GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: תשמע, היה פה דיון לפני זה על יישובי העימות, על מעונות יום לילדים על 2, 3, מיליון.
חיים כץ: יוצרים הפסקת עבודה של אימהות ולא נותנים הגנה.
חיים כץ: כן אדוני, שם ותפקיד.
<נעם שטרן: אני מאגף תקציבים.
<נעם שטרן: בסופו של דבר, מה שאדוני היושב ראש אומר נעשה.
<נעם שטרן: נחתם ב-2011 הסכם- -
חיים כץ: בין מי למי?
<נעם שטרן: יש הסכם בין האוצר לבין משרד התמ"ת בזמנו.
<נעם שטרן: יש הסכם בין המשרד לבין ועד העובדים בהסתדרות - -
<שלמה אלמגור: זה בלי ידיעת ועד העובדים ובלי ידיעת ההסתדרות.
חיים כץ: למה זה לא בוצע?
<נעם שטרן: האוצר נתן את חלקו והעובדים בפועל לא - -
חיים כץ: למה האוצר נתן את חלקו?
<נעם שטרן: כי יש הסכם.
חיים כץ: למה האוצר נתן את חלקו, למה הוא לא בדק יישום?
<נעם שטרן: אז שוב, יכול להיות שיש כאן טעות אבל מה שאת אומר, יכול להיות - -
חיים כץ: מה זה "יש טעות"?
<נעם שטרן: - - בסופו של דבר, זה הסכם נוסף שנחתם ודובר על כך שמנכ"ל משרד הכלכלה, מנכ"ל משרד התמ"ת בזמנו, ינהל שוב משא ומתן - -
חיים כץ: למה אם יש הסכם?
חיים כץ: למה הוא צריך משא ומתן נוסף אם יש הסכם?
חיים כץ: בא, אני רוצה להבין.
חיים כץ: אני מכיר את ההסתדרות, היא מכבדת את מילותיה.
<נעם שטרן: בפועל זה לא עובד.
חיים כץ: למה זה לא עובד?
חיים כץ: למה הוא צריך ללכת לעוד הסכם?
<נעם שטרן: בסוף מה שברור - -
מיקי רוזנטל: אתם פשוט מייאשים, אתם יודעים את זה?
מיקי רוזנטל: הוא ישאל אותו, הוא ישאל אותו, הוא ישאל אותה.
מיקי רוזנטל: רק העובדים ממורמרים והציבור יוצא נדפק.
חיים כץ: שמע, אני אגיד לך למה.
חיים כץ: אתה יודע למה ההסכם לא יושם?
חיים כץ: כי אין פה הסכמה של העובדים.
<נעם שטרן: העובדים חתומים על זה.
<קריאה: מאחורי הגב שלנו חתמתם הסכם.
חיים כץ: תקשיב, יש פה את ההסכם.
<קריאה: אבל עם מי חתמו על ההסכם הזה?
<קריאה: לא, לא, יש עוד הסכם.
חיים כץ: יש פה את ההסכם ואין פה הסכמה של העובדים.
<נעם שטרן: אבל יש פה הסכם נוסף שעליו העובדים חתומים, שהוא בדיוק מקביל להסכם הזה.
<נעם שטרן: אבל רגע, זה לא הענין.
<נעם שטרן: הענין הוא כזה: בסופו של דבר, מה שברור זה שהרשות הזאת - -
<שלמה אלמגור: אתם מדברים לא אמת.
<שלמה אלמגור: אני אחראי לזה.
חיים כץ: שלמה, אתה יודע למה הדג בצלחת?
חיים כץ: כי הוא פתח את הפה.
חיים כץ: אם הוא לא היה פותח את הפה הוא היה בים.
<נעם שטרן: - - בסוף, מה שברור לכולם זה שיש פה רשות שהמחוקק אמר שהיא זאת שתאכוף את נושא הגנת הצרכן.
חיים כץ: למה היא לא עושה את זה?
<נעם שטרן: - - הרשות הזאת קיבלה תקנים לאכוף את עבירות הליבה.
