GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 10), זקיפת ימי מחלה להורה של אדם עם מוגבלות.
חיים כץ: אנחנו בהצעת החוק הזאת בפעם האחרונה הגשנו רביזיה.
חיים כץ: אנחנו רוצים לעשות בה שינויים קלים.
חיים כץ: אני מאמין ומקווה שלאחר הסיכומים עם האוצר, הצעת החוק הזאת תצא תחת ידי הוועדה עדיפויית קצת.
חיים כץ: קודם כל, נצביע על הרביזיה.
חיים כץ: מי בעד הרביזיה ירים את ידו?
חיים כץ: הרביזיה התקבלה.
חיים כץ: גברתי, בואי תציגי את הדברים.
<נועה בן שבת: כמה דברים שהוועדה אישרה בנוסח בקריאה שנייה ושלישית ואנחנו מציעים לעשות כמה תיקונים בהם: 1.
<נועה בן שבת: אנחנו מדברים פה על שני סוגים של ימים ואני רוצה להבהיר את ההפרדה ביניהם: אנחנו מדברים על 15 ימים שהם ימי מחלה, שהפכו להיות עכשיו 18, שהם נזקפים על חשבון ימי המחלה ולגביהם יש אפשרות של חלקי ימים.
<נועה בן שבת: הוועדה דיברה בדיון הקודם על כך שחלקי ימים יחושבו לפי יום של 8.36 שעות, ואנחנו מציעים להפוך את זה להיות משהו שהוא לפי חלקיות המשרה.
<נועה בן שבת: זאת אומרת, חלקי הימים יחושבו לפי היחס בין שעות ההיעדרות ושעות העבודה של העובד באותו יום אילולא נעדר.
<נועה בן שבת: זה ענין אחר.
<נועה בן שבת: ענין שני - הימים האחרים שמדובר בהם זה אותם 6 ימים נוספים שביקשו להוסיף.
<נועה בן שבת: 6 ימים לעובד, 6 ימים לבן זוגו, סך הכל 12 ימים.
<נועה בן שבת: הם לא ימי מחלה ומוצע לא לנכות בגינם את התשלום ומוצע גם לא לחשב אותם כימים, לפי מה שביקשה הוועדה בדיון הקודם.
חיים כץ: מה זה לא לנכות את התשלום?
<נועה בן שבת: לא לנכות מהשכר.
<נועה בן שבת: כלומר, העובד זכאי להיעדר בלי ששכרו מנוכה.
<נועה בן שבת: זאת אומרת, זה שווה לתשלום של דמי מחלה רק שזה לא - -
חיים כץ: זה שווה יותר מימי מחלה.
<נועה בן שבת: - - דמי מחלה גם היום הם אחוז מהשכר אז היום זה בעצם לא ינוכה משכרו.
<נועה בן שבת: אנחנו מדברים על 52 שעות, לפי החישוב שנערך, על בסיס המספר של 8.36 שעות, 52 שעות בשנה אבל שוב נכנס פה הנושא של חלקיות משרה.
<נועה בן שבת: 52 הם לעובד במשרה מלאה.
<נועה בן שבת: אם אנחנו מדברים על עובד במשרה חלקית, חלקיות המשרה שלו תחושב לפי - -
חיים כץ: אתה מקשיב, האוצר?
חיים כץ: אחר כך תצטרך לתת פה תשובה.
<נועה בן שבת: - - חלקיות המשרה מחושבת לפי מספר השעות שהוא עבר ברבע השנה הכי מלאה בשנה האחרונה, וחלקיות המשרה הזאת מוכפלת במספר הימים.
<נועה בן שבת: אני אדגיש שגם אם יש זכאות לקבל את הימים של בן הזוג שלו, גם שם חלקיות המשרה של העובד היא זאת שתקבע את מספר השעות שיתאפשר לו לנצל.
<נועה בן שבת: זאת אומרת, המעביד שמעסיק עובד במשרה חלקית לא יצטרך לסבול מספר שעות גדול יותר.
<נועה בן שבת: נושא אחרון שצריך לדבר עליו זה עדכון של סעיף 1ג, זה משהו נוסחי יותר.
<נועה בן שבת: סעיף 1ג מדבר על משפחת האומנה.
<נועה בן שבת: זה ענין נוסחי.
<נועה בן שבת: אני חושבת שהיה ברור שאנחנו מדברים גם על התיקון למשפחת אומנה אבל מכיוון שאנחנו מאפשרים גם שעות ואנחנו גם מדברים על היעדרות שלא נזקפת על חשבון ימי מחלה אז צריך לעשות תיקון נוסח גם לסעיף 1ג.
<נועה בן שבת: אלה התיקונים המוצעים.
<עמיר בוזנח: אני אבא של רועי.
<עמיר בוזנח: רועי חולה במחלת כליות מאז היותו בן 3.
<עמיר בוזנח: היום הוא בן 6 והוא חולה מגיל שנתיים.
<עמיר בוזנח: לפני תשעה חודשים הוא עבר השתלת כליה והמחלה חזרה, למעשה, מספר שעות אחרי ההשתלה.
<עמיר בוזנח: רועי הוא ילד מתוך קבוצת אוכלוסייה שצריכה לקבל התייחסות קצת שונה בהקשר הזה של ימי מחלה.
