GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אתה אומר לי קורס, שלושה-ארבעה שבועות לפני כן אני אעשה דיאטה רצינית, אני אעשה כושר ואני אעבור את המבחנים שלך.
יעקב מרגי: אני רוצה שהמודעות של העובד, תהיה גם בהמשך, כמו של המאבטחים.
יעקב מרגי: המאבטחים ואלה שביחידות מובחרות, הם יודעים שכל שלושה-ארבעה חודשים הם עושים את המבחנים האלה ואם הם לא עוברים, אין חידוש חוזה.
יעקב מרגי: הנה, אנחנו בוועדת העבודה והרווחה ומגינים על העובדים, אבל אם הוא ידע שזה אחד המרכיבים, תאמין לי שתראה אותו כושר והוא לא ישתמש בדיאטנית שלך אלא ילך לשלו.
יעקב מרגי: זה הכול עניין של מודעות.
יעקב מרגי: מערך הכבאות בהקמה, עדיין בהקמה ויש עוד הרבה דברים לעשות, תאמצו את זה בהתחלה.
יעקב מרגי: מה שתעשו בהתחלה, יהיה בהמשך.
יעקב מרגי: כשיש את הסימפטיה ואת הטראומה של ועדות חקירה וטראומה של אסון, תוכלו לקבל ותוכלו לדרוש.
יעקב מרגי: מה זה בדיקות שגרתיות?
יעקב מרגי: כמה עובדים יש לכם במערך הכבאות הארצי?
<ישעיהו בר דב: 2,447.
יעקב מרגי: תמחרו את זה.
יעקב מרגי: לא כל חצי שנה בדיקות, אבל כל שנה.
<ישעיהו בר דב: בשנה הנוכחית אנחנו הולכים למנות רופא תעסוקתי שזה יהיה אחד התפקידים שלו.
<ישעיהו בר דב: נפרסם מכרז ונעשה את זה.
<ישעיהו בר דב: כמו שאמרת, נבצע בדיקות רפואיות תקופתיות, נאמץ תקנים מערביים, נבצע הדרכה בכל הנושא של אמצעי מגן.
<ישעיהו בר דב: מינינו קצינת פרט ורווחה והתפקיד שלה הוא לשמור על קשר עם אנשים שנפגעים על כל המשתמע מכך.
<ישעיהו בר דב: כמובן, כמו שאמרו כאן המומחים, חשוב לנו מאוד לקבוע מחלות מקצועיות שלוחם לקה בהם כך שיוכרו כמחלות עבודה.
<ישעיהו בר דב: אנחנו נעשה קורס גמילה מעישון כי אנחנו מבינים שזה גורם סיכון גבוה.
<ישעיהו בר דב: נבצע הדרכות למיגון, מיזמי בריאות להורדת חסמים להשתתפות, ונבצע סדנאות.
<ישעיהו בר דב: מה עוד ניתן לעשות, וכאן אנחנו כן צריכים עזרה.
<ישעיהו בר דב: ועדת גינוסר ב-1996 קבעה בכל נושא מערך הכבאות, להמליץ על השוואת מעמד הכבאים למעמד של נכי צה"ל בכל הקשור בפגיעות בעבודה לרבות מחלות מקצועיות.
<ישעיהו בר דב: תבינו, גם באסון הכרמל היו עובדי שירות בתי הסוהר שנהרגו וגם כבאים שלנו.
<ישעיהו בר דב: אותו עובד שירות בתי הסוהר הולך למשרד הביטחון ומוכר כנכה צה"ל.
<ישעיהו בר דב: הכבאי שלנו צריך ללכת לביטוח לאומי ולהתחיל, כמו שאמר עורך דין טומשין, מאפס.
יעקב מרגי: היום כשאתם במשרד לביטחון פנים, זה לא משנה לכם את הסטטוס?
<ישעיהו בר דב: עדיין לא.
<ישעיהו בר דב: לצערנו הרב, לא.
<ישעיהו בר דב: אנחנו מאוד נשמח שכנסת ישראל תעזור לנו לקדם את הדברים האלה.
<ישעיהו בר דב: הנושא השני בו דובר כאן הוא הנושא של גיל לוחם האש.
<ישעיהו בר דב: הייתה ועדה שקבעה גיל 55.
<ישעיהו בר דב: אין בעיה, שימשיכו לעבוד ואחר כך נצטרך למצוא פתרונות גם לדברים האלה.
<ישעיהו בר דב: קצת נתונים.
<ישעיהו בר דב: ברגע שמונתה עובדת הרווחה, אני מראה כאן שלושה נתונים.
<ישעיהו בר דב: ברבעון השני של שנת 2013, שישים לוחמים נפצעו.
<ישעיהו בר דב: שישים לוחמים במחלות ממושכות של למעלה משבועיים.
<ישעיהו בר דב: ארבעה גילויי סרטן.
<ישעיהו בר דב: זאת אומרת, כל המחקרים המדעיים שאנשים כאן אומרים, יש אמת בהם וזה קורה במציאות.
<ישעיהו בר דב: להזכירכם, רק מפברואר אנחנו ארגון ארצי שמתחיל לאסוף את הנתונים.
<ישעיהו בר דב: לכן אנחנו צריכים את עזרתכם בדברים האלה.
<ישעיהו בר דב: עוד ארוכה הדרך, אך אנחנו בנתיב הנכון.
