GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: שר האוצר לא מכיר את שרת הבריאות?
<רן סער: אנחנו מרגישים כילדים יתומים במשרד הבריאות.
<רן סער: אנחנו לא מרגישים שיש מישהו שנלחם את מלחמת הקופות.
<רן סער: אגב, בימים האחרונים, גם אלי וגם אני יצאנו לתקשורת.
<רן סער: אני, מבחינתי, שוכב על הגדר, בשביל משרד הבריאות, בשביל האזרחים, כדי להביא עוד כסף.
<רן סער: המלחמה שלי היא לא מלחמה נגד משרד הבריאות.
חיים כץ: המלחמה שלך היא למען הציבור.
<רן סער: גברתי שרת הבריאות, אנחנו נלחמים כדי לעזור לך להביא יותר כסף ממשה ברסימנטוב, שעושה את עבודתו נאמנה.
<רן סער: אותו משה ברסימנטוב, שיושב פה, אמר לי באופן אישי ולדעתי אמר גם בפאנלים, שקופות החולים הן הגופים היעילים ביותר במערכת הציבורית הישראלית.
<רן סער: אכן זה כך וזה כל קופות החולים, כל אחת עם הבעיות שלה.
באסל גטאס: כמה אחוז מהתקציב שלך הולך לתרופות?
באסל גטאס: כמה להנהלה?
<רן סער: במדינת ישראל 40% מהכסף הולך לאשפוז.
<רן סער: במכבי הולך קצת פחות.
<רן סער: כ-20% הולכים לתרופות, כ-20% הולכים לרופאים עצמאיים בקהילה.
<רן סער: שאר הכסף שנשאר וזה לא הרבה הולך להנהלה, לפרסום.
<רן סער: גם שכר.
מיקי רוזנטל: היתה טענה על הפרסום, תגיד את הנתונים.
<רן סער: אני תכף אתייחס לפרסום.
עדי קול: גם שכר בחוזים אישיים.
<רן סער: לדעתי אנחנו הגענו לקו אדום.
<רן סער: לפני 15 שנים למכבי היו שומנים.
<רן סער: למכבי היו שומנים.
<רן סער: היא היתה קופה פרטית פעם והיו לה שומנים.
<רן סער: הורידו את השומנים, מכרו את הנכסים, התייעלו.
<רן סער: אבל היום אנחנו מתחילים לפגוע בבשר החי וזה דבר שאנחנו לא מוכנים לעשות אותו.
<רן סער: אני לא מוכן לפגוע יותר בשירות הרפואי, פשוט לא מוכן.
<רן סער: אני אומר לכם, ואמרתי את זה גם בתקשורת.
<רן סער: אני מזמין את שרת הבריאות ואת מנכ"ל משרד הבריאות שיגידו לי איפה לקצץ.
<רן סער: בילדים אוטיסטים?
<רן סער: בהתפתחות הילד?
<רן סער: בנשים בהריון?
<רן סער: בחולי סרטן?
חיים כץ: תקצץ בפגיה.
מיקי רוזנטל: הגירעון שלו הכי קטן כי אין לו פגיה, הוא לא הרבה בפריפריה, הוא עובד בעיקר במרכז.
מיקי רוזנטל: החיים שלו הרבה יותר טובים מקופת חיים כללית.
חיים כץ: יחד עם זה, יש לו גירעון וזה לא בסדר.
חיים כץ: אלא אם כן, ההתנהלות שלו לא בסדר.
חיים כץ: הוא אומר שההתנהלות שלו טובה.
<רן סער: על-פי מר ברסימנטוב ואחרים, ההתייעלות של קופות החולים וגם של מכבי היא טובה ויעילה.
<רן סער: אנחנו לא מוכנים יותר לפגוע בחולים.
<רן סער: צריכים לעשות פה איזה שינוי.
<רן סער: השיטה עובדת בצורה הזאת: המדינה שוחקת את מערכת הבריאות ואת קופות החולים וכל 3 שנים היא עושה הסדר ייצוב.
<רן סער: הסדר הייצוב זה מן מקח וממכר בין הקופות לבין האוצר.
<רן סער: משרד הבריאות בדרך-כלל לא מעורב בעניין הזה.
<רן סער: מגיעים לאיזו פשרה.
<רן סער: הפשרה היא מאוד משונה.
<רן סער: אנחנו פה בכנסת של מדינת ישראל.
<רן סער: הפשרה היא כזאת: נותנים לך סכום מזומן, שהוא לא מכסה שום דבר על הבסיס.
<רן סער: זאת אומרת, שברגע שגמרנו את הסכם הייצוב של 2011, 2012, 2013, אנחנו עומדים לפתחו של 2014.
<רן סער: אלי אמר שאין לו מושג מה יהיה בשנה הבאה.
<רן סער: אני יודע שלפי הטייס האוטומטי הנוכחי, אני בגירעון של 700 מיליון.
<רן סער: אלי אמר שהוא בגירעון של 1.6 והקופות הקטנות יגידו לך שהן כבר לא משלמות לבתי חולים חודשים ארוכים ורבים.
<רן סער: אנחנו לא יודעים כי זאת השיטה.
<רן סער: נותנים לך כסף מזומן ואחרי זה מתחיל הדיון לגבי השנים הבאות, שבדרך כלל הוא נגמר כמה שנים לאחר מכן.
<רן סער: קשה לתכנן, קשה לעבוד כך, קשה לנהל כך מערכת.