<נעם שטרן: מדובר על כך שעובדי המחוזות הם אלה שיהפכו את עבירות הקצה, בדיוק כמו שהם עושים היום.
חיים כץ: אז הכל בסדר.
<נעם שטרן: הכל בסדר חוץ מזה שהם לא עושים ביחד עם הרשות - -
חיים כץ: אז הכל לא בסדר.
<נעם שטרן: - - הם צריכים לעשות את זה כחלק מהרשות, זה מה שברור שצריך להיות.
חיים כץ: שלמה, לפרוטוקול שם ותפקיד.
<שלמה אלמגור: אני חבר ועד העובדים של התמ"ת.
<שלמה אלמגור: אני רוצה לומר שאנחנו באמת עושים את העבודה, מקיימים ואוכפים את כל חוקי הגנת הצרכן לעילא ולעילא.
<שלמה אלמגור: החוקרים שלנו הם חוקרים מקצועיים ומאז קום המדינה, אני לא יודע ממתי זה בדיוק, אבל אנחנו ביום יום אוכפים את כל חוקי הגנת הצרכן, והצרכן היום לא נפגע, מר רוזנטל או חבר הכנסת רוזנטל - -
מיקי רוזנטל: מיקי.
<שלמה אלמגור: מיקי.
<שלמה אלמגור: וקודם כל, אני שמח שאתה פה כי אתה אוהב לתקן עוולות.
<שלמה אלמגור: מה שאני רוצה להגיד, הצרכן לא נפגע.
<שלמה אלמגור: ההפך הוא הנכון.
<שלמה אלמגור: הם לא מגנים על הצרכן, בפירוש אני אומר את זה - -
<שלמה אלמגור: הרשות.
<שלמה אלמגור: הרשות לא מגינה על הצרכן.
<שלמה אלמגור: למשל, תמר פינקוס, כשהיתה עובדת עצלנו, נתנה הנחיה לא לעשות שירותים טובים.
<שלמה אלמגור: מה זה "שירותים טובים"?
<שלמה אלמגור: זה להגן על הצרכן.
<שלמה אלמגור: זה נקרא שירותים טובים.
<שלמה אלמגור: היא נתנה הנחיה כזאת שלא נעשה שירותים טובים, שלא נטפל.
<שלמה אלמגור: נגיד אם קנית משהו ובאמת זה גבולי, אם זה פלילי או לא, אז אני עוזר לך שתקבלי את מה שאת צריכה.
<שלמה אלמגור: אז אצלה: לא לעשות, לא לענות לצרכנים.
<שלמה אלמגור: אני אומר את זה במפורש ואני אחראי למה שאני אומר.
<שלמה אלמגור: זה בתגובה לחבר הכנסת רוזנטל.
<שלמה אלמגור: אנחנו ביום יום מטפלים בחוקי הגנת הצרכן ואוכפים אותם.
<שלמה אלמגור: עכשיו היא לוקחת לנו תלונות, זה הרעה וזה בניגוד לנהלים.
<שלמה אלמגור: אני עונה גם לאדונים האלה מהאוצר: לא אנחנו לא רוצים לעבוד.
<שלמה אלמגור: היא לוקחת בהסכם כתוב שהתלונות, אנחנו נמשיך לקבל את התלונות והעבודה שלנו לא תיפגע.
<שלמה אלמגור: אם אנחנו נקבל תלונות, אנחנו נפגעים.
<שלמה אלמגור: אנחנו נפגעים בעבודה שלנו, אנחנו נפגעים בשכר שלנו, והם לוקחים באופן שרירותי בניגוד להסכם.
<שלמה אלמגור: פה, ההסכם הזה - -
שולי מועלם-רפאלי: ההסכם הזה שכן חתמתם עליו או לא חתמתם עליו?
<שלמה אלמגור: ההסכם היה חתום.
<אריאל יעקובי: יש שני הסכמים: האחד בין האוצר למשרד הכלכלה, שאנחנו לא הסכמנו.
