GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי רוזנטל: - - יש פה משהו לא סביר.
מיקי רוזנטל: ולכן, צריכה להיות שקיפות.
מיקי רוזנטל: הרי מה חבר הכנסת סוייד אומר לך?
מיקי רוזנטל: אנחנו לא רוצים שום דבר חוץ משקיפות.
מיקי רוזנטל: אנחנו לא אומרים לכם באיזה מוסדות להכיר אבל אנחנו אומרים לכם שלא יכול להיות שלא יהיה מסד נתונים שעל בסיסו אדם סביר יקבל החלטות היכן ללמוד.
מיקי רוזנטל: ואת זה אתם חייבים לפתור.
חנא סוייד: ברשותך, אדוני היושב ראש: ראשית כל, אני רוצה לענות על ההערה של חברתי שנאמרה כאן, שכאילו לימודים בחו"ל - -
מיקי רוזנטל: לא, עזוב, חבל על הזמן.
חנא סוייד: לא, אני רוצה להדגיש שמי שלא מתקבל כאן ללמוד רפואה, ויש הרבה כאלה, יוצאים לחו"ל, הם באים, עוברים מבחן והם הופכים להיות מנהלי מחלקות ורופאים מצוינים.
רינה פרנקל: - - -
חנא סוייד: - - תגידי מה שאת רוצה אבל אי אפשר להשאיר את הרושם כאן שמי שלמד בארץ הוא מלך ומי שלא למד בארץ הוא כלום.
רינה פרנקל: לא אמרתי את זה.
חנא סוייד: עכשיו, פעם אחת הרשם מעצים את החשיבות של הרישום ופעם אחרת הוא אומר שזה לא כל כך חשוב, שהרישוי דווקא הוא חשוב.
חנא סוייד: חשוב, לא חשוב, אני רוצה שהתהליך הזה יהיה תהליך שקוף, הגון, הוגן, ושאנשים ידעו איזה שהוא רפרנס, איזה שהוא מישור ייחוס שיתייחסו אליו, וזה צריך להיות לא פרטני אלא ידוע לכולם.
חנא סוייד: מהנדס אזרחי צריך ללמוד כך וכך מינימום שעות כאלה, בנושא זה, בנושא זה באדריכלות, בבנין ערים - -
<וילמה מאור: אבל למה זה לא מפורסם?
חנא סוייד: - - אני מניח, אדוני הרשם, שאם מישהו בוגר MIT, אתה תזמין אותו אליך ותכשיל אותו, ואתה יודע למה אני מתכוון.
חנא סוייד: זה לא יכול להיות מה שאתה עושה.
חנא סוייד: אני מכיר מקרים קיצוניים לחלוטין.
<בוריס סולטנוביץ: יש רק 5 אחוז אנשים מקרב כל הבוגרים שקיבלו סירוב.
מיקי רוזנטל: קודם אמרת 20.
חנא סוייד: הנה, יושבים כאן 5 אחוז.
מיקי רוזנטל: בתחילת הדיון שאלתי אותך ואמרת 20 אחוז ועכשיו אתה אומר 5 אחוז.
מיקי רוזנטל: אז או שאתה לא אמין או שאני לא מבין.
<בוריס סולטנוביץ: אף אחד לא - -
מיקי רוזנטל: מה זה 5 אחוז או 20 אחוז.
מיקי רוזנטל: אדוני, זה אנשים שמשקיעים את חייהם ואת כספם ואת זמנם בלימודים.
מיקי רוזנטל: אתה לא יכול לזלזל בזה.
חנא סוייד: אני מציע לאדוני הרשם שישתף פעולה עם המגמה שעולה כאן.
חנא סוייד: אני אומר לך: אני הולך לפתוח את כל התיקים הקשורים ברשם המהנדסים, גם המועצה, גם ועדות הבחינה ומה ההרכבים ומי מרכיב ומי לא מרכיב כי אני, כפי שאמר חברי, חבר הכנסת מרגי, הענין הזה, לטעמי, מתנהל בצל והגיע הזמן לשפוך עליו קצת אור.
מיקי רוזנטל: יש לי הצעה קונסטרוקטיבית, ותכף נשמע את כולכם: נציגת משרד הקליטה אמרה שהיא מוכנה לשתף אתכם פעולה ולנסות לקבוע קריטריונים.
מיקי רוזנטל: אולי תשבו יחד, אתם שני משרדים ממשלתיים, אתם לא בשני צדי המתרס.
מיקי רוזנטל: תנסו לקבוע קריטריונים שיקלו, שיעמדו בדרישות, ואף אחד, חלילה, לא רוצה לגרום נזק מקצועי.
מיקי רוזנטל: תשמע את רוח הדברים שנאמרה פה, שאומרת שקיפות, שקיפות, שקיפות, קריטריונים ברורים ואחידים לכולם כמה שאפשר, ותבואו עוד חודש לוועדה ותגידו: תראו, הגענו להבנות וכולם יהיו מרוצים.
מיקי רוזנטל: אפשר לעשות את זה גם ברוח טובה.
מיקי רוזנטל: כדאי שתקשיב להלך הרוח שפה כי הוא לא מופרח.
מיקי רוזנטל: אני מבין את הדרישות המקצועיות ומצד שני, האוניברסיטאות התחילו בימי הביניים אבל אנחנו כבר ב-2013.
מיקי רוזנטל: יש אולם אחר, יש שקיפות, ונדרשת שקיפות, ויש דרישות ציבוריות אחרות.
מיקי רוזנטל: הציבור דורש מהשלטון דרישות אחרות וכדאי להקשיב.
