GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: זה לא עושה שום שירות טוב, יצוא של בריאות מן הסוג הזה לאנשים שאומרים להם שימכרו את ביתם, הם מוכרים את ביתם, מגיעים לכאן ומקבלים עוד שלמונים.
אילן גילאון: אני לא רוצה שהדיון הזה יסתכם בשלושת הרופאים האלה כי אז אנחנו מחמיצים את הנושא.
מיקי רוזנטל: וטוב שלא דיברנו עליהם.
מיקי רוזנטל: לא מדברים על הרופאים.
אילן גילאון: אני לא רוצה שנדבר על זה בכלל.
אילן גילאון: אני רוצה לדעת ממשרד הבריאות מה המחירון לתייר שמגיע ומה מותר לקחת מאדם בחוץ לארץ כאשר אנחנו באמת רוצים לייצא בריאות ולעשות טוב לעצמנו ושם טוב לעצמנו.
אילן גילאון: לכן יש כאן שתי בעיות.
אילן גילאון: במידה רבה לתת אור לגויים אבל צריך להיזהר לא לעשות חושך לישראלים.
אילן גילאון: אני שוב מדגיש, אני לא קסנופוב ואני בעד טיפולים הומניטריים אבל לא בגרידיות של כסף.
אילן גילאון: לקבוע איזה שהם כללים ולכן צריך רגולציה.
אילן גילאון: מה המחירון לאדם שמגיע ממדינה איקס לגבי החלפת מפרק או מסתם.
אילן גילאון: את הדברים האלה צריך לדעת.
אילן גילאון: באמצע יש את המתווכים.
אילן גילאון: כמו שיש מתווכי עבודה, יש לכם גם מתווכי בריאות והם לוקחים לעצמם קופון מה שמכריח גם את המערכת להגיע למחירים אחרים.
אילן גילאון: אלה הן שתי הבעיות ותדונו בהן.
אילן גילאון: האם בכלל בבתי חולים ציבוריים – ודעתי היא שלא צריך להיות – צריכה להיות תיירות מרפא.
אילן גילאון: יש בתי חולים שהם פרטיים, שם תהיה תיירות המרפא.
אילן גילאון: תאמינו לי שמיטות פנויות כאלה מהסוג שיש אצלך בבית החולים, אנחנו מיד ממלאים אותן.
<זאב רוטשטיין: בוא נראה אותך.
<בני דוידזון: מנהל בית החולים אסף הרופא.
<בני דוידזון: אני מניח שאתם מבינים שאני לא הולך לתקוף את תיירות המרפא אבל אני רוצה לחזק כמה דברים שאולי לא נאמרו.
<בני דוידזון: תיירות מרפא היא ענף יצוא ישראלי שהולך וגדל, הולך ומשתפר, מכיוון שהתיירים שבאים, בהתחלה הם הלכו לגרמניה שהייתה ארץ תיירות המרפא ויעד של מדינות ברית המועצות לשעבר, ואלה עיקר החולים שמגיעים לארץ, אבל גרמניה הפכה לפחות אטרקטיבית מכמה סיבות.
<בני דוידזון: סיבה ראשונה, לא צריך אשרה לישראל.
<בני דוידזון: סיבה שנייה, רוב מי שנתקל בצוותים הרפואיים הם דוברי רוסית.
<בני דוידזון: סיבה שלישית, התחרותיות במחירים שלנו שהם נמוכים משל הגרמנים ושווה להם להגיע לכאן.
<בני דוידזון: לכן זה ענף יצוא לכל דבר.
<בני דוידזון: הניסיון להשוות בין הישראלי לבין התייר המזדמן ושוכב בבית חולים, זאת טעות.
<בני דוידזון: התייר המזדמן שוכב כיוון שלא הייתה לו ברירה והוא הגיע למדינת ישראל וחלה.
<בני דוידזון: יש תעריף מסודר של משרד הבריאות לתיירים מהסוג הזה וזה מה שצריך לגבות מהם.
<בני דוידזון: לעומת זאת, מי שבוחר לקנות שירותים בארץ זרה באופן מתוכנן, המחירון לגביו צריך להיות שונה כדי שהתגמול של הרופאים שעוסקים בזה בשעות אחר הצהרים יהיה שונה כי אחרת מה שיקרה זה מה שקורה היום כאשר אותם רופאים שעוזבים ב-3:00 ימשיכו לעזוב ב-3:00 אלא יטפלו בתיירים באותם בתי חולים למיוחסים כפי שנאמר כאן קודם.
<בני דוידזון: לכן, אין ספק שכרגע בצורה שהדברים האלה מתבצעים, צריך לעזור לתעשייה הזאת לעבוד כאשר הכלל הראשון, השני, השלישי והרביעי הוא שלא ייפגע החולה הישראלי.
<בני דוידזון: זה העיקר.
<בני דוידזון: ההצעה של משרד הבריאות היא מצוינת, ראיתי אותה, חוץ מהבעיה הזאת של התקצוב ושל התמחור כי הוא חייב להיות כזה שהרופאים יישארו בבית החולים כי אחרת הרופאים יוצאים החוצה.
<בני דוידזון: אני מוחה על מה שנאמר כאן על כך שיש רפואה פרטית בבתי חולים וכולם יודעים את זה.
<בני דוידזון: אני מבקש מאוד להיזהר משלושה או ארבעה או חמישה או עשרה תפוחים רקובים שמקלקלים לנו את כל החבית.