<רן סער: יתרה מזאת, כשאתה חותם על הסדר הייצוב, אתה גם חותם שאתה לא תתבע יותר ואתה תוותר על כל הבג"צים שלך.
<רן סער: אני לא בטוח שזה ראוי למדינה דמוקרטית כמו מדינת ישראל.
<רן סער: זה בטוח חוקי אבל זה לא כל-כך טוב.
<רן סער: זאת אומרת, תופסים אותך במקום עדין ואומרים לך: קח כסף.
<רן סער: בלית ברירה, כמו אותו טובע שמרים את הראש מעל המים ורוצה קצת אוויר.
<רן סער: אני מציע, אחת ולתמיד.
<רן סער: אני לא רוצה כסף נוסף.
<רן סער: קחו את מדד הדמוגרפיה וההזדמנות ותנו לנו אותו באופן מלא.
<רן סער: אז אנחנו נדע שזה התקציב שעומד לרשותנו.
<רן סער: אני לא רוצה כיסוי של שום גירעונות עבר, אני לא רוצה כלום.
<רן סער: אני חוזה פני עתיד.
<רן סער: זה המצב היום, תנו לי רק את הממד המלא הזה בלי שום דבר אחר.
<רן סער: אני חי טוב עם זה.
<רן סער: לפחות אני יודע שאני מקבל בעבור ההזדקנות וגידול האוכלוסייה.
חיים כץ: מה תעשה עם העבר, תתייעל?
<רן סער: אני מתייעל כל הזמן.
<רן סער: נמכור עוד כמה נכסים, נסתדר.
<רן סער: אני מסתכל קדימה.
<רן סער: אני לא מוכן לשבת סוף דצמבר, בלי לדעת מה התקציב שלי לשנת 2014, בלי שום יכולת לתכנן.
<רן סער: אני אפילו לא יודע איפה לקצץ.
<רן סער: אני יודע שבמצב הנתון היום יש לי פחות 700 מיליון שקלים, שזה 6%-7% מתקציב הקופה, שזה משהו שאי-אפשר לגשר עליו.
<רן סער: לכן, תנו לי את המדד הדמוגרפי המלא, ואני חושב שאני מסתפק בזה.
חיים כץ: מה זה אומר שיש לך פחות 700 מיליון?
<רן סער: אני לא רוצה להיות שלמה המלך ואני לא רוצה להחליט אם אני לא נותן פה או לא נותן שם.
<רן סער: שיגיד לי משרד הבריאות איפה לא לתת.
<רן סער: שלא יגיד לי וישלח לי כל מיני חוזרים של שיפור שאני בעד, כמו שאמר אלי.
<רן סער: אם שולחים לי חוזר על פיזיותרפיה ואני צריך לתת יותר פיזיותרפיה, אז אני צריך לתת פחות במקום אחר כי אין לי את הכסף הזה.
<רן סער: לכן, אני אומר לכם שוב.
<רן סער: כל הקופות נמצאות במצב שמהיום והלאה נצטרך וניאלץ לפגוע בבשר החי.
<רן סער: אני מוכן לוותר.
<רן סער: שיגיד לי מנכ"ל משרד הבריאות איפה לקצץ.
<רן סער: שלא יגיד לי שאני לא יעיל כי כולם אומרים לי ולכל הקופות שאנחנו יעילים.
<רן סער: מעבר לדמגוגיה, בסופו של דבר כולנו רוצים לתת שירות רפואי טוב.
<רן סער: הבית הזה, לדעתי, צריך לדאוג שהתקציבים הראויים יגיעו ולא בהכרח להזמין איזה כסף מזומן.
<רן סער: צריך לסדר את הנוסחאות בצורה כזאת שנוכל לתכנן.
<רן סער: חוסר היכולת הזאת לתכנן היא הכי קשה.
באסל גטאס: יש לי שאלה לגבי שקיפות ומידת הביקורת שלכם.
באסל גטאס: אם אני מסתכל על הדוח הכספי של קופת החולים, ההוצאות הישירות הקשורות לתרופות, לטיפולים, הן מוכחות?
באסל גטאס: אפשר לבדוק אותן?
<רן סער: בוודאי.
באסל גטאס: אני יודע שתגיד בוודאי.
באסל גטאס: השאלה, האם כאשר את במשא ומתן עם משרד הבריאות אתה אומר לי: זאת ההוצאה השנתית שלי באופן ישיר.
באסל גטאס: כדי לטפל ברמה סבירה בבריאות של החברים אני מוציא כך וכך כסף.
באסל גטאס: אתה יכול להוכיח לו את זה?
באסל גטאס: שהוא משלם לך פחות ממה שאתה מוציא?
<רן סער: אנחנו בביקורת מאוד הדוקה של כל המערכת והכול שקוף וכל הנתונים שקופים.
<רן סער: אני אחזור עוד פעם: 40% בתי חולים, קצת יותר מ-20% תרופות.
<רן סער: אחרי זה אתה צריך לשלם לכל שדרת הרפואה שלך ובכלל.
<רן סער: בסופו של יום רוב ההוצאות קשיחות ויש מעט מאוד גמישות במערכת.
באסל גטאס: במקום לעשות איתכם משא ומתן יתנו לכם את מה שאתם משלמים?
באסל גטאס: האם חשבתם ללכת למודל הזה?
חיים כץ: אנחנו עוזבים את החדר בעוד 25 דקות ואנחנו רוצים לנסות לקדם.
חיים כץ: אנחנו נקבע דיון לעוד שבועיים בתשע בבוקר.