מיקי רוזנטל: אז אני מציע לך כן לעשות פגישה ואם מקובל עליך, תבואו עוד חודש ותגידו שהגעתם להבנות ותצא מפה בשורה גדולה.
מיקי רוזנטל: מה אתה אומר?
<בוריס סולטנוביץ: אני יכול להסביר לכל הפורום הזה שכדי לטפל במהירות שאתם מצפים, הרשם צריך להיות במשרה מלאה.
<בוריס סולטנוביץ: אם אתם לא יודעים, בערך 15 שנה שום רשם לא היה בתפקיד כרשם במשרה מלאה.
<בוריס סולטנוביץ: זה הטלת תפקיד נוסף לכל התפקידים הלא פחות חשובים, אבל את זה גם צריך לפתור.
מיקי רוזנטל: אז אתה אומר שהבעיה היא תקציבית.
<בוריס סולטנוביץ: אני לא יודע של מה, של מי, אבל התפקיד של הרשם - -
מיקי רוזנטל: עכשיו הגענו למקום עוד יותר גרוע.
חנא סוייד: אוי ואבוי.
מיקי רוזנטל: כמה חלקי המשרה שלך בתפקיד הזה?
<בוריס סולטנוביץ: אני קיבלתי יום אחד בשבוע להיות רשם לתפקיד הנוסף שלי.
<בוריס סולטנוביץ: אני סגן מנהל מחוז ירושלים במינהל הבטיחות, אבל אני עובד לא פעם בשבוע, זה לא מספיק.
<בוריס סולטנוביץ: זאת אחת הבעיות הגדולות.
מיקי רוזנטל: הוועדה תעשה פניה לשר הכלכלה כי זה ענין מאד חשוב.
מיקי רוזנטל: אולי אפשר להשאיל אותך לפרק זמן יותר ארוך, ואני לא צוחק.
מיקי רוזנטל: אני חושב שזה נושא רציני מאד וזה לא יכול להסתיים באיזו טובה אישית שאתה תעשה.
מיקי רוזנטל: בואו נשמע את הגברת, מה שמך?
<סנדרה רג'ואן: סנדרה רג'ואן.
<סנדרה רג'ואן: אני רוצה להגיד שאתם די יורים בשומר בשער.
<סנדרה רג'ואן: - -
מיקי רוזנטל: אנחנו לא יורים, אנחנו גם אמרנו בתחילת הדיון שלא לגופו של אדם, אין לנו טענות אליו.
מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לפתור בעיה שנראית לנו בעיה - -
<סנדרה רג'ואן: כן, אבל כל התסכול וכל האחריות וכל זה.
<סנדרה רג'ואן: אני אומרת שבמקרה אני עם המהנדס הזה, שבאמת הוא קרא לי.
<סנדרה רג'ואן: אני אומרת לכם שזה צריך לבוא מגבוה, הכדור במגרש שלכם בעצם.
<סנדרה רג'ואן: צריך לפנות לגורמים הממשלתיים ולא לזה שממלא את התפקיד בקושי, כמו ששמענו עכשיו כי יש גם אחריות גדולה.
<סנדרה רג'ואן: וגם בענין המבחן, המבחן מתבצע תמיד בשפה העברית ולדוגמה, אחותי היתה פה, היא היתה 3 שנים בארץ רופאה מנתחת, כירורגית ילדים.
<סנדרה רג'ואן: וכשהיא באה לעשות את המבחן והתבלבלה מכל הלחץ אחרי שהיא עבדה בברזיל כמעט 20 שנה, היא באה לעשות את המבחן והתבלבלה מכל הלחץ.
מיקי רוזנטל: אבל את מדברת על הרישוי ולא על הרישום.
<סנדרה רג'ואן: על הרישוי עצמו היא גם לא קיבלה.
מיקי רוזנטל: עוד לא הגענו לשם, אנחנו עוד ברישום.
<סנדרה רג'ואן: נכון אבל אני אומרת לכם שהענין הוא גם באחריות בגלל שמוטל עליו, שבקושי יש לו את השעות, מוטלת עליו אחריות של להעביר את האנשים.
<סנדרה רג'ואן: עכשיו, מי שיכול לבנות בגרמניה, אתה לא יכול להגיד אם הוא יכול לבנות פה או לא.
<סנדרה רג'ואן: יש פה חוקים אחרים, יש כל מיני - -
מיקי רוזנטל: אבל זה רישוי.
מיקי רוזנטל: רגע, את מדברת על הרישוי.
<סנדרה רג'ואן: אבל האחריות חלה גם על חברי הכנסת, ללחוץ על הענין ולא לגלגל.
חנא סוייד: נקודת המוצא שלנו היתה שרשם המהנדסים יושב באיזו מחלקה ויש לו 20,30 עובדים לפחות.
חנא סוייד: רק עכשיו נפקחו עינינו.
<סנדרה רג'ואן: רק לסיום, אני אומרת שהענין הזה בארץ של הטלת סמכויות והטלת אחריות וסמכות יותר מדי לגופים מסוימים, בסוף אתם פונים אליו וזה גם חומר למחשבה איך לפזר את הסמכות.
<ז'נט ויינברג: אני ממרכז מהנדסים עולים.
<ז'נט ויינברג: אני מנהלת את המרכז כבר 16 שנה ואנחנו נותנים שירות למהנדסים ואדריכלים עולים.
<ז'נט ויינברג: מ-2009 התחילה ההחמרה ברישוי ורישום של מהנדסים ואדריכלים.
