GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: אם אתה מקבל 12,000 ברוטו לחודש, הוא יכול להגיד לך אתה תקבל רק 10,000?
<אברהם בוסקילה: אני רוצה להגיד משהו.
<אברהם בוסקילה: אמנם אנחנו מקדימים קצת את הדברים - - -
חיים כץ: לא, אל תגיד.
חיים כץ: תמשיך בליין שלך.
<אברהם בוסקילה: יושב-ראש ועדת הכספים והשכר של "שראל", כולל יושב-ראש ועדת הביקורת, הוא החשב של משרד האוצר.
תמר זנדברג: דוחות השכר מפורסמים?
<אברהם בוסקילה: זאת אומרת שאני לא יכול להוסיף אגורה אחת בשכר - - -
חיים כץ: אתה יודע מה היה ניר גלעד לפני זה?
תמר זנדברג: מקבלי המשכורות הבכירים בארגון זה דבר שמפורסם לציבור?
<אברהם בוסקילה: אני מבקש להמשיך - - -
<אברהם בוסקילה: אני, ברשותך, מבקש להמשיך.
תמר זנדברג: אם זו חברה ציבורית והכול שקוף.
חיים כץ: תמר.
<אברהם בוסקילה: אני טעיתי שלא קניתי את עצתך להמשיך.
תמר זנדברג: זו תשובה שנתת לו.
חיים כץ: תמר, הוא אמר לך לא.
חיים כץ: הוא אמר לך לא.
<אברהם בוסקילה: כבוד היושב-ראש, אני מבקש מאוד לא להיות בריטואל שהיה בפעם הקודמת.
<אברהם בוסקילה: לתת לי להציג את הדברים, בבקשה.
<אברהם בוסקילה: בעניין הזה, כל הרווחים שיש לא הולכים לשום גורם פרטי.
<אברהם בוסקילה: הם חוזרים לבתי החולים שקנו ב"שראל" ולמשרד הבריאות.
<אברהם בוסקילה: אני חוזר, מכל עודפי הרווח שיש ב"שראל" לא הולכת אגורה אחת, שקל אחד – בניגוד לדברי הכזב שנשמעו כאן, וגם ברדיו במשך כל השבוע, שכביכול הרווחים הולכים לכיסים פרטיים או לגופים פרטיים.
<אברהם בוסקילה: לא היה ולא נברא.
<אברהם בוסקילה: אין דבר כזה.
<אברהם בוסקילה: אני חוזר ואומר, החברה בבעלות גוף ציבורי ללא מטרות רווח.
<אברהם בוסקילה: כל עודפי הרווח חוזרים לבתי החולים ולמשרד הבריאות.
<אברהם בוסקילה: החברה מספקת - - -
תמר זנדברג: יש חלוקת דיבידנדים?
חיים כץ: אתה לא רוצה שהוא יציג?
תמר זנדברג: לא, אני רוצה.
חיים כץ: הוא יענה על הכול.
<אברהם בוסקילה: אין חלוקת דיבידנדים לשום גורם פרטי.
חיים כץ: תמר, מאיפה את יודעת מה הוא רוצה להגיד במשפט הבא?
תמר זנדברג: לא, זו שאלת עזר.
חיים כץ: לא, אבל הוא בא בצורה מובנית, והוא ייתן לך תשובות על הכול.
חיים כץ: את לא נותנת לו להופיע כמו שהוא רוצה.
חיים כץ: אנחנו חברי הכנסת, בואו נכבד אחרים.
תמר זנדברג: פי חתום.
אילן גילאון: אבל זה מונח משפטי שאנחנו לא נתקלים בו כל יום.
אילן גילאון: היא בבעלות שלא למטרות רווח.
אילן גילאון: זה הופך גם אותם לא למטרות רווח?
חיים כץ: עזוב, בסוף.
חיים כץ: תן לו להציג את שלו.
חיים כץ: תגיד לי, רצית פעם בוועדה, במשך חמש שנים, לשאול משהו ולא שאלת?
אילן גילאון: הרבה פעמים, תדע לך.
חיים כץ: ולא שאלת?
חיים כץ: חרא של יושב-ראש.
משה זלמן פייגלין: חיים, אני רק מבקש בסוף להציג שוב את הכזבים שלי.
<אברהם בוסקילה: החברה נותנת גם מענה לשעת חירום.
<אברהם בוסקילה: היא מרעננת את כל הציוד לשעת חירום, כולל פרויקטים לאומיים.
<אברהם בוסקילה: הקונספט של החברה דומה במידה מסוימת לחברה למשק וכלכלה.
<אברהם בוסקילה: זה גוף שעושה רכש מרכזי, שיש פטור ממכרז גם לרשויות המקומיות.
<אברהם בוסקילה: אגב, גם ברשם החברות היא גם מופיעה כחברה פרטית בהגדרה, אבל כמו שידוע, היא לא בידיים פרטיות.
<אברהם בוסקילה: שם היקף הפטור, סדר גודל הפעילות, הוא מעל ארבעה מיליארד שקלים.
<אברהם בוסקילה: יש פה דוגמה של כל הפרויקטים הלאומיים, כי מעבר לרכש היא זרוע ביצועית בהרבה פרויקטים לאומיים.
<אברהם בוסקילה: זה במלחמה, כמו מלחמת לבנון השניה.
<אברהם בוסקילה: אגב, אם היה חסר מחט או מזרק במלחמת לבנון השנייה בבתי החולים, אני בטוח שבשולחן הזה היו הרבה מאוד דיונים על מחסור, בניגוד לתחומים אחרים.