<אריאל יעקובי: יש הסכם הבנות שנחתם בין ועד העובדים לבין הסמנכ"ל הבכיר למשאבי אנוש, שקיבל את הסכמתנו שעד שיתנו לנו את הסכם רפא"ל, בינתיים - -
חיים כץ: או, עכשיו הבנתי.
חיים כץ: לוקח לי הרבה זמן אבל עכשיו הבנתי.
<אניטה יצחק: אני מהרשות להגנת הצרכן, ראש אגף חקירות ואכיפה.
<אניטה יצחק: כדי שנהיה פרקטיים, על השולחן, וכולנו מבינים את זה וגם אמרת את זה קודם, שהפורמט של אחריות ללא סמכות לא עובד.
<אניטה יצחק: זה לא משנה כמה הסכמים נחתמו בעבר.
<אניטה יצחק: זאת צורת עבודה שמבקר המדינה העיר עליה כמה פעמים בעבר.
<אניטה יצחק: - - כמו שאמרת, אי אפשר להבקיע גול במגרש שאנחנו בכלל לא נמצאים בו.
<אניטה יצחק: ולכן, הדרך היחידה להגן עת הצרכן במדינת ישראל היא לאגם את כל המשאבים לתוך הרשות.
חיים כץ: או לסגור את הרשות ולתת מחלקה בתמ"ת.
<אניטה יצחק: - - אז אני רוצה להגיד לך בענין הזה שמחלקה בתמ"ת היתה גם קודם, ויש שלושה מסמכים כבדי משקל, שניים של מבקר המדינה ואחד שיושב על שולחננו היום ועוד מסמך של ועדת - -
<שלמה אלמגור: בואי תראי מה מבקר המדינה כותב עליכם.
<שלמה אלמגור: בואי תראי.
<אניטה יצחק: - - במסמך של ועדה בין-משרדית שעמלה שנה שלמה עם כל הגורמים הרלוונטיים המקצועיים שקבעה שמה לעשות?
<אניטה יצחק: תחום הגנת הצרכן במדינת ישראל לא נעשה כמו שצריך ולכן, יש את הצורך לשנות את הפורמט, את המבנה הארגוני.
<אניטה יצחק: אין טענה כלפי העובדים.
<אניטה יצחק: דרך אגב, גם היום אני חושבת ונאמר להם שהבעיה היא לא בעובדים.
<אניטה יצחק: היא לא במה הם עושים או בחוסר המקצועיות שלהם.
<אניטה יצחק: הבעיה היא בהכוונה.
<אניטה יצחק: והיום הבעיה היא בזה שאי אפשר לשלוח הנחיות מקצועיות כשאין לך את הדרך לשקוד על היישום שלהם.
חיים כץ: אבל תשמעי, את מבינה שהם לא הכתובת?
<אניטה יצחק: הם לא הכתובת.
חיים כץ: הנה, חזרה למשרד האוצר.
חיים כץ: הצד הזה של השולחן, אם הוא יהיה רגוע, אנחנו נעשה לכם את העבודה.
חיים כץ: תאמינו לי, לא צריך לענות.
חיים כץ: משרד האוצר, כן.
<עמית צור: ההסכם שנחתם ב-2011 לא התנה את המתנים לעובדים וכניסה של העובדים לעבודה תחת הרשות.
<עמית צור: את זה היושב ראש אמר וכולנו מסכימים עם זה.
<עמית צור: הענין הזה, הטעות הזאת היא לדעתי טעות - -
חיים כץ: משלמים עליה.
<עמית צור: אין בעיה.
<עמית צור: הטעות הזאת יכולה להיות דרישה של ההסתדרות והיא עדין לא הופכת את העובדה שהעובדים לא עוברים לרשות ללגיטימית.
<עמית צור: אפשר להעלות טענות אבל בשביל הטענות צריך להראות שהיה שינוי מהותי ביחסי העבודה.
חיים כץ: תגיד לי, אתה רוצה לגמור את הפרשה הזאת?
<עמית צור: אני מאד רוצה.
חיים כץ: יש לך מתווה שאמר אריאל יעקובי.