יעקב מרגי: אמרת מה שצריך לעשות ומי שצריך לעשות.
<ישעיהו בר דב: אנחנו.
יעקב מרגי: יש שני מסלולים.
יעקב מרגי: או שאתה עושה מרצון או שמביאים לך פטיש, וסליחה על המושג, על הראש.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מכם כמערך הכבאות.
יעקב מרגי: יושב כאן נציב הכבאות הראשי ואני רוצה לשמוע ממך היום מה הולך להיות מבחינת הגדרת המקצועות, במה אתה פועל כדי לתקצב, האם הולכים לאמץ בדיקות שגרתיות וכולי.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע דברים יותר ברורים מאשר באופן כללי.
<ישעיהו בר דב: אמרתי.
<ישעיהו בר דב: השקענו למעלה ממאה אלף שקלים בנושא בדיקות מוקדמות של סרטן.
<ישעיהו בר דב: אנחנו הולכים להשקיע בדחיפת כל מערך הבריאות והכושר הגופני.
<ישעיהו בר דב: אנחנו מוציאים מדריכי כושר וקובעים זמן מדויק.
<ישעיהו בר דב: אנחנו נפעל בשיתוף עם ארגון הכבאים לעריכת בדיקות תקופתיות לזיהוי מוקדם כאשר אני אומר מראש שהבדיקות הן לעובד, הן בעיקר לעובד ולא לי.
יעקב מרגי: לכבאים יש ועד עובדים?
<ישעיהו בר דב: כן.
יעקב מרגי: נמצא כאן נציג ועד הכבאים?
<דודו אטדגי: הכול ייעשה בשיתוף פעולה ללא פגיעה בעובד.
<דודו אטדגי: אנחנו יושבים בשיתוף פעולה עם הנציבות ומשתדלים כמה שיותר כדי שלעובד תהיה את הרמה הכי טובה גם מבחינה בטיחותית ובריאותית, כדי שלא כל האנשים שיצאו לפנסיה לא יוכלו אחרי כן לתפקד.
יעקב מרגי: איך אתם מתייחסים בקטע הזה של מחלות המקצוע שלא מוגדרות?
יעקב מרגי: זה צריך להטריד את ועד העובדים.
<דודו אטדגי: זה הטריד הרבה שנים.
<דודו אטדגי: עורך דין טומשין היה מעורב בתביעות של כבאים שבאמת היו צריכים לפנות לביטוח לאומי ולא הייתה הכרה בכל מה שאנחנו עושים.
<דודו אטדגי: אני יכול לומר לך שאני כבאי 13 שנים במבצעים, רק מבצעים, והייתי בכל האסונות שמר לוגסי העלה, אם זה בכרמל, אם זה באולם ורסאי, אם אלה פיגועים שהיו, ואף פעם במערך הזה לא הביאו פסיכולוגים וכולי.
<דודו אטדגי: אם אנחנו באמת נמצאים עכשיו במעמד של ביטחון, אני חושב שאנחנו אמורים להיות במעמד אחר לגמרי.
<אהוד בן עזרא: קצין כיבוי והצלה, מחוז חוף.
<אהוד בן עזרא: אני אומר משהו בשני משפטים קצרים.
<אהוד בן עזרא: כל מה שנאמר כאן בפורום המכובד הזה, אני רוצה להתנבא.
<אהוד בן עזרא: מי שישב כאן בעוד עשר שנים, אני יכול להגיד לכם באופן כמעט מוחלט, המצב רק יחמיר עם מחלות הכבאים בגלל עובדה מאוד ידועה, שאולי לא שמים לב אליה.
<אהוד בן עזרא: היא בשוליים אבל זאת עובדה שחוקרים אותה כבר למעלה משני עשורים בצפון ארצות הברית.
<אהוד בן עזרא: השריפות היום משתנות.
<אהוד בן עזרא: אם פעם היו בונים בתים או חדרים קלאסיים מעץ, מהדברים הקלאסיים, מה שנקרא מעץ פורניר הכבד או מהבוק, היום מרבית המוצרים במרבית השריפות שהכבאים נחשפים אליהם, אלה תוצרת פלסטיקה, עור, ויניל וכדומה.
<אהוד בן עזרא: מי שיושב כאן מבין מה המשמעויות שהשריפות האלה משחררות לאוויר.
<אהוד בן עזרא: היום יש הרבה מאוד מחקרים שגם עם ציוד המיגון, עם חליפות התקיפה, עדיין הכבאים לוקים במחלות שחודרות דרך העור, דרך הנקבוביות, מחלות שזמן החשיפה שלהן או זמן ההופעה שלהן מגיע אחרי מספר שנים, מחלות קשות כמו סרטן, מחלות ריאה וכל מיני מחלות אחרות שהכבאים נחשפים אליהן.
<אהוד בן עזרא: אני כבר אומר כאן בהתנבאות, לצערי לא אופטימית, שמחלות הכבאים רק ילכו ויעצימו וילכו ויגדלו בגלל השינוי הגיאוגרפי בו הכבאים נאלצים לעבוד.
<אהוד בן עזרא: אני אסכם במשפט אחד ואומר שנכון, אנחנו נקראים מצילי חיים, אבל לצערי אנחנו לא יודעים להציל את החיים שלנו.
<אהוד בן עזרא: תודה.
<אשר פרדו: המוסד לבטיחות ולגהות.