<ז'נט ויינברג: לפני זה, המהנדס מגיש את כל המסמכים שנדרשים, בודקים אם זה מוסד מוכר ואז נותנים לו רישום.
<ז'נט ויינברג: זה מהנדס אזרחי או אדריכל, זה לא משנה.
<ז'נט ויינברג: אחר כך, אף אחד מהמהנדסים ממשרד התמ"ת לשעבר, אף אחד לא שלח מידע למהנדסים ששיש שלב שני, קבלת הרישוי, קבלת רישיון.
<ז'נט ויינברג: בגלל זה הרבה אנשים בשנות ה-90, 95 עד 2000 קיבלו רישום ולא ידעו שיש שלב של רישיון.
<ז'נט ויינברג: אז כשהתחילה ב-2009 ההחמרה, בכל מקום, כשהמהנדסים מגישים את התכניות או האדריכלים, היתה מספיקה רק תעודת הרישום.
<ז'נט ויינברג: עכשיו בכל מקום דורשים גם רישיון.
<ז'נט ויינברג: אז כשהעולים התחילו לפנות, הבינו שיש החמרה למרות שהאנשים עלו עם ניסיון וחלק מהם עבדו כבר הרבה שנים פה, הם צריכים עכשיו לעבוד 3 שנים, לקבל סטאז', מאמנים, ואחר כך, אחרי 3 שנים, ובדיוק רשום מה הם צריכים לעשות בסטאז', הם צריכים לגשת למבחן מעשי לרישוי.
<ז'נט ויינברג: המבחן עולה יותר מ-800 שקל - -
מיקי רוזנטל: תראי, את מציגה פה בעיה קשה מאד אבל זה לא נושא הדיון.
<ז'נט ויינברג: כן, זה לגבי הרישום של האדריכלים.
<ז'נט ויינברג: אדריכלים ממוסדות מוכרים, דורשים מהם, למרות שהם סיימו מזמן וכבר עבדו ואחר כך עלו לארץ, 20 שנה עבדו, מבקשים ברשם המהנדסים והאדריכלים להראות את תיק העבודות ועבודת הגמר באוניברסיטה.
<ז'נט ויינברג: זה לא יאומן.
<ז'נט ויינברג: איך אפשר לדרוש?
<ז'נט ויינברג: אף אחד אפילו לא חשב לקחת את זה.
<ז'נט ויינברג: זה אנשים ש- 10,20 שנה כבר עבדו ויש להם תעודת רישום, פנקס עבודה שהם עבדו.
<ז'נט ויינברג: אנחנו מבקשים ודורשים שאם מהנדסים או אדריכלים בעלי ניסיון שעלו לארץ, יש להם ותק עבודה, לפני ההחמרה היתה מספיקה שנה של עבודה.
<ז'נט ויינברג: אם יש להם שנה עד 3 שנים אז הם באופן אוטומטי קיבלו גם רישום וגם רישוי.
מיקי רוזנטל: אנחנו לא ניכנס לסוגיה הזאת כי זאת סוגיה מאד מהותית.
מיקי רוזנטל: לצערי, אנחנו עכשיו רק בענין של הרישום.
<ז'נט ויינברג: כן, עכשיו הרישום הוא גם בעיה לאדריכלים.
מיקי רוזנטל: את צודקת.
<יוסף דראוושה: אני נציג קרן איכסל לקידום ענייני חינוך וקידום לימודים אקדמיים.
<יוסף דראוושה: אני באתי לדבר לשני האנשים, ויאיל ניגים ודראוושה עלי.
<יוסף דראוושה: שניהם למדו באוניברסיטת "פרארה" באיטליה.
<יוסף דראוושה: אוניברסיטת "פרארה" קיימת מאז 1391, זאת אומרת 622 שנה.
<יוסף דראוושה: היא מוכרת באיטליה ובכל העולם.
<יוסף דראוושה: עלי דראוושה חזר באפריל 2011 לארץ.
<יוסף דראוושה: הוא נרשם ברשם המהנדסים כדי לקבל רישיון ואחרי כמה חודשים, ביוני 2011, הוא קיבל תעודת רישום שחתומה על ידי רשם המהנדסים.
<יוסף דראוושה: אחרי ששילם את האגרה, אחרי חצי שנה, בינואר 2012, הוא מקבל מכתב שבטעות נעשה הרישום בפנקס האדריכלים מאחר שהמוסד האקדמי שבו למדת לא מוכר לענייני רישום מצד רשם המהנדסים.
<יוסף דראוושה: בשלב מאוחר יותר הוא קיבל אישור ממשרד החינוך, הוועדה להערכת תארים אקדמיים מחו"ל שהתעודה שלו שקולה לתואר שני מבין התארים האקדמיים הנהוגים בישראל.
<יוסף דראוושה: זה מאד מאד מתסכל.
<יוסף דראוושה: הבחור התחיל בהתמחות, הפסיק את ההתמחות.
<יוסף דראוושה: אמרו לו: תחזיר את הרישיון, אסור לך להתעסק במקצוע הזה והיו לנו המון התכתבויות עם האוניברסיטה בפרארה.
<יוסף דראוושה: שלחו לנו סטטיסטיקות מ-1989, כמה אנשים מהארץ למדו באוניברסיטה.
<יוסף דראוושה: למדו כ-130 אנשים, כולם מקצועות מדעיים ולמדו שם כ-75 תלמידים או סטודנטים לפרמקולוגיה, רופאים, 34 מהנדסים, כולם מכירים בתעודות - -
מיקי רוזנטל: רגע, יש 34 מהנדסים שקיבלו תואר להנדסה אזרחית בפרארה והוכרו בארץ?