חיים כץ: הוא בא עם מתווה.
חיים כץ: תשבו אתו על המתווה ותגמרו את הענין.
חיים כץ: יש מתווה תפור.
חיים כץ: שכר כפול 1.5, יציאה לפנסיה ועוד חצי משכורת קבועה, גם יהיה לכם יותר זול.
<עמית צור: אריאל עושה את התפקיד שלו והוא יכול לבקש עוד מתנים לעובדים וזה לגיטימי.
חיים כץ: אתה כנראה לא מבין מה אני מדבר אתך.
חיים כץ: אתה לא במשא ומתן.
חיים כץ: יש לך היום ברירה כזאת: שילמת להם או שאתה חושב ששילמת להם והם חושבים שלא קיבלו, תודה רבה, הם מודים לך, ישלחו לך תופינים.
חיים כץ: זה היסטוריה.
חיים כץ: היום אתה עומד במצב שיש לך רשות לא מתפקדת, ראה את דברי מבקר המדינה.
חיים כץ: יש לך ארגון עובדים יציג שאומר: בא נשב ונדבר.
חיים כץ: יש לך עובדים שאומרים: בואו נשב ונדבר.
חיים כץ: זאת הברירה שיש לך או שהמצב הזה יתנהל ובעוד שנה אני אזמן עוד פעם דיון, והרשות, אתה תזרים לה, אני לא יודע כמה אתה מזרים לה אבל כמה שאתה מזרים לה זה יהיה ברכה לבטלה.
חיים כץ: האנשים לא יהיו כפופים לה, לא ישמעו לה כי היא בשבילם לא הריבון.
חיים כץ: אתה צריך לעבוד חכם, לא לעבוד צודק.
חיים כץ: זה מה יש לך, לא יודע מה היה ב-2011, אנחנו עכשיו לקראת 2014.
חיים כץ: אתה צריך להיכנס למשא ומתן ולהבין שכל מה שנתת הלך, נגמר.
חיים כץ: הרכבת נסעה.
<עמית צור: אני לא אומר את עמדת ההסתדרות.
<עמית צור: אני מבין את הרצון של ההסתדרות לעשות פה עוד סיבוב ואני חושב שזה ניסיון שהוא לא הוגן ביסודו - -
חיים כץ: לא הוגן אבל זה המצב.
<עמית צור: לא יודע לשלם עוד פעם עבור - -
חיים כץ: אז יישאר המצב כמו שזה.
חיים כץ: אז זה המצב, נגמר.
חיים כץ: יש לך רשות שאתה תשלם לה.
חיים כץ: תראה, יש פה פרוטוקול גם.
חיים כץ: יש פה רשות שתשלם לה, אני לא יודע אם מיליון אחד או שניים או חמישה או שבעה או עשרה כל שנה והיא לא תעשה כלום.
חיים כץ: זאת אומרת, אתה הולך לזרוק כספי ציבור.
חיים כץ: היא לא תעשה כלום, שיהיה לך ברור כי אין לה עובדים.
חיים כץ: יש לה אולי יכולות אבל אין לה עובדים.
חיים כץ: אתה רוצה להעביר לה את העובדים?
<עמית צור: אין לה עובדי אכיפה, יש לה עובדים.
חיים כץ: אין לה עובדי אכיפה.
חיים כץ: אתה רוצה להעביר לה את היכולות?
חיים כץ: תשלם לעובדים כסף.
<עמית צור: אני בתור ממונה על השכר לא יודע לתת תוספות - -
חיים כץ: אתה יודע.
חיים כץ: אם לא, לא תהיה לך את הסחורה.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה רגע להחזיר אותנו לשאלה המקדמית: אתה רוצה רשות כזאת?
שולי מועלם-רפאלי: היא רשות אכיפה אז אם אין לה עובדי אכיפה אתה מוציא מתוכה את הליבה של הענין.
שולי מועלם-רפאלי: אם ההחלטה פה, מסביב לשולחן הזה, היא שהרשות הזאת לא נדרשת במדינת ישראל, אז בוא נחסוך גם את הכספים שמועברים לה עכשיו.