<בני דוידזון: אני חושב שטוב שהדיון הזה מתקיים אבל חבל שהוא מתקיים בגלל הקשר לא נכון על כתבת טלוויזיה.
חיים כץ: זה ההקשר אבל אתה רואה שאנחנו לא מדברים על הכתבה.
<בני דוידזון: בצדק גמור.
<בני דוידזון: מה שעולה מהדיון הזה בסוף זה שכולם מסכימים שצריך תוספת משאבים למערכת הבריאות.
<בני דוידזון: ראיתי, שמעתי, הבנתי וזה נכון אבל אתם יודעים שמה שנאמר כאן, כמה זמן ייקח עד שזה יתממש ועד שזה יתממש, חברים, אי אפשר לקשור לנו את הידיים ואת הרגליים בכל מיני כללים כאשר אנחנו מנסים לעשות ככל יכולתנו כדי לקיים את השירות לאזרח הישראלי.
שלי יחימוביץ': הדבר האחרון שאני מתכוונת לעשות כאן הוא לתקוף את פרופסור רוטשטיין או את פרופסור דוידזון.
שלי יחימוביץ': אתם עושים עבודתכם נאמנה.
שלי יחימוביץ': אתם מנסים לקיים את בתי החולים שלכם.
שלי יחימוביץ': אין לכם ברירה.
שלי יחימוביץ': אתם ממציאים אלף ואחת שיטות כדי שבתי החולים שלכם יוכלו להישרד כי אתם סובלים מאותו תת תקצוב ממאיר וכרסום ממאיר במערכת הרפואה הציבורית.
שלי יחימוביץ': אני מדברת עם מנהלי בתי חולים שבאתוס שלהם ובאמונה שלהם הם תומכי הרפואה הציבורית בכל נימי נשמתם אבל הם מנסים לקיים את המקום שהם אחראים עליו.
שלי יחימוביץ': אתם לא אשמים.
שלי יחימוביץ': מה שאנחנו רואים - ואין כאן משהו שהוא לא נורמטיבי, אין כאן משהו שצריך רגולציה ואין כאן שלושה פושעים – יש כאן רפואה פרטית לאנשים עשירים מאוד בתוך כותלי בתי החולים הממשלתיים שהוקמו בכספי אנשים רגילים משלמי מסים, שהם חלק ממערכת הבריאות הציבורית וזה דבר שאנחנו לא יכולים לסבול כשם שאנחנו לא יכולים לסבול את השר"פ כי משמעותו של השר"פ בדיוק אותו הדבר.
שלי יחימוביץ': יש לנו כאן דוגמה נפלאה, פיילוט למה יקרה כאשר יהיה שר"פ במדינת ישראל.
שלי יחימוביץ': החל משעה מסוימת בתי החולים הממשלתיים והציבוריים ייסגרו ויישארו פתוחים לאנשים שידם משגת.
שלי יחימוביץ': כך לא נראית מדינה מודרנית.
שלי יחימוביץ': כך לא נראית מדינה נאורה, כך לא נראית מדינה שאחראית לאזרחיה ואנחנו קיבלנו כאן באמת רק דוגמית קטנה למה יקרה עת ייפרץ הסכר ובתוך כותלי בתי חולים ציבוריים וממשלתיים יהיה גם שר"פ, דבר שכמובן אנחנו מתנגדים לו התנגדות מוחלטת.
שלי יחימוביץ': אחד הדברים המזעזעים שכבר התרגלנו להם, כאילו זאת כבר גזרת גורל שבשעה 3:00 בתי החולים מתרוקנים מהרופאים.
שלי יחימוביץ': זה לא יכול להיות וזאת לא סיבה לקיים רפואה פרטית בתוך המערכת הציבורית.
שלי יחימוביץ': הרופאים האלה רוצים להתפרנס, ואני רוצה לתת כאן סוג של פתרון על דרך החיוב או מעבר לפתרונות מקרו עליהם דיברנו בדיון הקודם, וזה הצורך וההכרח הראשון במעלה, וצדק אילן שאמר שאנשים מתים יותר מסוכרת מאשר מהאיום האיראני.
שלי יחימוביץ': מעבר לעניין של תקצוב ריאלי למערכת הבריאות, אנחנו חייבים לתת את דעתנו על הפתרון החיובי והוא לתקצב את ה-פול טיימרים, את הרופאים היותר מבוקשים, לתקצב אותם מכספי מדינה.
שלי יחימוביץ': שבית החולים ישלם להם כדי להישאר אחרי 3:00 והם יקבלו תוספת שכר על כך, כן, ולא ילכו למקום אחר ולא יישארו כדי לעשות רפואה שחורה.
חיים כץ: אני מקצר כי אין ברירה.
שלי יחימוביץ': אני רוצה באמת קונקרטית לדבר על תקצוב פול טיימרים, על השארת רופאים בכירים אחרי הצהרים בתגמול ולומר מה הבעיה.
שלי יחימוביץ': הבעיה היא שאתם לא מאמינים שזה יהיה, ובצדק מסוים אתם לא מאמינים שזה יהיה.
שלי יחימוביץ': גם אם בסוף אנחנו כן בדיון נוקב נשיג תוספת תקציב לפול טיימרים כדי שהם יישארו אחרי שעה 3:00 אחר הצהרים, אתם לא מאמינים שזה ילך אליהם וגם הם לא מאמינים כי זה ייספג בתוך הגירעונות.
