GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל בירן: כולנו מסכימים שיש בעיה בשירות הציבורי בכלל וגם בשירות התעסוקה.
מיכל בירן: כל מה שביקשנו, אנחנו לא מתנגדים, ואמרנו את זה רן, לנציגי האוצר, גם לך וגם למשה בר סימן טוב.
מיכל בירן: אנחנו חושבים שתעסוקה במדינת ישראל זה חשוב.
מיכל בירן: צריך תוכניות טובות.
מיכל בירן: תגיעו עם תוכניות שעוזרות, שצריך שנעזור לכם לקלוט כוח אדם איכותי ונריב מול האוצר על תקציבים – נהיה אתכם בזה.
מיכל בירן: הבעיה השנייה היא, עם כל המנטורים, שרגא, זו פשוט בדיחה.
מיכל בירן: הבעיה של אנשים זה שגם בחלקים מסוימים של שוק התעסוקה אין עבודה, והדבר השני, שהאנשים האלה, אין להם ההכשרה המתאימה כדי להיקלט במשרות הפנויות בשוק העבודה.
מיכל בירן: כשאתה שולח אותם לכתוב קורות חיים, שמה שהם יכתבו בו זה שהם היו מנקה, זה לא יפתור את הבעיה.
מיכל בירן: לעומת זאת, אם הייתם נותנים הכשרות מקצועיות אמתיות- - -
<שרגא ברוש: מי ייתן?
מיכל בירן: גם כשאתה אומר ששירות התעסוקה מתנגד לוויסקונסין, בועז היה אצלי במשרד יחד עם משה בר סימן טוב, וביקש לקיים את ויסקונסין מתוך האמירה ששירות התעסוקה לא יכול לעשות את זה.
מיכל בירן: בועז, זה תפקידך.
מיכל בירן: תדאג ששירות התעסוקה יצליח לעשות את זה.
מיכל בירן: אנחנו ניתן לכם את הגיבוי המלא, אבל כשאתה קורא לזה פילוט, אני קוראת לזה ניסוי בבני אדם.
מיכל בירן: בבקשה, תפסיקו עם השטויות האלה.
חיים כץ: נכון שאת לא בתור עכשיו, אבל מאחר שעבדת בשירות התעסוקה, אני רואה שאת נקרעת.
רינה פרנקל: אני נקרעת, כי אני מכירה את החומר מבפנים.
רינה פרנקל: כולנו רוצים שהאוכלוסייה הזאת תצא לעבודה.
רינה פרנקל: אני כמו אף אחד אחר פה יודעת עד כמה קשה בשירות התעסוקה להתמודד עם זה.
רינה פרנקל: אין כלים נדרשים, יש עומס רב – אני יודעת.
רינה פרנקל: שיטות העבודה לא מאפשרות לטפל באופן פרטני בבני אדם.
רינה פרנקל: שירות התעסוקה גם היום משתמש בלשכור את השירותים האלה מחברות חיוניות.
רינה פרנקל: אף אחד לא מדבר פה על הפרטה.
רינה פרנקל: אין פה שום קשר להפרטה.
רינה פרנקל: מדובר בה בתוכנית ניסיונית, שהיא יכולה רק לעזור.
רינה פרנקל: אז, בסופו של דבר- - -
אורלי לוי אבקסיס: את מציגה את האוצר עכשיו או את שירות התעסוקה?
אורלי לוי אבקסיס: באיזה כובע?
רינה פרנקל: רק של שירות התעסוקה.
חיים כץ: היא חברת כנסת שמביעה את דעתה.
אורלי לוי אבקסיס: ביקשתי הבהרה.
רינה פרנקל: אני מדברת מתוך ידיעת החומר, מבפנים.
רינה פרנקל: אני יודעת שאם, למשל, התוכנית הניסיונית הזו לא תצליח, אנחנו יכולים לבקש את הנהלת שירות התעסוקה לבוא בתום התוכנית, ולמסור לנו עדכון על התוכנית, אם הצליחה או לא.
רינה פרנקל: לא הצליח – לא קרה כלום.
רינה פרנקל: אנחנו דיברנו על תוכניות חיצוניות.
רינה פרנקל: אנחנו לא נתנו לזה יד.
רינה פרנקל: עכשיו שירות התעסוקה מפקח על כל התוכנית הזו.
רינה פרנקל: אז מה רע בזה?
רינה פרנקל: האנשים הללו לא מוכנים לצאת לעבודה.
רינה פרנקל: האנשים האלה גם במשרות הקיימות לא יודעים להציג את עצמם, גם במשרות שיש היום בשוק כמו סיעוד, כמו עבודות מתכת.
רינה פרנקל: יש המון.
רינה פרנקל: האנשים האלה לא מוכנים, ואני אומרת מידיעת החומר, שהתוכנית הזו יכולה רק לעזור; לא יכולה לקלקל בכלום.
מיכל בירן: לפחות יגלו- - -
רינה פרנקל: אין פה שום דרך להפרטה, נקודה.
חיים כץ: רינה, שמחתי שאמרת את דעתך.
חיים כץ: אף אחד בוועדה לא יסתום לך את הפה, גם אם דעתך נוגדת דעה של אחר.
חיים כץ: אנחנו לא קיבוץ, שכולם חייבים להביע אותה דעה.
מיקי רוזנטל: מזמן לא היית בקיבוץ.