שולי מועלם-רפאלי: אם זאת רשות נדרשת, ולדעת כולי עלמא היא נדרשת כי יש פה הרבה בעיות במרחב הציבורי שהרשות הזאת אמורה לטפל בהם, אז בא ננסה להתקדם.
שולי מועלם-רפאלי: אני שומעת את מה שאתה אומר, אני מסכימה אתך שלא אמורים לשלם ואולי לא לתת "לעשות סיבוב" וכל הדברים האלה נכונים.
שולי מועלם-רפאלי: השאלה רק איך גורמים לרשות, שהיא רשות שמקובלת על כולנו שהיא צריכה להיות, לעשות את העבודה שלה.
שולי מועלם-רפאלי: ועבודתה היא עבודה - -
<שלמה אלמגור: אנחנו מבצעים את זה.
<שלמה אלמגור: , למה היא צריכה להיות?
שולי מועלם-רפאלי: אוקי, אין בעיה.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני שאלתי את זה בתור שאלה מקדמית האם הרשות הזאת צריכה להיות או לא.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא דיון סביב השולחן הזה, זה דיון שהוא הרבה יותר גבוה.
שולי מועלם-רפאלי: או בתוך המשרד או בתוך שולחן הממשלה.
שולי מועלם-רפאלי: אתם רוצים להביא את זה לדיון בכנסת?
שולי מועלם-רפאלי: בשמחה אבל אם מקובל שכרגע ההבנה לפחות או ההחלטה - -
מיקי רוזנטל: לא, יש החלטת ממשלה וגם ביצעו אותה.
שולי מועלם-רפאלי: - - החלטת הממשלה היא שיש רשות וגם מוזרם אליה כסף והשלב הזה- -
חיים כץ: ב-2012 הוזרמו אליה 10 מיליון.
שולי מועלם-רפאלי: אז בואו נעשה ב-10 מיליון האלה את מה שצריך לעשות ברשות הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: אי אפשר להגיד: אנחנו רוצים שתהיה רשות, אנחנו לא רוצים להזרים לתוכה עובדים ועכשיו, בואו נזרוק רק 10 מיליון ולא אני לא יודעת כמה.
שולי מועלם-רפאלי: זה נראה לי מיותר, אדוני היושב ראש.
חיים כץ: תקשיבו, אני אתן לך שני משפטים.
<נעם שטרן: שני משפטים: אני לא חושב שיש חולק על זה שאפשר לשבת ולדבר אבל בטח לא כשיש תכתיב שהוא זה שעליו עכשיו מדברים.
<נעם שטרן: אפשר לשבת לדבר ולהסכים אבל לא כשהתוצאה מוחלטת מראש.
חיים כץ: תקשיב: קודם כל, אני מקבל את מה שאתה אומר, אין תכתיב.
חיים כץ: יש 10 מיליון שקל שנתת ב-2012 סתם.
חיים כץ: 10 מיליון.
חיים כץ: יש 70,80,90 עובדים שרוצים להעביר אותם.
חיים כץ: הם לא מבינים בכסף והם לא מבינים עברית.
חיים כץ: הם יודעים שהם לא פחות טובים מעובדי רפא"ל.
חיים כץ: גם להם יש ילדים והם חיים בארץ הזאת וגם הילדים שלהם עושים מילואים ואתם, מה שטוב למשפחת בוזגלו טוב למשפחת ברקוביץ.
חיים כץ: הם רוצים שלא תתאמצו יותר מדי ותביאו להם את מה שרפא"ל קיבלו.
חיים כץ: הם לא נותנים לכם תכתיב אבל הם אומרים: אל תתאמצו.
חיים כץ: אתם רוצים לזרוק בשנה הבאה עוד 10 מילון לרשות בלי שיעשו כלום?
חיים כץ: יש לך כתובת מהצד השני של השולחן.
חיים כץ: הכתובת זה לא הכתובת לידך.