חיים כץ: הרב ליצמן, בבקשה.
יעקב ליצמן: סתם עצה טובה.
יעקב ליצמן: תפסיקו לשבח את מר ברסימנטוב, יפטרו אותו.
חיים כץ: יש לי חדשות בשבילך.
חיים כץ: הוא לא יגמור את שנת 2014, הוא ילך לבד.
חיים כץ: כמו כל פקידי האוצר הטובים, קמים הולכים.
אילן גילאון: הגיע הזמן להקים משרד אוצר פרטי.
יעקב ליצמן: תתפלאו לשמוע שמערכת הבריאות בארץ טובה.
יעקב ליצמן: תגידו מה שתגידו.
עדי קול: זה בגלל שהרופאים והאחריות שלנו טובים.
יעקב ליצמן: גם את זה אני אגיד.
יעקב ליצמן: עם כל החסרונות, המערכת טובה.
יעקב ליצמן: שנית, כל תקופה, כל כמה שנים, האוצר יכריח את הקופות להגיע לתכנית הבראה כי הוא רוצה לשמור עליהם שיתכופפו אליו.
יעקב ליצמן: לא יעזור לכם כלום.
יעקב ליצמן: השיטה היא שכל אחד חייב להיות בגירעון, יצטרכו להגיע לאדום, להתכופף, לשאול: מה אני מקבל?
יעקב ליצמן: ואז הוא יכניס לכם כמה עיזים באמצע עם כל מיני הסדרים למיניהם.
יעקב ליצמן: אתם יודעים שאני יודע על מה אני מדבר.
יעקב ליצמן: מה החריג הפעם?
יעקב ליצמן: יגידו לי: היית פעם סגן שר הבריאות, מדוע לא תיקנת את זה?
יעקב ליצמן: סגן שר האוצר יעלה למעלה ודבר ראשון הוא יגיד את זה, אני מכיר אותו.
יעקב ליצמן: אני אגיד לכם שני הבדלים.
יעקב ליצמן: לא קרה דבר כזה שכרגע גמרו הסכמי ייצוב ל-2011-2013, קיבלו 1.1 מיליארד שקלים ייצוב לבתי חולים לחובות.
יעקב ליצמן: אבל, לא אומרים לכם שהשאירו 900 מיליון שקל חובות בבנק אחרי הייצוב.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, הוא כבר אומר לכם, רבותיי, עוד שנה תגיעו אלי עוד פעם.
יעקב ליצמן: לא שלוש שנים, עוד שנה תגיעו אלי עוד פעם.
יעקב ליצמן: מתחילים עכשיו ב-900 מיליון שקל.
יעקב ליצמן: זה לא היה אף פעם כזה מצב שהתחילו בגירעון כזה של 900 מיליון שקלים מייד אחרי הייצוב.
יעקב ליצמן: נדמה לי שאני יודע את הנתונים ואני די מדייק בנתונים.
יעקב ליצמן: הדבר השני שצריך לדעת הוא ש-42% מהתשלומים לבתי החולים באים מקופות החולים.
יעקב ליצמן: זאת אומרת שאם קופת החולים במשבר, בתי החולים מתחילים להיות במשבר.
יעקב ליצמן: אם קופות החולים לא ישלמו, כמו שמכבי בימים אלו ואולי גם קופות חולים אחרים, אז בתי החולים יתמוטטו.
יעקב ליצמן: אני לא רוצה לדבר על בית חולים הדסה וזה עלול לקרות לעוד בתי חולים.
יעקב ליצמן: לכן אנחנו צריכים לעשות סטופ לכל הדבר הזה.
יעקב ליצמן: הקיצוצים והחסכונות שדורשים מקופות החולים גם זה מסוכן.
יעקב ליצמן: כי הם לא יעשו את זה ברמת אביב, בגדרה, בחדרה ובכל המקומות האלה.
יעקב ליצמן: הם יעשו את זה בפריפריה איפה שאין הרבה קונים.
יעקב ליצמן: זאת אומרת, יתחילו שם בחיסכון.
יעקב ליצמן: לא יעשו את החיסכון במקומות שכדאי להם.
חיים כץ: יכול להיות שהם יסגרו מיון קדמי בקרית שמונה?
יעקב ליצמן: משרד הבריאות משלם על זה.
מיקי רוזנטל: זה לא שייך אליהם.
מיקי רוזנטל: זה דיון נפרד.
חיים כץ: הם הולכים לסגור.
חיים כץ: הם אומרים שתושבי קריית שמונה לא שווים מיון קדמי.
חיים כץ: הם רגילים לקטיושות, הם לא צריכים מיון קדמי.
יעקב ליצמן: חיים, אל תיסחף.
יעקב ליצמן: אני לא סגן שר ולא מנכ"ל.
יעקב ליצמן: אני אגיד לך את האמת.
יעקב ליצמן: רבותיי, הוא חייב לתת השתתפות.
יעקב ליצמן: 30% העירייה חייבת לתת השתתפות, הוא מסרב לתת את זה.
יעקב ליצמן: כל מקום נותן השתתפות 30% והוא לא משלם את זה, שלא יספרו לכם סיפורים.
יעקב ליצמן: אני יודע בדיוק מה קורה בקרית שמונה, זה לא הדיון כרגע.
חיים כץ: נעשה את זה בצפת.
יעקב ליצמן: אני בעד שיעשו את זה בכל מקום שאין בו בית חולים.
יעקב ליצמן: התחלתי לעשות את זה ב-12 מקומות.