יעקב מרגי: אנחנו מקדמים בברכה את נציב כבאות ראשי.
<אשר פרדו: אני רוצה להתייחס למה שנאמר כאן.
<אשר פרדו: זאת אומרת, יכול להיות שכן צריך להיות איזשהו גוף מלווה לכבאים בו מישהו יעזור להם לאפיין את גורמי הסיכון הסביבתיים, אם אנחנו מדברים על מניעה, גם בהווה ואולי גם בעתיד לאור ההתפתחות כדי שאתם תוכלו להתארגן יותר טוב להגנה בזמן השריפה כנגד החומרים ויש לזה גם השלכה אחר כך גם בבדיקות רפואיות.
יעקב מרגי: מי אמור לעשות את זה?
<אשר פרדו: יש בארץ גורמים שמתעסקים באותו נושא של בטיחות וגהות - אבל כאן זה בעיקר נושא של גהות תעסוקתית או בריאות תעסוקתית - גם ציבוריים, גם פרטיים וגם ממשלתיים שיכולים לסייע בעניין.
יעקב מרגי: מאחר והצטרף אלינו נציב כבאות ראשי, ניתן לך להתייחס אבל אחזור טלגרפית על כמה דברים שאמרתי בראשית הישיבה.
יעקב מרגי: כפי שאתם יודעים, היום הכנסת מציינת יום הוקרה למערך הכבאות והוועדה המכובדת הזאת, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בחרה לגעת בנקודה שכרגע כנראה לא מטופלת והיא הגדרת מחלות מקצועיות.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם ההגדרה היא הגדרה נכונה.
יעקב מרגי: אני לא תמה כי כפי שאמרתי בנושאים אחרים אנחנו עדיין מדינה בהקמה.
יעקב מרגי: לגבי מערך הכבאות, מה שמובן מאליו היום, לא היה מובן מאליו אך לפני שנתיים.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך לנצל את המומנטום הזה ולא לתת לו לדעוך.
יעקב מרגי: הכרה בצורך להעמיד את מערך הכבאות בקדמת מערכי החירום של מדינת ישראל, וכשאני אומר שיש הכרה, אז מה לעשות, אי אפשר הכרה ללא משאבים.
יעקב מרגי: הכרה טובה לזקיפות הקומה אבל צריך להקצות את המשאבים.
יעקב מרגי: בהודעת הסיכום אנחנו נקרא לכמה דברים שצריך לעשות בקטע הזה של בטיחות העובד והמחלות אליהן הכבאים נחשפים.
יעקב מרגי: שמענו סקירה ממר ישעיהו בר-דב לגבי פעולות שלא נעשו עד היום אבל כבר התחילו לעשותן וייעשו עוד.
יעקב מרגי: בקטע הזה אנחנו באמת רוצים לתת דחיפה.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם יש הגדרה במדינת ישראל של מקצועות בסיכון.
יעקב מרגי: יש ילדים בסיכון אבל לקח הרבה זמן עד שלמדנו להגדיר אותם כך.
יעקב מרגי: מקצוע בסיכון, בלי הקונוטציות, צריך לקחת את מערך החירום ולשים את הכבאות בקדמת כל גופי החירום במדינת ישראל ולפי ההצהרות בשנתיים האחרונות כך אכן עומד להיות.
יעקב מרגי: פועל יוצא מכך הוא שכמובן הכבאי באמצע.
יעקב מרגי: אני אשמח לכמה משפטים וניגש לסיכום.
<שחר איילון: אין ספק שמקצוע הכבאי, לוחם האש, הוא מקצוע בסיכון כפי שהגדרת אותו.
<שחר איילון: קודם כל, תודה ליושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על כך שאתם מארחים אותנו כאן.
<שחר איילון: זה מאוד מכובד ומאוד חשוב לנו.
<שחר איילון: נושא בריאותו של הכבאי בכל העולם הוא בעיה.
<שחר איילון: בכל העולם אורך החיים שלהם ואיכות החיים של הכבאים היא ירודה וכך גם בארץ.
<שחר איילון: אני חושב שנעשו מספר עבודות ראשוניות שמצביעות בפירוש על כך שהכבאים נמצאים בפוסט טראומה, שהם חשופים לסיכונים בלתי רגילים של ציאנידים, של עשן, של פגיעות גפיים ושל פגיעות אחרות.
<שחר איילון: הם נמצאים, כפי שהגדרת את זה, במקצוע בסיכון.
<שחר איילון: בכל מה שקשור לבריאותו של הכבאי, אנחנו עוד לא נמצאים במקום הנכון.
<שחר איילון: יש לנו יותר ציוד מיגון, אנחנו מקפידים יותר על בטיחות, מינינו מספר בעלי תפקידים אבל עדיין יש לנו פערים מאוד מאוד גדולים גם בידע, גם במחקר, גם בליווי של רופא מקצועי, גם בהמשך מחקרים מרובי שנים לאורך זמן על הבריאות עצמה.
<שחר איילון: לכן אנחנו רוצים שכבאי שמתגייס בגיל העשרים שלו ומשתחרר לפנסיה על פי החוק היום בגיל 67, כל אותן שנים ילווה אותו מערך שתומך ומגן עליו, והוא מגן גם על בריאותו, ויצא בריא בגיל 67 וייהנה מהפנסיה אותה צבר לאורך השנים.
<שחר איילון: זה לא המצב היום.