חיים כץ: משכתי את דבריי בחזרה.
חיים כץ: כל אחד, גם אם לא נעים לנו לשמוע, או אנחנו חושבים שהוא שוגה, או אם דעתו שונה, זכותו להביע את דעתו.
חיים כץ: דעתו תישמע.
חיים כץ: אני לא חשוב שמכובד שנפריע לו, אם הוא אומר משהו אחר.
חיים כץ: מיקי רוזנטל.
מיקי רוזנטל: לא אתייחס לפארסה של שינוי השמות – אורות לתעסוקה, פרוז'קטור לעבודה, נגמר מהבדיחות האלה.
מיקי רוזנטל: לא אתייחס למאמץ לעקוף את סמכות הכנסת, שזה חמור מאוד.
מיקי רוזנטל: אני מאמין לך, כוונתך טובה.
מיקי רוזנטל: אני גם מכיר אותך קודם, וכוונתך טובה.
מיקי רוזנטל: אני מכיר את יחסך לעובדים.
מיקי רוזנטל: אבל אני רוצה לומר לך למה אתה לא רואה את התמונה הגדולה.
מיקי רוזנטל: זו התמונה הגדולה: לא רק יש מתקפה מאורגנת על העבודה המאורגנת במדינת ישראל; יש התקפה מאורגנת על הסמכויות השלטוניות של מדינת ישראל.
מיקי רוזנטל: זה בכל המגזרים, שאתה רואה את שירות התעסוקה, אבל משרד המשפטים מפריט את התביעה.
מיקי רוזנטל: זה מתרחב כל הזמן.
מיקי רוזנטל: את מקרה בתי הסוהר אתה מכיר.
מיקי רוזנטל: עוד דקה נקבל דוח של ועדת גרמן, שבו ייכנסו גורמים פרטיים לתוך בתי החולים הציבוריים.
מיקי רוזנטל: יש מתקפה על סמכויות המדינה.
מיקי רוזנטל: שלילת קצבה וגם בשרשור היא סמכות מובהקת של המדינה.
מיקי רוזנטל: אי-אפשר לאפשר את זה.
מיקי רוזנטל: יש כבר הרבה סדקים באונייה.
מיקי רוזנטל: כל פעם בא מישהו במקום שלו הקטן, ואומר: אני רוצה לעזור, אני רוצה להראות ששירות התעסוקה הוא טוב, ורק קצת נאזן.
מיקי רוזנטל: אתה פותח את הדלת למישהו אחר.
מיקי רוזנטל: נדמה לך שאתה פותח את הדלת לטובת שירות התעסוקה ולטובת המובטלים; אתה פותח את הדלת לטובת עריצי ההפרטה של מדינת ישראל.
מיקי רוזנטל: הם מפעילים אותך כמו מריונטה.
מיקי רוזנטל: אתה בכלל לא מבין את זה.
מיקי רוזנטל: לכן כדאי לך עכשיו לסגת.
מיקי רוזנטל: אלה דברים חמורים, ואני עומד מאחוריהם.
מיקי רוזנטל: אתה גם תגורש מהעיר וגם תאכל את הדגים המסריחים.
<שרגא ברוש: זה לא נורא.
חיים כץ: חברת הכנסת מרגי.
יעקב מרגי: אמרה חברת הכנסת מיכל בירן, שאחת הבעיות, שהתוכנית לא טובה.
יעקב מרגי: אני אומר, אולי היא טובה, אבל לא מאמין בה.
יעקב מרגי: זה הבסיס.
יעקב מרגי: המצוקה שלך לגייס עובדים היא לא אמתית, לא שלך.
יעקב מרגי: אני מדבר אליך כאל משרד עכשיו.
יעקב מרגי: היא לא אמתית.
יעקב מרגי: כשהמדינה רואה משבר, היא זועקת.
יעקב מרגי: אחת הבעיות של הצמיחה במדינה, כל המדדים שאנחנו רוצים להידבק אליהם, זה להכניס, לשתף בשוק העבודה אוכלוסיות מסוימות, ולהגדיל את כושר התעסוקה.
יעקב מרגי: בכבאות היה משבר - האוצר גייס.
יעקב מרגי: ברשות ההגירה – גייס.
יעקב מרגי: מגייסים.
יעקב מרגי: אלא שבשירות התעסוקה כבר שנים רבות, אני לא יודע להצביע מתי אושר תקן נוסף, אם בכלל.
יעקב מרגי: אז איך אתה רוצה שניתן אמון?
יעקב מרגי: אני נאיבי.
יעקב מרגי: עוד לא החלטתי אם זה טוב או לא טוב.
יעקב מרגי: שמעתי אותך הבוקר בשידור, שמעתי אותך פה.
יעקב מרגי: לכאורה הכול טוב.
יעקב מרגי: יש לך בעיה קשה, לתת לחברים פה להאמין בזה.
<שרגא ברוש: תבואו עם תוכנית אחרת.
יעקב מרגי: אנחנו באנו ממקום אחר.
יעקב מרגי: גם בהיותי שר וגם כחבר כנסת בקדנציות הקודמות – האוצר למד שיטה: פעם היה חוטף זבנג לשרירי הבטן - היה חוזר מטר וחצי אחורה.
יעקב מרגי: היום הוא מכניס אצבעות הרגל בין הרגל למשקוף, ואחר כך אין לך שליטה עליו.