<אברהם בוסקילה: החברה מספקת במלחמה.
<אברהם בוסקילה: רק לאחרונה – ואולי מנכ"ל משרד הבריאות יתייחס לזה – החברה עשתה פרויקט לאומי בנושא קיצור תורים לקרניות, 200 קרניות.
<אברהם בוסקילה: היא מסייעת במשלחות והצלה.
<אברהם בוסקילה: מבצע הפוליו – החברה, בכל ההיבטים, נתנה את התמיכה של הרכש, את התמיכה הלוגיסטית, את תמיכת ההפצה.
<אברהם בוסקילה: כמו ששמעתם – אני בטוח שלא ידעתם את זה – אנחנו עמדנו מאחורי הקלעים, ועמדנו בצורה מיטבית.
<אברהם בוסקילה: גם בנושא רכש החיסונים – ואני אציג גם את תוצאות המחירים והפרויקטים בנושא חיסונים.
<אברהם בוסקילה: גם דוגמה כמו שפעת החזירים.
<אברהם בוסקילה: חוץ מהיתרון לגודל – ופה התייחס חבר הכנסת הרב ליצמן – זה ברור שהיכולת להביא מחיר היא גם פונקציה של יעילות, גם של רצון להוזיל, אבל היא פונקציה של כוח קנייה.
<אברהם בוסקילה: יש לנו אינספור הוכחות שבמקרים שבהם בתי החולים, גם הגדולים – והיו כמה מקרים שמשרד הבריאות בדק, עם יעדים כלכליים, והנחה את בתי החולים לצאת במכרזים מרכזיים, הבאנו מחיר הרבה יותר טוב לכל המערכת וגם לבתי החולים הגדולים.
<אברהם בוסקילה: יש פה חיסכון ברמות מלאי, כי בתי החולים, מאחר שיש להם מרכז, לא מחזיקים מלאי בסדר גודל של 60 מיליון שקלים של שני חודשי מלאי.
<אברהם בוסקילה: יש חיסכון בהשמדות.
<אברהם בוסקילה: כמו שהצגתי את עצמי, אני נמצא עשרות שנים בתחום הזה.
<אברהם בוסקילה: אין דבר כזה בית חולים שמחזיק אלפי פריטים עם תוקף, שאין לו השמדות.
<אברהם בוסקילה: עצם הקונספט הזה חוסך הרבה מאוד השמדות.
<אברהם בוסקילה: יש פה חיסכון עצום בעלויות כוח אדם.
<אברהם בוסקילה: אני לא אעבור על הקניינים, על היועצים.
<אברהם בוסקילה: גם כשמשווים מחיר קנייה, צריך לראות את המחיר המשוכלל הכולל.
<אברהם בוסקילה: אני לא אעבור על כל הדברים.
<אברהם בוסקילה: יש פה חברה שגם עומדת בכוננות 24 שעות ביממה לכל דבר ועניין שקורה במדינת ישראל.
<אברהם בוסקילה: זו בדיוק הדוגמה שהרבה פעמים מציגים את המחיר הזה למחיר שבית החולים קונה, ואף אחד לא לוקח בחשבון גם את כל החסכונות העצומים – השמדות וכוח אדם, אני לא אעבור על כל הדברים.
<אברהם בוסקילה: אפילו ל"שירותי בריאות כללית" יש מערך הפצה נפרד, מערך רכש נפרד.
<אברהם בוסקילה: ויש גם את מחיר הקנייה, והעלויות באות ממקום אחר.
<אברהם בוסקילה: הפעילות של "שראל", כשמדברים על המחיר של "שראל" – ובוודאי אחרי שהיא חסכה לבתי החולים את כל הפעילות.
<אברהם בוסקילה: בבתי חולים שרוכשים בהיקפים גדולים מ"שראל" כמעט ולא תראו מערך רכש, מערך אחסנה, השמדות, מלאי, ועוד יש רשימה גדולה של פעילויות.
<אברהם בוסקילה: בשש השנים האחרונות – שאלתם על כספים שחוזרים - - -
חיים כץ: אם הכול כל כך טוב, למה יש בתי חולים שלא רוצים להשתמש בך?
<אברהם בוסקילה: אני אציג את זה.
<אברהם בוסקילה: כי הציגו פה, וזה בחלק השני, את זליכה משנת 2007.
<אברהם בוסקילה: כאילו שלא היו חשבים כלליים אחרי זליכה.
<אברהם בוסקילה: אגב, גם בתקופת זליכה, זליכה הוא זה ששם לפני שהוא עזב את המתווה להסכם החדש עם "שראל", תוך שיפור – בהחלט שיפור – של דברים שהיה צריך לשפר, כולל הנושא של הפיקוח והבקרה.
<אברהם בוסקילה: בשש השנים האחרונות העברנו לבתי החולים – ויש לזה תיעוד – 110 מיליון שקלים.
<אברהם בוסקילה: זה במידה ונוצרו עודפי רווח מסיבות כלשהן, והדבר הזה מדווח, הדבר הזה בבקרה, במעקב.
<אברהם בוסקילה: 110 מיליון שקלים.
<אברהם בוסקילה: אני אחזור, ברשותך, אבל רק לשאלתך, יש פה התייחסות רק לבתי החולים הגדולים – "איכילוב", "שיבא", רמב"ם ו"אסף הרופא".