<שחר איילון: לצערנו זה לא המצב היום.
<שחר איילון: אנחנו רואים לא מעט כבאים שאני לא יודע להגדיר שזאת מחלה מקצוע או גנטיקה או מזל, אבל הם מסורטנים, הם נמצאים כרגע בטיפולים, יש להם בעיות אחרות ומחלות שמי יודע אם זה נגרם בגלל המקצוע ובעטיה של החשיפה, הנושא הזה מאוד מאוד חשוב.
<שחר איילון: הוא מאוד חשוב.
<שחר איילון: חשוב שהעובדים שלנו ייכנסו בריאים ויצאו בריאים.
<שחר איילון: יש לנו עוד הרבה מה לעשות בתחום הזה.
<שחר איילון: אני משוכנע שהיום גם מרק לוגסי סקר את המחקר שלו בתחום הפוסט טראומה, גם נסקרו כאן אולי מחקרים אחרים מהארץ ומחוץ לארץ, וגם שיקו - שהוא מטפל ותחתיו יהיה גם התפקוד של הרופא אותו נקלוט בשנת 2014 - יוכל לתת נתונים טובים יותר בפגישה הבאה שלנו כאן בוועדה.
יעקב מרגי: אנחנו נתכנס להודעת הסיכום.
יעקב מרגי: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת מכירה, מוקירה ומעריכה את כל מערך כיבוי האש, את לוחמי האש, את הנציבות על כל פועלה ועל הדחיפה שנעשית בשנים האחרונות.
יעקב מרגי: הוועדה מברכת את נציבות כבאות ראשית על אימוץ המחקרים שנעשו, מחקרים אקדמיים שסקר דוקטור מרק לוגסי בתמיכה המשפטית של עורך דין ליאור טומשין.
יעקב מרגי: סביבת העבודה של הכבאי מסוכנת עד מאוד והוא חשוף לגורמי סיכון כימיים, ביולוגיים, פיזיקליים, טראומתיים ופסיכולוגיים.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבוע בתקנות רשימת מחלות מקצוע שהכבאי יכול להיחשף להן, כך שכבאי שלקה בהן יוכר כנפגע עבודה מבלי שהוא יצטרך להוכיח את מה שהוא לא יכול להוכיח.
יעקב מרגי: כאשר אוטומטית חובת ההוכחה היא על הכבאי, הוא מתחיל בנקודת מוצא נחותה כאשר או כאשר אלמנתו מטפלת בכך או שלו אין את הכוחות להתמודד.
יעקב מרגי: אנחנו מבקשים מהנציבות לנקוט בצעדים לרפואה מונעת ולקבוע רשימת בדיקות רפואיות שיסייעו לגילוי מוקדם של מחלות, לקבוע כללים לגבי תכיפות ביצוען ולפתוח בפעולת הסברה בקרב הכבאים על משמעות הסיכון בעבודה, על חשיבות הרפואה המונעת והשימוש באמצעי מיגון.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד הכלכלה לתקן תקנות בנושא הגדרת מקצוע מסוכן, מהו מקצוע מסוכן, ולתקן תקנות לגבי הצורך בבדיקות רפואיות תקופתיות לעובדים במערך החירום של מדינת ישראל בכלל ובמערך הכבאות בפרט.
יעקב מרגי: אני מודה לכל המשתתפים בדיון היום.
יעקב מרגי: אין ספק שזה תרם לנו.
יעקב מרגי: אני אישית לוקח את זה לתשומת לבי ואם המשרדים הנוגעים בדבר לא יתקנו תקנות, נצטרך לעשות זאת בחקיקה.
יעקב מרגי: לכן עדיף שזה יהיה בתקנות כי אני לא חושב שצריך להטריח את מערך החקיקה בתקנות שהן באמת שולית.
אילן גילאון: שלום לכולם, אנחנו מתחילים בדיון.
אילן גילאון: זו מליאת הוועדה, בניגוד לוועדת המשנה שישבתם בפעם הקודמת.
אילן גילאון: ההבדל הוא בכך שהיום אנחנו מצביעים, ליתר דיוק אני מצביע.
אילן גילאון: אנחנו עוסקים בהקראה ובאישור אחרי שהנושא לובן בפעם הקודמת.
אילן גילאון: מיכל, קיבלתי מכם איזה שהוא מכתב.
אילן גילאון: קיבלתי אותו לידיי רק אתמול.
אילן גילאון: אם את רוצה להעיר את הערותייך, בבקשה.
<מיכל שיק הר-טוב: אני מאוד אוהבת להיות פה.
<מיכל שיק הר-טוב: אני חייבת לומר שהתגעגעתי.
<מיכל שיק הר-טוב: אני יודעת שנכתב מכתב.
<מיכל שיק הר-טוב: אני יודעת שהיו דיונים.
<מיכל שיק הר-טוב: הרצל, ראיתי את המכתב, גם את התשובה שלך.
<מיכל שיק הר-טוב: אני מבינה קצת את הכעסים.
<הרצל רביניאן: זה לא רק כעסים.
<מיכל שיק הר-טוב: המכתב בחלקו לא מדויק.
<מיכל שיק הר-טוב: הייתי שמחה אם תתעלמו רגע מהמכתב.
<מיכל שיק הר-טוב: אני רוצה לשאול שתי שאלות ולהעיר שלוש נקודות.