חיים כץ: מנהל כוח אדם של משרד התמ"ת הוא לא הכתובת שלך.
חיים כץ: הוא יכול לנהל עבורך את המשא ומתן או שאתה תנהל את המשא ומתן בתור זה שמשלם אבל הכתובת זה שם, ההסתדרות.
חיים כץ: היא הארגון היציג.
חיים כץ: ותדע שמה שאתה נותן לעובדים, תדע לקחת את התמורה.
חיים כץ: תעשה כמו החלפת שבויים.
חיים כץ: כל אלף שקל שאתה נותן, הוא יעשה רבע צעד קדימה.
מיקי רוזנטל: רוצים סיוע?
מיקי רוזנטל: אני מוכן לסייע לכם להגיע להסכם.
חיים כץ: הנה, מיקי רוזנטל, הוא מוכן לעזור לכם להגיע להסכם.
<נעם שטרן: הוא אחד הצדדים, הוא יו"ר ההסתדרות.
חיים כץ: בבקשה, אתה מבין?
חיים כץ: אתה קנית שונאים בחינם.
חיים כץ: הנה, תבוא לאיתן כבל שחשב שהוא יו"ר ההסתדרות, הוא כבר יראה לך מה זה.
<נעם שטרן: הסר דאגה מלבך.
חיים כץ: המנכ"לית, מילה.
<תמר פינקוס: אני רוצה מילה אחת:
<תמר פינקוס: אני לא רוצה שיצא מפה הרושם שברשות לא עושים כלום.
<תמר פינקוס: ברשות נעשתה ונעשית עבודה רבה בכל העבירות שהן אינן עבירות קצה, והרשימה היא מאד ארוכה ויש הרבה מאד אמצעים מנהליים שהם רק של הרשות ורק של הממונה.
<תמר פינקוס: אני רוצה גם להגיד לגבי מספר העובדים: כיוון שהחוקרים במחוזות יכולים לעבוד בהגנת הצרכן אך ורק על פי הסמכה שלי, יש 45 עובדים - -
חיים כץ: למה ניצלתם רק חצי מהתקציב?
<תמר פינקוס: מאיזה תקציב?
חיים כץ: התקציב שמיועד לכם.
חיים כץ: למה את מפריע לה?
<תמר פינקוס: היא מהרשות והיא זאת שיכולה לענות.
<תמר פינקוס: על התקציב אני אבקש שתענה ענת - -
חיים כץ: את לא מנהלת פה את הדיון, את לא יכולה לבקש.
<תמר פינקוס: אני מבקשת ואתה יכול לא לאשר אבל אני עדין מבקשת.
חיים כץ: לפי יחידת המחקר והמידע של הכנסת את ניצלת 47.3 אחוז מהתקציב.
<תמר פינקוס: אנחנו ניצלנו את זה לכל הפעלות שאנחנו יכולים, ולפעולות שיש בקנה - -
חיים כץ: אתם צריכים את עובדי הקצה?
<תמר פינקוס: בוודאי שאנחנו צריכים אותם.
<תמר פינקוס: לא יהיה מי שיעשה את העבודה - -
חיים כץ: שמעת, משרד האוצר?
חיים כץ: ככה מתנהל משא ומתן כשמתחילים אותו.
חיים כץ: אנחנו חושבים, וברור לנו שעובדי משרד התמ"ת לא יעברו לרשות אם לא יהיה משא ומתן מול ההסתדרות, שזה אריאל יעקובי, שידווח לוועדה.
חיים כץ: לא שאנחנו המפקחים שלו, שידווח לוועדה.
חיים כץ: וכל מה שנעשה בעבר וכל מה ששולם בעבר זה לא מענין.
חיים כץ: גם עובדי הנמלים קיבלו פעמיים על הפרטה ועכשיו הם רוצים פעם שלישית.
חיים כץ: עובדי הרכבת קיבלו.
חיים כץ: אנחנו נוציא מכתב לשר הממונה ונודיע לו שעד שהעסק הזה לא מתקיים חבל להעביר כספים לרשות.
חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הצעת חוק עידוד היציאה לעבודה.