שלי יחימוביץ': לכן תקציב צבוע לרופאים משעה 3:00 ואילך.
שלי יחימוביץ': יש עוד המון דברים אבל היושב ראש אומר לי לסיים, ובצדק.
שלי יחימוביץ': אני מבינה אתכם, אני מבינה מה אתם עושים, אתם צודקים לשיטתכם אבל מדינת ישראל לא יכולה להשלים עם הדבר הזה.
חיים כץ: דוקטור אידלמן.
<לאוניד אידלמן: אני יושב ראש ההסתדרות הרפואית ואני מאוד מצטער שחלק גדול מחברי הכנסת שיושבים היום כאן לא היו בדיון הקודם כי אני בהחלט מסכים עם חבר הכנסת מרגי ועם חבר הכנסת רוזנטל שאי אפשר לחלק את הדיונים האלה.
<לאוניד אידלמן: אתם בדיון הקודם, לפני שעה, כולכם הסכמתם שיש שחיקה נוראית במערכת הבריאות והגירעון מתוכנן, המדינה מתכננת גירעון במערכת הבריאות והחולים משלמים את המחיר בתורים, בתמותה ובתחלואה.
<לאוניד אידלמן: אתם לא אמרתם מה צריך לעשות.
<לאוניד אידלמן: אתה כן אמרת, חבר הכנסת גילאון.
<לאוניד אידלמן: אתה אמרת שצריך לשנות את סדר העדיפויות וזה נכון אבל אתה מאמין שזה מה שיקרה מחר?
<לאוניד אידלמן: לא יקרה ואז החולים ימשיכו לסבול.
<לאוניד אידלמן: סדר עדיפויות שצריך לשנות היום.
<לאוניד אידלמן: המדינה לא הולכת לעשות את זה.
<לאוניד אידלמן: היא לא הולכת לשנות היום את סדר העדיפויות ולהשקיע במערכת הבריאות שישה מיליארד שקלים כל שנה כמו שמערכת הבריאות צריכה.
<לאוניד אידלמן: אתם עכשיו מצד אחד אומרים שאתם רוצים לדאוג לחולים ישראליים, אבל אתם לא משיגים מה שחולים ישראלים צריכים וזה כסף.
חיים כץ: אתה יודע למה האשימו אותם?
חיים כץ: כי אתה ביקשת כסף ולא שזה פסול.
<לאוניד אידלמן: אני אומר שאין לכם דרך.
<לאוניד אידלמן: תסתכלו במראה ותגידו שאתם לא מצליחים להביא כסף מקופת המדינה.
<לאוניד אידלמן: אתם לא מצליחים לעשות את זה, אז למה אתם עכשיו לא מחפשים מקורות נוספים?
<לאוניד אידלמן: פרופסור רוטשטיין בצדק הציג לכם את אחד המקורות שכל המדינות בעולם מתחרות על המקור הזה.
<לאוניד אידלמן: תאילנד, הודו, גרמניה, כולם מתחרים כי גם הם צריכים כסף למערכת הבריאות.
<לאוניד אידלמן: מצד אחד אתם לא יכולים לספק כסף ומצד שני אתם אומרים שנהרוג את התרנגול הזה שמביא עכשיו ביצי זהב.
<לאוניד אידלמן: באותה הזדמנות חגיגית אתם עכשיו פתחתם עליהום על הרופאים.
<לאוניד אידלמן: אתה אומר על המקרה שהיה לך בפנימית ואתה לא מספר על הטיפול הנהדר שאבא שלך – ואני הייתי שותף לזה – קיבל במחלקה הגריאטרית.
חיים כץ: למה הוא קיבל?
חיים כץ: בגלל שלי קוראים חיים כץ.
חיים כץ: אם היה מישהו אחר, הוא היה מת מזמן.
<לאוניד אידלמן: תעזוב.
<לאוניד אידלמן: קל לכם מאוד לעשות עליהום על הרופאים אבל אתם יודעים ש-99 אחוזים מהרופאים עושים עבודה נאמנה ומטפלים בחולים.
<לאוניד אידלמן: כל אחד מכם יכול לזכור מקרים שהוציאו ממש בכוח - - -
חיים כץ: תודה רבה, תודה רבה.
<לאוניד אידלמן: תזכרו בבקשה את המקרים הטובים ותמצאו כסף למערכת הבריאות.
חיים כץ: חברת הכנסת מרב מיכאלי.
אילן גילאון: אנחנו עושים עליהום על הרופאים?
<לאוניד אידלמן: עכשיו.
חיים כץ: מותר לו להגיד.
חיים כץ: כך הוא הבין וכך הוא רואה את זה.
<לאוניד אידלמן: סיפרו שלושה סיפורים ואנחנו באמת מצטערים על הסיפורים האלה אבל יש גם סיפורים אחרים.
חיים כץ: אידלמן, תירגע.
מרב מיכאלי: אנחנו לא עושים עליהום על הרופאות והרופאים.
מרב מיכאלי: אימא שלי אחות ואני רואה את המערכת הזאת דרכה מבפנים כבר כמה עשרות שנים.
מרב מיכאלי: בטח ובטח שאין לי טענות לרופאות ולרופאים ובטח לא לצוות האחר.