יעקב מרגי: אין לנו אמון.
יעקב מרגי: יש פה צעד אחר צעד להפריט את שירות התעסוקה.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי: פילוט – סליחה, מה אתם חושבים שאנחנו?
יעקב מרגי: כשאני לוקח את רשימת הערים, איזה פילוט?
יעקב מרגי: מה נשאר לך פה?
יעקב מרגי: ראש העין וקריית גת?
יעקב מרגי: זה פילוט?
<שרגא ברוש: הפילוט זה כמות המובטלים.
<שרגא ברוש: לא חשוב איפה הם גרים.
יעקב מרגי: זנחתי את כל התיאוריה שלי, והולך כרגע על האמון, למה אין לי אמון.
יעקב מרגי: כשאני אומר לך, אל"ף, שאתה מגייס, מצד אחד, מיקור חוץ, ומצד שני, לא מקבל תקנים לשירות התעסוקה, הכיוון ברור.
יעקב מרגי: מצד שני, כשאתה אומר לי פילוט, ולוקח נתח רציני, אף אחד לא רוצה לעודד תרבות קצבאות.
יעקב מרגי: הלוואי שכולנו נצליח להבטיח לכל מובטל במדינה הזו מקום עבודה.
יעקב מרגי: בדיון הקודם פה שאלתי שאלה.
יעקב מרגי: אחזור עליה: נעשתה עבודת מחקר מתוך כל מקבלי הבטחת הכנסה קשה, קלה, בינונית – מישהו עשה עבודת מחקר, כמה מהם בכלל ברי-השמה?
יעקב מרגי: ייעוד - לאן?
יעקב מרגי: חקרו כמה מהם בעלי לקויות, שנצטרך למצוא להם עבודה שיקומית?
יעקב מרגי: אתה מכיר את הבעיות האלה.
יעקב מרגי: איך אתה רוצה שהשולחן הזה, ככל שיהיה מכובד פחות, יבלע את זה?
יעקב מרגי: אנחנו לא מסוגלים.
רינה פרנקל: גם למחקר צריכים תקנים.
אורלי לוי אבקסיס: מראש אני מתנצלת שאצטרך תכף לצאת.
אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי להבהיר כמה דברים.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אנחנו מכירים את התוכנית הזו מהכנסת הקודמת, איך הוועדה הזו, וחלקם חברים שהיו פה קודם.
אורלי לוי אבקסיס: אני רואה פה גם חברים חדשים, שמבינים את שורש העניין.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבמשרד הכלכלה והאוצר בנו על זה שאדוני היושב-ראש אולי יהפוך להיות שר או יתמנה לתפקיד אחר, ואז יוכלו להביא את זה ליושב-ראש אחר, שלא מתמצא בחומר.
אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה נעשה פה ניסיון אחר ניסיון לחסל את שירות התעסוקה.
אורלי לוי אבקסיס: לא רק שהתוכנית הקודמת, התקציבים שרצו להפנות אליה בפריסה הארצית היו 800 מיליון שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: 800 מיליון שקלים, שהיו עולים למשק הישראלי כדי לא לייצר מקומות עבודה אלא להפוך להיות מין שחקני תיווך בין חברות כוח אדם לבין דורשי העבודה, ולייתר לחלוטין את שירות התעסוקה.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר המדינה רוצה להפריט, לחסל שירות מסוים, היא עושה זאת באופן עקבי.
אורלי לוי אבקסיס: ולראיה גם תוכנית ויסקונסין, שכל הזמן משנים לה את השם, אבל אני מנצלת את ההזדמנות שנמצא פה מנכ"ל משרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: כך עשו בדיוק בנושא בריאות התלמיד.
אורלי לוי אבקסיס: ניסו לאורך שנים להפריט – בהתחלה היו חברי כנסת, וגם שלי יחימוביץ נמצאת פה, אבל היה גם ליצמן וגם חברים אחרים, שנלחמו במגמה.
אורלי לוי אבקסיס: היתה להם מין שעת כושר מסוימת.
אורלי לוי אבקסיס: לאחר שלקחו משם תקציבים, צמצמו את השירות, ואז אמרו: השירות נכשל, ולכן אנחנו צריכים למקסם את התוצאה ולמקסם את ההישגים.
אורלי לוי אבקסיס: הפריטו את זה.
אורלי לוי אבקסיס: הנה, גמזו מהנהן.
אורלי לוי אבקסיס: הפריטו את זה לחברות חיצוניות.
אורלי לוי אבקסיס: עלה יותר כסף למדינה.
אורלי לוי אבקסיס: השירות נכשל טוטלית.
אורלי לוי אבקסיס: אחר כך היו צריכים לעשות מבצעי חיסונים.
חיים כץ: הם רצו לחסן כל ילד בשבע שניות.
חיים כץ: זה היה מכסת החיסון בהפרטה.
חיים כץ: מגיע ילד בן 6 – טאק, שבע שניות.
שלי יחימוביץ': 40 שניות.
אורלי לוי אבקסיס: על הדרך הם היו צריכים להתרשם מהבעיה הבריאותית הנוספת.
אורלי לוי אבקסיס: הרי יודעים במשרדים, הן באוצר והן במשרד הכלכלה, מה הפתרון.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם הם רוצים לתת אותו או לא.