<יוסף דראוושה: לא, 34 רפואה.
מיקי רוזנטל: לא, רפואה זה לא בתחום.
מיקי רוזנטל: אנחנו מדברים עכשיו על הנדסה.
<יוסף דראוושה: לא, אני רוצה להגיד שאוניברסיטה שהיא מוכרת - -
מיקי רוזנטל: אוניברסיטה רצינית, אין שום ספק.
מיקי רוזנטל: אדוני הרשם, אוניברסיטת "פרארה" מוכרת להנדסה אזרחית?
<בוריס סולטנוביץ: עד כמה שאני זוכר את המקרה - -
מיקי רוזנטל: לא, עזוב את המקרה הקונקרטי.
<בוריס סולטנוביץ: מתי הוא סיים את הלימודים?
<יוסף דראוושה: אפריל 2011.
מיקי רוזנטל: הוא קיבל תעודת רישום, היא מצויה גם בידי.
מיקי רוזנטל: בפברואר 2011 סיים את הלימודים.
<בוריס סולטנוביץ: אם אני לא טועה, בזמן סיום הלימודים האוניברסיטה לא היתה ברשימת המוסדות המוכרים.
<בוריס סולטנוביץ: זה מה שאני זוכר, יכול להיות שאני טועה.
<בוריס סולטנוביץ: בפרסום האחרון הם עשו שינויים בלימודים ונכון להיום, שוב, זה מוכר .
<בוריס סולטנוביץ: אבל שוב, אני לא - -
מיקי רוזנטל: אתה מבין למה אמרתי לך שאם אתם תפרסמו את הרשימה של המוסדות המוכרים על ידיכם, זה ימנע בדיוק את הדברים האלה.
מיקי רוזנטל: כאן זה מאד לא סביר שפעם אחת נתנו לו תעודה ואחר כך אמרו לו שהיא לא מוכרת.
<בוריס סולטנוביץ: המקרה הספציפי הזה, שוב, אני לא הכנתי, לא ידעתי אבל עד כמה שאני זוכר זה היה הרשם הקודם.
<בוריס סולטנוביץ: המקרה פה מאד ספציפי.
<בוריס סולטנוביץ: הוועדה בדקה את הלימודים של אותו בוגר ומצאה שלפי רשימת המקצועות שהוא למד הוא לא מתאים למדור ספציפי.
<בוריס סולטנוביץ: זאת אומרת - -
מיקי רוזנטל: אבל הוא ביקש מדור ספציפי.
מיקי רוזנטל: הוא ביקש לקבל תואר מהנדס אזרחי.
מיקי רוזנטל: להירשם.
<בוריס סולטנוביץ: לא, אבל אין רישום כללי.
<בוריס סולטנוביץ: צריך להיות רישום לפני מדור.
חנא סוייד: הנדסה אזרחית, זה מה שהוא ביקש.
מיקי רוזנטל: תקשיב, אתם אישרתם אותו כמהנדס אזרחי כללי.
<בוריס סולטנוביץ: לא, היה מכתב שזה בטעות, אני שמעתי עכשיו.
מיקי רוזנטל: מה טעות?
<בוריס סולטנוביץ: טעות ברישום.
מיקי רוזנטל: אין דבר כזה "הנדסה אזרחית"?
<בוריס סולטנוביץ: לא, יש דבר כזה.
<בוריס סולטנוביץ: יכול להיות שהלימודים שלו לא מתאימים לדרישות הרישום.
חנא סוייד: אם יורשה לי, אדוני היושב ראש, אדוני הרשם, אולי תגיד, אתה מהנדס?
<בוריס סולטנוביץ: אני מהנדס בנין.
חנא סוייד: אתה בוחן את כל המהנדסים, גם את האדריכלים?
<בוריס סולטנוביץ: הוועדה שלי בוחנת.
<בוריס סולטנוביץ: במקרים הבעייתיים אני אישית בודק.
חנא סוייד: אתה מהנדס בנין ואתה בודק אדריכלים?
<בוריס סולטנוביץ: בעזרת הוועדה שלי.
מיקי רוזנטל: מהדיון פה עולות הרבה מאד בעיות.
מיקי רוזנטל: שוב, הטענות הן לא אליך, חלילה, לא אישית אליך אלא לעיקרון.
<בוריס סולטנוביץ: יש המון בעיות.
מיקי רוזנטל: אתה מבין שיש בעיות ואתה מודה שיש בעיות.
מיקי רוזנטל: בבקשה, תסיים.
<יוסף דראוושה: בקשר לויאיל, למדו ביחד, חזרו ביחד והם נרשמו ביחד.
<יוסף דראוושה: הוא קיבל תשובה "נרשם ונפסל" וויאיל קיבל מייל ב-10.11.2011, שהבקשה שלך עדין בהמתנה.
<יוסף דראוושה: עד היום הוא בהמתנה.
מיקי רוזנטל: מ-2011?
חנא סוייד: אדוני הרשם, אתה למדת בחו"ל נדמה לי.
חנא סוייד: נרשמת בארץ?
חנא סוייד: באיזו שנה?
<בוריס סולטנוביץ: 91.
מיקי רוזנטל: כמה זמן חיכית?
<בוריס סולטנוביץ: חודשיים אולי.
מיקי רוזנטל: זה נשמע לך סביר שאדם ממתין לתשובה שנתיים?
<בוריס סולטנוביץ: בטח שלא.