מרב מיכאלי: אתה צודק דוקטור אידלמן בתיאור המאוד מדכא שלך על המצב של התקציב.
מרב מיכאלי: היכולת שלנו, חברות וחברי האופוזיציה שמאוד מסורות לעניין ולא יכולות להביא את הכסף היום, אבל השאלה היא אם התשובה לכך בדרך האמירה של לחפש מקורות אחרים היא להמשיך ולעשות נזק למערכת שהייתה פעם ציבורית מפוארת והיום הולכת ומכורסמת מבפנים על ידי ההפרטה ההולכת ואוכלת בה כל פעם עוד ביס ועוד ביס.
מרב מיכאלי: אני מבינה את הפיתוי המקומי, בטח של מנהל כמו פרופסור רוטשטיין שאומר שיש לו מיטות והוא יביא וישלם לעוד כמה אנשי צוות.
מרב מיכאלי: אני יכולה להבין את זה, אבל המערכת כמערכת, אני לא יכולה לתת יד לזה שיימשך הנזק בו בעצם בסופו של דבר הכסף שכן קיים במערכת ועל חשבון הגירעונות האלה אנחנו מסבסדות ומסבסדים את הרפואה הפרטית הזאת ובמקביל היא הופכת להיות פחות ופחות נגישה ליותר ויותר חולות וחולים, כמו שאתה אומר בצדק.
מרב מיכאלי: ביצי הזהב האלה הן קטנות, מקומיות ובסוף למערכת הגדולה הן עושות יותר נזק מתועלת.
מרב מיכאלי: לכן אנחנו לא צריכות לתת יד לזה.
מרב מיכאלי: אני הגשתי הצעת חוק יחד עם חבר הכנסת אילן גילאון, אלעזר שטרן ושולי מועלם שגם היא באה מעולם הרפואה כידוע, להסדיר – וזה מתבסס על קווים שבאו ממנכ"ל משרד הבריאות – את התיירות הרפואית בחמישה אחוזים, לעשות אותה שקופה, לעשות אותה משק סגור כדי שנדע באמת כמה כסף נכנס, שמשרד הבריאות יקבע את התעריפים לתשלום הזה, שנדע כמה נכנס וכמה יצא, על מה זה הולך ואפשר יהיה באמת לעשות את זה באופן שזה שומר על כל היתרונות מול העולם, מול הבין לאומיות.
חיים כץ: תקצרי.
מרב מיכאלי: מצד שני לא ממשיך ואוכל את המערכת ומפריט אותה מבפנים.
עפו אגבאריה: קודם כל, אני לא נגד תיירות מרפא.
עפו אגבאריה: אני חושב שזה יכול להיות דבר טוב ויעיל אבל באותה הזדמנות אני אומר שאני חרד מאוד לרפואה הציבורית כי הרפואה הציבורית במדינת ישראל הולכת וכל יום היא הרבה יותר גרועה, ואני מתוך המערכת.
עפו אגבאריה: יש תיירות מרפא בישראל אבל יש גם תיירות מרפא מישראל לחוץ לארץ ואם אנחנו נשווה את שני הדברים האלה, אני חושב שאולי נהיה גם בגירעון.
עפו אגבאריה: לכן אני לא נגד.
עפו אגבאריה: אמר פרופסור רוטשטיין שזכותו של תייר לבחור את בית החולים או לבחור את המנתח שלו.
<זאב רוטשטיין: אין לו זכות לבחור במנתח אבל הוא כמובן יכול לבחור את בית החולים.
עפו אגבאריה: הזכות הזאת לא קיימת לאזרח הישראלי והוא לא יכול לבחור.
עפו אגבאריה: לא צריך לומר כמה חולים נתקלים בבעיות כאשר רוצים להגיע לבית החולים שלך, למשל מבוטחי כללית מהצפון.
<זאב רוטשטיין: הם לא יצליחו להגיע.
עפו אגבאריה: הם לא יצליחו להגיע.
עפו אגבאריה: אני רואה את התמונה הזאת של מיטה של טיפול נמרץ.
עפו אגבאריה: אני הייתי מאוד מקווה שמיטת טיפול נמרץ ריקה כי אין מי שיאכלס אותה אבל האם זה המצב הנכון?
עפו אגבאריה: זה לא המצב.
עפו אגבאריה: כמה חולים בבית החולים לא הוכנסו והם חיכו למיטה הזאת?
עפו אגבאריה: מדוע המיטה הזאת ריקה?
עפו אגבאריה: היא מחכה למישהו?
עפו אגבאריה: אותו הדבר לגבי חדרי הניתוח וכך לגבי חדרי האנגיו.
עפו אגבאריה: כמה ניתוחים מתבצעים בחדר ניתוח בבית חולים ביום הרגיל, מ-8:00 עד 3:00?
<זאב רוטשטיין: אתה רוצה לקבל תשובה?
עפו אגבאריה: שלושה ניתוחים?
עפו אגבאריה: ארבעה ניתוחים?
עפו אגבאריה: כמה ניתוחים מתבצעים בבית חולים פרטי באותה פרק זמן?
<זאב רוטשטיין: פי שניים.
עפו אגבאריה: למה בית החולים צריך להיות ריק אחרי הצהרים?
עפו אגבאריה: למה הרופאים צריכים ללכת הביתה אחר הצהרים?
חיים כץ: עפו, יש עוד שישה אנשים שרוצים להתייחס.