אורלי לוי אבקסיס: הפתרון הוא גם לבדוק מה צורכי המשק.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו צריכים, למשל, יותר אנשים בתחום החשמל, יותר אנשים, למשל, בתחום התיירות – ראינו פה אותם קורסים שביטלו, של 100 אחוז השמה.
אורלי לוי אבקסיס: חיים, הנושא הזה הוא נמצא על סדר-יומנו.
אורלי לוי אבקסיס: הוא מה שצריך להיות פה בדיון.
חיים כץ: משפט מצוין לסיכום.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לחדד אותו בנקודה אחת:
אורלי לוי אבקסיס: עד שלא יעשו את ההכשרות האמתיות- - -
<שרגא ברוש: גם לזה מתנגד הוועד.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מגני הוועד.
אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה, ישנן הכשרות שנותנות לאותו דורש עבודה תעודה.
אורלי לוי אבקסיס: יידעו למלא קורות חיים.
אורלי לוי אבקסיס: מה יעזור להם, אם אין להם התעודה שמתאימה אותם לדרישת המשק?
אורלי לוי אבקסיס: השורה התחתונה - צריך לטפח את ההכשרות תחת הכנפיים של שירות התעסוקה.
אורלי לוי אבקסיס: רק כך נדע להתאים את דורשי העבודה למשק.
חיים כץ: עדי קול.
רינה פרנקל: המון הכשרות עדיין מתבצעות בשירות התעסוקה, וזה לא כל כך עוזר.
אורלי לוי אבקסיס: רינה, כנראה השתנו כמה דברים מאז.
עדי קול: לא אחזור על הדברים שנאמרו פה.
עדי קול: אני חושבת שהבנתם את עמדת הוועדה.
עדי קול: אנחנו נפגשים לראשונה, אבל עם כל הצוות נפגשנו כאן בדיון הקודם לגבי ויסקונסין.
עדי קול: אני חושבת שהיה ברור שאמרתם – לפחות אמר את זה מש בר סימן טוב: אנחנו רוצים לשתף פעולה – באנו עם תוכנית גולמית, נקבל את ההערות שלכם, נבנה את זה ביחד, נראה איך יוצאים.
עדי קול: השאלה, למה, אם אתם כל כך מאמינים בתפישה שלנו, בחשיבה שלנו כוועדה, למה לא באים אלינו ולמה עושים את הדברים האלה כמחטף?
עדי קול: סיכמנו שהמטרה המשותפת שלנו היא שהאנשים שלא מושמים היום בתעסוקה, יוכלו להיות מושמים.
עדי קול: אנחנו מקבלים את הדברים האלה במחטף, במחשכים.
עדי קול: אנחנו לא יודעים פרטים על התוכנית, לא יכולים להשפיע- - -
<שרגא ברוש: בשירות התעסוקה עושים הרבה דברים.
<שרגא ברוש: לא כל דבר באים לוועדת העבודה.
עדי קול: לא בכל תוכנית שלכם אתם מבקשים, שוב, לעשות מעשה שכבר נבדק פה.
<שרגא ברוש: זה לא אותו מעשה.
עדי קול: מכיוון שגם בועז יודע את זה וגם רן, את המכרז של ויסקונסין אני מכירה מההתחלה עד הסוף.
עדי קול: קראתי את כל הדוחות שהיו.
עדי קול: קשה מאוד למצוא הרבה שינויים.
עדי קול: אני לא רוצה להיכנס לפרטי התוכנית הזאת, כי אם אתם רוצים שנדון בתוכניות, תציגו אותן לפני.
עדי קול: כתוב שהיום, 15.1, התוכנית יוצאת לפועל.
עדי קול: אז אין לנו שום דרך להשפיע ולעצב.
עדי קול: מי בודק אי-כשירות תעסוקתית?
עדי קול: מה זה אומר, אי-שיתוף פעולה?
<שרגא ברוש: הכול אנשי השירות.
עדי קול: אל תענה לי.
עדי קול: לא ביום שהתוכנית יוצאת לפועל.
עדי קול: כתבו אלפי דוחות על ויסקונסין.
עדי קול: נגעו בכל הנקודות הבעייתיות.
עדי קול: אתם גם יודעים מה מטריד אותנו מראש, וכביכול אתה טוען שיש לכם תשובות טובות.
עדי קול: אז למה לא באת קודם ואמרת: אנחנו רוצים לעשות פילוט.
עדי קול: בפילוט הזה נבדוק.
עדי קול: השתמשתם - יש פה תבת ויש פה סטרייב - שני ארגונים שהוקמו על ידי הג'וינט בחצי מימון של המדינה.
עדי קול: זה עוד חצי ההפרטה הזאת.
עדי קול: הם בנו את התוכנית.
עדי קול: יש להם מנטורים, והם עושים את זה די טוב.
עדי קול: סטרייב, יש להם נתונים מאוד טובים.
עדי קול: למה ללכת החוצה?
עדי קול: בניתם את זה אתם?
עדי קול: שהם יפעילו את זה, שהם יעבירו את התוכניות.
<שרגא ברוש: אז עכשיו בואי נתווכח על הזהות.
<שרגא ברוש: היות שמותר לא עובדי המדינה אלא סטרייב, אז בואי נתווכח על הזהות של המנטור.
עדי קול: יש צעדים.
עדי קול: יש לכם אלטרנטיבות.
עדי קול: אתה מציג פה עמדה כאילו זו האופציה היחידה שלך.