<מיכל שיק הר-טוב: גם כאזרחית אני רוצה לשאול.
<מיכל שיק הר-טוב: קראתי את התקנות האלו לראשונה אתמול.
<מיכל שיק הר-טוב: אני רוצה להבין שני דברים.
<מיכל שיק הר-טוב: אנחנו כולנו רוצים שתהיינה מוניות נגישות על מנת שלאנשים עם מוגבלות תהיה זמינות למוניות האלו.
<מיכל שיק הר-טוב: לשם כך החוק המסמיך, חוק שוויון, אמר לתת תמריץ של הנחה משמעותית לאותם נהגים.
<מיכל שיק הר-טוב: כשאני קוראת את התקנות אני רואה שהתקנות חלות רק על מוניות ספישל, לא על מוניות שירות.
<מיכל שיק הר-טוב: הייתי רוצה לא בקטע של להתקיף, לא בקטע של להתנגח, להבין למה רק על מוניות ספישל ולא על מוניות שירות.
<מיכל שיק הר-טוב: למה לאדם עם מוגבלות לא מגיעה אותה הזדמנות כמו לכל אדם רגיל להשתמש גם במוניות שירות?
<מיכל שיק הר-טוב: אנחנו חושבים - אני מדברת פה גם בקולו של יובל - שהתמריץ של 50% שניתן פה לא מספיק.
<מיכל שיק הר-טוב: אני אסביר למה.
<מיכל שיק הר-טוב: משיחות עם נהגי מוניות הבנתי שהם מוכרים כל 3 שנים את הרכב.
<מיכל שיק הר-טוב: עזוב את זה שבמכירת הרכב יש להם בעייתיות כי יש הבדל בין למכור רכב רגיל למכירת רכב שהוא נגיש.
<מיכל שיק הר-טוב: הם גם יצטרכו עוד פעם לבצע התאמות נגישות במונית החדשה.
<מיכל שיק הר-טוב: הרווחיות שלהם - כך הם טוענים - יורדת כאשר מדובר במונית נגישה, כי הם יכולים לקחת פחות אנשים בגלל שזה תופס יותר מקום.
<מיכל שיק הר-טוב: אני חס וחלילה לא רוצה לתקוע את התקנות האלו וכן רוצה שהדברים יזרמו, אבל השאלה אם לא ניתן לחשוב על תמריץ יותר גבוה מ-50% ולהכליל מוניות שירות.
<מיכל שיק הר-טוב: אולי צריך להעביר את כל מה שקשור למוניות ספישל אבל לדון אם להכליל את מוניות השירות.
<מיכל שיק הר-טוב: יש פה עוד דברים טכניים קטנים מעבר לזה.
<מיכל שיק הר-טוב: דובר פה על תאגידים.
<מיכל שיק הר-טוב: אין באמת תאגידים.
<מיכל שיק הר-טוב: אין בישראל תאגיד, הלוואי ויהיה.
<מיכל שיק הר-טוב: הרצון של כולנו שיהיו כאלה.
<מיכל שיק הר-טוב: אנחנו חושבים שאם באמת רוצים שיהיו כאלה תאגידים, צריכים להוריד את החובה של 50 מוניות נגישות למספר קטן יותר.
<מיכל שיק הר-טוב: יובל הציע 30 מוניות נגישות.
<מיכל שיק הר-טוב: האמת שאני לא באמת מבינה בזה.
אילן גילאון: תיכף יענו לך על השאלות האלו.
אילן גילאון: יש לי שאלה פרלימינרית.
אילן גילאון: את יודעת שאני מאמין בתאריכים ובתהליכים.
אילן גילאון: למה השאלות האלו לא מגיעות כשהדיון מתקיים?
<מיכל שיק הר-טוב: אתה צודק במיליון אחוז, לא במאה אחוז.
אילן גילאון: אני לא פותח את זה.
אילן גילאון: זה בא היום להצבעה.
אילן גילאון: נתתי לכם את זה משום שקיבלתי את המכתב שלכם באיחור.
אילן גילאון: לא הייתי צריך להתייחס להערות האלו.
אילן גילאון: אני אתן לך לענות, הרצל.
אילן גילאון: לגבי הנושא של הכללת נושאים נוספים בהמשך אני פתוח לגמרי, כמו למשל לגבי השאלה למה לא מוניות כלליות.
<יהודה בר אור: הופתעתי בכלל מהעניין הזה.
<יהודה בר אור: ב-2012 נשלח לנו פעם ראשונה דף עמדה בנושא הזה.
<יהודה בר אור: נתנו את עמדתנו, שהייתה ברורה וטובה לכל הצדדים.
<יהודה בר אור: מאותו יום, לצערי, ניתק הקשר.
<יהודה בר אור: כל פעם שפניתי אמרו שלא דנים בזה.
<יהודה בר אור: דנו בזה בדלתיים סגורות.
אילן גילאון: אתה מדבר על הפנייה שלך למשרד התחבורה?
<יהודה בר אור: למשרד התחבורה.
<יהודה בר אור: אנחנו הגבנו על מה שהוא אמר באפריל 2012.
<יהודה בר אור: יש לי פה את המכתב.
<יהודה בר אור: לאחר מכן נעלמה התקשורת בינינו והנושא הזה ירד מהפרק.
<יהודה בר אור: כשפניתי למשרד התחבורה כמה פעמים ושאלתי מדוע לא ממשיכים בנושא כי זה נושא שחשוב גם לנו, אמרו שבבוא הזמן יזמינו אותנו לדיונים שיהיו בנושא.