<עמיר בוזנח: אנחנו, כהורים, למעשה מלווים אותו בשגרה שלו מעל 50,60 ימי טיפול אינטנסיביים בבתי חולים ובביקור במרפאות ובטיפולי דיאליזה וזאת למעט תקופות של אשפוז ממושכות, כך שבסך הכל ימי ההיעדרות שלנו הם מעל 100 ימים בשנה - -
חיים כץ: אז החוק הזה לא בסדר?
<עמיר בוזנח: החוק הזה עושה צעד לכיוון...
חיים כץ: תשמע, אנחנו, מבחינתנו, אם היינו יודעים לתת מענה לכל צורך של אדם בוועדה היינו בעד.
חיים כץ: בקטע הזה, בדיונים האלה, מה שאנחנו מנסים להשיג, אנחנו משיגים והמלאכה עוד מרובה.
חיים כץ: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת מקלב שהוא עשה פה עוד סדק קטן בקיר והרחיב את הסדק לשפר את איכות החיים של אותם אזרחים שבאמת צריכים את זה.
חיים כץ: יחד עם זה, אנחנו לא יודעים, אני מקווה שנדע אבל נכון לעכשיו אנחנו לא יודעים לעשות את מה שהיית מקווה שנוכל לעשות.
אורי מקלב: יש לי הצעה, אדוני היושב ראש.
אורי מקלב: אולי נציע הצעת חוק שהיא תצמיד את חולי הדיאליזה, הילדים, לחולי מחלה ממארת.
חיים כץ: בסדר, אבל זה הצעת החוק שאפשר להציע אבל אתה לא יודע לעשות את זה בהצעת החוק הזאת.
אורי מקלב: בהצעת החוק הזאת אני מודה שאי אפשר אבל אני מציע לכולנו להשתתף בזה, אנחנו נעשה שילדים חולי דיאליזה באמת יכולים להיות כמו חולי מחלה ממארת.
חיים כץ: תוביל את זה.
<אורלי מיכה: אני רכזת של העמותה לקידום שמירת זכויות חולי הכליות.
<אורלי מיכה: אנחנו מבינים שהוועדה הזאת בעצם הישורת האחרונה וזה לא המקום לשנות את הדברים אבל - -
חיים כץ: רק תגידו אם אתם באתם לפה ואתם רוצים להגיד, תגידו.
<אורלי מיכה: מה שאני כן מבקשת, שתהיה התייחסות למכתב ששלח יושב ראש העמותה לסעיף 5, לעשות איזו שהיא החרגה ואיזה שהוא פתח לחקיקה, שאנחנו נוכל כן לדון בהתייחסות ספציפית לילדים חולי דיאליזה.
<אורלי מיכה: אני שמעתי ואני מוסיפה על דבריו של חבר הכנסת.
<אורלי מיכה: זה מה שאנחנו מבקשים.
חיים כץ: הוא אמר שהוא יחוקק.
חיים כץ: אנחנו לא מכניסים הערות בתוך חקיקה שאנחנו נחוקק משהו אחר.
חיים כץ: הוא יעלה הצעת חוק ואם נוכל לשלב את זה בפנים, נעשה.
חיים כץ: אם לא, זה יהיה חוק שעומד בפני עצמו.
<נועה בן שבת: הבקשה שלהם היתה להסמכה של השר לקבוע בתקנות הוראות מיוחדות אבל הבנתי שהיתה התנגדות של האוצר.
חיים כץ: יש התנגדות של האוצר ואנחנו לא רוצים לעצור את זה.
חיים כץ: אנחנו יכולים לעצור את זה ואז גם אלה שאנחנו עוזרים להם קצת יפגעו, ואין לכם מטרה לעשות את זה.
<אורלי מיכה: ממש לא.
<עדה צ'מני: אני עובדת סוציאלית, מטפלת משפחתית, ואני עובדת ביחידה הנפרו-פדיאטרית בבית החולים נהריה כבר 18 שנה עם ילדים חולים בדיאליזה וילדים מושתלים.
<עדה צ'מני: אחת הבעיות שבעצם טמונה בתוך השאלה שנדונה כאן זה שילדים לא יכולים להגיע לשום טיפול בלי ליווי של הורה, והפרוצדורה שקורית בתוך הטיפול חייבת ליווי של הורה, הוא חייב לחתום אם יש משהו, מיד ברגע שזה קורה, כך שההורה הזה בכל מקרה לא יכול ללכת לעבודה.
<עדה צ'מני: את הדבר הזה אני חושבת שהוועדה צריכה לקחת בחשבון.
חיים כץ: אמר חבר הכנסת מקלב שהוא שם חלק ארי מעבודתו פה לשיפור איכות חייהם של האזרחים במדינת ישראל, והוא אמר שהוא הולך להרים את הכפפה אז זה כבר טוב.
<נועה בן שבת: אולי נקרא את התיקונים?
חיים כץ: תקראי את התיקונים ואני מקווה שזה יגיע במהרה למליאה ויירשם כחוק בספר החוקים של מדינת ישראל, ויעזור לכמה אנשים.
חיים כץ: מצאנו פתרון לשעות, זה עוזר, ויחד עם זה, זה נשאר שלו.