עפו אגבאריה: אם אתה רוצה לקטוע אותי כאן, בסדר.
חיים כץ: כן, אני רוצה.
חיים כץ: אני לא רוצה, אבל יש אילוצים.
עפו אגבאריה: אני רוצה לומר מילת הסיכום.
עפו אגבאריה: לפחות בעניין הזה, מדוע האנשים בישראל צריכים לחכות שנה?
עפו אגבאריה: אתה זוכר שרק לפני כמה חודשים כדי שילד יגיע לניתוח שקד שלישי, הוא מחכה שנה ושנה וחצי.
עפו אגבאריה: למה הדברים האלה צריכים להתקיים כאשר ברפואה ציבורית זה הולך ויותר גרוע?
עפו אגבאריה: כנראה סדר העדיפויות, זה מה שאנחנו צריכים לעשות.
<הלנה ברושי: מכובדיי, אני אימא ואני כאן לחשוף את הסיפור הפרטי והאישי שלנו.
<הלנה ברושי: אנחנו לא חברי כנסת ולא אנשים מפורסמים.
<הלנה ברושי: בתנו חלתה בסוג מיימת הכי מורכב שיש בעקבות זיהום שאני קיבלתי בהריון.
<הלנה ברושי: נפלתי קורבן לחיידק אלים.
<הלנה ברושי: מהיום הראשון הסיכויים שלה לחיות היו קרובים לאפס.
<הלנה ברושי: זכינו לטיפולו המסור של ראש המחלקה, של פרופסור קונסטנטיני, והצוות.
חיים כץ: אנחנו לא מדברים על שלושת הרופאים.
<הלנה ברושי: אני רוצה להדגיש את העניין הזה שאנחנו לא זכינו לטיפול מיוחד בהיותנו תיירים אלא כישראלים מן השורה.
<הלנה ברושי: זכינו לטיפול של מלכים.
<הלנה ברושי: הילדה היום בת שש והיא עברה 13 ניתוחי מוח מורכבים ביותר ובכל רגע ובכל זמן ובכל שעה ובכל נקודה בעולם, הרופא שלה מגויס עבורה ועבור הבריאות שלה.
<הלנה ברושי: יש כאן לא מעט הורים ששותפים לסיפורים דומים כאשר בכל שעה ובכל רגע אנחנו יכולים לפנות ולקבל מענה בלי להיות סלבריטיס או חברי כנסת.
<הלנה ברושי: היה לי מאוד חשוב לומר את הדברים האלה.
פנינה תמנו: אדוני יושב ראש הוועדה, השרה, את יושבת כאן די הרבה זמן ובשקט רב, מה שמעיד על כך שאת נכונה ללמוד את הנושא, וכמובן אורחים נכבדים.
פנינה תמנו: בהמשך לדבריך, אני מאוד מקווה שלא עשו בך ניצול ציני.
פנינה תמנו: יש לך סיפור אנושי מאוד חשוב אבל אני מאוד מקווה שלא עשו ניצול ציני והביאו אותך לכאן.
<הלנה ברושי: אני באתי לכאן מרצוני.
פנינה תמנו: אני חושבת דווקא כן להתמקד בשלושת הרופאים, לא באופן ספציפי, ולראות את זה כהזדמנות, הזדמנות נדירה לנקות את העשבים השוטים מהמערכת הרפואית.
פנינה תמנו: תסלחו לי, כאשר רואים שחיתות וכאשר רואים תמונה כל כך עגומה במקום של הצלת חיים ונפשות, זה הרבה יותר צורם.
פנינה תמנו: זה פוגע בבטן הרכה של האנשים ושל הציבור.
פנינה תמנו: לא מדובר כאן בחברי כנסת שיושבים כאן וכאן נגמר הסיפור.
פנינה תמנו: האנשים שקיבלו את המנה המרה הזאת דרך התכנית "עובדה" כפי שפתח היושב ראש וראו את הסיפור הזה, איך הרופאים מדברים בצורה כל כך גסה ובוטה וניצול ציני.
פנינה תמנו: דיברו כאן על הסברה, אבל מה זאת הסברה?
פנינה תמנו: אני רוצה להגיד לכם משהו.
פנינה תמנו: זה טוב למדינת ישראל?
פנינה תמנו: ברור שתיירות מרפא טובה למדינת ישראל, אבל בואו נודה על האמת שמי שמקבל את תיירות המרפא אלה הם אנשים אמידים מאוד מחוץ לארץ ואם אנחנו רוצים לשפר את התדמית של ישראל, מעבר להכניס כספים, בואו נטפל בעניי העולם שבאמת צריכים את העזרה שלנו.
פנינה תמנו: צריך להבין דבר אחד ברור.
פנינה תמנו: אני מקבלת תמונה מפרופסור רוטשטיין וזה בסדר גמור, הכול טוב ויפה, וזאת תמונת מצב של בית חולים אחד.
פנינה תמנו: אני חושבת שצריך לעשות מיפוי של כל התחום הזה, לבדוק אותו לעומק, לראות איפה הגדרות ובאמת לבוא עם תמונה שהיא קודם כל ברורה ולכנס את הוועדה הזאת בעוד זמן קצר אחרי שיש את התמונה הכללית ואז להחליט מה גיבוש הנהלים הברורים וקביעת המחירון.