<יהודה בר אור: לא הזמינו אותנו לדיונים במשרד התחבורה, בטח ובטח לא בכנסת.
<יהודה בר אור: אני מופיע לדיונים בוועדת הכלכלה, בוועדת הכספים ובוועדת הפנים.
<יהודה בר אור: לוועדת העבודה והרווחה אני מוזמן מידי פעם.
<יהודה בר אור: בפעם הזאת לא הזמינו אותי.
אילן גילאון: אתה אומר שהדיון הזה נעשה בלעדיך.
<יהודה בר אור: רק אתמול נודע לי על הדיון שהיה ב-24.12.
אילן גילאון: נעשה בלעדיך.
<יהודה בר אור: בלי ידיעתנו והסכמתנו.
<וילמה מאור: אתם זומנתם.
<וילמה מאור: יש לי את ההוכחה.
<יהודה בר אור: איזו הוכחה יש לך?
<יהודה בר אור: מי מופיע שם?
<יהודה בר אור: לא ידעתי שיש עוד אחד בישראל חוץ ממני.
<וילמה מאור: יש את ארגון הגג של - -
<יהודה בר אור: אני, יהודה בר-אור, יושב ראש ארגון הגג בישראל.
<יהודה בר אור: לא הוזמנתי.
אילן גילאון: ארגון הגג של נהגי המוניות.
<יהודה בר אור: לא הוזמנו.
<יהודה בר אור: נייר העמדה שלי נמצא פה מול הפנים.
<יהודה בר אור: כשביקשנו אתמול את התקנות המתוקנות, אמרו לנו בצורה ברורה שעדיין אין את זה, שרק היום בבוקר יהיו.
<יהודה בר אור: הרגע קיבלתי את זה.
אילן גילאון: הבעיות הן לא טכניות - -
<יהודה בר אור: אני רוצה להגיד דברים ברורים.
<יהודה בר אור: ארגון הגג של נהגי המוניות בישראל לא התנגד בהתחלה לרעיון שאומר שאנשים לא נגישים צריכים לקבל מוניות כמו שצריך.
<יהודה בר אור: יש פה שלושה נושאים שאנחנו צריכים לעמוד עליהם ולהבין בצורה ברורה.
<יהודה בר אור: אם אתה נותן מונית נגישה לנכים שבאמת צריכים אותה, אז איך שזה נשמע ואיך שפירשו טובי המומחים בענף התחבורה ועורכי הדין שלנו, אין שום מענה כמו שצריך שיהיה.
<יהודה בר אור: למה?
<יהודה בר אור: ברגע שהוא יכול לתת שירות לכולם, אז כל יד שתורם ברחוב, כל אחד שיתפוס אותו במקום כלשהו או בכל הזמנה רגילה הוא יהיה תפוס ולא יהיה פנוי לתת שירות כמו שצריך לאותם אנשים.
<יהודה בר אור: אנחנו מציעים להקטין את הכמות שלא תפגע במספר הרב של המוניות הקיים, כי מספר המוניות הקיים הוא ביחס שלילי ביותר לכל אירופה וארצות הברית.
אילן גילאון: בשום שלב משרד התחבורה לא הזמין אתכם לדיון בנושא הזה?
<יהודה בר אור: בשום שלב.
אילן גילאון: משרד התחבורה, זה נכון?
<הרצל רביניאן: לא מדויק.
<הרצל רביניאן: בהליך ההיוועצות שלחנו את התקנות לכל הארגונים העוסקים בקידום זכויות של אנשים עם מוגבלות, בין היתר לארגון המוניות.
<הרצל רביניאן: קיבלנו את ההערות שלהם.
אילן גילאון: את הדברים שהוא אומר כאן שמעתם אי פעם?
<הרצל רביניאן: כן.
<יהודה בר אור: עו"ד הרצל רביניאן, יש לי פה מסמך מ-30.4.
<הרצל רביניאן: קיבלנו את הערות באופן מסודר מכל הארגונים ומארגון המוניות.
<הרצל רביניאן: ישבה הממשלה, קרי אנחנו, משרד האוצר והנציבות והטמיעה את ההערות.
<הרצל רביניאן: דנו לא רק בכל הערה והערה של ארגון המוניות, אלא גם בהערות של ארגונים אחרים.
<הרצל רביניאן: הטמענו אותן בתקנות.
<הרצל רביניאן: העברנו את זה פה לאישור.
אילן גילאון: אתה טוען שהתקיים דיון?
<הרצל רביניאן: הליך ההיוועצות התקיים על פי החוק.
<יהודה בר או: אדוני היושב-ראש, מ-30.4.2012 – המסמך שבו הגבתי על מה שהוא אמר נמצא פה - נגמרה התקשורת בינינו.
<יהודה בר או: לא הייתה שום קריאה נוספת.
<יהודה בר או: נמצא פה הדף שלהם.
אילן גילאון: אני רוצה לדעת עובדתית אם הדבר נעשה בלעדיכם.
<יהודה בר אור: חד משמעית בלעדינו.
<הרצל רביניאן: עוד הבהרה אחת לגבי התאריכים שהוא מציין.
<הרצל רביניאן: המכתב שלהם היה מאפריל.
<הרצל רביניאן: במהלך אפריל מאי דנו בהערות האלו.