<נועה בן שבת: אני לא אקרא את כל ההצעה, אנחנו מדברים על סעיף 1(2) להצעת החוק, שמוסיפה את סעיף א1 ואקרא את אותה פסקה: "(א1)(1) בזקיפת ימי היעדרות כאמור בסעיף קטן (א), זכאי עובד להביא בחשבון, לפי בחירתו, גם חלקי ימים שבהם נעדר לפי הוראות סעיף זה בשל מחלת ילדו שהוא אדם עם מוגבלות או לצורך מתן סיוע אישי לו; חלקי ימים לעניין זה יחושבו לפי היחס שבין שעות ההיעדרות ובין שעות העבודה של העובד באותו יום אילולא נעדר.
<נועה בן שבת: " עכשיו נעבור לתוספת של סעיף (א2).
<נועה בן שבת: אני אקרא את כל הסעיף כי הוא גם מנוסח בשעות: "(א2)(1) נוסף על הוראות סעיף קטן (א), עובד כאמור באותו סעיף קטן זכאי להיעדר עד 52 שעות בשנה לצורך מתן סיוע אישי שמחייב היעדרות לאדם עם המוגבלות, ללא ניכוי משכר עבודתו; התקיים בעובד כאמור אחד מהתנאים האמורים בפסקאות (1) עד (4) שבסעיף קטן (א), יהיה זכאי להיעדר עד 52 שעות נוספות בשנה ללא ניכוי משכרו, ובלבד שלא היה אדם אחר שניצל את זכותו להיעדרות מכוח פסקה זו; זכותו של עובד לפי סעיף קטן זה נוספת על כל זכות אחרת שנתונה לו לפי חוק זה, ואינה תלויה או מותנית בזכות אחרת לפי חוק זה.
<נועה בן שבת: (2) הוראות פסקה (1) יחולו גם על עובד המועסק במשרה שאינה משרה מלאה, ואולם שעות ההיעדרות שיהיה זכאי להיעדר בהן יהיו כיחס שבין חלקיות משרתו ובין מספר השעות הנקוב באותה פסקה;" זאת אומרת, אותם 52 שלו ושל בן זוגו יחושבו לפי חלקיות המשרה שלהם.
<נועה בן שבת: "שיעור חלקיות המשרה יחושב כיחס שבין שעות העבודה של העובד בחודש ובין מספר שעות עבודה בחודש במשרה מלאה כנהוג במקום העבודה של העובד או 186 שעות, לפי הנמוך.
<נועה בן שבת: " זאת אומרת, לא תיתכן משרה מלאה שעולה על 186 שעות.
<נועה בן שבת: "(3) בסעיף קטן זה, "שעות העבודה של העובד בחודש" – הממוצע החודשי של שעות העבודה של העובד ברבע השנה של העבודה המלאה ביותר שב-12 החודשים שקדמו למועד ההיעדרות הראשון לפי סעיף קטן זה; במניין שעות העבודה תובא בחשבון גם היעדרות בתשלום שדינו כדין שכר עבודה.
<נועה בן שבת: " אנחנו מתכוונים פה להיעדרויות כגון: מילואים, מחלה, חופשה.
<נועה בן שבת: כל אותן היעדרויות לא יחשבו כהיעדרויות לצורך חישוב המשרה המלאה.
<נועה בן שבת: התיקון הנוסף שרצינו הוא בסעיף - -
<ורד וייץ: לצורך חישוב שעות העבודה בפועל.
<נועה בן שבת: הדבר הנוסף זה מה שמופיע בסעיף 2 להצעת החוק, זה תיקון סעיף 1ג: "בסעיף קטן 1ג לחוק העיקרי, אחרי "באותם ימים" יבוא "או שעות", ואחרי "לזקיפה" יבוא "או להיעדרות".
<נועה בן שבת: " אנחנו מדברים גם על שני סוגי ימים ואחד מהם הוא לא של זקיפה אלא היעדרות והוא מחושב בשעות.
חיים כץ: כל חברי הכנסת, הם ארבעה במספר, מאשרים את הצעת החוק כהכנה לקריאה השנייה והשלישית ואני מקווה שהיא תעלה במהרה במליאה, אולי בשבוע הבא, ותירשם בספר החוקים של מדינת ישראל וזה יהיה עוד צעד קטן בשביל לעזור, דמי חנוכה.
חיים כץ: אתה יודע, פרסנו את זה בשעות אז זה ייפרס מדמי חנוכה להרבה ימים ויעזור ללא מעט אנשים במדינת ישראל.
חיים כץ: חבל שהם צריכים את העזרה הזאת אבל אם הם צריכים...
אורי מקלב: תודה ליושב ראש ולכל הצוות.
אורי מקלב: זה נראה הצעת החוק פשוטה אבל.
חיים כץ: אוקיי, בוקר טוב, ואנחנו פותחים שבוע חדש, ט"ו בכסלו, ה-18 לנובמבר 2013.
חיים כץ: הנושא: הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – חובת התקשורת עם הקטין והאחראי עליו בשפה המובנת להם) של – אני לא יודע מאיפה להתחיל – חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וכל חברי הכנסת, להוציא חבר הכנסת חיים כץ.
עדי קול: לא, גם אני לא.
פנינה תמנו: חבר הכנסת חיים כץ, איך לא חתמת?
פנינה תמנו: זו תקלה.
חיים כץ: אני לא חותם.
חיים כץ: אני חושב שאם את מציעה הצעת חוק את צריכה לקחת מקסימום עוד אחד ולא לעשות מזה "שכונה".
חיים כץ: זה שלך.