פנינה תמנו: אני מציעה כאן הצעה מאוד מאוד חשובה ואני מקווה שתיקחו אותה לתשומת לבכם, גם מנכ"ל משרד הבריאות וגם גברתי השרה ואדוני היושב ראש.
פנינה תמנו: אותם שישה אחוזים מההכנסות שאתה דיברת עליהם שבית החולים שלך מגלגל, קחו מהם אחוזים לטובת אוכלוסיות מוחלשות במדינת ישראל.
פנינה תמנו: עם כל הכבוד, דיברנו כאן על בתי חולים של מיוחסים ומה זה מכבסת המלים הזאת?
פנינה תמנו: בואו נשים על השולחן כי בסוף מי שמשלם את המחיר זה מי שאין לו כסף, כי למי שיש כסף במדינת ישראל הוא מקבל יפה מאוד שירות רפואי כמו שצריך.
פנינה תמנו: אותם מאתיים רופאים שהולכים בסביבות הצהרים לאותם בתי חולים מיוחסים, בסוף ברור לנו שמי שנפגע מכך, כמו שאמרתי, אלה הן האוכלוסיות המוחלשות ואני חושבת שכתוצאה מתיירות המרפא צריך לקחת את חלק מההכנסות ולהחליט שצובעים את הכסף הזה.
פנינה תמנו: הדבר האחרון שאני רוצה לומר.
פנינה תמנו: אי אפשר לברוח מזה ולומר שעושים כאן עליהום על הרופאים.
פנינה תמנו: נכון, עלו כאן סיפורים אישיים ואני לא אעלה את הסיפורים האישיים שלי איך נתקלנו רק בגלל קושי של שפה במסדרונות בתי החולים.
חיים כץ: יש לנו הצעת חוק ועוד מעט נפתור את זה.
פנינה תמנו: קושי תמידי בגל השפה או בגלל צבע.
פנינה תמנו: אני לא רוצה לספר לכם אבל זה הרבה יותר גרוע ממה ששמעתם כאן.
פנינה תמנו: אני לא חושבת שצריך לקחת את זה למקום האישי, אבל גם אם אלה רופאים, זאת לא חסינות לטוהר מידות ותתחילו לעשות בדק בית.
חיים כץ: אם תקצר, אני אודה לך.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אנחנו לא דנים עכשיו האם הרפואה הפרטית היא טובה או לא, האם רפואה תיירותית פרטית היא טובה או לא.
אורי מקלב: אנחנו מלינים על כך שאנחנו היום מייצרים בארץ שלוש דרגות של רפואה – הרפואה הרגילה, רפואת השר"פ ורפואת תיירות פרטית – וזה הדבר הגרוע ביותר.
אורי מקלב: גם בחדר הזה יש אנשים שמשלמים דרך מס בריאות שהיה מאפשר להם להיות תיירים ולקבל שירות או פוליסה פרטית בכל מקום בעולם ולשלם פחות כסף מאשר משלמים היום.
אורי מקלב: מס הבריאות שמשלמים היום הרבה אזרחים מהמעמד הבינוני יכול לאפשר להם לקנות פוליסה שבכל מקום בעולם הם יוכלו לקבל את אותה תיירות רפואית עליה אנחנו מדברים.
אורי מקלב: אנחנו מייצרים אפליה בין השר"פ הישראלי שלנו, אם כבר יש שר"פ, לבין השר"פ התיירותי.
אורי מקלב: עובדה שבית חולים שיבא לא נותן אפשרות לאזרח במדינת ישראל לקבל שירות רפואי פרטי ולמה התייר כן יכול לקבל אותו?
אורי מקלב: למה אזרח, בכסף שלו, באותה פוליסה שיש לו ושהוא משלם עבורה, לא יכול לקבל את זה בתוך בית חולים שיבא?
אורי מקלב: לא זו אף זו, אני לא יודע להיכנס לתל השומר אבל בבתי חולים אחרים – וזה באופן ברור קיים - יש העדפה לאותה רפואה תיירותית כי זה מוציא שם לרופא והרופא מקבל דברים אחרים והם מעדיפים את זה על שירותי הרפואה הפרטית.
אורי מקלב: אדם שכבר יש לו שירות רפואה פרטי על ידי השב"נים או בצורה אחרת, מחכה חודשים לניתוח פרטי מכיוון שהוא פחות נחשב היום וזה כולל באסותא ובבתי חולים אחרים.
אורי מקלב: ילד שצריך ניתוח פוליפים, יכול לחכות חודשיים ויותר וכך המצב לגבי ניתוחים אחרים.
אורי מקלב: אנחנו היום מזיקים גם לשירות הרפואה הפרטית.
אורי מקלב: לכן הפעלת הרגולציה היא חשובה מאוד ויש אפשרות לעשות אותה לגבי הרפואה התיירותית ודבר ראשון להשוות אותה לרפואה הפרטית בארץ.
אורי מקלב: לא זו אף זו והייתי אפילו עושה זאת באמצעות אפליה מתקנת.
אורי מקלב: אותם רופאים שמקבלים את הרפואה התיירותית, יקבלו על הפעולה פחות מכפי שהוא מקבל על שירות הרפואה הפרטית.
אורי מקלב: זה רק יכול לאזן.
אורי מקלב: את השאר יקבל בית החולים ואז לא ניתקל ביחס כזה של תיירות, ואנחנו רואים את הדבר הזה ואי אפשר להתעלם מכך שתיירות רפואית מקבלת יחס אחר מהרופאים הגדולים.