<אברהם בוסקילה: משנת 2008 עד 2013 יש גידול של 68%.
<אברהם בוסקילה: אגב, אין להם חובת רכש.
<אברהם בוסקילה: 68% בגידול, מ-166 מיליון ל-280 מיליון, והגידול הוא לא רק במקומות האלה.
<אברהם בוסקילה: כך שבהחלט, גם בתי החולים מצביעים ברגליים, ואני חוזר ואומר, למרות שאין חובת רכש.
<אברהם בוסקילה: להגיד מושגים על תחרות וחוסר תחרות, אני אתייחס.
<אברהם בוסקילה: אנחנו מבצעים את התחרות.
<אברהם בוסקילה: אנחנו אלה שבהרבה מובנים שוברים את המונופולים.
<אברהם בוסקילה: ודווקא בגלל זה יש ל"שראל" אויבים – ואויבים קשים – כי אני מפריע להם לעשוק את מערכת הבריאות.
<אברהם בוסקילה: אני עושה את המכרזים, ועל זה יכול להעיד גם מנכ"ל משרד הבריאות, שאנחנו לפעמים נלחמים בעניין הזה.
<אברהם בוסקילה: בהרבה מובנים אנחנו אויב רק בגלל שאנחנו עושים את עבודתנו נאמנה.
יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, בקדנציה הראשונה שלי "חיממו" אותי על "שראל".
יעקב מרגי: "חיממו" אותי.
יעקב מרגי: אמרתי מה זה?
יעקב מרגי: אמרו לי: תדע לך, האזרחים יכולים לקנות תרופות זול יותר מהמנה – כל מי שמכיר את הסוגיה הזו.
יעקב מרגי: "חיממו אותי" על "שראל".
יעקב מרגי: עשיתי עבודה – אני לא אומר לך עבודת מחקר – ואז הבנתי.
יעקב מרגי: הבנתי שיש כאן גם רציונליים נוספים.
יעקב מרגי: זה בדיוק מה שפירט אבי.
יעקב מרגי: ואני בא נקי, ללא דעות קדומות.
יעקב מרגי: ללא דעות קדומות.
יעקב מרגי: ואני אנתק כרגע את הסוגיה של הקנביס.
יעקב מרגי: אני אגיע אליה בסוף.
יעקב מרגי: פטור ממכרז למטרות האלה – אני שואל אתכם שאלה.
יעקב מרגי: כריבון, כשר הבריאות, כראש ממשלה, אם תהיה מגפת פוליו, אני ארצה חיסונים.
יעקב מרגי: מה יגיד הגוף?
יעקב מרגי: עם כל הכבוד למדינה, אני לא אשים את הראש שלי – אני צריך לעשות מכרז.
יעקב מרגי: תהליך של מכרז הוא כך וכך.
יעקב מרגי: ויבוא היועץ המשפטי, ויבואו כל הרגולטורים.
יעקב מרגי: אתה חייב לעבוד לפי התנאים.
יעקב מרגי: פטור ממכרז, זה הייעוד שלו.
יעקב מרגי: משלמים מחירים על פטורים ממכרז.
יעקב מרגי: זה לא הפטור היחיד ממכרז שהחשב הכללי נותן.
יעקב מרגי: כמעט ואין משרד ממשלתי שלצור
יעקב מרגי: כי חירום ולצרכי דברים שהם חיוניים לטובת המדינה – עושים זאת.
יעקב מרגי: עושים זאת במערכת הביטחון, עושים זאת במשרד הבריאות ועושים את זה בהרבה משרדים ממשלתיים.
יעקב מרגי: קודם כל, מי שרוצה לערער על המוסד הזה של פטור ממכרז, שילמד קצת.
יעקב מרגי: קצת אחריות.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני מצאתי במשרדי פטור ממכרז להסתדרות הציונית בתחומים מסוימים.
יעקב מרגי: ושאלתי שאלות: מה פתאום פטור ממכרז?
יעקב מרגי: אתה יודע, אתה פוליטיקאי, רוצים לחטט.
יעקב מרגי: אתה מחטט, אתה רואה שיש לזה גם רציונליים נוספים.
יעקב מרגי: מסתבר שיש שם פעילות חשובה שאתה, אני וכולנו נתברך בה.
יעקב מרגי: ובלעתי את הרוק שבאתי ורציתי להסתער על זה.
יעקב מרגי: לכן אני אומר, יתרון לגודל – זה מוכח.
יעקב מרגי: אני אמרתי את זה בדיון הקודם, החברה למשק וכלכלה – לבקר, לבקר, לבדוק, לבדוק.
יעקב מרגי: צריך לתקן, שזה יהיה מאזן מדווח, שידווח גם לציבור.
יעקב מרגי: אני לא הייתי מציע לשר הבריאות, בשם האוניברסליות ובשם הפתיחות והכול, לבטל לו את הפטור ממכרז.
יעקב מרגי: כי הוא לא יוכל להתמודד עם הרבה משברים, שאנחנו לא תמיד יודעים לצפות אותם.
יעקב מרגי: יש בעיה עם הקנביס?
יעקב מרגי: לבי יוצא לחולים.
יעקב מרגי: אני יושב פה - - -
חיים כץ: אתה יודע מה הבעיה עם הקנביס?
חיים כץ: אני אגיד לך מה הבעיה.
חיים כץ: באה שרת הבריאות, שרה חדשה, אין לה ניסיון גדול כח"כית.
חיים כץ: הייתה ראש עיר – אומרים בסדר, אני לא יודע.