חיים כץ: וזה שאת מצרפת אותם, אם הממשלה אישרה, בדרך כלל גם החוקים עוברים.
חיים כץ: אז את לא צריכה גם חתימות – את יודעת – של קואליציה, שיחתמו לך ואחר כך יגידו: אם זה לא עובר אז זה לא עולה.
חיים כץ: קחי, זה שלך; מה, זה שלך.
חיים כץ: תדאגי לשלך, ואת לא צריכה הרבה שכנים.
חיים כץ: קחי לך אחד או שניים.
חיים כץ: אז אלה שנמצאים פה, חוץ ממך, אני לא רואה אותם משותפים להצעת החוק.
חיים כץ: אי לכך, אני מבקש ממך להציג את הצעת החוק.
חיים כץ: נשמע אם יש למישהו משהו להעיר.
חיים כץ: אנחנו דנים בה היום בהכנה לקריאה הראשונה.
פנינה תמנו: טוב, אז בעצם הצעת החוק, אני חושבת ככה, אם אני אתן לכם רקע, נובעת מעצם העובדה שלי, מהיכרות עם הרבה מאוד משפחות שפנו אליי, שהם היו במהלך או לאחר הוצאת ילדים מהבית.
פנינה תמנו: כאשר אחד הצרכים או הלקונות שעלו משיחות עם אותם אנשים זה שפעמים רבות הם מצאו את עצמם בתוך תהליך מבלי להבין את השפה.
פנינה תמנו: והתחושה של להיות סוג של מנותק מהחברה או מאוים על ידי רשות כזאת או אחרת, רק בשל תהום מאוד גדולה שפעורה; תהום, הבעיה השפתית.
פנינה תמנו: נדמה לי שבמדינה שקולטת עלייה, במדינה שמבוססת על קיבוץ גלויות, נראה לי שזה אמור להיות אבן יסוד שלנו כחברה, לדעת להנגיש את השפה ולהעניק את הזכויות הבסיסיות.
פנינה תמנו: פעמים רבות מגיעים עובדים סוציאליים ופקידי סעד לבתים של עולים חדשים, בין אם מחבר העמים, בין אם אתיופים, בין אם אפילו מהמגזר הערבי.
פנינה תמנו: כאשר נכנסת עובדת או עובד של רשות הרווחה לבית מבלי יכולת לתקשר, ובלי יכולת גם להבין את הצד השני, אני חושבת שזה דבר שאין ספק שצריך לפתור אותו.
פנינה תמנו: יתירה מכך, כאשר מדובר בילדים, שזה ציפור נפשו של כל אחד ואחת בכל חברה מבחינה אוניברסלית, אז הרי ברור שמדובר בדיני נפשות.
פנינה תמנו: וככל שאנחנו נהדק את החגורה של מתן הזכויות הבסיסיות בכך שהחוק יהיה שווה בפני כולם.
פנינה תמנו: עכשיו, ברגע שאין את השפה, החוק אינו שווה.
פנינה תמנו: ברגע שאדם אינו מבין את הזכויות שמגיעות לו, אז החוק אינו שווה.
פנינה תמנו: ולפעמים אנחנו מוצאים את אותן משפחות מגיעות לבית המשפט מבלי יכולת אפילו להציג ייצוג, כאשר התהליכים כבר בשלבים מאוד מתקדמים, ולפעמים גם המאזן הוא כבר ממש נגדם.
חיים כץ: כן, גברתי, לפרוטוקול שם ותפקיד.
<אודיה איפרגן: עורכת הדין אודיה איפרגן ממשרד הרווחה.
<אודיה איפרגן: ראשית, אני רוצה לציין שהמצב היום בפועל הוא שפקידי הסעד, עובדים סוציאליים – לפי חוק הנוער מגיעים למשפחות עם מישהו שיוכל להעביר את השפה.
<אודיה איפרגן: זה בלתי אפשרי אם יגיעו בלי מישהו שמסוגל לתרגם.
<אודיה איפרגן: זה הדבר הראשון שיתקיפו ויטענו בבית המשפט.
<אודיה איפרגן: זה דבר שהוא בלתי אפשרי אם אין מישהו שיתווך.
<אודיה איפרגן: אני רוצה לציין שהיום יש השתדלות שהעובדים הסוציאליים עצמם שמטפלים במשפחות, בוודאי אם זה במגזר הערבי, במגזר הרוסי במידה מסוימת, יהיו דוברי השפה בעצמם.
חיים כץ: מה את רוצה לרמוז, שהחוק מיותר?
<אודיה איפרגן: אני רוצה לומר שהחוק בעצם בא לחזק את המצב שקיים היום בפועל, ואנחנו לכן גם לא התנגדנו לו.
חיים כץ: אז אתם תומכים.
<אודיה איפרגן: אנחנו תומכים.
<אודיה איפרגן: כפי שדובר בוועדת השרים, יש לזה השלכה תקציבית ונוסח שצריך לתאם.
<יצחק קדמן: גם הערות ספציפיות?
חיים כץ: באופן כללי – תיכף נקרא וניגע - - -
<יצחק קדמן: אז הערה באופן כללי.
<יצחק קדמן: אחר כך יהיו לנו - - -
חיים כץ: מי אדוני, לפרוטוקול.
<יצחק קדמן: יצחק קדמן, המועצה לשלום הילד.