יעקב ליצמן: אני בעד תיירות מרפא.
יעקב ליצמן: אגב, אני גם בעד שר"פ אבל כרגע זה לא הדיון אבל אני מוכן להסביר את זה בפעם אחרת.
חיים כץ: בישיבה אחרת.
יעקב ליצמן: תיירות מרפא היום קיימת בכל בתי החולים על אף שזה לא בסדר לפי הנוהל.
יעקב ליצמן: אפילו בבתי החולים יש שלטים עם חץ שמפנה לתיירות מרפא כאשר זה לא בסדר אבל זה קיים.
יעקב ליצמן: בסוף הקדנציה שלי ישבתי להרבה ישיבות עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה וגיבשנו תכנית – שלא כולם במערכת הבריאות הסכימה אתה, ואני אומר את זה במפורש – לעשות תיירות מרפא באופן מסודר בכל בתי החולים ובשעות מסוימות.
יעקב ליצמן: עשינו את זה על פי תכנית כך שזה לא יפגע בחולים תושבי מדינת ישראל.
יעקב ליצמן: הלכנו לזה בכיוון שהציוד לא יישאר עומד ריק ולא ישתמשו בו אחר הצהרים, בשעות שאין רופאים.
יעקב ליצמן: אני מתפלא שלא הזמנתם לכאן את מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
חיים כץ: הוא עסוק.
יעקב ליצמן: הוא עסוק כמו שאני עסוק.
חיים כץ: הוא הרבה יותר עסוק.
יעקב ליצמן: עם כל הכבוד לו.
יעקב ליצמן: גם אם כן, יש כנסת וצריך להזמין אותו.
יעקב ליצמן: הוא צריך לשבת כאן כי הוא עבד על זה יחד אתי ועם עוד בכירים.
יעקב ליצמן: יושב כאן מנכ"ל משרד הבריאות שהיה נוכח בחלק גדול מהישיבות.
יעקב ליצמן: אנחנו גיבשנו כל מיני דברים.
יעקב ליצמן: רבותיי, האלטרנטיבה לתיירות מרפא, הרופאים צריכים להרוויח טוב.
יעקב ליצמן: אם רוצים רופאים טובים, הם צריכים להרוויח טוב, ואם אנחנו לא ניתן להם את הפתרון הזה, הם ילכו לבתי חולים פרטיים וזה הרס של בתי החולים הממשלתיים.
יעקב ליצמן: לכן זה רק מוסיף לאזרח הפשוט שאם זה יתקיים בשעות אחר הצהרים באופן מסודר, לפי סדר שיקבעו אותו, הוא ירוויח כי הרופא יהיה בבית החולים.
יעקב ליצמן: הרבה פעמים אמרו לי הרופאים הבכירים שהם יהיו בבתי החולים ולא ילכו למקום אחר, כי אם לא, בשעה 11-12 הם ילכו לעבוד במקום אחר.
יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיכנס לנושא של שלושת הרופאים.
יעקב ליצמן: אני חושב שאתה צודק בכך אבל זה לא אומר שמותר לשחוט אותם.
יעקב ליצמן: זה לא הדיון כרגע אבל אפשר לעשות נהלים כי עד לרגע זה אין נהלים מסודרים.
יעקב ליצמן: לא צריך להעניש ולא צריך לעשות להם שום דבר כי עד היום זה קיים בכל בתי החולים וזה מאחר ואין נוהל מסודר.
חיים כץ: פרופסור רוטשטיין, קיבלת את אפשרות התגובה אם אתה רוצה.
<זאב רוטשטיין: מאוד.
<זאב רוטשטיין: תודה.
<קריאה: פרופסור רוטשטיין מסתיר נתונים.
חיים כץ: מסתיר, זה בסדר.
חיים כץ: יש סדר ובמגבלות הזמן עשיתי את מה שאני יכול לעשות ונתתי למקסימום הנוכחים לדבר.
חיים כץ: אנחנו גולשים ב-35 דקות.
<זאב רוטשטיין: קודם כל, פרופסור רוטשטיין לא הסתיר שום נתון.
חיים כץ: הוא לא דיבר לפרוטוקול.
מיקי רוזנטל: פנו אליך וביקשו הסבר ולא נתת.
<זאב רוטשטיין: יש משרד בריאות והוא אמון על כל הנתונים.
<זאב רוטשטיין: כל הנתונים של כל תיירות המרפא נמצאים אצלו.
חיים כץ: את זה עוד מעט הוא יגיד.
<זאב רוטשטיין: חוץ מזה, הצגתי בצורה שקופה את הכול.
<זאב רוטשטיין: אני לא יודע מי אתה ואני לא מציג נתונים כך.
חיים כץ: למה אתה עונה לו?
<זאב רוטשטיין: חבר הכנסת רוזנטל וחבר הכנסת מרגי דיברו על נושא של פריפריה למרות שזה לא כל כך קשור ישירות לתיירות מרפא, אבל זאת הזדמנות.
<זאב רוטשטיין: אני רוצה להגיד לך שכמו שדיברתי מתוך מצפוני, מתוך לבי, על נושא של חשיבות תיירות מרפא, כך אני גם מדבר על החשיבות לעזרה לפריפריה.
<זאב רוטשטיין: אני לא מחכה לרגולטור.
