומר.
<חיים עוז: חברות קטנות וחברות בינוניות פשוט נדחקות מהשוק הפרטי, מפני שהייעוד מלכתחילה של החברה, כשהוקמה "שראל", הוא לתת את השירות לבתי החולים הממשלתיים.
<חיים עוז: נוצרה זליגה איטית במהלך השנים, עד כדי מצב שהיא גם שמה דריסת רגל משמעותית מאוד במרכזים הפרטיים, בשוק הפרטי, בנושא הזה.
<חיים עוז: והחברות הקטנות נדחקות הצדה ונפגעות.
חיים כץ: המחירים שהיא מביאה טובים יותר ממה שאתם מביאים?
<חיים עוז: אני לא רוצה להיכנס לכל, מפני שיש פה חברות שיכלו לתת, אני מניח, תמונה ברורה יותר איך זה דוחק את רגליהן מהשוק הזה, ואיך "שראל", בלי לבצע פעולה כזו או אחרת, גורמת לעליית מחירים ולפגיעה בתחרות.
<חיים עוז: אם אני אקשור את זה לדיון הקודם שקיימת אתמול, אדוני היושב-ראש, בנושא של המגזר העסקי והקשיים של המגזר העסקי.
<חיים עוז: זה בדיוק בדמות יצירת מענק – להקים חברה, לתת לה את הכוח של משרד ממשלתי.
<חיים עוז: חברה פרטית שמקבלת עוצמה ממשלתית, ובאופן ההתנהלות שלה היא פוגעת בתחרות, לא מאפשרת לעסקים קטנים להתחרות בצורה הוגנת.
<חיים עוז: זו בדיוק הפגיעה המשמעותית.
חיים כץ: חבר הכנסת גילאון.
אילן גילאון: אנחנו בנושא העקרוני, ואני רוצה להתמקד בו.
אילן גילאון: קיימנו מספר דיונים בוועדה, גם בכנסת הקודמת.
אילן גילאון: אני חושב שאפילו דנו בחקיקת חוק, כשראינו שיש לנו מחלוקת עקרונית עם משרד הבריאות.
אילן גילאון: אני רוצה להגדיר מה המטרה שלנו כפי שהבנו אותה.
אילן גילאון: עיקר הדיון אצלנו הסתכם בכך שבתרופות לא מטפלת המשטרה ולא המשרד לביטחון פנים, וכך ראינו את הדברים, בקונטקסט הזה.
אילן גילאון: הקנביס הרפואי, על-פי דעתה שך הוועדה – ונוח לי להגיד, כי פעם זו הייתה דעתי במיעוט, אבל היום זו כבר עמדה רשמית של ועדה.
אילן גילאון: אנחנו רוצים את ה-delivering הזה בדרך הנכונה ביותר, היעילה ביותר.
אילן גילאון: שבכל בית מרקחת במקום שבו אדם יכול לקחת לעצמו – חוץ מ-"אוקסיקונטין" – קנביס רפואי.
אילן גילאון: אני לא אביא ציטוטים מאובמה, חבל על הזמן.
אילן גילאון: זה פשוט טרי מאוד.
יעקב מרגי: דווקא אלו נושאים שהוא לא גילה בהם בקיאות בכלל.
אילן גילאון: יכול להיות שבהמשך עוד יהיה – והיה גם בעבר – ויכוח לגבי ההתוויות.
אילן גילאון: מטבע הדברים, הרוח פה הייתה להרחיב את ההתוויות ככל שניתן.
אילן גילאון: ככל שניתן, להפוך את הקנביס לתחליף לאופיאטים האחרים.
אילן גילאון: ככל שזה ניתן.
אילן גילאון: ואני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו כאן לא פעם ולא פעמיים.
אילן גילאון: אותנו, בסופו של דבר, בדיון הזה של מי שיעשה את השיווק, מעניינת התוצאה היעילה ביותר.
אילן גילאון: אני מודה, אני לא סגור על - - -
חיים כץ: אמר את זה אבא של הילד שהופיע פה - -
אילן גילאון: אני לא סגור על זה.
אילן גילאון: אני רוצה שהילד יקבל באופן מידי - - -
חיים כץ: - - הוא אמר אני רוצה מבחר, מחיר, התייחסות.