עדי קול: אין לך עובדים, אתה לא יכול להכשיר אותם, וזהו.
עדי קול: ויש אופציות גם בפנים, גם אופציות אלטרנטיביות, שאומרות: רגע, אנחנו לא הולכים לכל הפרטה.
עדי קול: אני הייתי צריכה לשאול מי החברה שזכתה, איך היא זכתה, כמה חברות הגישו למשרד.
עדי קול: אנחנו לא יודעים כלום.
עדי קול: יש דרך לעשות את זה.
חיים כץ: שלי, בבקשה.
שלי יחימוביץ': שרגא, אני מרגישה תחושת אי-נוחות לעמוד מולך מהצד השני של המתרס, כי אני יודעת שאתה אדם שלא רוצה לפרק את העבודה המאורגנת.
שלי יחימוביץ': יש לך היסטוריה מצוינת ביחסים עם ארגונים יציגים, גם במפעל שלך.
שלי יחימוביץ': יש ועד, ואתה יודע לכבד את הברית הזאת בין תעשיינים לבין עובדים, ודאי עובדים מאורגנים.
שלי יחימוביץ': אני לא מבינה את הדיבורים על פילוט.
שלי יחימוביץ': כבר היינו בפילוט.
שלי יחימוביץ': הוא עלה מאות-מיליוני שקלים.
שלי יחימוביץ': קראו לו ויסקונסין.
שלי יחימוביץ': הוא יצא לדרך.
שלי יחימוביץ': מעולם לא נעשתה עבודה כל כך מעמיקה סביב פילוט כמו סביב השולחן הזה בוועדה הזאת, כשחברי הכנסת למדו את הפילוט הזה על בוריו ולא רק בדיונים בוועדות.
שלי יחימוביץ': יצאנו למרכזים, דיברנו עם עובדים, היינו ערים לרמאויות, לסיבות שהחברות הפרטיות עשו על הגב של המדינה.
שלי יחימוביץ': בכל הפילוט הזה, שעלה מאות-מיליונים, וקראו לו ויסקונסין, ואחר כך הוא הפך לאורות תעסוקה ואחר כך לחוזרים לעבודה ועכשיו הוא חוזר אלינו בדלת האחורית עם מעגלי תעסוקה – משנים לנו השם; אם ישנו את השם, לא נרגיש מה עושים – אחרי עבודה כל כך יסודית, שהכנסת אמרה את דברה עם כל סיעות הבית בלי הבחנה – ימין, שמאל, מרכז, דתיים, חילוניים, הורידה את התוכנית הזאת אחרי דיונים מעמיקים מסדר-היום, ומנעה את המשך יישומה.
שלי יחימוביץ': מנעה בחקיקה, הפסקנו את הפילוט הזה.
שלי יחימוביץ': הצענו לכם לחזור ולהעביר את ההשמה לשירות התעסוקה, שהוא אמון- - -
<שרגא ברוש: ברור, זה בשירות התעסוקה.
חיים כץ: לא עכשיו.
שלי יחימוביץ': גם אתה וגם אני יודעים בדיוק על מה אנחנו מדברים.
שלי יחימוביץ': והנה אנחנו נמצאים עכשיו בסיבוב השלישי של חוזרים לעבודה, כשיו"ר הוועדה שם את הנושא הזה על סדר-יומה של ועדת העובדה והרווחה, ומקיים עליו דיונים.
שלי יחימוביץ': אתם אומרים: אנחנו שמים עליכם פס.
שלי יחימוביץ': לא מעניין אותנו כל העבודה שעשיתם.
שלי יחימוביץ': לא מעניין אותנו שהורדתם מסדר-היום את ויסקונסין, שאתם דנים עכשיו על חוזרים לעבודה; אנחנו בלי מכרז אפילו – איפה מינהל תקין – מתקשרים עם גורמים פרטיים, ומעבירים להם את התפקיד המגוחך הזה של מנטורים.
שלי יחימוביץ': אתם רוצים להמציא שמות חדשים?
שלי יחימוביץ': למה עופר לא יכול להיות מנטור?
שלי יחימוביץ': למה 800 עובדי שירות התעסוקה, שזה המקצוע שלהם, הם ינקו אותו בחלבם ובדמם- - -
שלי יחימוביץ': שכחתי שזה כל הזמן יורד.
שלי יחימוביץ': בפגישה הבאה זה כבר יהיה 400.
שלי יחימוביץ': הם המקצוענים, הם יודעים לתת את העבודה הזאת.
שלי יחימוביץ': כל הפילוט הזה של ויסקונסין לא עשיתם לרגע אפילו דבר אחד, וזה לא אתה היית שם שרגא, אבל לא עשו דבר אחד.
שלי יחימוביץ': מייד נתנו את זה לחברות פרטיות.
שלי יחימוביץ': מה עושים בפילוט?
שלי יחימוביץ': בודקים.
שלי יחימוביץ': נותנים לחברות פרטיות, נותנים לשירות התעסוקה, למדינה, נותנים לעמותות כמו ג'וינט, ורואים מי עושה את זה הכי טוב.
שלי יחימוביץ': אפילו את זה לא ניסיתם לעשות.
שלי יחימוביץ': לא נתתם להם את הצ'אנס מעולם לבצע השמה.
שלי יחימוביץ': ותראה איך אתם פושטים על כל רחבי הארץ וקובעים עובדה מוגמרת.