<זאב רוטשטיין: דרך אגב, נושא של רגולציה בנושא תיירות מרפא נראה לי כל כך מוזר, אבל מילא, כבר התרגלנו שבכל דבר אנחנו מדברים על הרגולציה.
<זאב רוטשטיין: לא בגרמניה יש תיירות מרפא רגולטיבית, לא באוסטריה, לא בשוויץ, לא בצרפת ולא בשום מקום אחר.
<זאב רוטשטיין: אנחנו משום מה מרגישים צורך ברגולציה, רגולציה, רגולציה, ואני חושב שבחלק מהמקרים רגולציה יכולה להיות חרב פיפיות.
<זאב רוטשטיין: נקטנו יוזמה ואנחנו מנסים לעזור לבית חולים פריפרי.
<זאב רוטשטיין: לקחנו מיוזמתנו אנו, אימצנו את בית חולים פוריה.
<זאב רוטשטיין: מי שילך לשם, יקבל טיפול אונקולוגי - אלה האונקולוגים שלנו, טיפול כירורגי – אלה הכירורגים שלנו ואנחנו משתפים פעולה ועובדים ביחד.
<זאב רוטשטיין: אנחנו מקווים לפתוח עוד דברים ולעשות עוד דברים יחד עם בית חולים פוריה.
<זאב רוטשטיין: חבר הכנסת רוזנטל, ניתן לעשות את הדברים האלה אבל צריך רצון טוב וצריך לעשות דברים.
<זאב רוטשטיין: אני אומר לך שאנחנו נעשה ונשמע.
<זאב רוטשטיין: אנחנו קודם כל עושים בהרבה מאוד תחומים.
<זאב רוטשטיין: ההשמצות שלך, אין להן מקום כי יש המון רצון טוב, המון נכונות, המון יזמות בצד שלנו לתת, ומה שנקרא כולל, בקטע של תיירות מרפא, זה נכון, זאת יזמות אבל היא יזמות חשובה מאוד למדינה.
<זאב רוטשטיין: לא חכמה לשבת כל הזמן ולהגיד לא, לא, לא, לא כי איפה ה-כן?
<זאב רוטשטיין: זה נורא קל לשבת באופוזיציה ולצעוק תנו, תנו, תנו, אבל כשמגיע לחיי מעשה ומישהו באמת צריך לתת, אתם רואים שזה לא נעשה.
<זאב רוטשטיין: אז מה, לחכות?
<זאב רוטשטיין: לתת לאנשים בינתיים למות?
<זאב רוטשטיין: הנושא הזה של אונקולוגיית ילדים, זה הורג אתי ואני שם כל יום .
<זאב רוטשטיין: אני עם ההורים האלה כל יום ואני יודע מה קורה שם.
<זאב רוטשטיין: מה אני יכול לטפל ב-12 מיטות מתוקצבות?
<זאב רוטשטיין: מיטות זה אחים, אחיות, רופאים, מה שנקרא בעלי מקצועות אחרים.
<זאב רוטשטיין: אני יכול לטפל בזה ב-46 מטופלים.
<זאב רוטשטיין: אנחנו הרי חיים בנס של חנוכה ואתם יודעים את זה היטב.
<זאב רוטשטיין: שאלת לגבי מיטות טיפול נמרץ שלא מאוישות, כולל אפילו מיטות טיפול מוגבר בפנימיות.
<זאב רוטשטיין: אלה תקנים.
<זאב רוטשטיין: מישהו נותן תקנים בתוך המערכת?
<זאב רוטשטיין: אתה מצפה מחר בבוקר שייפרץ הסכר?
<זאב רוטשטיין: יש לנו חוסר ב-300 תקני אחיות.
<זאב רוטשטיין: המנכ"ל יודע את זה לא מהשנה הראשונה, לא מהשנה השנייה.
<זאב רוטשטיין: אני יודע שהוא עושה שמיניות באוויר להשיג את זה אבל מאיפה?
<זאב רוטשטיין: בינתיים רק מדברים על זה ובשטח מרגישים את זה.
<זאב רוטשטיין: אתה יודע כמה אחיות וכמה רופאים וכמה בעלי מקצוע אחרים אנחנו מוסיפים כתוצאה מהכסף?
<זאב רוטשטיין: רבותיי, בני ישראל יודעים לעשות ולשמוע.
<זאב רוטשטיין: קודם כל צריך לעשות כי עניי עירך קודמים.
<זאב רוטשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בלי חוקים ובלי מצוות אנחנו שקופים ואת יכולה לבוא ולקבל את הכול פתוח ולראות הכול.
<זאב רוטשטיין: הרגולציה היא לא חזות הכול.
<זאב רוטשטיין: תזכרו, אני אומר לכם עוד הפעם, לרגולציה יש גם צדדים לא טובים ו היא גם מפריעה.
<זאב רוטשטיין: אני חושב שאם מדינות נאורות מסתדרות באוטו-רגולציה, אתם ממנים אנשים שינהלו, לא מנהלים טובים?
<זאב רוטשטיין: תזרקו אותם ותחליפו את המנהלים אבל אם אתם סומכים עליהם, תנו להם לנהל.
<זאב רוטשטיין: מיניתם מנהלי בתי חולים, תאמינו לי, הטובים מכולם.
פנינה תמנו: זה בא על חשבון.
<זאב רוטשטיין: אני מוחה בתוקף.