אילן גילאון: תראה, בדרך צריך לזכור עוד כמה דברים.
אילן גילאון: מבחינה ערכית, אני תמיד מעדיף גורמים שהם גורמים ציבוריים.
אילן גילאון: יש פה בעיה בהסבר לגבי "שראל", שהייתה גם בפעם הקודמת.
אילן גילאון: אני חושב שלא היה מספיק דגש להבין מה זה "שראל".
אילן גילאון: אם זה הקניין של משרד הבריאות – ואולי זה מה שזה – זה נושא אחד.
אילן גילאון: אם זה גורם עסקי פרטי, זה נושא אחר לגבי הפתיחה של התחרות והמכרזים שהיא צריכה לעמוד בהם.
אילן גילאון: את זה צריך להבהיר היטב, כי יכול להיות שאחרת לא לנו להחליט, אלא לבית המשפט במידה וכאן יש עבירה על חוק ההגבלים, או על חוק המכרזים או על דברים אחרים.
חיים כץ: אני יכול לעצור אותך רגע?
אילן גילאון: צריך לזכור גם עוד דבר אחד.
אילן גילאון: זה עניין היסטורי.
אילן גילאון: בדרך לכאן, כדי לתמוך ברעיון המתפתח והמתקדם שלנו, כדי להתחיל להסיר דעות קדומות, כדי להפסיק את מדיניות בת היענה, שתמיד הייתה לה בעיה עם הקנביס – וגם את זה פירטו כאן מתוך איזה אינטרס שעבר לפני מאה שנים כשקנביס לא היה סם.
אילן גילאון: זה היה משהו אחר.
אילן גילאון: אבל כדי להבין את הדבר הזה, היו גם אנשים שעשו את העבודה בדרך.
אילן גילאון: הם שימשו – כמו שההסתדרות פעם הייתה מדינה בדרך, כך ארגונים – אני לא רוצה לציין את השמות כדי לא לקפח אף אחד – שהיו בדרך, ספקים שהיו בדרך, צריך להביא אותם בחשבון בכל תמונה.
אילן גילאון: נדמה לי שהדיון הזה גם מתחבר לגבי ההחלטה האם לייבא, האם לגדל כאן, איך אפשר לשווק.
אילן גילאון: יכול להיות שאפשר לשווק בצורה מגוונת יותר מאשר רק גורם אחד.
אילן גילאון: זה לא לי להגיד.
אילן גילאון: אני רוצה, ביום שאקבל את האישור, נניח, אם אקבל אותו, שתהיה לי את היכולת להגיע לבית המרקחת על-פי מרשם הרופא ולקבל אותה.
יעקב ליצמן: שאלתי אותך מה ההבדל בין לייבא ולגדל.
יעקב ליצמן: אני מוכן - - -
חיים כץ: אתה שם לב שאתה מפריע לו?
אילן גילאון: יש הבדל.
אילן גילאון: אני מרשה לו.
חיים כץ: מה אתה מרשה לו? בוא תשב, בוא.
אילן גילאון: ההבדל הוא שאני רוצה לקנות גם את זה "כחול-לבן".
אילן גילאון: זה ההבדל.
חיים כץ: אני רואה את כולם.
חיים כץ: אני שמעתי את מה שאילן אמר.
חיים כץ: אמר: מה "שראל" בכלל?
חיים כץ: למרות שבפעם שעברה דיברו קצת מה זה "שראל".
חיים כץ: גם ליצמן אמר מה זה "שראל", וגם רוני גמזו אמר מה זה "שראל", וגם מיכאל פואה אמר מה זה "שראל".
חיים כץ: כולם אמרו מה זה "שראל", ויש כל מיני "שראלים" כאלה.
חיים כץ: יש כל מיני מבטים איך רואים את "שראל".
חיים כץ: אני רואה פה "שראל" בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: שים רגע את המצגת שלך.
חיים כץ: תסביר לנו מה זה "שראל".
<אברהם בוסקילה: אני אבי בוסקילה.
<אברהם בוסקילה: אני מנכ"ל חברת "שראל" משנת 2007.
<אברהם בוסקילה: גם בפעם הקודמת שהצגתי את עצמי – לפני כן הייתי בהנהלה של בית החולים "שיבא".