שלי יחימוביץ': זה מצפון לדרום, ישובים יהודים, ערבים, חרדים, חילונים.
שלי יחימוביץ': אתם מייתרים לחלוטין את שירות התעסוקה.
שלי יחימוביץ': זה לא ויסקונסין בשלמותה, אבל זה רכיב של ויסקונסין.
שלי יחימוביץ': ואתם עושים את זה שלא בסמכות, שלא ברשות, מאחורי גבה של הכנסת.
שלי יחימוביץ': אתם תוקעים לנו אצבע בעין, ולא מוציאים את זה למכרז.
שלי יחימוביץ': העובדה שאנחנו יושבים כאן אחרי שכבר יצאנו לדרך, ואתם מבצעים את זה מאחורי גבנו, ותוך צפצוף ארוך על ההחלטות שלנו, שנעשו ביסודיות רבה – זה לא מקובל עלינו.
שלי יחימוביץ': אני מאוד מקווה, אדוני יושב-ראש הוועדה, שגם אתה פשוט תמנע את זה, כי עושים מאתנו צחוק.
שלי יחימוביץ': אפילו לא אנמק את כל הסיבות, למה הדבר הזה לא טוב, כי ישבנו פה והשחתנו על זה מאות שעות.
שלי יחימוביץ': כבר הסברנו.
שלי יחימוביץ': נימקנו.
שלי יחימוביץ': הבאנו אנשים מהשטח.
שלי יחימוביץ': הלכנו.
שלי יחימוביץ': איך אתם בכלל מעיזים לבוא ולהביא לנו את זה מאחורי הגב בדלת המסתובבת הזאת?
שלי יחימוביץ': שרגא, אני ממש מבקשת ממך.
שלי יחימוביץ': זו טעות, זו שגיאה.
שלי יחימוביץ': זה זריקת כסף על גורמים פרטיים.
שלי יחימוביץ': אפילו מאצ'ינג אין כאן.
שלי יחימוביץ': לפחות פעם עם הג'וינט היה מאצ'ינג – הם היו מביאים חצי, המדינה היתה מביאה חצי.
שלי יחימוביץ': עכשיו סתם נותנים להם כסף.
שלי יחימוביץ': המאות-אלפים שעלתה ויסקונסין, המאות- אלפים- - -
חיים כץ: עשרות-מיליונים.
שלי יחימוביץ': מאות-מיליונים שאמור לעלות בחזרה לעבודה – תנו אותם לשירות התעסוקה.
שלי יחימוביץ': תראו מה הם יודעים לעשות.
שלי יחימוביץ': תנו את זה לאנשים המיומנים ביותר.
חיים כץ: שרגא, הבטחתי לך.
<שרגא ברוש: רבותיי, אנחנו נמצאים במקום הבא: אפשר לשבת ולא לעשות כלום.
<שרגא ברוש: זה מה שקורה כרגע.
<שרגא ברוש: לא עושים כלום.
<שרגא ברוש: בוועדה הזאת, כשמתנהל דיון על ויסקונסין, הסכמתם, ואם לא הסכמתם, תהיו מוכנים להסכים.
<שרגא ברוש: בואו נתווכח כמה שעות החברות החיצוניות יהיו – 35 שעות בשבוע, 24 שעות בשבוע.
<שרגא ברוש: אבל על דבר אחד כולכם הסכמתם - לעשות את הנושא הזה בתוך שירות התעסוקה.
<שרגא ברוש: על זה אין לנו ויכוח.
<שרגא ברוש: פה אנחנו מסכימים.
<שרגא ברוש: גם אנחנו רוצים את זה.
<שרגא ברוש: הבעיה הגדולה שלנו, אנחנו חושבים, להבדיל מכם, שצריך להתחיל ללכת.
<שרגא ברוש: כי שום דבר לא זז.
<שרגא ברוש: איך עושים את זה - אפשרות ראשונה, נלך ביחד, נתווכח על המשרות האלה, נקלוט אותם בתוך שירות התעסוקה, ונתחיל לעבוד.
<שרגא ברוש: זה מה שאתם רוצים כנראה; זה גם מה שאנחנו מסכימים.
<שרגא ברוש: יש אפשרות שנייה, כי זה לא יעבוד, ואני לא הנאיבי; זה לא יעבוד, כי לא נקבל את המשרות האלה, ואין כוח האדם הזה, להיות מנטור, לצערי, כרגע בשירות התעסוקה.
<שרגא ברוש: מה לעשות, זה לא ההכשרה שהם קיבלו, ה-600 האלה.
<שרגא ברוש: יש אפשרות אחרת.
<שרגא ברוש: אני רוצה לוועדה הזאת משהו שאני לא חייב להציע, אתם לא יכולים למנוע מאתנו לעשות, אבל אני אזרח במדינת ישראל, ואני מכבד את הכנסת מאוד.
<שרגא ברוש: בואו נגדיר מה זה הפילוט, ומבחינתנו, בכל רחבי הארץ הוא צריך להתנהל, כי צריך לדעת אם אנחנו מצליחים אצל הערבים, אצל החרדים, אצל השמאלנים, אצל הימנים.
<שרגא ברוש: נעשה פילוט, נחליט מה גודל האוכלוסייה, נחליט מה התקופה, נבוא לפה, לא נשלם על זה כמובן תוספת, כי אין על מה.