<בוריס סולטנוביץ: זה לא מקובל אבל אני לא זוכר את המקרה.
מיקי רוזנטל: יש עוד מישהו שרוצה לומר עוד משהו?
<אייל אבו סאלח: אני מרמת הגולן, ממג'דל שאמס.
<אייל אבו סאלח: אני בוגר מהאוניברסיטה של דמשק.
<אייל אבו סאלח: בית ספר מוכר, שאני לא הראשון.
<אייל אבו סאלח: יש כמה מהנדסים שיש להם עכשיו רישוי והם מוצלחים וגם בכל הענפים, ברפואה וכולי.
<אייל אבו סאלח: באתי לוועדה, עשו לי ועדת בירור.
<אייל אבו סאלח: מה שדרשו זה קורס בהיסטוריה וקורס בתיאוריות ופרויקט גמר.
<אייל אבו סאלח: לכל דבר יש סיבה - -
חנא סוייד: בהיסטוריה?
מיקי רוזנטל: רגע, אתה למדת הנדסה?
<אייל אבו סאלח: ארכיטקטורה.
מיקי רוזנטל: וביקשו ממך קורס בהיסטוריה של הארכיטקטורה או בהיסטוריה בכלל?
<אייל אבו סאלח: היסטוריה מודרנית של ארכיטקטורה.
מיקי רוזנטל: אוקי, זה לא ממש מופרך.
<אייל אבו סאלח: חזרתי לרשם עם פרויקט גמר, אמרו לי שלא היה בקנה מידה שרצו.
<אייל אבו סאלח: היה לי פרויקט בקנה מידה של 1:200 ו-1:500, פרויקט ממש גדול והשולחן אצלם ממש קטן.
<אייל אבו סאלח: אמרו לי: לא, תשים בצד את התכניות הגדולות וננתח את הקטנות.
<אייל אבו סאלח: לא התייחסו כל כך שבהיסטוריה היו שאלות איפה בנה, איפה הוא חי, תספר לי ככה, לא נתנו לי לתת תשובה.
<אייל אבו סאלח: אמרתי להם: מדברים בחומר פתוח שלמדתי לפני 3 שנים.
<אייל אבו סאלח: אמרו לי: מה אכפת לך?
<אייל אבו סאלח: גם לפני 30 שנה אפילו.
<אייל אבו סאלח: ממש תיאוריות שאפשר לקרוא את זה באיזה ספר.
<אייל אבו סאלח: גם בהיסטוריה אותו דבר.
<אייל אבו סאלח: שאלו אותי דברים שלא קשורים לאדריכלות בכלל.
<אייל אבו סאלח: יצאתי מהוועדה, לקחתי את המכתב הזה והלכתי לויצ"ו, לטכניון.
<אייל אבו סאלח: הפקידה שם אמרה: אל תעשה לי כאב ראש.
<אייל אבו סאלח: יש תהליך, מישהו בא, מסיים בית ספר אבל אני מספר לה שחזרתי מהרשם.
<אייל אבו סאלח: אני רוצה להגיד שאין קשר בין הרשם והמכללות.
<אייל אבו סאלח: אני הלכתי - -
מיקי רוזנטל: בין הדרישות של הרשם לחומר הלימוד במכללות?
<אייל אבו סאלח: לא, במכללות עצמן.
<אייל אבו סאלח: הן דרשו ממני לרשום לי קורסים ואני הלכתי כמו תלמיד טוב.
<אייל אבו סאלח: אמרו לי: לא, איך נכניס אותך לשנה שלישית או רביעית עם התלמידים פה?
<דורגאם סייף: הוא רצה להשלים את הקורסים שבקשו ממנו להשלים ואין לו איפה.
<דורגאם סייף: אף אחד לא נותן לו.
מיקי רוזנטל: אין לך את האפשרות להשלים את הרישום.
חנא סוייד: ויסכים אתי אדוני היושב ראש, שאין קשר בין היסטוריה של אדריכלות מודרנית לבין שלום הציבור והבטיחות שלו.
מיקי רוזנטל: אני לא רוצה להיכנס לענין המקצועי.
מיקי רוזנטל: אדוני הרשם, שמעת את הטענה.
מיקי רוזנטל: בעיקרון, אם אתם דורשים השלמות מסוימות - -
<בוריס סולטנוביץ: להגנתי אפשר להגיד?
<בוריס סולטנוביץ: בניתי היום ועדת אדריכלות מהאנשים הכי טובים בארץ באדריכלות, תאמינו לי.
מיקי רוזנטל: הכל בסדר, נאמר, אני לא בטוח, אבל עצם זה שאתה בונה והקריטריונים לא שקופים ולא ברורים, זה כבר לא כל כך טוב.
<בוריס סולטנוביץ: לא, הקריטריונים זה התאמה לדרישות לימודים בטכניון.
מיקי רוזנטל: תקשיב, הטכניון הוא בית ספר חשוב אבל הוא לא היחידי בעולם.
<דורגאם סייף: זה בשביל הכרה במוסד, לא בתעודה.
<דורגאם סייף: תעשה את כל הקריטריונים האלה להכיר במוסד.
<דורגאם סייף: ברגע שהכרת במוסד, הבוגרים שלו צריכים להירשם.
מיקי רוזנטל: אנחנו נתכנס לסיכום: 1.
מיקי רוזנטל: אנחנו ממליצים לך להיפגש, למרות שזמנך מוגבל ואתה עובד במשרה חלקית, אנחנו נאמר ואתה תגיד אם זה על דעתך, הסיכום הזה: לאור המצוקה במקצועות ההנדסיים במדינת ישראל ולאור הטענות שנשמעו בוועדה על תהליך הרישום של מהנדסים ואדריכלים - -
חנא סוייד: והסבל.