<אברהם בוסקילה: הייתי עוזר קצין רפואה ראשי בצה"ל.
<אברהם בוסקילה: האמת היא שכמו שזה התנהל, והדברים שהוצגו על "שראל" – בהחלט הייתה סיטואציה שמבחינתי היה קשה להביא לידי ביטוי ולהציג את "שראל".
<אברהם בוסקילה: אני מבקש גם להציג את "שראל", וגם להתייחס לדברים הקשים, ואפילו הכזבים, שנאמרו על "שראל".
<אברהם בוסקילה: יש פה כמה נתונים.
חיים כץ: את זה בסוף.
חיים כץ: תציג את "שראל" ואל תתייחס לדברים.
<אברהם בוסקילה: אוקיי.
<אברהם בוסקילה: "שראל" הוקמה בשנת 1995 בעקבות החלטת ממשלה.
<אברהם בוסקילה: הממשלה החליטה להקים את "שראל" בעקבות ועדת השופטת נתניהו, אחרי שראו איך נושאי הרכש, ההפצה והלוגיסטיקה מתנהלים במשרד הבריאות.
<אברהם בוסקילה: ההחלטה, כמו שאמרתי, היא החלטת ממשלה.
<אברהם בוסקילה: התפקיד של "שראל" הוא לבצע רכישות מרכזיות, כולל הפצה ולוגיסטיקה, כ-one stop shop לבתי החולים, למערכת הבריאות הממשלתית, ולתת רכש מרכזי.
<אברהם בוסקילה: כמובן, גם לתת את היתרון לגודל, וגם לאפשר אספקה יעילה ובזמינות גבוהה, שזה נושא קריטי מאוד בבתי החולים.
<אברהם בוסקילה: יש ב"שראל" מערך הפצה מתקדם, כמובן שהוא עומד בכל תקני האיכות.
<אברהם בוסקילה: יש ב"שראל" 130 עובדים.
<אברהם בוסקילה: "שראל" עובדת עם 50,000 פריטים.
<אברהם בוסקילה: 50,000 פריטים בכל המגוון של בתי החולים.
<אברהם בוסקילה: החברה בבעלות עמותת בתי החולים הציבוריים למען הציבור, שהיא ללא כוונות רווח, וגם היא קמה על-פי החלטת ממשלה.
<אברהם בוסקילה: הם הבעלים של חברת "שראל".
<אברהם בוסקילה: כל הזמן אומרים "פטור", "פטור", כאילו שטייקון קיבל איזה מיליארד, 1.8 מיליארד.
<אברהם בוסקילה: מי שקיבל את הפטור ממכרז זה לא "שראל".
<אברהם בוסקילה: מי שקיבל את הפטור הם בתי החולים הממשלתיים.
<אברהם בוסקילה: הם קיבלו פטור לבצע את הרכש המרכזי, ו"שראל".
<אברהם בוסקילה: מה שחייב את "שראל" – וזה חלק מההתקשרות שיש ל"שראל", ו"שראל" החילה על עצמה את תקנות וחוק המכרזים, והיא פועלת על-פי תקנות וחוק המכרזים, והיא מבצעת מכרזים מרכזיים כדי שנביא את היתרון לגודל לבתי החולים - - -
חיים כץ: היא לא חברה מדווחת, נכון?
<אברהם בוסקילה: החברה מדווחת, ואני אסביר.
<אברהם בוסקילה: החברה מדווחת למשרד הבריאות ולמשרד האוצר את הדוחות הכספיים שלה, ואני גם אציג את כל - - -
יעקב מרגי: חיים, אתה לא יכול לחדש פטור ממכרז אם אתה לא מגיש דיווח על הפעולות שנעשו.
חיים כץ: אני לא מתכוון לזה.
חיים כץ: חברה מדווחת, הכול שקוף.
חיים כץ: בחברה מדווחת השכר שקוף, המענקים שקופים.
חיים כץ: גם פה?
<אברהם בוסקילה: הכול שקוף כלפי משרד הבריאות ומשרד האוצר.
<אברהם בוסקילה: הכול שקוף.
חיים כץ: הם יכולים לקבוע לך גם?