<יצחק קדמן: רק הערה כללית: הרבה פעמים המכשול איננו רק מכשול שפה אלא מכשול תרבות, שהוא הרבה יותר עמוק.
<יצחק קדמן: ולכן ההעדפה – אם היו שואלים אותי – הייתה צריכה להיות לא למתורגמנים, שיכולים להיות אנשים טכניים, אלא לדאוג לכך שבכל מערכת, בין אם זו מערכת החינוך ובוודאי במערכת הרווחה, יהיו אנשי מקצוע שמייצגים מגוון של עדות, ומוצאים וקבוצות אוכלוסייה.
<יצחק קדמן: מפני שהשאלה איננה רק להבין את המילה הזאת בעברית או מילה אחרת - - -
פנינה תמנו: אבל זה הבסיס.
פנינה תמנו: זה הבסיס של הבסיס.
<יצחק קדמן: כן, אם זה הבסיס.
<יצחק קדמן: אני לא בא לדבר נגד החוק, אני אומר שיש דברים הרבה יותר עמוקים שאנחנו צריכים לשנות.
<יצחק קדמן: נכון אמרו שבמגזר הערבי, ברוב המקרים, יש כבר עובדים שבאים מתוך המגזר עצמו.
<יצחק קדמן: אני רוצה לראות יותר עובדים סוציאליים וקציני ביקור סדיר שהם בני העדה האתיופית או שעלו מברית המועצות לשעבר או שהם באים מהעולם החרדי או שהם באים מכל קבוצות האוכלוסייה.
<יצחק קדמן: יש בישראל ילדים מ-82 מדינות.
<יצחק קדמן: ולכן, באיזשהו מקום אני בהחלט מבין ותומך בהצעה שלך.
<יצחק קדמן: אני רק אומר שהיא לא מספיקה, כי היא נוגעת בצדדים חשובים, טכניים, של תרגום מילה או שפה או משפט, והיא לא נוגעת בעניין הרבה יותר עמוק, שהוא בעיניי הרבה יותר חשוב – לא כשמוציאים ילד מהבית, הרבה לפני: איך מונעים בכלל להגיע למצב הזה.
<יצחק קדמן: צריך להבין עם מי אתה מדבר, מאיפה האוכלוסייה הזאת באה.
<יצחק קדמן: מה המשמעות בשבילה להתנהגות הורית, כזו או אחרת.
<יצחק קדמן: לכן, הייתי זורק לך פיתיון להרחיב את הצעת החוק, ולדאוג לכך שיהיו יותר אנשי מקצוע שמבינים את התרבות, שבאים מאותה תרבות.
<יצחק קדמן: זה יכול לעזור הרבה יותר מאשר להסתפק רק - - -
חיים כץ: כן, בבקשה, גברתי.
חיים כץ: את ראשונה, כן, ואחר כך הוא.
חיים כץ: אבל נעשה את זה בקצרה אם אנחנו רוצים לגעת היום בחוק.
<זיוה מקונן-דגו: כמובן.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מאוד מברכים את הצעת החוק הזאת, כי ההנגשה השפתית, כמו שנאמר, היא דבר מאוד-מאוד בסיסי.
<זיוה מקונן-דגו: ואני מסכימה עם דוקטור יצחק קדמן שצריכים להיות אנשי מקצוע.
<זיוה מקונן-דגו: אבל, לצערנו, לא נחכה עוד ארבע שנים או חמש שנים, שיהיו עובדים סוציאליים או פקידי סעד יוצאי אתיופיה.
<זיוה מקונן-דגו: וצריכה להיות הכשרה מקצועית שיכולה - - - ולתת כלים מקצועיים לאנשים האלה שיתווכו בין המשפחות לבין העובדים או התהליך בכלל.
<זיוה מקונן-דגו: ממה שאנחנו יודעים, לצערנו הרב, יש הרבה חוקים שעוברים, והשאלה היא איך אוכפים אותם ואיך עושים את המעקב, שאכן מי שמקבל את השירות הזה, האנשים האלה שהם, אני יכולה מהניסיון שלי, גם בתור עובדת סוציאלית להגיד שהעולים אומרים שהם מרגישים שהם חרשים.
<זיוה מקונן-דגו: באמהרית הם משתמשים: אנחנו - - -.
<זיוה מקונן-דגו: כאילו אנחנו מרגישים שאנחנו חרשים, שאין לנו את היכולת, מצד אחד, להביע את עצמנו, ומצד שני, להבין באמת את כל המשמעויות.
<זיוה מקונן-דגו: והדבר המשמעותי ביותר, אני חושבת, שזה תהליך הליווי.
<זיוה מקונן-דגו: לא רק התרגום, פעם אחת למפגש אחד, תהליך הליווי שצריך להיות בכל התהליך הזה, הן במשרד הבריאות, הן במשרד הרווחה והשירותים החברתיים, והן במשרד החינוך.
<טלי דג'ין: אני טלי, עורכת דין בעמותת "טבקה".
<טלי דג'ין: לצערי הרב, עמותת "טבקה" מטפלת בעשרות מקרים של ילדים, בתיקים של הוצאת ילדים מהבית לפי חוק הנוער.
<טלי דג'ין: ואני מברכת את חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה על הצעת החוק הזאת, משום שהיא מאוד חשובה.