יעקב ליצמן: מה שמפריע לי השנה זה כך: אני לא זכיתי בתקופתי שמשרד הבריאות יקבל תוספת תקציב גדולה.
יעקב ליצמן: קיבלתי פה ושם.
יעקב ליצמן: קיבלתי עבור השיניים.
יעקב ליצמן: השנה לא נתנו.
יעקב ליצמן: אני מקווה ששרת הבריאות תקבל את בקשתי שהילדים לא צריכים לסבול בגיל 12 עד 14.
יעקב ליצמן: אבל, היא קיבלה תוספת משמעות של כ-3 מיליארד שקל.
יעקב ליצמן: נניח שזה עבור תוספת שכר הרופאים.
יעקב ליצמן: אגב, גם אצלי היתה תוספת שכר לרופאים.
יעקב ליצמן: גם אני סיפרתי את זה ולא קיבלתי תוספת.
יעקב ליצמן: נניח שיש כל מיני תוספות.
יעקב ליצמן: 3 מיליארד שקלים זה מספיק כסף לאזן וליישר את הגב של קופות החולים.
יעקב ליצמן: לכן, לדעתי, הגיע הזמן.
יעקב ליצמן: ביקשתי בשאילתה לבקש פירוט מה היתה החלוקה של ה-3 מיליארד שקלים.
יעקב ליצמן: אני בטוח שהיא עשתה את זה ביושר לפי השקפת העולם שלה, זה בסדר גמור.
יעקב ליצמן: אבל אני צריך לדעת אם זה לא במקום קופות החולים, שלדעתי ניתן היה להציל.
יעקב ליצמן: בלי תוספת כסף חדש ממשרד האוצר, לא יהיה פתרון.
עדי קול: לא התייחסנו לדבר אחד.
עדי קול: ב-2015 כל מערכת בריאות הנפש עוברת אליכם.
עדי קול: איך אתם מתכוונים להתמודד עם זה?
מיכל רוזין: התשובה בגוף השאלה.
<ניסים אלון: אני מנכ"ל קופ"ח לאומית.
<ניסים אלון: אני אשתדל לדבר קצר ולא לחזור על הדברים.
<ניסים אלון: קופות החולים זה המנוע המרכזי של מערכת הבריאות הישראלית.
<ניסים אלון: קופת החולים היא המנוע המרכזי של מערכת הבריאות הישראלית.
<ניסים אלון: אנחנו נותנים את כל שירותי הרפואה בקהילה, אנחנו אלה שקונים שירותים מהספקים הרפואיים, אנחנו אלה שקונים תרופות מחברות התרופות ומספקים למטופלים שלנו.
<ניסים אלון: כשחסר לנו דלק, המנוע מקרטע.
<ניסים אלון: המנוע מקרטע.
<ניסים אלון: אנחנו מוסדות ללא כוונת רווח.
<ניסים אלון: אין לנו בעלי מניות, אנחנו לא מחלקים דיבידנדים.
<ניסים אלון: אנחנו המצטיינים של מערכת הבריאות הישראלית, גם לפי ה-OECD, שהיום אחר הצהריים הציג את הנתונים שלו.
<ניסים אלון: אנחנו לא טייקונים, אנחנו לא עושים תספורות לאף אחד.
<ניסים אלון: עושים לנו תספורות.
חיים כץ: מה רע בטייקונים?
<ניסים אלון: אני בעדם, אני לא נגדם.
<ניסים אלון: אמרתי שכמו שיש טייקונים שעושים תספורות, הממשלה עושה לנו תספורת.
חיים כץ: הממשלה עושה תספורות לכולם כמו הטייקונים.
חיים כץ: אני יכול לתת לכם אג"חים של הממשלה, שלא היו סחירות והיא לא שילמה אותם.
<ניסים אלון: אדוני, לא היינו פה ב-2008, 2009 ו-2010 כי היינו מאוזנים בתקציב.
<ניסים אלון: קיבלנו בונוס על התנהלות, על הצטיינות בהתנהלות תקציבית.
<ניסים אלון: שיפרנו את השירות, שינו את המשטר התאגידי, הכול היה נפלא.
<ניסים אלון: נשאלת השאלה מה קרה ב-2011?
<ניסים אלון: את נושא השחיקה הדמוגרפית אסביר לא באחוזים, לא במספרים, בבני אדם.
<ניסים אלון: זה כאילו שאומרים שעיר בת 75,000 נפשות, כמו לוד, לא מקבלת שירותים, אפס תקציב.
<ניסים אלון: שואלים: איך אתה מסתדר?
<ניסים אלון: אומרים: קח את רמלה .
<ניסים אלון: שנה הבאה הרצליה מקבלת אפס תקציב.
<ניסים אלון: מה אתה עושה?
<ניסים אלון: קח קצת מתל-אביב, קח קצת מנתניה.
<ניסים אלון: שנה אחרי זה גם חדרה לא מקבלת תקציב.
<ניסים אלון: אני עושה המחשה כדי שתבינו מה המשמעות של השחיקה הדמוגרפית.
<ניסים אלון: זה 400,000 שקלים במערכת, זה כמו 75,000 אנשים.
<ניסים אלון: זה תינוקות חדשים שנולדים, עולים חדשים שמגיעים לארץ.
<ניסים אלון: תארו לכם בדמיון שהם היו מרוכזים בעיר אחת וכל קופות החולים מקבלות עליהם אפס תקציב.