חנא סוייד: אני רוצה להדגיש, אדוני, את הסבל של האנשים האלה.
מיקי רוזנטל: רגע, תשמע את ההצעה שלי ותוסיף מה שאתה רוצה, בסדר?
מיקי רוזנטל: או שאתה רוצה לנסח הצעה.
מיקי רוזנטל: זאת הצעה: הוועדה קוראת למשרד הכלכלה, לשר הכלכלה ולרשם 1.
מיקי רוזנטל: ראשית, להיוועד עם משרד הקליטה, שיש לו מספר הצעות בענין כדי להקל על הפונים.
מיקי רוזנטל: לקבוע קריטריונים אחידים, ברורים ושקופים לדרישות לרישום.
מיקי רוזנטל: 3.
מיקי רוזנטל: לקבוע ולפרסם רשימה של מוסדות שמדינת ישראל מכירה בהם ותואר בהם, כמוהו כרישום אוטומטי כמו ברישום אוטומטי - -
<וילמה מאור: הוא לא יכול.
<וילמה מאור: הוא חייב לבדוק תכנית לימודים.
חנא סוייד: פה צריך תיקון חוק, אדוני היושב ראש.
מיקי רוזנטל: אחרי שאתם בודקים ורואים שהמוסדות האלה עומדים בשעות שאתם דורשים, בתנאים שאתם דורשים, תפרסמו שאלה המוסדות.
מיקי רוזנטל: אתה לא צריך לשנות את החוק בענין.
מיקי רוזנטל: אם המוסדות האלה עומדים בתנאים שאתם קבעתם, בשעות שאתם קבעתם, המוסדות האלה בעולם, אתם יכולים באופן אוטומטי לרשום את האנשים ותודיעו ותפרסמו בציבור שהמוסדות האלה, מבחינתכם, כל זמן שהם עומדים בתנאים שלכם, הבוגרים שלהם מקבלים רישום אוטומטי, לא רישוי, אם הם עומדים בתנאים שלכם.
מיקי רוזנטל: אין שום סיבה שלא.
מיקי רוזנטל: כך עשו גם במקצועות הרפואה, ואנחנו מציעים לכם לאמץ את זה כי זה מקל על האנשים ואין שום סיבה חוקית או אחרת שלא תעשו את זה.
מיקי רוזנטל: לענין של שנות הוותק, אני מבקש למכם להיפגש עם משרד העלייה והקליטה, ולנסות להגיע להבנות כיצד אפשר להקל לא בתנאים אלא בהליך עצמו כך שגם האנשים שבר עובדים במקצועות, אנשים שכבר בנו בניינים ולא אנשים שזה עתה באו מהלימודים אלא אנשים שבנו בניינים ויש להם הוכחות מוצקות ובניינים עומדים, שהדברים האלה נעשו, כדי שאתם תתחשבו בדבר הזה לכל הפחות בתנאי הרישום שלכם כי אחרת, אנחנו נמצאים בבעיה והאנשים האלה נמצאים בבעיה.
<סעאדה חוסני: רק משהו קטן: בהצעה שאתה הצעת, יש בישיבה מספר 3 ומספר 4 מהרשם, לצערי הרב.
<סעאדה חוסני: ביקשו ממני להביא עבודות שכבר תכננתי פה בארץ וכבר נבנו, להציג מול הוועדה.
<סעאדה חוסני: אני הצגתי מעל 10 פרויקטים וזה לא מצא חן בעיניהם אפילו שהמבנים האלה קיבלו היתר, עברו ועדה מקומית והם קיימים 10 שנים.
<סעאדה חוסני: שאלו אותי שאלה אחת ממש משעממת בשבילי: למה התיזה שלך בגרמנית?
מיקי רוזנטל: אני לא אכנס למקרה פרטני כי אני לא מכיר את המקרה הפרטני.
מיקי רוזנטל: אני מבקש, מאחר ועלו פה גם בוועדה לפחות 2,3 מקרים שנראים על פנים תמוהים, שאתם נתתם אישור ואחר כך חזרתם בכם וכולי, שאתם תבדקו את המקרים הפרטניים האלה שוב כדי לבדוק של טעיתם.
מיקי רוזנטל: גם אתם עשויים לטעות.
מיקי רוזנטל: נכון שאתם מהנדסים אבל גם מהנדסים טועים.
מיקי רוזנטל: ולכן, אני מבקש שתבדקו גם את המקרים הפרטניים שעלו פה, בוועדה, לבדיקה חוזרת שלכם.
מיקי רוזנטל: אנחנו, הוועדה, לא יכולים לדון במקרה פרטני אבל אתם יכולים לבדוק את כל המקרים שעלו פה, בוועדה, תבדקו האם לא טעיתם והאם לא נפלה פה שגגה בפסילת האנשים האלה.
<בוריס סולטנוביץ: דרך אגב, לא היה מקרה שמישהו פונה אישית בטענה שנפלה טעות שאנחנו לא בדקנו.
מיקי רוזנטל: אני אומר שוב: אני לא מוסמך, אני לא רוצה להיכנס לזה, אין לי את הכלים לבדוק אבל לכם יש כלים לבדוק האם לא טעיתם.
<בוריס סולטנוביץ: עוד הערה: לגבי הרישום והרישוי על סמך ותק, הכנסת קיבלה את החוק ולא אני.