חיים כץ: אני לא גר שם, אני לא יודע.
חיים כץ: אבל השמועות אומרת שהיא הייתה ראש עיר מוצלחת.
חיים כץ: נדמה לה שהיא מנחיתה לכנסת ומדלגת על הכנסת.
חיים כץ: היא יכולה לעשות מה שהיא רוצה - - -
יעקב מרגי: בדיוק אני שם בדברים שלי.
יעקב מרגי: אנחנו יושבים פה שעות בוועדה.
יעקב מרגי: מעניין אותנו דבר אחד – טובת האזרח, טובת החולה.
יעקב מרגי: לא מעניינים אותי הגופים הגדולים, לא הסוחרים, לא המגדלים, לא היצואנים, לא היבואנים, לא כלום.
יעקב מרגי: החולה.
יעקב מרגי: אני אגיד לך, אני לא מאמין בחינם.
יעקב מרגי: פעם האמנתי בחינם.
יעקב מרגי: הוכיחו לי שמה שבחינם, כנראה שמישהו משלם.
חיים כץ: לא מעריכים את זה גם.
חיים כץ: אם הוא יקבל בחינם – זה מגיע לי.
חיים כץ: לא מעריכים את זה.
יעקב מרגי: עזוב את הזילות.
יעקב מרגי: זו תרופה, זה צורך.
יעקב מרגי: אין זילות.
יעקב מרגי: כשיש חינם, כנראה שמישהו משלם.
יעקב מרגי: לכן - - -
יעקב מרגי: מיד אני מסיים, אני לא מאריך.
יעקב מרגי: לכן התפקיד שלנו פה הוא למצוא את האיזונים.
יעקב מרגי: אני חושב שגם כשהולכים להסדרה צריך לתת גם משקל מסוים למה שהיה קודם.
יעקב מרגי: איך אמר אילן?
יעקב מרגי: הדימוי הזה.
יעקב מרגי: גם הגשרים האלה, שנתנו לחיילים לצלוח את התעלה, צריך להתייחס אליהם אחרי הצליחה.
יעקב מרגי: אנחנו, המדינה, השתמשנו בהם.
יעקב מרגי: צריך למצוא הסדרה.
יעקב מרגי: בעניינים עסקיים רגולטורים, אין מציאות כזו.
יעקב מרגי: יש חשש לניגוד עניינים.
יעקב מרגי: כשאני המגדל ואני מתאים לך, יש ניגוד עניינים.
יעקב מרגי: נכון שבסוף אתה רוצה את הטוב ביותר, ואתה תקבל אותו.
יעקב מרגי: אבל אני כמדינה לא יכול לחשוב על זה שזה יהיה – אנחנו מדברים פה על מאזנים שמדווחים לחשב הכללי, למשרד הבריאות, ולא מספיק לנו, אנחנו רוצים גם מאזנים מדווחים לציבור.
יעקב מרגי: כל שכן בדברים האלה.
יעקב מרגי: במיוחד כשיש תחושה – דעה קדומה, לא דעה קדומה.
יעקב מרגי: המשרד לביטחון פנים אומר שיש זליגה.
יעקב מרגי: אם יש חורים, צריך לסתום אותם.
יעקב מרגי: בהסדרה צריך לקחת בחשבון גם את המגדלים – איך, מה, מו, מי.
יעקב מרגי: אבל מכאן לבוא ולשפוך את המים עם התינוק, זה חוסר אחריות.
<יעקב פרבשטיין: שמי דוקטור פרבשטיין.
<יעקב פרבשטיין: אני גמלאי מזה חודשיים.
<יעקב פרבשטיין: מנהל בית חולים "פורייה" במשך 24 שנים, יושב-ראש פורום מנהלי בתי חולים כלליים ממשלתיים במשך חמש שנים, מההקמה ב-86' עד 2021, וחבר דירקטוריון "שראל" משנת 86' עד היום כנציג מנכ"ל.
<יעקב פרבשטיין: אני רוצה לחזור לנושא של "שראל".
<יעקב פרבשטיין: אני יודע שעלה בתקשורת כאילו "שראל" מקפחת, כביכול, את בתי החולים הקטנים.
<יעקב פרבשטיין: אני חושב ש"שראל" למעשה הצילה את בתי החולים הקטנים.
<יעקב פרבשטיין: כאן יושב על-ידי דוקטור ברלוביץ, שהיה גם אחד הדוחפים לנושא, ומוטק'ה שני, שהריץ את זה.
<יעקב פרבשטיין: מהניסיון שלי, לפני הקמת "שראל" בתי החולים הקטנים היו לחם למאכל של הסוחרים, של החברות למיניהן.
<יעקב פרבשטיין: אני זוכר לפחות חברה אחת שרק על תיקונים של מכשיר "הוציאה לנו את המיץ".
<יעקב פרבשטיין: בית חולים כמו "פורייה" לא היה מסוגל לעמוד בזה.
<יעקב פרבשטיין: מקרה שני שהיה, שפתאום דוקטור משיח ריכז את כולנו לקנות יחד מכונות דיאליזה.
<יעקב פרבשטיין: וראה פלא, המחירים ירדו למעלה מ-50%.
<יעקב פרבשטיין: ואז ראינו כמה הרבה אנחנו משלמים.
<יעקב פרבשטיין: "שראל" היא גוף חיוני.