<טלי דג'ין: אנשים יושבים, הורים יושבים ודנים בגורלם של הילדים שלהם, והם לא מבינים מה הולך שם.
<טלי דג'ין: והמצב שאת מתארת, שהוא קיים בשטח, לצערי הרב אני מטפלת - - -
חיים כץ: תשמעי, בואי דברי על החוק.
<טלי דג'ין: אוקיי.
חיים כץ: ניכנס לחוק, נקדם אותו.
חיים כץ: למה עוד רבע שעה אנחנו איננו פה.
חיים כץ: וחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה רוצה לקדם את החוק, וגם אתם רוצים לקדם.
חיים כץ: אז יש תהליך מסודר שאני רוצה לסיים אותו עד 10:25, למה אנחנו הולכים לדיון אחר.
חיים כץ: וצריך להקריא, ולדון על החוק ולראות.
עדי קול: יאללה, אנחנו אתכם.
חיים כץ: מקבלים את הזה, ואנחנו גם מברכים אותה.
<טלי דג'ין: בסדר.
<טלי דג'ין: אז רק אני אסיים שזה לא בדיוק המצב הקיים, כי אני מטפלת בעשרות תיקים, ועובדים סוציאליים לא הולכים מלווים עם מתורגמן הביתה.
<טלי דג'ין: הולכים, מדברים, ולא מבינים כלום.
<טלי דג'ין: ואנחנו מדברים על מושגים קשים של אבחונים, שאני בעצמי לא מבינה אותם.
חיים כץ: ואנחנו נעבור להקראה.
<נעה ברוצקי-לוי: הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – חובת התקשורת עם הקטין והאחראי עליו בשפה המובנת להם), התשע"ג-2013.
<נעה ברוצקי-לוי: הוספת סעיף 12א – 1.
<נעה ברוצקי-לוי: בחוק הנוער (טיפול והשגחה), התש"ך-1960, אחרי סעיף 12 יבוא: "חובת העברת מידע וקשר לקטין ולאחראי עליו בשפה המובנת להם – 12א.
<נעה ברוצקי-לוי: העברת מידע וקשר בין עובד סוציאלי לפי חוק הנוער (טיפול השגחה) לקטין ולאחראי עליו, לצורך כל עניין לפי חוק זה, לרבות לצורך הכנת תסקיר, ייעשו בשפתם או בשפה שהם מבינים ודוברים אותה, או בתרגום לשפה כאמור, ותוך מתן הזדמנות לכל אחד מהם להשמיע את דבריו בשפה זו, על ידי העובד הסוציאלי או מי מטעמו או על ידי אדם אחר מטעם המשפחה הדובר שפה זו.
<נעה ברוצקי-לוי: אין בהוראת סעיף זה כדי לעכב ביצוע אמצעי חירום לפי סעיף 11, אם בעת נקיטתם לא היה זמין עובד סוציאלי, מתורגמן או אדם דובר השפה כאמור, ובלבד שבסמוך לאחר נקיטת אמצעי החירום תימסר לאחראי על הקטין הודעה בדבר נקיטת אמצעי החירום בשפה המובנת לו".
<נעה ברוצקי-לוי: תיקון סעיף 23 – 2.
<נעה ברוצקי-לוי: בסעיף 23 לחוק העיקרי אחרי "עובד סוציאלי לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה)" יבוא "או אדם המסייע בידו לעניין תרגום".
יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה להתעכב עכשיו, אבל ודאי לפני הקריאה - -
חיים כץ: השנייה והשלישית.
יעקב מרגי: - - השנייה והשלישית צריך לבדוק בדיוק את הסייגים לגבי סעיף 11.
יעקב מרגי: כי גם מקרה חירום, עם כל הכבוד, יש הרבה טעויות ואנחנו לא מדברים.
יעקב מרגי: ודאי שטובת הילד היא קודמת לכול, אבל - - -
עדי קול: זהו, לא כתוב כאן טובת הילד.
עדי קול: פה כתוב – רק אם לא מצאו מתורגמן במקרה חירום.
עדי קול: השאלה אם טובת הילד מחייבת מקרה חירום.
יעקב מרגי: טובת הילד היא קודמת לכול.
יעקב מרגי: אבל אני לא הייתי רוצה לעכב את החקיקה היום - - -
פנינה תמנו: יותר מזה, שזה לא יהפוך להיות אלטרנטיבה שכל פעם ישתמשו בחירום.
חיים כץ: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, הוא מדבר.
יעקב מרגי: לכן, אני רק שמתי את זה כהערה.
יעקב מרגי: לקראת הקריאות השנייה והשלישית צריך לפתוח את זה ולהבין בדיוק, ולדעת לאן מקדמים.
יעקב מרגי: כי אם לא, זה מעקר את החוק.
עדי קול: אני רוצה לשאול שאלה: אם אנחנו כבר עושים את זה, ואנחנו מדברים על מה זה העברת מידע וקשר; והאם מדובר גם בכל תהליכי ההוצאה מהבית.
עדי קול: כלומר, גם בוועדת התכנון, ושלוש מילים אחרות שאתם קוראים לה, איך מבטיחים שהמשפחה תהיה מלווה, כמו שאמרנו, לאורך כל התהליך.
עדי קול: לא רק ברגע הוצאת הילד, אלא לכל התהליך, עד סופו, כי להבין את השלב הראשון לא מספיק, כאמור.