<בוריס סולטנוביץ: במקרים האלה אני פקיד, ואם כתוב שהרישוי יינתן רק לאחר מבחן שעבר בהצלחה, אין לי כלים - -
<וילמה מאור: אנחנו דיברנו על הרישום.
<בוריס סולטנוביץ: אבל עכשיו - -
<וילמה מאור: הוא אמר שגם ברישום תהיה התייחסות לשנות ותק בעבודה.
<בוריס סולטנוביץ: אבל הבעיה ברישוי, לא ברישום.
<וילמה מאור: לא מדברים על הרישוי.
מיקי רוזנטל: כל ענייני הרישוי, אמרתי שאני לא יכול לדון בהם במסגרת הוועדה הזאת וגם לא היתה טענה של חבר הכנסת סוייד, היא היתה רק לגבי הרישום.
מיקי רוזנטל: לכן, אני שוב מבקש ממך באופן אישי, שתיפגש עם נציגת משרד הקליטה וכן נציגים של הממסד הישראלי ותנסו להגיע להבנות שילכו גם בענין של התרגום, יש שורה של עניינים שיש להם טענות ואתם אותו ממשל, זה לא שאנחנו אויבים זה לזה.
מיקי רוזנטל: תנסו להגיע להבנות ובסופו של דבר הם גם יולידו יותר מהנדסים, ומהנדסים טובים, ויתכן שאתם, בגלל שאתם יושבים וגם יכול להיות בגלל שאין לך זמן כי אין לך תקן.
מיקי רוזנטל: אני קורא בענין הזה גם לשר הכלכלה, ואנחנו נוציא לו מכתב, שהוועדה למדה שהתקן לרשם הוא מאד מוגבל ואנחנו בהחלט נבקש שהתקן יוגדל כדי שאתה תוכל לעסוק בזה יותר, כדי שאנשים לא ימתינו שנים או חודשים רבים לתשובה.
מיקי רוזנטל: גם להבנתך, זה לא סביר.
<דורגאם סייף: אם יורשה לי, אני חושב חידד מאד את הנקודה שבאמת בשורש המחלוקת כאן.
<דורגאם סייף: הבעיה שרשם המהנדסים חושב שהוא יכול לשמש כערכאת ערעור אקדמית על ההישגים והלימודים של התלמידים האלה.
<דורגאם סייף: אני יכול להביא לך דוגמה אחת מנושא אחר שטיפלנו בו, וזה בהכרה באנשים שלמדו תקשורת בירדן.
<דורגאם סייף: באו הפקולטות כאן, בישראל, וביקשו מהאוניברסיטאות בירדן להתאים את עצמן לתכנית שלהם בישראל.
<דורגאם סייף: כשהתאימו להם את התכניות, אמרו שכל הבוגרים שלהם נרשמים אוטומטית.
<דורגאם סייף: זאת אומרת, ברגע שהם מקשים על אוניברסיטאות בחו"ל, מבחינת תנאים ושעות לימוד וכולי, אבל ברגע שהם מקבלים את ההכרה, כל הבוגרים שלהם צריכים לקבל פה באופן אוטומטי.
<דורגאם סייף: זה שורש הבעיה, הכרה אוטומטית.
מיקי רוזנטל: אנחנו נסיים את הדיון.
מיקי רוזנטל: אני מודה לכל המשתתפים ולחבר הכנסת סוייד על העלאת הנושא החשוב הזה.
חיים כץ: אנחנו מסיימים עוד שבוע.
חיים כץ: יום רביעי בשבוע, א' בטבת, ראש חודש, ה-4 בדצמבר 2013.
חיים כץ: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי לידה לעובד שבת זוגו אינה מסוגלת לטפל בילד מחמת נכות או מחלה), התשע"ג-2013, של חברת הכנסת קארין אלהרר, חיים כץ ואין פה יותר כאלה שהצטרפו.
חיים כץ: יש עוד שניים שהצטרפו אבל הם לא באו אז הם אינם.
חיים כץ: הכנה לקריאה הראשונה.
חיים כץ: קארין, בואי תגידי מה יש לך להגיד.
יעקב מרגי: רגע, אנחנו רוצים לדעת אם זו הצעת החוק הראשונה שלך?
קארין אלהרר: זאת הצעת החוק הראשונה שלי.
יעקב מרגי: אז זה אירוע חגיגי.
קארין אלהרר: כן, היום זה יום מרגש.
קארין אלהרר: היום גם הצעת חוק ראשונה - -
חיים כץ: היום היא תעבור להכנה לקריאה הראשונה.
קארין אלהרר: הלוואי, הלוואי.
חיים כץ: היא תעבור.
חיים כץ: אנחנו הבטחנו לה שתעבור ראשונה ואת כל שאר ההבנות נעשה בין השנייה לשלישית.
חיים כץ: תהיי רגועה.
מיקי רוזנטל: כל מי שמתנגד שיצא מהחדר, לא?
חיים כץ: אמרת לי שאתה תומך... אני מתנצל.
קארין אלהרר: הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק הביטוח הלאומי באופן שאישה נכה, שאין ביכולתה לטפל בילד ושהיא לא זכאית לקבלת דמי לידה בשל העובדה שהיא עם נכות או מוגבלות, בין שנוצרה קודם ללידה ובין במהלך הלידה עצמה, ההצעה מבקשת לתת לבעל דמי לידה על מנת שהוא יוכל להיות בבית ולטפל בילד.
קארין אלהרר: מדובר בהצעה שאמורה להביא למצב של קוהרנטיות בחקיקה הישראלית ולעמוד בקו אחד עם סעיף 6ז(1) לחוק עבודת נשים.