<ניסים אלון: איך אנחנו מסתדרים?
<ניסים אלון: אנחנו לוקחים מערים אחרות.
<ניסים אלון: כך כל שנה, עוד עיר בת 75,000 תושבים.
<ניסים אלון: זאת המשמעות ומכאן השחיקה.
<ניסים אלון: קחו את סוגיית מחירי האשפוז.
<ניסים אלון: כשמחיר הקוטג' עלה היתה פה סערה.
<ניסים אלון: ממשלת ישראל במו ידיה מעלה את מחיר האשפוז כל שנה מ-2011 ב05%-6%.
<ניסים אלון: אנחנו מפוצים על 3%, על 40% בערך מההוצאה שלנו, שזה עוד עיר בת 75,000 תושבים שלא מקבלת תקציב.
<ניסים אלון: זאת המשמעות בבני אדם.
<ניסים אלון: איך מסתדרים?
<ניסים אלון: מה אנחנו עושים?
<ניסים אלון: אנחנו מתמרנים.
<ניסים אלון: הסיבה שהמחירים בבתי החולים עלו הם שהסכמי שכר הרופאים עלה.
<ניסים אלון: לא אנחנו חתמנו על ההסכמים, הממשלה.
<ניסים אלון: הממונה על השכר חתם על הסכמים.
<ניסים אלון: אנחנו חייבים עליהם.
<ניסים אלון: מה, לא נשלם לרופאים ולאחיות?
<ניסים אלון: אנחנו משלמים להם לפי ההסכמים הקיבוציים.
<ניסים אלון: אין לנו ברירה ואנחנו לא מפוצים על-כך.
<ניסים אלון: יש דברים נוספים שחבריי דיברו ואני לא אחזור.
<ניסים אלון: יש פגיעה בעיקר בזמינות הבריאות.
<ניסים אלון: צריך לומר מילה טובה לפקידות המקצועית.
חיים כץ: בהסכם האחרון בתקציב, אנחנו הקפאנו 1% בשכר.
חיים כץ: אתה משאיר את זה בשכר או מעביר לאוצר?
<ניסים אלון: לא, זה חוסך לנו.
חיים כץ: אתה משאיר את זה אצלך.
<ניסים אלון: כן.
<ניסים אלון: אבל זה רק במנהל, אדוני.
<ניסים אלון: על הרופאים זה לא חל וההוצאה המרכזית זה הרופאים.
<ניסים אלון: אנחנו עושים הכול כדי לא לפגוע בחולים.
<ניסים אלון: תגידו, איך הדבר הזה נוסע?
<ניסים אלון: איך הדבר הזה עובד?
<ניסים אלון: אומרים קריסה, המערכת עובדת.
<ניסים אלון: הפקידות המקצועית, לטובתה ייאמר, שאת החשבונות שמגישים לנו בתי החולים הממשלתיים הם לא גובים.
<ניסים אלון: אם הם היו גובים את החשבונות, המערכת היתה מפסיקה לעבוד.
<ניסים אלון: אני מקווה שהם גם לא יגבו.
<ניסים אלון: אני שואל: מה אתם רוצים שאני אעשה?
<ניסים אלון: אומרים לי: תשמע נסים, אומרים שאתה מנכ"ל עשר, מנכ"ל תותח.
<ניסים אלון: אני אומר להם שכשהייתי קצין בתותחנים, כשמישהו היה יורה פגז והיה מפספס קצת, היינו מתקנים קצת.
<ניסים אלון: כשהיה יורה באאוט, ב-4-5 קילומטר, התשובה בקשר היתה לבדוק נתונים.
<ניסים אלון: אני אומר לממשלה שלי: חבר'ה, תבדקו נתונים.
<ניסים אלון: יש פה אאוט בנושא של התקציב של מערכת הבריאות הישראלית.
חיים כץ: גברתי השרה, בבקשה.
יעל גרמן: קודם כל, אני רוצה להצטרף לדבריו של יעקב ליצמן ששימש בתפקידי ממש לפני.
יעל גרמן: מערכת הבריאות היא מערכת מצוינת ומצטיינת.
יעל גרמן: לא רק אנחנו אומרים את זה.
יעל גרמן: אומרים את זה ב-OECD, אומרים את זה בכל העולם.
יעל גרמן: באים ללמוד מאתנו, מדרגים אותנו באחד המקומות הגבוהים בעולם באיכות החיים, בתוחלת החיים, בתמותת תינוקות, בניתוחי לב, בפרוצדורות רפואיות וביעילות.
יעל גרמן: בעניין היעילות לא רק ה-OECD נותן לנו את אחד המקומות הגבוהים וגם אתר בלומברג מיקם אותנו בקום הרביעי.
יעל גרמן: זה נכון, יכולים לבוא ולומר: למה זה יעיל?
יעל גרמן: מפני שתוחלת החיים גבוהה, תמותת תינוקות נמוכה, איכות הרפואה גבוהה וההוצאה הציבורית נמוכה.
יעל גרמן: ראשית, אני חייבת לומר שכל הכבוד למדינת ישראל שעד היום הצליחה בהוצאה כזאת להחזיק מערכת כפי שהיא מחזיקה.
יעל גרמן: זה קודם כל.
יעל גרמן: אני חושבת שצריך גם לדעת להכיר בעובדות.
יעל גרמן: אמר בצדק ובכנות רבה אלי דפס.
יעל גרמן: גירעון לא נולד היום, לא נולד לפני 9 חודשים וגם לא נולד לפני 4 שנים, בזמנו של הרב ליצמן.