<יעקב פרבשטיין: אני סיימתי לבנות שני פרויקטים בשנתיים האחרונות, שהציוד שלהם הוא לפחות 20 מיליון שקל.
<יעקב פרבשטיין: להקים מערך מכרזים לכזה פרויקט – אתה צריך לפחות שלוש שנים מראש צוות שהוא לפחות 10% מכוח העבודה של בית חולים "פורייה".
<יעקב פרבשטיין: זה בלתי אפשרי.
<יעקב פרבשטיין: אתה קונה ציוד מיושן, אתה קונה אותו ביוקר, ואתה נמצא מול שוקת שבורה ברגע שהגיע אליך המכשור הזה.
<יעקב פרבשטיין: וזה מה שעשתה "שראל".
תמר זנדברג: אני רוצה לקשור בין שני הנושאים שעסקנו בהם בפעם הקודמת ושאנחנו עוסקים בהם הפעם.
תמר זנדברג: כל התסבוכת הזאת נוצרה בגלל שהקנביס הרפואי הוא איזשהו יצור כלאיים.
תמר זנדברג: ההתייחסות אליו היא לא התייחסות רפואית במאה אחוז, למרות עמדת הוועדה, שהציג אותה חבר הכנסת אילן גילאון, ושאתה, אדוני היושב-ראש, מחזיק בה כבר הרבה מאוד זמן.
תמר זנדברג: ולמרות אפילו – הייתי אומרת – ההתקדמות שאנחנו רואים בנושא הקנביס באופן כללי בעולם וגם בישראל.
תמר זנדברג: למרות זאת, נוצרה איזושהי התייחסות חריגה ו"מיוחדת" במירכאות, מיוחדת לרעה, ואז אנחנו מסתבכים עם עצמנו.
תמר זנדברג: יש התוויות.
תמר זנדברג: למה התוויות?
תמר זנדברג: למה לא אבחנה רפואית, כמו כל דיאגנוזה אחרת?
תמר זנדברג: איזה טיפול צריך?
תמר זנדברג: זה דבר שעושה אותו רופא, לא עושה אותו יחידה מנהלתית.
תמר זנדברג: למה הדיבור הזה של חבר הכנסת, השר לשעבר, ליצמן, שיצא מפה, על הזליגה ועל הסכנות?
תמר זנדברג: כשאני שאלתי אותו איזה סכנה, השאלה לא הייתה מתריסה.
תמר זנדברג: אני רוצה לשאול את נציגי המשטרה, את נציגי המשרד לביטחון פנים.
תמר זנדברג: אתם כל הזמן מדברים על זליגה.
תמר זנדברג: יש למישהו נתונים?
תמר זנדברג: כמה כתבי אישום הוגשו בגלל עבירות שקשורות לזליגה?
תמר זנדברג: יושבים כאן מגדלים.
תמר זנדברג: החוות מוגנות כמו כלא "אלקטרז".
תמר זנדברג: איפה הזליגה הזאת?
תמר זנדברג: תנו לנו נתונים.
תמר זנדברג: אנחנו ביקשנו כמה וכמה פעמים נתונים, מעולם לא קיבלנו.
תמר זנדברג: יכול להיות שזה בגלל שאין.
חיים כץ: אם הייתה זליגה מאיזו חווה, הם היו סוגרים אותה.
חיים כץ: היו סוגרים את אותה חברה מיד.
חיים כץ: מאחר ולא, אז ביידיש אומרים "אוטו גזוקט".
חיים כץ: אז הם אמרו.
חיים כץ: לפחות הם יוצאים מתוך נקודת הנחה שהם אמרו.
חיים כץ: אבל את החברות הספציפיות האלה הם לא תפסו.
תמר זנדברג: לכן החשש מהמדרון החלקלק, החשש מהזליגה וכל הדבר הזה, לצערי הרב, עובד הפוך.
תמר זנדברג: כולם פה יושבים ומשלמים מס שפתיים ואומרים אנחנו תומכים ברפואי, אבל לא בשום דבר אחר, וחס וחלילה שלא תהיה זליגה.
תמר זנדברג: בינתיים מי שסובל הם הילדים והחולים, שבגלל החשש מהזליגה, הם נפגעים.
תמר זנדברג: וכך נפגע גם הטיפול הרפואי וגם - - -
חיים כץ: לא, לא, זה לא החשש מהזליגה.
חיים כץ: זה מחברות התרופות, מלחצים אחרים.
חיים כץ: זה לא רק הזליגה.
חיים כץ: יש פה ים של אינטרסים, ים של סמינרים וים של מחקרים וטיולים.
חיים כץ: יש פה הרבה מימונים.
חיים כץ: הזליגה היא כיסוי טוב.
תמר זנדברג: וכאן אני מגיעה לקישור ל"שראל" וכולי.
תמר זנדברג: הרי מה קרה פה?
תמר זנדברג: יש פה חברה – האמת, אני לא רוצה להיכנס.
תמר זנדברג: אני לא מבינה בזה.
תמר זנדברג: אני סוציאליסטית.
תמר זנדברג: אני תומכת בזה שהמדינה תהיה אחראית על חלוקת התרופות, ואני שמחה שיש בתי חולים ממשלתיים, ואני חושבת שלא צריך להסתכל על שורת הרווח בכל דבר.
תמר זנדברג: אם המדינה הייתה עושה את זה בעצמה דרך משרד הבריאות או דרך איגוד, עמותה, של בתי החולים באמת, זה הרי לא היה נראה ככה.