<הרצל רביניאן: ביוני השר חתם על טיוטת התקנות והעביר לאישור הכנסת.
<יהודה בר אור: בוא נלך בשתי מילים אחורה.
<יהודה בר אור: אנחנו לא מתנגדים לחוק, אנחנו מתנגדים לכמות המוניות.
<יהודה בר אור: אנחנו מדברים היום על 8 מיליון תושבים ו- 20 אלף מוניות.
<יהודה בר אור: זה יחס של 1 ל-4, כאשר בכל אירופה ובכל ארצות הברית על כל אלף משתמשים יש מונית אחת.
<יהודה בר אור: לצערנו יש פה על כל נוסע 2.5 מוניות שמחפשות לקחת אותו.
<יהודה בר אור: במצב הזה אתה רוצה להכביד ולהוסיף עוד 500 רישיונות.
<יהודה בר אור: בלתי ניתן יהיה בעבודה הקיימת שגם ככה וככה אין אותה בענף המוניות.
<יהודה בר אור: נהגי המוניות נמצאים היום ביחס שלילי לכל העולם.
<יהודה בר אור: אם אתם רוצים להכניס רכב נגיש, תנו את הטוב לענף המוניות, תנו לאנשים שמגיע להם את זה, תציעו כמות מופחתת, הגיונית יותר שתפרסו לפיילוט של 5 שנים.
<יהודה בר אור: אז ישתמשו במוניות האלו רק אלה שבאמת צריכים אותן.
<יהודה בר אור: לא כל עם ישראל יוכל להשתמש בהן.
<יהודה בר אור: הרישיונות שיכולים לקבל כל כך בזול יהיו רק לצורך ההסעה שלהם.
<יהודה בר אור: להם תהיה מונית בזמן אמת.
<יהודה בר אור: במצב הקיים ועל פי החוק הקיים שאתם מציעים הרגע ורוצים להעביר, לא תהיה ניגשות לאף נכה שיצטרך את זה באמת.
<יהודה בר אור: הוא יצטרך להזמין 3 שעות מראש.
אילן גילאון: הרצל, תתחיל מהרעיון של מספר המוניות.
<שמואל חיימוביץ': וגם שזה ישמש רק נכים.
אילן גילאון: מיכל שואלת למה רק ספישל ולא כל מונית, כי כל רעיון הנגישות הוא שכל אדם יוכל לעשות - -
<הרצל רביניאן: אני מתנצל, לא הבנתי את הרעיון.
<הרצל רביניאן: הוא אומר שבמקום 500 ניתן 100?
<יהודה בר אור: אמרתי 250.
אילן גילאון: אל תגיד לי מה הוא אומר.
אילן גילאון: אני רוצה לדעת מה הבאתם בחשבון כאשר לקחתם את ההגדלה הזאת מבחינת מוניות פר אדם במדינת ישראל, אני רוצה לדעת איך זה משפיע.
אילן גילאון: זה דבר שצריך להילקח בחשבון.
<הרצל רביניאן: מה שידוע לנו במשרד הוא שחסרות מוניות.
<הרצל רביניאן: זה לא שזה עכשיו יגדיל להם את הכמות בצורה כזאת שיפגע להם בשירות שהם נותנים.
אילן גילאון: לדוגמה?
אילן גילאון: מה יחס המוניות בארץ מול ה-OECD?
<הרצל רביניאן: אני לא יודע להגיד אותו.
<הרצל רביניאן: מבחינתי הטענות בעניין הזה הן עניין של פחד מתחרות.
<הרצל רביניאן: הם לא נותנים היום שירות לאנשים עם מוגבלות.
<יהודה בר אור: אנחנו נותנים היום בבית חולים תל השומר, בבית חולים וולפסון, באסף הרופא.
<יהודה בר אור: יש לנו מספיק.
אילן גילאון: תתייחס לדברים של מיכל.
<הרצל רביניאן: לגבי מוניות השירות.
<הרצל רביניאן: בתיקון מ-2006 לפקודת התעבורה, סעיף 14ח עד 14יד צילם תמונת מצב של מוניות השירות.
<הרצל רביניאן: הוא קבע רשימה באמצעות הודעה של המפקח על התעבורה של כ-2000 מוניות שירות שימשיכו לתת שירות.
<הרצל רביניאן: מאז המשרד לא נותן יותר רישיונות למוניות שירות, גם לא נגישות.
<הרצל רביניאן: המצב מקובע בחוק, אין יותר רישיונות למוניות שירות.
<הרצל רביניאן: זה לא רלוונטי בכלל.
אילן גילאון: זאת תשובה.
אילן גילאון: הנושא של הכמות איננו קשור לנגישות, לכמה רישיונות יתנו.
אילן גילאון: אתה מקודם דיברת על דגם מסוים של מונית שיכולים להפיל עליה את הדברים מבחינה טכנית.
אילן גילאון: האם זו גם הנגשה של מוניות קיימות מתוך ה-staff היום?
אילן גילאון: רציתי את זה לשמוע.
<מיכל שיק הר-טוב: מה לגבי גובה ההתאמה?
<שמואל חיימוביץ': לא הבנתי את זה.
<שמואל חיימוביץ': מה זאת אומרת "הנגשה מתוך המוניות הקיימות", הרי כבר יש להם רישיון?
אילן גילאון: שמוליק, אני שאלתי כי אני רוצה לשמוע את התשובה.