עדי קול: צריך מישהו שילווה.
עדי קול: ושוב, אנחנו דיברנו על להבין את התהליך - - -
<יצחק קדמן: לא כתוב פה הוצאה מהבית.
חיים כץ: זוכר שביקשת לדבר?
עדי קול: - - - טיפול והשגחה, כשדיברנו על התהליך.
עדי קול: אז אני רוצה לדעת שמדובר בליווי ארוך.
עדי קול: ושוב, דיברתם על נושא תרבותי, והשאלה אם דרוש מתורגמן או מגשר.
עדי קול: כי אם אנחנו מדברים על מגשר ולא מתורגמן, זה מישהו שגם אמור להסביר את הפערים התרבותיים.
<יצחק קדמן: אל"ף, רציתי להעיר, כי לא כדאי שאני אתמקד רק על העניין של הוצאה מהבית.
<יצחק קדמן: יש דיני נפשות גם בלי להוציא את הילד מהבית, וחשוב שיבינו.
<יצחק קדמן: ולכן, לא כדאי לשים את הדגש, אלא בחכמה עשו המנסחים שלא דיברו על הוצאה מהבית, - -
פנינה תמנו: לפי חוק הנוער.
<יצחק קדמן: - - דיברו על חוק הנוער בכלל.
<יצחק קדמן: אני מבקש להכניס, אם אפשר, הסתייגות - - -
חיים כץ: עוד לא.
<יצחק קדמן: לא, לא, לא הסתייגות במובן הפרלמנטרי, אלא להוסיף שאותו אדם שעושה את התרגום לא יהיה קטין.
<יצחק קדמן: יש נטייה להשתמש הרבה פעמים בילד שמלווה את המשפחה.
<יצחק קדמן: אני לא רוצה שהילד – יכניסו אותו לכל הנושאים המאוד עדינים האלה.
<יצחק קדמן: ולכן - - -
חיים כץ: ובתנאי שהוא בגיר.
<יצחק קדמן: בתנאי שהוא בגיר.
פנינה תמנו: הערה חשובה מאוד.
יעקב מרגי: בפרקטיקה מתקיים יום-יום: באסיפות הורים, בוועדות וזה.
<פרץ סגל: פרץ סגל ממשרד המשפטים.
<פרץ סגל: אנחנו חושבים שהתוספת: מישהו מטעם המשפחה – יכול להיות בעייתי, מכיוון שלפעמים אותו אדם יכול להיות במצב של ניגוד עניינים כשמדובר בחשש לפגיעה על ידי בן משפחה אחר שפגע בילד.
<פרץ סגל: אותו בן משפחה עלול לפרש ולתרגם את הדברים כדי שלא יפגע בן המשפחה.
<פרץ סגל: לכן, אנחנו חושבים שזה צריך להיות אדם ניטרלי ולא אדם שהוא מטעם המשפחה.
חיים כץ: יש משהו במה שאתה אומר, אבל בוא, תקשיב: המטרה שלנו היום להביא את זה למליאה, לאשר למליאה לקריאה ראשונה, ולעשות דיון יותר מורחב אחרי הקריאה הראשונה, בין הקריאות השנייה לשלישית, אז אנחנו נתייחס לכל הסעיפים ולהרחבות, ולמה שניתן, ולמה שאסור.
חיים כץ: ואז נשמע, אם אף אחד לא יצעק פה שזה נושא חדש – למה העלית את הנושא, ודוקטור יצחק קדמן העלה נושאים, ואז נוכל אולי לנסות לשפר.
חיים כץ: לקחת את השלד הזה ולהביא אליו עוד כמה דברים, ולרקום לו טיפה יותר עור וגידים, ואז זה יחסוך אולי לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה הגשת הצעת חוק נוספת.
פנינה תמנו: עוד הערה נוספת: בסיפא, שכתוב: לעניין נקיטת אמצעי החירום, לא מדברים על מתן הזדמנות להשמיע דברים כאשר בהתחלה זה היה, ופה מדברים רק על מסירת הודעה בדבר נקיטת אמצעי החירום בשפה המובנת.
פנינה תמנו: אני אומרת שצריך גם זכות עמידה להשמיע את הדברים בשפה המדוברת.
חיים כץ: אז זה נרשם לפרוטוקול, ואת תעלי את זה, גם כן.
חיים כץ: אחרי הקריאה הראשונה נעשה דיון.
<אודיה איפרגן: אני רק רוצה להבהיר לנושא של סעיף 11: התנאים לצורך הפעלת צו חירום לפי סעיף 11 הם תנאים מאוד-מאוד מחמירים.
חיים כץ: מה זה אמצעי חירום?
חיים כץ: תגדירי לי את זה.
<אודיה איפרגן: אמצעי חירום – זה מפורט בסעיף 11.
<אודיה איפרגן: אני יכולה להקריא.
פנינה תמנו: אבל בדרך כלל זה נעשה על ידי בית משפט.
חיים כץ: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.
<אודיה איפרגן: אני אקריא: מצב חירום, המהות שלו, זה שאין זמן שהעובד הסוציאלי לפי חוק הנוער יפנה לבית המשפט, כי זה מצב שאינו סובל דיחוי, ולכן החוק העניק לו סמכות לפעול ולא - - -
חיים כץ: למה אין זמן?