תמר זנדברג: מהצד השני, אם יש חברות תרופות שמתחרות, אז למה פטור ממכרז?
תמר זנדברג: יושב הממונה על ההגבלים ועכשיו מכריז על ועדי עובדים כעל מונופול.
תמר זנדברג: אבל מצד שני, כאן אין מכרז, אז זו לא תחרות, אבל זה גם לא שירות ממשלתי.
תמר זנדברג: עכשיו אנחנו מגיעים לקישור בין הנושא הראשון לנושא הזה.
תמר זנדברג: תראו, משרד הבריאות, מתקופת ליצמן, ולצערי, עד תקופת גרמן, מתייחס אל הקנביס כאל תפוח אדמה לוהט ומעביר אותו מאחד לשני.
תמר זנדברג: ועכשיו מצאו את החור.
תמר זנדברג: מצאו את החור השחור שאליו אפשר לדחוף את הנושא.
תמר זנדברג: אנחנו נשמע כאן תירוצים – זה ציבורי, יש דיבידנדים, דיבידנדים, אבל שקיפות בשכר - -
<קריאה: זה לא חור ולא שחור.
תמר זנדברג: - - מצאו לאיפה לדחוף, מצאו את המגרה שאפשר לדחוף אותה לשם.
תמר זנדברג: החולים שמשוועים כבר לא יודעים מה לעשות.
תמר זנדברג: יהיה שמן, יהיו עוגיות.
תמר זנדברג: הם בקשר עם המגדלים, זה מותר, זה אסור.
תמר זנדברג: איפה הפקס שמגיע ליקר עם ההתוויות?
תמר זנדברג: בינתיים, כל הדבר הזה נדחק לאיזה מקום שאנחנו לא יודעים בדיוק מה ההסדר שלו.
תמר זנדברג: וכל זה במקום ללכת בדרך המלך, להכיר בתועלת הרפואית, לתת לרופאים קודם כל את ההשכלה ואת הידע שהיום חסר מאוד בגלל הבורות, ובגלל הסטיגמות, ובגלל החשש מזליגה, ובגלל שכל הנושא מתויג במקום הלא נכון ולא במקום הרפואי.
תמר זנדברג: נתן רופא הבחנה, נתן דיאגנוזה, נתן טיפול.
תמר זנדברג: הולך חולה לבית מרקחת, מקבל את התרופה, ושלום על ישראל.
תמר זנדברג: ואז נמנעת מאתנו כל התסבוכת הזאת.
תמר זנדברג: אנחנו רק מסתבכים עם עצמנו במקום ללכת בדרך הישר.
<חנה לאידרשניידר: חנה לאידרשניידר מלשכת המסחר.
<חנה לאידרשניידר: אני רוצה לחזור דווקא לדברים שאמר פה פרופסור גמזו - - -
חיים כץ: מאחר וכנראה שלא כולם ידברו – היה אחד מלשכת המסחר, ואת מלשכת המסחר.
חיים כץ: אחרי זה שלא ידברו מלשכות המסחר.
חיים כץ: תנו גם לגופים אחרים להציג את עמדתם.
חיים כץ: כן, בבקשה, דברי.
חיים כץ: אחריך ביקשתי.
חיים כץ: את קיבלת רשות דיבור, את תדברי.
<חנה לאידרשניידר: תודה אדוני.
<חנה לאידרשניידר: אני מבקשת להתחבר לדברים שאמר פה פרופסור גמזו בשבוע שעבר.
<חנה לאידרשניידר: הוא קרא ל"שראל" "חברה קרובה".
<חנה לאידרשניידר: זה מטריד אותנו מאוד בתור מי שמייצגים את המגזר העסקי וחברות פרטיות, שנפגעות מזה מאוד.
<חנה לאידרשניידר: אני אתן לך דוגמה.
<חנה לאידרשניידר: חברות הציוד הרפואי בלשכת המסחר נפגעו מאוד מאוד מהנושא הזה שהועבר באופן לא שקוף.
<חנה לאידרשניידר: כל התיקים שלהם שניתנו למשרד הבריאות באמון שהם לא יעברו לגוף אחר הועברו ל"שראל" לבדיקה, במהלך שלא היה כרוך במכרז ולא היה כרוך בשום דבר אחר.
<חנה לאידרשניידר: הגיעו לשם תיקים של חברות פרטיות ש"שראל" היא מתחרה שלהן.
<חנה לאידרשניידר: כל התוכן שלהן היה פתוח ונגיש לחברת "שראל".
<חנה לאידרשניידר: מה שאני רוצה להגיד בכך הוא ש - - -
חיים כץ: למה לא תבעתם את משרד הבריאות?
<חנה לאידרשניידר: לא על כל דבר אפשר לרוץ מיד לבג"ץ.
<חנה לאידרשניידר: אנחנו פנינו למשרד הבריאות המון פעמים בנושא הזה וביקשנו להפסיק את הקשר - - -
חיים כץ: את שמה לב למה שאת אמרת פה?
<חנה לאידרשניידר: כן.
חיים כץ: את אמרת לקחו את הפרנסה שלנו, את היכולת שלנו למכור, את היכולת שלנו להתחרות, נתנו את זה לגוף - -
<חנה לאידרשניידר: שמתחרה, נכון.
חיים כץ: - - והוא יכול במחיר דַּמְפִּינְג של שקל אחד - - -
<קריאה: לגוף פרטי.
חיים כץ: לא משנה איזה גוף.