יעל גרמן: זהו גירעון מצטבר שנובע מהשיטה.
יעל גרמן: יכול להיות – אלי, אני חושבת שרמזת על-כך וגם עם רן אני לפעמים מדברת על-כך.
יעל גרמן: יכול להיות שצריך לשנות את השיטה ואני אקדיש לזה כמה מילים.
יעל גרמן: לפני כן, כמה עובדות.
יעל גרמן: אני נכנסתי ממש לפני התקציב ובכל זאת צללתי כדי להבין בתקציב.
יעל גרמן: הצלחנו, מה שלא הצליחו במשך שנים, להכניס מאות מיליוני שקלים לקופות.
יעל גרמן: אולי זה היה מאוחר מידי, אולי צריך היה לעשות את זה קודם.
יעל גרמן: ראשית, עדכנו את מדד הדמוגרפיה שהיה 1.2% ל-1.55% ו-1.6% במשך השנים הבאות.
חיים כץ: למה לא 2%?
יעל גרמן: היה 1.2%.
חיים כץ: הדמוגרפיה גדלה ב-2%?
חיים כץ: כן, אבל את השרה.
חיים כץ: את תסיימי.
חיים כץ: שנייה, אבל אני לא עובד אצלך.
יעל גרמן: גם אני לא אצלך, לצורך העניין.
יעל גרמן: אז אני אסיים את דבריי.
חיים כץ: השאלה אליך היא: למה לא 2%?
חיים כץ: את יודעת שאת מכניסה אותם לגירעון מתמשך כל שנה.
יעל גרמן: עדכנו את מדד יוקר הבריאות.
יעל גרמן: לראשונה הוספנו למדד יוקר הבריאות ב-2013 75 מיליון וב-2014 75 מיליון.
יעל גרמן: אתם יודעים יפה מאוד שאתם קיבלתם כבר היום את התמיכות לפי מדד יוקר בריאות של תוספת של 75 מיליון.
יעל גרמן: זאת תוספת משמעותית.
יעל גרמן: המשמעות שלה להסכם 2014-2016 היא למעלה ממיליארד שקלים, כאשר אנחנו משכללים את זה אחד על השני.
יעל גרמן: אתם יודעים זאת.
יעקב ליצמן: נשאר עוד 900 מיליון שקלים.
יעל גרמן: נכון, אתה צודק.
יעל גרמן: אני מייד אגיע לזה.
יעל גרמן: נכון שהתוספות האלו יעצרו את השחיקה ואנחנו נראה את התוצאות שלהם ב-2015-2016.
יעל גרמן: השחיקה תיעצר.
יעל גרמן: אם יהיה לנו זמן, נראה את הגרף שמראה איך באמת הפער גדל.
יעל גרמן: גם בגלל הסכמי הרופאים המבורכים, גם בגלל הפערים במדד הדמוגרפיה, גם בגלל הפערים בין ההוצאות האמיתיות לבין מדד יוקר ה בריאות.
יעל גרמן: הכול נכון, אבל התוספות שאנחנו הבאנו למערכת, התוספות המאוד משמעותיות להסכם 2014-2016, יעצרו את השחיקה.
יעל גרמן: עדיין, אני מסכימה, יש בור שקיים וצריך לראות איך סותמים אותו.
יעל גרמן: אמר הרב ליצמן שהסכמי הייצוב חלקם נחתמו רק ב-2013, כאשר הם היו צריכים להיחתם ב-2011.
יעל גרמן: אם אנחנו כבר לקראת הסכם ייצוב חדש תלת שנתי 2014-2016 – אני מאוד מקווה ואפילו בטוחה, שהסכם הייצוב ייחתם ב-2014, מה שיקדים את הקטסטרופה שקרתה בגלל שקיבלתם את הכספים מאוחר.
יעל גרמן: כמו שאמרתי, צריך לחשוב גם איך אנחנו סותמים את זה.
יעל גרמן: אני חייבת לומר.
יעל גרמן: יש כאלה שאומרים שאנחנו נמצאים באיזו עויינות, או איזו מלחמה עם האוצר.
יעל גרמן: יש לנו מזל שבאוצר יושבים אנשים שמבינים בבריאות, יש לנו מזל שיש לנו שם עם מי לדבר.
יעל גרמן: אוי ואבוי אם זה היה אחרת.
יעל גרמן: להערכתי, אם האוצר, במיוחד היום, גם עם האנשים שיושבים פה וגם עם האנשים שממונים עליהם מלמעלה, ניתן לדבר ואפשר יהיה, לדעתי, להגיע תוך כדי בקשה גם מכם להתייעל.
מיכל רוזין: מה עוד את רוצה שהם יעשו?
מיכל רוזין: 75 מיליון - - -
יעל גרמן: גם בפנטגון ניתן לייעל.
יעל גרמן: המערכת היעילה ביותר בעולם, עדיין ניתן לשבת ולראות איך מתייעלים.
יעל גרמן: אני לא מתנערת מאחריות.
יעל גרמן: אני אומרת שיישרנו את הקו.
יעל גרמן: אנחנו עדיין צריכים למצוא איך אנחנו סוגרים את הפער.
יעל גרמן: אני רוצה לומר מילה אחרונה, על מה שאמרתי בכנסת קיסריה ואני חייבת לדבר על כך.
יעל גרמן: יכול להיות שכל השיטה דורשת שינוי.
יעל גרמן: יכול להיות שהשיטה היתה נכונה בזמנה.