קארין אלהרר: הסעיף שם מדבר על מצב שבו הבעל זכאי לחופשת לידה, מקום שבו אשתו אינה מסוגלת לטפל בילד מחמת מוגבלות או מחלה או בכפוף לאישור רופא.
קארין אלהרר: בעצם ההצעה מבקשת להביא לידי כך שלא רק שתינתן לו חופשת הלידה אלא גם יינתנו לו דמי הלידה על מנת שהמשפחה תוכל להתקיים והמשבר יחלוף בצורה הטובה ביותר.
קארין אלהרר: אני חושבת שמדובר בהצעה שבעצם מביאה את הביטוח הלאומי - -
חיים כץ: לא בעצם.
חיים כץ: הצעה שמביאה את הביטוח הלאומי...
קארין אלהרר: - - הצעה שמביאה את הביטוח הלאומי לעשות את מה שהוא נועד לעשות.
קארין אלהרר: הוא נועד לתת רשת ביטחון כלכלי עבור אותם אנשים שזקוקים לכך, ואני חושב שבמצבים המדוברים, מצב שבו האישה אינה מסוגלת לטפל בילד ויש לה בעל שכן מסוגל לעשות זאת, צריך לסייע להם.
חיים כץ: אני רוצה להגיד לך קארין, אני בדרך כלל לא מצטרף להצעות חוק של מישהו אחר יוזם.
חיים כץ: פה כן הצטרפתי כיוזם מסיבה אחת: הצעת החוק הזאת חשובה, ושלא ייראה שקארין עושה את זה בגלל עצמה.
חיים כץ: היא באה מתוך דאגה לכלל.
חיים כץ: היא חברת כנסת, היא תסתדר כלכלית.
חיים כץ: יש כאלה שלא יסתדרו כלכלית והעזרה הזאת עוזרת להם, ושיהיה ברור פה לפרוטוקול, שהיא עושה את זה בגלל שמה לעשות, אנחנו חברי הכנסת מחוקקים מהחיים, ולפעמים אנחנו לא שמים לב לדברים עד שזה לא בא על בשרנו.
חיים כץ: וכשזה בא על בשרנו אנחנו רואים כל מיני עוולות שקורות במשק הישראלי.
חיים כץ: קארין ראתה את העוולה הזאת ואמרה למה?
חיים כץ: יש לי הזדמנות גדולה לתקן את הענין הזה, אז שאף אחד לא יחשוב שזה בגלל מצבה, והיא רוצה לעזור לכל אלה שנזקקים והיא הפכה להיות הפה שלהם, כמו של עוד הרבה אזרחים במדינת ישראל.
חיים כץ: ולכן, אם יש פה מישהו שחולק עלינו ורוצה להגיד משהו, שיגיד.
יעקב מרגי: אני רוצה לשאול משהו: אם זכור לי, אני חושב שהמדינה מאפשרת לבעל לצאת לחופשת לידה.
חיים כץ: זה לא אותו דבר, מדברים על מענקים.
קארין אלהרר: בלי דמי לידה.
יעקב מרגי: זה היה בלי דמי לידה?
מיקי רוזנטל: תכף תשמע ותבין.
חיים כץ: אם היא היתה זכאית והיא לא לקחה, הוא היה מקבל.
חיים כץ: מאחר ויש לה קצבת נכות לצורך הענין, אם יש לה קצבאות אחרות אומרים: יש לך מספיק.
חיים כץ: אין כפל קצבאות, אין פה, אין שם.
חיים כץ: עכשיו אנחנו נשמע את אלה שמתנגדים.
יעקב מרגי: לא סיימתי את שאלתי: זה במצב שהאישה משתכרת ועובדת, נכון?
קארין אלהרר: שהיא מקבלת דמי לידה.
יעקב מרגי: - - בא נאמר שהיא נכה והיא לא הועסקה ולא מועסקת, ובעלה עכשיו צריך לעזוב את העבודה כדי.
יעקב מרגי: החוק הזה מטפל בזה?
חיים כץ: זה בדיוק החוק הזה.
יעקב מרגי: אני בכוונה שאלתי כדי להוביל שזה אפילו לא מכוון לקארין.
חיים כץ: יפה לך, אהבתי אותך.
חיים כץ: אני אוהב את הגישה שלך, אני אוהב את איך שאתה מתנהל.
חיים כץ: אתה בסדר.
קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, נורא חשוב לי לציין לפרוטוקול שלשמחתי, אני לא זכאית לקצבת נכות כללית ולכן, החוק הזה לא מדבר עלי.
קארין אלהרר: הצעת החוק הזאת מבוססת על פניה - -
חיים כץ: ואפילו שלא יחשבו.
קארין אלהרר: - - למען הסר ספק שהדבר לא קשור אלי, הצעת החוק מתבססת על מקרה שהגיע אלי מהקליניקה במרכז למשפט ועסקים ברמת-גן, הקליניקה לשוויון.
קארין אלהרר: נמצאת כאן מנהלת הקליניקה ואשמח שהיא תתאר את הדברים.
חיים כץ: תגידי, את רוצה להעביר את הצעת החוק היום?
קארין אלהרר: מאד.
<יעל מינץ: אני יועצת שר הרווחה לענייני ביטוח לאומי.
<יעל מינץ: אני כאן להציג את עמדת השר – הוא תומך לחלוטין בהצעת החוק.
חיים כץ: אבל אני שאלתי אם יש מישהו שמתנגד.
<יעל מינץ: לא, אחרי זה.