חיים כץ: הוא יכול בשקל אחד – הוא יוזיל בשקל, הוא גמר לנו את הקריירה, ואתם לא הלכתם לבית משפט?
<חנה לאידרשניידר: נכון, לא הלכנו לבית משפט.
<חנה לאידרשניידר: נכון, לא בכל דבר אפשר ללכת לבית משפט.
<חנה לאידרשניידר: לבית משפט יש צרות משלו.
חיים כץ: אבל זה לא כל דבר.
חיים כץ: לקחו לכם את הזכות להתפרנס - -
<חנה לאידרשניידר: יש לנו עימותים אחרים.
<חנה לאידרשניידר: יש לנו עימותים נוספים.
חיים כץ: - - לקחו לכם את הזכות להתחרות, ולא עשיתם כלום?
<קריאה: לא, עשינו.
<חנה לאידרשניידר: עשינו, בוודאי שעשינו.
<חנה לאידרשניידר: בוודאי.
<חנה לאידרשניידר: פנינו אל משרד הבריאות כמה פעמים.
<חנה לאידרשניידר: בסיכומו של דבר, הקשר הזה נותק.
<חנה לאידרשניידר: אבל לקח שנה עד שהוא נותק, ונזקים נגרמו.
<חנה לאידרשניידר: זה המצב.
<חנה לאידרשניידר: המצב הוא שחברה פרטית לא יכולה לפעול בצורה כזו, והיא חייבת לעבוד על-פי מכרזים ושקיפות.
<חנה לאידרשניידר: ובטח שלא להרחיב את הפטור עד אין קץ.
חיים כץ: אני מקווה שלא יחייכו לך בפנים כמו שאתה מחייך לאחרים שמדברים, כאילו אתה הידען הכי גדול פה ואף אחד פה לא יודע כלום.
<שי יעקובי: אני לא ידען, אבל אני סופג את מה שכולכם מדברים כל היום.
<שי יעקובי: אני מייצג חברה שנקראת "רז פרוגרס".
<שי יעקובי: זו אחת החברות היחידות שמעזה לבוא לפה.
<שי יעקובי: כל השאר לא יעזו לבוא לפה כי באותו רגע "שראל" תמחץ אותן.
חיים כץ: לפרוטוקול, את השם שלך.
<שי יעקובי: שי יעקובי.
<שי יעקובי: אני מנכ"ל של "רז רוקחות" וחלק מהקבוצה של "רז פרוגרס".
<שי יעקובי: יש לנו שלוש חברות.
<שי יעקובי: הצריכה בבתי החולים היא אותה צריכה, פלוס מינוס 100 מיליון.
<שי יעקובי: אם תסתכלו, החברה הזאת צמחה לממדים עצומים.
<שי יעקובי: זה אומר שהיא צמחה בשוק הפרטי.
<שי יעקובי: לא יכול להיות ש"שראל" מוכרת את הציוד שלה במרפאות פרטיות.
<שי יעקובי: אתם רוצים להגביל אותה – אומר מנכ"ל משרד הבריאות זה הגוף שלי.
<שי יעקובי: וזה נכון, אנחנו מרגישים את זה בשטח.
<שי יעקובי: אין היום קניין בבית חולים – גם אם תציע לו כפפות, או כל דבר אחר שהוא במחיר טוב יותר – שיקנה, כי התקציב כבר ממילא נמצא ב"שראל".
<שי יעקובי: גם אם אתה רוצה, אתה לא יכול להציע לו שום דבר.
<שי יעקובי: אני לא מדבר על מכרזים אחרים שהם משתמשים.
<שי יעקובי: אומר פה מנכ"ל "שראל" הלוגיסטיקה שלנו כזאת טובה.
<שי יעקובי: שיסביר לי איך שתי משאיות זה הלוגיסטיקה של "שראל".
<שי יעקובי: חברה כמוני מחזיקה עשר משאיות.
<שי יעקובי: "נובולוג" מחזיקה 122 משאיות.
<שי יעקובי: "פרומדיקו" מחזיקה 130 משאיות.
<שי יעקובי: שתי משאיות מספקות את כל הצריכה של "שראל".
<שי יעקובי: למה זה קורה?
<שי יעקובי: כי "שראל" מעבירה חשבוניות.
<שי יעקובי: כי החברות עצמן מספקות את הצריכה ישירות לבתי החולים.
<שי יעקובי: החברות עצמן, כמו MRI, מספקות את זה ישירות למקום.
<שי יעקובי: מנהלים משא ומתן, ו"שראל" מעבירה פתקאות.
<שי יעקובי: זאת אומרת, החברות עושות את כל העבודה בכל מקרה, ו"שראל" נהנית מהפירות.
<שי יעקובי: אם אתם רוצים תחרות בשוק, אנחנו יכולים לתת תחרות.
<שי יעקובי: דרך אגב, אני יכול להראות דוגמאות מלפני שלושה שבועות.
<שי יעקובי: אפשר לבדוק את זה.
<שי יעקובי: בית החולים נהריה התקשר ל"שראל" וביקש סליין סודיום כלוריד ליטר.
<שי יעקובי: הוא נתקע בלי סודיום כלוריד ליטר.
<שי יעקובי: התשובה שהוא קיבל הייתה: אין בעיה, תשלם 2,700 שקל הובלה, זה יגיע אליך מחר.
<שי יעקובי: אם לא, תחכה ליום שני הבא.
<שי יעקובי: מה עשה אותו דבר?
<שי יעקובי: פנה אלינו.