<שרגא ברוש: אני מאוד מקשיב למה שאתם אומרים.
חיים כץ: ביקשת דקה.
<שרגא ברוש: ויכול להיות שתגידו: אתם יודעים מה – בואו נעשה את הפילוט הזה במשותף, להבדיל מאחרים, שלא מציעים לכם את זה.
<שרגא ברוש: אנחנו נבוא לפה עם התוצאות.
<שרגא ברוש: אם התוצאות תהיינה לא טובות, לא הצלחנו בפילוט, ואם התוצאות תהיינה טובות, כלומר נצליח לעשות השמות יותר גדולות לאלה שהיום כולנו רוצים לדאוג להם לעבודה, נצטרך יחד ללכת, ולראות איך מעסיקים בתוך שירות תעסוקה בצורת העסקה א', ב' או ג' במשותף את אותם 70 או 100 איש שיצטרכו להיות בשירות תעסוקה נוסף ל-600 כדי להפוך את הפילוט לתוכנית ארצית.
חיים כץ: שרגא, מה שאנחנו מבקשים לסיום, קודם כל, אנחנו מבקשים ממך להפסיק את התוכנית.
<שרגא ברוש: נפסיק עם פתרון אחר.
חיים כץ: אנחנו מבקשים ממך להפסיק את התוכנית; מהוועד, לחזור לעבודה.
חיים כץ: במשולב חזרה לעבודה, הפסקת התוכנית.
חיים כץ: אתה תבוא, תציג את התוכנית.
חיים כץ: נבחר לנו תת-ועדה פה.
חיים כץ: נעזור לך לקלוט אנשים מהאוצר.
חיים כץ: נדע אם האוצר מוכן ללכת.
חיים כץ: אם הם לא רוצים- - -
<שרגא ברוש: אז המובטלים יישארו ברחוב.
<שרגא ברוש: אני מוכן למה שאתה אומר, אבל אני כרגע עוצר.
<שרגא ברוש: כרגע חוזרים לעבודה.
<שרגא ברוש: הלילה אנחנו יושבים, מוצאים פתרון שמקובל על הוועד, על ההנהלה, ואתם תהיו אלה שתערבבו את הפתרון, אבל דבר אחד: אם אנחנו בסופו של דבר לא יכולים, ועל זה נסכים כולנו, שלשבת ולא לעשות כלום, זה לא תוכנית.
<עופר לוי: אנחנו מוכנים לחזור לעבודה בעוד דקה, אבל שההנהלה הכוחנית לא תגבה שכר ולא תנכה שכר לעובדים, נקודה.
<עופר לוי: כל מה שאתה רוצה זה להפחיד עובדים.
<עופר לוי: לא אתן לך להפחיד עובדים.
<עופר לוי: זה מה שאתה יודע לעשות.
<עופר לוי: לא יקרה.
<שרגא ברוש: אל תחזרו.
חיים כץ: שרגא, אתה מתנהג כמו שכונה.
חיים כץ: מה שאני מבקש ממך וקיבלת – אתה לא מפעיל את התוכנית.
חיים כץ: הוועד חוזר לעבודה.
חיים כץ: נשב, נראה אם אנחנו יכולים לקדם את הפילוט שלך באמצעות שירות התעסוקה.
חיים כץ: תן לנו גם להפעיל לחצים על משרד הכלכלה, שמשום מה לא בא לפה, ועל משרד האוצר.
חיים כץ: אני מקווה שאתה מסכים למה שאני מבקש ממך.
<שרגא ברוש: הסכמתי.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו ביום שלישי, כ"א טבת, 24 בדצמבר.
שולי מועלם-רפאלי: אתמול בכ' בטבת ציינו את יום פטירתו של הרמב"ם, ואני רוצה להגיד משהו שאני מרגישה מאד מתחברת לדיון הזה גם.
שולי מועלם-רפאלי: בפתיחה של ספרו 'היד החזקה', הרמב"ם אומר שכדי להגיע לאיזון, רובנו, כנראה, האנשים הרגילים, והרמב"ם אמר את זה על עצמו, עושים איזה תהליך מקצה אחד לקצה שני, ואז מתאזנים על האמצע.
שולי מועלם-רפאלי: אני מרגישה שגם בדיונים שכבר היו לנו בנושאים שונים שנוגעים למערך בריאות הנפש, אנחנו עושים איזה שהוא תהליך שהיינו, והמערכת הייתה במקום אחד, שבנקודות מסוימות הוא נקודות קיצון.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מקווים להגיע לאיזון.
שולי מועלם-רפאלי: נשתדל שזה לא יהיה על ידי מטוטלת קיצונית מדי.
שולי מועלם-רפאלי: הדיון היום נעשה בעקבות הצעה לסדר של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, שמתנצלת שהיא תקועה בפקק, ומכיוון שיש לנו רק שעה, ביקשה שבכל זאת נתחיל את הדיון בזמן.
שולי מועלם-רפאלי: הדיון מדבר על תלונות, על אלימות והזנחה כלפי חוסים במוסדות פסיכיאטריים, כשהנקודה היא שבעצם התלונות האלה לא מגיעות, וגם אם הן מגיעות, הן בעצם לא נגמרות; לא הבירור לגביהן, לא התהליך הפלילי, לא התהליך בבתי המשפט, במשטרה, בפרקליטות.
שולי מועלם-רפאלי: איפה האכיפה של משרד הבריאות?