יעל גרמן: אני סבורה שמן הראוי שנשב ונראה איך ניתן אולי לשנות את שיטת התמחור ובכלל את כל שיטת העברת התקציבים, כך שיהיה לנו תמחור מאוד מסודר לכל פרוצדורה בבית חולים.
יעל גרמן: יהיה לנו תמחור לכל הליך שקיים.
יעל גרמן: משהו כמו באוסטרליה, שיש שם 20,000 פרוצדורות.
יעל גרמן: לא כמו היום שיש את ה- CAPועל ה-CAP הנחות.
יעל גרמן: בשיטה הזאת, גם בתי החולים סובלים וגם אתם, תלוי אם עשיתם הסכמים טובים או לא טובים.
יעל גרמן: אם עוד מקפיאים לכם את ההסכמים, אז בוודאי שמי שעשה הסכם טוב הרוויח ואז בית החולים הפסיד ולהיפך.
יעל גרמן: יכול להיות שראוי לשבת ולחשוב על זה.
יעל גרמן: אז בתי החולים ידעו מלכתחילה איך לתכנן את התקציבים.
יעל גרמן: אתם, דרך אגב, תהיו אדישים לאיזה בית חולים אתם נותנים ואז אפשר יהיה אולי לפתוח את אזורי האשפוז.
באסל גטאס: מתי זה יקרה?
באסל גטאס: מה שאת אומרת זאת רפורמה שלמה.
יעל גרמן: בשביל מה אני נמצאת כאן?
יעל גרמן: אני מדברת כשרה.
יעל גרמן: אני אומרת שמן הראוי לשבת ולחשוב על שינוי של השיטה.
יעל גרמן: אנחנו נתחיל לחשוב על זה.
יעל גרמן: זה לא יהיה היום ולא מחר.
יעל גרמן: בשנה הקרובה נצטרך למצוא איך סוגרים פערים ותוך כדי כך גם לחשוב על שינוי שיטה.
חיים כץ: מר משה ברסימנטוב.
מיכל בירן: שיתנו תשובה איך 75 מיליון זה מדגדג 5 מיליארד?
חיים כץ: היא יודעת שלא מדגדג.
יעל גרמן: תשאלי אותם.
מיכל בירן: אני שאלתי אותם.
יעל גרמן: הם קיבלו תוספת לשלוש שנים של מיליארד שקל.
מיכל בירן: עדיין, גם מיליארד שקלים מתוך 3 מיליארד גירעון שיהיה ב-2014 – אמנם לא עשיתי תואר במתמטיקה אלא רק את ההשכלה התיכונית שלי, אבל זה לא מסתדר.
חיים כץ: שמעת את הטענות של חברי הכנסת.
חיים כץ: גם השרה מבינה שהכסף שהיא מביאה עכשיו לא יפתור את הגירעון.
חיים כץ: שמעת את מנהלי הקופות.
חיים כץ: האוכלוסייה גדלה ב-2% לשנה.
חיים כץ: כל שנה אתה שוחק אותם ב-0.5%, 0.4%, לא משנה.
חיים כץ: מה אתה עוד יכול לעשות - - -
אילן גילאון: תגיד לי, שהוא שמפיל כל חצי שנה את החוק הזה של הקפיטציה?
חיים כץ: מה אתה יכול עוד לעשות לפני שאתה עוזב את משרד האוצר.
אילן גילאון: יכול להיות שסדר העדיפויות של תקציב הבריאות - - - חיים, כבר הייתי מאה פעמים בדיון הזה.
אילן גילאון: בסוף לוקחים את ברסימנטוב.
אילן גילאון: הוא לא צריך לענות על זה.
אילן גילאון: יותר אנשים מתים מלחץ דם ומסוכרת מאשר מגרעין איראני.
אילן גילאון: צריך להבין את הקונספציה.
אילן גילאון: אם לא רוצים לעשות סדר, אפשר לדבר מאה שנים פה וברסימנטוב - - -
חיים כץ: מה אתה יודע לעשות על-מנת להעלות את תוחלת החיים?
חיים כץ: למה להגדיל את הגירעון?
חיים כץ: למה אתה משאיר 0.4%, תעשה 1% לפני שאתה הולך.
חיים כץ: יש לך משימה.
<משה ברסימנטוב: ננצל את הבימה כדי להכחיש.
חיים כץ: אתה לא הולך ב-2014?
<משה ברסימנטוב: אין לי תכניות ללכת ב-2014.
<משה ברסימנטוב: אם עדיין ירצו אותי, אני אשאר.
<משה ברסימנטוב: יש הרבה מה לומר על מה שנאמר פה.
<משה ברסימנטוב: אני אשתדל גם להיות קצר.
חיים כץ: קצר לא משנה, תביא את הכסף.
<משה ברסימנטוב: צריך להתחיל ולומר שהדרך הבטוחה לגרום לקריסת מערכת הבריאות הישראלית היא לומר בכל מקום ובכל פורום שהמערכת קורסת.
<משה ברסימנטוב: אם יש משהו שמבריח אנשים מהמערכת ומוריד את רמת האמון במערכת, זה שאומרים את זה.
יעקב מרגי: אין לנו אלטרנטיבה אחרת.
<משה ברסימנטוב: אני לא אומר את זה כדי שלא נתמודד עם בעיות.
מיקי רוזנטל: אתם מובילים לקריסה.
<משה ברסימנטוב: אני אתייחס לכל.