<שי יעקובי: יום למחרת היה, בלי שום עלות.
<שי יעקובי: היו לו שם שלושה משטחים שעמדו.
<שי יעקובי: אותו דבר, מדברים על המלחמה.
<שי יעקובי: במלחמה "שראל" נתנו תשובות מוגבלות מאוד.
<שי יעקובי: אם אתה רוצה לראות חשבוניות, אני אראה לך חשבוניות של קניות מבתי חולים בצפת, בנהריה וכדומה, שנכנסו לשם משאיות שלנו והביאו לשם סחורה, כי זה היה במלחמה, אז לקחו מאתנו.
<שי יעקובי: אני לא אומר שצריך להחליף.
<שי יעקובי: אני אומר פשוט מאוד, תפתחו את השוק.
<שי יעקובי: לא יכול להיות שחברה מקבלת מיליארד שקל בלי לפתוח את השוק.
<שי יעקובי: תנו לנו גם הזדמנות.
<שי יעקובי: תנו לנו אפשרות להתחרות פה.
<שי יעקובי: אם אתם רוצים מונופול, תכריזו מונופול – שיקנו רק מבתי החולים.
<שי יעקובי: לא יכול להיות שבאותו זמן הם ימכרו – לדוגמה, שוק הווטרינריה.
<שי יעקובי: יש שתי חברות וטרינריה ענקיות.
<שי יעקובי: "שראל" שולט בשוק הווטרינריה.
<שי יעקובי: "מדי-מרקט" ו"ווטמרקט" – מוכרת להם את כל הציוד.
<שי יעקובי: אז תסבירו איך שוק הווטרינריה קשור לבתי החולים?
<שי יעקובי: בית החולים בגינאה המשוונית – 5% מהמכירות של "שראל" הולכים לבית חולים בגינאה המשוונית.
<שי יעקובי: וזה לפי דוחות של "דן אנד ברדסטריט" אם מישהו יסביר לי איך משרד הבריאות מגן על קניות שהם קונים לגינאה המשוונית, זה יפה מאוד.
<שי יעקובי: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, יפה מאוד הגודל, יפה מאוד כל דבר.
<שי יעקובי: לנו היה מקרה עם "שראל" שאנחנו זכינו במכרז.
<שי יעקובי: לקחו את רישיונות האמ"ר שלנו, פנו לספק המקור, הוזילו ב-10%, ושלחו את הסחורה שלנו לבתי החולים.
<שי יעקובי: זאת אומרת, אנחנו זכינו במכרז.
<שי יעקובי: אמרו להם: אוקיי, אנחנו משווים לכם, וסיפקו את כל הסחורה הזאת לבתי החולים עם כפפות.
<שי יעקובי: אז בסדר, יפה מאוד.
<שי יעקובי: הגוף הזה הוא גוף חזק מאוד במשק.
<שי יעקובי: אף חברה לא מעזה היום להתמודד מול "שראל".
<שי יעקובי: אם תיקחו את תקציבי הבריאות, 54% זה "כללית", כמו שאמר ידידי מנכ"ל "שראל".
<שי יעקובי: 20%-16% זה "מכבי".
<שי יעקובי: עוד 10% נשארים ל"מאוחדת" ול"לאומית".
<שי יעקובי: שאר השוק שאנחנו משחקים בו הוא 20%.
<שי יעקובי: אם אתם גורמים לחברה כזאת להשתלט על שאר השוק, אתם יוצרים פה "תנובה", ""סלקום" וכדומה.
<שי יעקובי: אנחנו בסך הכול רוצים לשרת את השוק.
<שי יעקובי: רוצים פטור?
<שי יעקובי: בבקשה, תנו ל"שראל" פטור, שיהיו רק בבתי החולים.
<שי יעקובי: או שתפתחו את השוק לתחרות אחרת.
<שי יעקובי: או כאן או כאן.
<שי יעקובי: אל תשחקו בשני הצדדים.
<שי יעקובי: זהו.
משה זלמן פייגלין: קודם כל, חשוב לי לחזור ולהזכיר לחברי הוועדה איך בכלל הגענו לדיון הזה, כי אנחנו הולכים פה לאיבוד.
משה זלמן פייגלין: אולי לא ברור הקשר בין הקנביס ל"שראל" וכל הסיפור.
משה זלמן פייגלין: הסיפור הוא שאני ואתה, אדוני, הגשנו הצעת חוק – הזכירה אותה חברת הכנסת זנדברג – בשיתוף עם שרת המשפטים, עם תוספת ושיפור חשוב של שרת המשפטים, שאמורה הייתה לפתור בצורה פשוטה מאוד והגיונית את נושא חלוקת הקנביס הרפואי בישראל.
משה זלמן פייגלין: כדי לנטרל את ההצעה שלנו, כפי שאתה יודע אדוני, הוגשה הצעה נגדית, הצעת מחליטים של משרד הבריאות כעבור חודשיים.
משה זלמן פייגלין: ההצעה הזו כללה, להפתעתנו, מה שמכונה בהצעה "תפיסה" – במילים אחרות, הלאמה של כל שוק הקנביס בישראל.
משה זלמן פייגלין: שמונה חוות שמייצרות ברישיון קנביס ברמה גבוהה מאוד, פיתוחים וכולי.
משה זלמן פייגלין: תפיסה בפועל על-ידי מי?
משה זלמן פייגלין: על-ידי חברת "שראל".
משה זלמן פייגלין: וכך הגענו לסיפור של "שראל".