<אודיה איפרגן: למשל: כרגע מצאו את הקטין, שהותקף בצורה קשה מאוד - - -
חיים כץ: למה לא מביאים את המשטרה מיד?
<אודיה איפרגן: ועדיין, מה תעשה עם הקטין?
<אודיה איפרגן: אתה חייב לקחת אותו מחזקת ההורים שלו.
עדי קול: המשטרה מגיעה ואז נותנת מענה.
<יצחק קדמן: מצאו נערה משוטטת ברחוב, באמצע הלילה.
<יצחק קדמן: צריך משהו לעשות באופן מיידי.
<יצחק קדמן: זה אחד - - -
<אודיה איפרגן: או קטין שעמד הרגע, רצה לקפוץ מהגג, למשל, ובאו לקחת אותו.
<אודיה איפרגן: גם בשביל להביא אותו לבית החולים, למשל, בשביל בדיקת חירום – גם פה צריך את הסמכויות האלה.
<אודיה איפרגן: לכן, סעיף 11 מגדיר את הפעלת אמצעי החירום: זה קטין נזקק, הנשקפת לו סכנה דחופה.
<אודיה איפרגן: או שהוא זקוק לטיפול רפואי או אחר שאינו סובל דיחוי.
<אודיה איפרגן: זאת אומרת, הרציונל פה הוא שאינו סובל דיחוי.
<אודיה איפרגן: מאחר וכזה צו דורש אישור של בית משפט תוך שבעה ימים, יש כללים מחמירים – מתי מפעילים.
<אודיה איפרגן: ולכן יש על זה ביקורת שיפוטית.
<אודיה איפרגן: וכמובן שאם ישתמשו בזה לרעה, אז - - -
פנינה תמנו: אנחנו לא מתנגדים לזה.
פנינה תמנו: נכון, כאשר מדובר בטובת הילד במקרה חירום, אז זה נכון לעשות את זה בלי תרגום, והרבה פעמים גם ההורים לא צריכים להיות חלק מזה.
פנינה תמנו: אבל אני אומרת, בסמוך לכך, כאשר באים ומסבירים לו שננקטו הליכי חירום, צריך גם לתת לו להשמיע את דבריו, בין אם זה בבית משפט, בין אם זה מול אותה רשות שנקטה בהליכים, ובין אם זה במשטרה.
פנינה תמנו: הדברים האלה, זה לא רק לבוא ולהודיע לו, אלא לבוא ולהסביר את עצמו.
<אודיה איפרגן: ואני רק רוצה לומר לעניין הקטין.
חיים כץ: טוב, נו, תעני לה.
<אודיה איפרגן: רק אני אציין – זה באמת יהיה לדיון מעמיק יותר: אני הבנתי שבאמת כמעט ולא משתמשים בקטינים או אפילו אפשר בכלל לא.
<אודיה איפרגן: אבל זה, אנחנו נצטרך לערוך - - -
חיים כץ: ואנחנו נעבור להצבעה, כהכנה לקריאה הראשונה.
חיים כץ: ומי תומך בהצעת החוק ירים את ידו.
חיים כץ: ואת מצביעה במקום חברת הכנסת רינה פרנקל.
חיים כץ: את מצביעה במקום חברת הכנסת רינה פרנקל.
חיים כץ: הצבעה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – חובת התקשורת עם הקטין והאחראי עליו בשפה המובנת להם), התשע"ג-2013, להצבעה בקריאה ראשונה נתקבלה.
חיים כץ: וכל חברי הכנסת שנמצאים פה ויש להם זכות הצבעה, אישרו.
חיים כץ: יש עלות תקציבית?
חיים כץ: אין עלות.
פנינה תמנו: יש, יש עלות.
<אודיה איפרגן: יש.
<אודיה איפרגן: יש עלות תקציבית.
<יצחק קדמן: יש, ועוד איך.
חיים כץ: סליחה, ברגע שהממשלה אישרה אין עלות תקציבית.
<קריאה: זה שני מיליון שקל גם.
חיים כץ: ברגע שהממשלה אישרה אין עלות תקציבית.
חיים כץ: גברת - - -
<קריאה: רק לפרוטוקול.
חיים כץ: לפרוטוקול: מאחר והממשלה אישרה, אין עלות תקציבית.
חיים כץ: וכל חברי הכנסת שנמצאו פה הצביעו בעד, ולכן הוועדה אישרה את הצעת החוק כהכנה לקריאה הראשונה שתעלה במליאה.
חיים כץ: והדיונים אחרי זה, אם תעבור במליאה, בין קריאה שנייה לקריאה שלישית, נרחיב ונראה איך אנחנו עושים.
פנינה תמנו: תודה רבה לך, אדוני יושב הראש.
חיים כץ: בוקר טוב, אנחנו מתקרבים לצהרים.
חיים כץ: היום יום שני בשבוע, כ"ב בכסלו ה-25 בנובמבר 2013.
חיים כץ: הנושא – הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה) (תיקון מס' 3) (זקיפת ימי מחלה ללא תלות בגיל ההורה) של חברת הכנסת רינה פרנקל, של חבר הכנסת חיים כץ ושלך לא...
חיים כץ: בהצעת החוק הזאת, דבי, יש לנו בסעיף (ג), אנחנו רוצים שהיעדרויות שאינן רצופות בסעיף זה במהלך שנה אחת, יראו אותן כתקופת היעדרות רצופה אחת.