שולי מועלם-רפאלי: מי בכלל אחראי על המוסדות האלה?
שולי מועלם-רפאלי: אני רק אפתח ואתן כמה נתונים, ואחר כך, כיוון שחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה לא כאן, אני אבקש מד"ר גדי לובין, לפתוח עם הנתונים.
שולי מועלם-רפאלי: אני רק רוצה להגיד את הדבר הבא: 90% מהמיטות הפסיכיאטריות במדינת ישראל, נמצאות היום במערך בריאות הנפש.
שולי מועלם-רפאלי: במערך בריאות הנפש האישפוזי, וזאת נקודה שגם המערכת מבינה, שאנחנו רוצים להוריד את המספר הזה וללכת יותר ויותר לשילוב או למתן מענה אמיתי, נכון, משלב, מתאים למטופלי בריאות הנפש בקהילה.
שולי מועלם-רפאלי: אותם 90% נמצאים בבתי חולים ממשלתיים, בבתי חולים של הקופות ובשני בתי חולים פרטיים.
שולי מועלם-רפאלי: כל המסמך שקיבלנו לידינו מהמרכז למחקר ומידע של הכנסת, חקירתו של אורי שיושב פה איתנו גם וצריך להודות לו ולהוקיר תודה על המסמך המדהים הזה, נבע בעצם מאירוע שכולנו מכירים, התלונות, המקרים הקשים בבית החולים נווה יעקב והוועדה שמונתה בעקבות זה.
שולי מועלם-רפאלי: בעצם אנחנו ננסה לדבר פה על כמה רבדים.
שולי מועלם-רפאלי: רובד אחד של משרד הבריאות, רובד אחד של המערכת של המשטרה, רובד אחד של הפרקליטות, הנהלת בתי המשפט.
שולי מועלם-רפאלי: אני אגיד דבר אחד אחרון לפתיחה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: כל הניסיונות לקבל איזה שהם נתונים על תלונות, על מעמד התלונות, על מהות התלונות, בעצם נתקלים כמעט בדלת חסומה.
שולי מועלם-רפאלי: התלונות היחידות שאנחנו יודעים עליהן, זה חמש תלונות שמשרד הבריאות יודע להגיד.
שולי מועלם-רפאלי: נקודת ההנחה שלנו היא, שכנראה יש יותר ממה שאנחנו יודעים על החמש האלה.
שולי מועלם-רפאלי: לצערי, מערכת המחשוב גם בבתי המשפט, גם במשטרה, גם בפרקליטות, לא מאפשרת לעשות פילוחים.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו שמענו את זה כבר בדיון הקודם, שבו הובלנו דיון אמיתי על יצירת מחלקות מגדריות בבתי חולים פסיכיאטריים, וגם שם נתקלנו בחוסר היכולת לפלח.
שולי מועלם-רפאלי: עוד נחשוב איך אפשר לגייס את כוחות האנליטיקה הקיימים במוחם הקודח של צעירי ובוגרי ישראל, לטובת נקודות הפילוח האלה.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני אבקש מד"ר גדי לובין לפתוח, כשאני כמעט רוצה להתחיל איתך מהסוף, ולבקש שאחרי פתיחה שאתה תבחר איך לעשות אותה מבחינת נתונים, גם מספרים וגם מקצועיים של דרכי הסתכלות, מבחינתי השאלה אליך היא איך משרד הבריאות יוצר ביקורת, אכיפה.
שולי מועלם-רפאלי: מה המטרה של משרד הבריאות ביחס לאותן תלונות, שאנחנו מבינים שקיימות, ואלימות שמופעלת ברמות כאלה ואחרות במחלקות הפסיכיאטריות.
<גדי לובין: שלום לכם.
<גדי לובין: אני מודה לך על הפתיחה, שבעיני היא חשובה וראויה.
<גדי לובין: אכן, המסמך הזה ששיבחת, הוכן במסגרת הזאת באמצעות ראיונות ארוכים שביצע הכותב גם עם ד"ר ברש שיושב על ידי וגם איתי, וכך אנחנו עומדים מאחורי מעט הנתונים שיש שם.
<גדי לובין: לכן הוגשו חמש-שש תלונות למשטרה, רובן עדיין במהלך של חקירה.
<גדי לובין: אנחנו לא מבצעים חקירה מקבילה לזו של המשטרה, מטעמים מובנים, חלילה לא לפגוע במהלך החקירה של המשטרה, וכל התלונות האלה הוגשו ביזמה של מנהלי בתי החולים, או שלנו באגף, ביחד עם המנהלים.
<גדי לובין: אכן יש קושי להוציא מידע ממוחשב, אמין, על היקף התלונות ופילוח של המקור שלהן ואופי התלונות המתונות יותר.
<גדי לובין: אנחנו כן נשתדל לבצע עבודה שתיערך כמה ימים נטו, שננתח בהם כמה עשרות פניות שמצויות היום בדפים, בהרד-קופי, לפי סוגי טענות וסוגי פונים.
<גדי לובין: ואני יכול להגיד אבל, כללית, שיש תלונות לעתים על יחס לא נאות - מיד אני אתייחס לזה – יש תלונות על טיפול תרופתי ללא קבלת מידע, על תופעות לוואי שלכאורה מסגירים החלטה רפואית לא נכונה.
<גדי לובין: ספקטרום רחב של טענות ותלונות.