<משה ברסימנטוב: אני לא אומר את זה כדי שבסוף אנחנו ננסה להסיט את הדיון למקום אחר.
<משה ברסימנטוב: בשנים האחרונות וביתר שאת, בהסכם התלת שנתי לשנים 2014-2016, בוצעו פעולות באופן תשתיתי, שנועדו לשפר את המערכת בהרבה מאוד היבטים שהיו חלק מגורמי השחיקה של המערכת.
<משה ברסימנטוב: זה קרה גם בכוח אדם, זה קרה גם בתוספת מיטות.
<משה ברסימנטוב: הכפלנו את מספר ההכשרות גם של האחיות וגם של רופאים.
<משה ברסימנטוב: זה אחד הגורמים שהובילו גם לעליית מחירים וגם לשחיקה ברמת השירות.
יעקב מרגי: אתה עדיין בחסר.
חיים כץ: תן מספרים.
חיים כץ: מה היה?
חיים כץ: כמה יש?
חיים כץ: כמה צריך בפועל?
<משה ברסימנטוב: ניתן מספר.
<משה ברסימנטוב: מספר הרופאים שמתחילים ללמוד השנה הוא יותר מפי שניים ממספר הרופאים - - -
חיים כץ: לא מבין פי שניים – מספרים.
<משה ברסימנטוב: מתחילים השנה 750-760 רופאים.
<משה ברסימנטוב: היינו בפחות מ-350 לפני מספר שנים.
<משה ברסימנטוב: מדובר בסטודנטים שהתחילו את שנה א' בישראל.
<משה ברסימנטוב: אני לא מדבר על אלה שלומדים בחוץ לארץ.
<משה ברסימנטוב: מספר האחיות גם הוכפל.
חיים כץ: אידלמן, כמה רופאים חסרים במערכת?
חיים כץ: קשה לקבל מהאוצר נתונים מסודרים.
<לאוניד אידלמן: חסרים 1,200 כל שנה.
<לאוניד אידלמן: כל שנה צריכים להצטרף למערכת מינימום 1,200 רופאים חדשים.
יעקב מרגי: אתה מבין שהם בגירעון מובנה גם בכוח אדם.
<לאוניד אידלמן: זאת על מנת לשמור מספר נמוך שהוא 3 רופאים ל-1,000 נפש.
<לאוניד אידלמן: אלה שפועלים במערכת ולא אלה שקיבלו רישיונות.
<לאוניד אידלמן: בשנים הקרובות תהיה פרישה מאסיבית לגמלאות וצריכים להתארגן לכך.
חיים כץ: כמה גומרים את בית הספר?
חיים כץ: 300 בשנה?
<לאוניד אידלמן: במחוז דרום עלולים לא להישאר בכלל רופאים.
חיים כץ: זה בפריפריה?
חיים כץ: פריפריה לא חשוב.
<לאוניד אידלמן: חייבים לשמור על המספרים האלה כל שנה עכשיו בקפדנות.
מיכל בירן: זה שוב המשחק המתמטי.
מיכל בירן: אם חסרים 1,200 נשמח על 700?
<משה ברסימנטוב: אלה לא מספרים נכונים.
חיים כץ: היום כבר לא תסביר כלום.
חיים כץ: אתה תסביר עוד שבועיים.
חיים כץ: ביום שני בעוד שבועיים אנחנו נפגשים פה.
<רוני גמזו: כפי שמשה אמר, היום נכנסים לתוך תהליך לימודי הרפואה בישראל 750.
חיים כץ: כמה מסיימים?
<רוני גמזו: היום מקבלים רישיון בשנה קרוב ל-1,000 רופאים.
חיים כץ: כמה עוזבים את המערכת בגלל פרישת גיל?
<רוני גמזו: ד"ר אידלמן אמר שאנחנו צריכים כ-1,200-1,300 רופאים לשנה.
<רוני גמזו: זה נכון, אלה המספרים.
<רוני גמזו: כך גם קבעה ועדת חורב ב-2010.
<רוני גמזו: מאז אנחנו התחלנו לעלות.
<רוני גמזו: הגענו כרגע ל-1,000.
<רוני גמזו: אנחנו נגיע ל-1,300 תוך 3 שנים.
מיקי רוזנטל: הוא אומר 700.
<רוני גמזו: פלוס אלה שבאים מחו"ל.
<רוני גמזו: יש לנו כ-300 רישיונות של עולים חדשים פלוס תושבים חוזרים כל שנה.
<רוני גמזו: ביחד אתם מקבלים סביב 900 ומשהו רופאים בשנה.
<רוני גמזו: אלה המספרים.
<רוני גמזו: אני חייב להגיד לכם שבתוך 3-4 שנים המצוקה לא תהיה של רופאים שמתחילים.
<רוני גמזו: המצוקה תהיה במקומות להתמחות.
יעקב מרגי: מה עם האחיות?
<משה ברסימנטוב: האחיות זה הדבר השני.
מיקי רוזנטל: נעשה חוק כמו במקסיקו, שיתמחו בפריפריה, אין שום בעיה.
מיקי רוזנטל: תאמין לי, כל רופא - - -
<רוני גמזו: תשאל את ד"ר אידלמן אם הוא מסכים.
<רוני גמזו: זה לא עובר את חופש העיסוק.
מיקי רוזנטל: זה חיים של אנשים.
יעקב מרגי: רוני, תתמרץ.
שולי מועלם-רפאלי: בתמריצים הקודמים נפלנו, המערכת נפלה שוב ושוב.