אילן גילאון: גם אני יודע אותה.
אילן גילאון: אנחנו פונים להקראה ולאישור.
<מיכל שיק הר-טוב: מה לגבי התמריץ?
<מיכל שיק הר-טוב: הוא לא באמת תמריץ.
<מיכל שיק הר-טוב: זה לא באמת ימריץ אותם לרכוש מוניות.
<שמואל חיימוביץ': לא שמעתי אותו אומר את זה.
<שמואל חיימוביץ': להיפך, הוא חושב שזה ימריץ יותר מידי.
אילן גילאון: אתה מקבל חצי אגרה או 10% במידה ואתה 50 מוניות.
<הרצל רביניאן: נכון.
אילן גילאון: זה לא יוצא משתלם.
אילן גילאון: זה מה שהיא שואלת אותך.
<הרצל רביניאן: אם לא יוצא משתלם, לא שווה להשקיע בהנגשת המונית?
<מיכל שיק הר-טוב: מה קורה אחרי 3 שנים שהם מוכרים את הרכב?
<הרצל רביניאן: אין 3 שנים.
<הרצל רביניאן: אפשר להעביר את הזכות הציבורית במשך 10 שנים, אבל אז את משלמת את יתרת האגרה.
<מיכל שיק הר-טוב: את ההפרש.
<הרצל רביניאן: בדיוק.
<מיכל שיק הר-טוב: אם אחרי 3 שנים הוא מוכר את המונית, רוכש מונית חדשה - -
<הרצל רביניאן: תבחיני בין מכירת הרכב למכירת הזכות הציבורית.
<הרצל רביניאן: ההנחה היא על הזכות הציבורית.
<הרצל רביניאן: הוא במקום לשלם 240 אלף - -
<מיכל שיק הר-טוב: הזכות הציבורית לא משתנה ממכירה למכירה?
<הרצל רביניאן: לא משתנה.
<ערן טמיר: היא כן משתנה.
<מיכל שיק הר-טוב: הרישיון למונית.
<ערן טמיר: נניח ששמעון קיבל את ההנחה ומוכר את הזכות הציבורית לראובן.
<ערן טמיר: עכשיו ראובן משתמש בזכות הציבורית במונית נגישה.
<ערן טמיר: האם שמעון צריך להחזיר את הכסף?
<הרצל רביניאן: אם הוא עשה את זה במהלך 10 השנים הראשונות.
<ערן טמיר: אין הנחה במקרה כזה.
<הרצל רביניאן: אין לנו שליטה על השוק המשני של הזכות הציבורית.
<הרצל רביניאן: מישהו שרוכש מהמדינה, משלם למדינה אגרה לקבלת רישיון מונית ספישל, יכול אחר כך למכור אותה בשוק החופשי.
<הרצל רביניאן: עד כמה שאנחנו יודעים, הוא גם מוכר אותה במחיר יותר גבוה ממה שהוא משלם.
<הרצל רביניאן: אנחנו לא רוצים ליצור מצב שבו מישהו מקבל הנחה ואחרי יום מוכר אותה.
אילן גילאון: יש רק סיטואציה אחת שלא הבנתי.
אילן גילאון: אם שמעון רוצה להנגיש את המונית שיש לו עליה רישיון - -
<שמואל חיימוביץ': הוא לא יקבל הנחה.
<ערן טמיר: כלום.
<ערן טמיר: זה מה שקבוע בחוק.
<ערן טמיר: בחוק נותנים את ההנחה על האגרה.
<ערן טמיר: האגרה היא חד פעמית.
אילן גילאון: חד פעמית ודאי.
אילן גילאון: ברגע שאני בא להנגיש את מה שיש לי אני לא רוצה אגרה חדשה.
אילן גילאון: אני רוצה להנגיש את המונית שיש ברשותי.
אילן גילאון: אני לא מקבל כלום.
אילן גילאון: אתה מחייב אותי באגרה חדשה.
<שמואל חיימוביץ': גם אם אחרי 3 שנים תחליף מונית לא תקבל שום עידוד.
<ערן טמיר: אפשר לתת הנחה רטרואקטיבית.
אילן גילאון: אני כבר אומר לכם שיהיו כמה דברים שידרשו תיקונים בהמשך.
אילן גילאון: אני מביא בחשבון את מה שנאמר פה.
אילן גילאון: אני לא יכול לעשות רגולציה במספר המוניות.
אילן גילאון: זה לא לעניין הנגישות.
אילן גילאון: המנדט שלי שיהיו מוניות מונגשות.
אילן גילאון: אם אתם יוצרים הפצה שפוגעת לאחר מכן במוניות האחרות, זה שיקול דעת שאתם צריכים להפעיל בעצמכם.
<הרצל רביניאן: כל שינוי יצריך אותנו לחזור חזרה ולעשות את תהליך ההיוועצות מהתחלה.
<הרצל רביניאן: צריך לקחת בחשבון את הסכמת האוצר.
אילן גילאון: אנחנו כל הזמן חיים כדי לעשות את מה שאתה אומר.
<מיכל שיק הר-טוב: פשוט לא יהיה תמריץ אמיתי.
אילן גילאון: זאת הפעם הראשונה שהנגישות, חוץ ממקומות עבודה ואחרים שעוזרים בהנגשה, עובדת לפי שיטת התמריץ, לא לפי שיטת החובה.