חיים כץ: פעם קראו לזה ויסקונסין, עכשיו אנחנו מתקדמים עם הזמן, והשמות מתחלפים.
אילן גילאון: אין קשר.
חיים כץ: אתה יודע למה לא קוראים לזה ויסקונסין.
חיים כץ: ביקשתי שהוועדה כולה תיסע לוויסקונסין כדי לראות את האתר.
מיקי רוזנטל: אפשר גם לקרוא לזה "אורות הכרך", יהיה אפשר לנסוע לפריז.
חיים כץ: הם לא נתנו לנו לנסוע לוויסקונסין והחליפו את השם ל"יוצאים לעבודה".
חיים כץ: אני חושב, ואמרנו את זה יותר מפעם אחת, שחשוב שבן אדם יקום בבוקר וילך לעבוד.
חיים כץ: אני לא רואה משהו יותר חשוב מזה – להערכה העצמית, ההערכה של המשפחה אליו – ויחד עם זה, אנחנו נמצאים היום במשבר תעסוקתי במשק הישראלי.
חיים כץ: אנחנו שומעים שהולכים לפטר 120 עובדים מחברת בריל, ועוד 120 במפעל ניסן לתחבושות היגייניות בשדרות – שגם רוצים לקחת להם – בטבע אולי כמה מאות עובדים, אני לא יודע אם 800 או 700, והולכים לגרש מהצבא 4,500 איש.
חיים כץ: אני פונה אליך, משה ברסימנטוב.
חיים כץ: למה אנחנו לא הולכים לייצר מקומות עבודה לאלה שרוצים לעבוד?
חיים כץ: ונגב טקסטיל שכחנו, דיברו שם על 58 מפוטרים שכולם ישולבו בעבודה, אז אני אומר לך שעשרה שולבו בעבודה, ו-48 משוטטים.
חיים כץ: למה אנחנו לא יוצרים מקומות עבודה לאלה שרוצים לעבוד, ולצערי רק בחודשים הקרובים – אם אנחנו מדברים על מספרים – כ-6,000 איש, ואנחנו הולכים "לאנוס" אנשים שאולי לא רוצים לעבוד מסיבות שונות – לא יכולים, לא מסוגלים, משפחה – אלא אם תגיד לי, המטרה זה שלילת קצבאות.
חיים כץ: אם המטרה היא שלילת קצבאות, אז אני אדע איך אנחנו משחקים במשחק.
חיים כץ: אם ליצור מקומות עבודה, למה לא לאלה שבקלות נכנסים לעבודה ועובדים, ורוצים לעבוד?
חיים כץ: גם לא תצטרך לשלם לחברות כוח-אדם השמה, על כל אחד 40,000 שקלים או 50,000 שקלים.
חיים כץ: כל אחד שתסדר לו מקום עבודה מאלה שאמרתי לך שהם מפוטרים, ישלח לך בונבוניירה של שוקולד – כל פקיד אוצר, וכל פקיד תמ"ת יקבל בונבוניירה, אתם תוכלו לפתוח עסקים קטנים מכל כך הרבה בונבוניירות.
חיים כץ: זאת השאלה שלי, את זה אני לא מבין.
חיים כץ: מצד אחד, אתם מפטרים אנשים שרוצים, ומצד שני אתם רוצים "לאנוס" אנשים שלא רוצים, או לא יכולים, או לא מסוגלים, בשביל אולי – אולי, לא יודע, מאחר שאני לא חושד בכשרים – להוריד קצבאות.
חיים כץ: יחד עם זה, בקדנציה הקודמת לא הצלחנו ליישם את תוכנית ויסקונסין.
חיים כץ: לא יודע, אתם לא רציתם, הם לא רצו, בשורה התחתונה זה לא יצא.
חיים כץ: אנחנו פנינו אליכם במסמך של 29 דרישות.
חיים כץ: ראיתי אותו מזמן, היום בבוקר עוד פעם, אבל ראיתי שם תשובות – זה יהיה בסדר, זה יהיה בסדר, נעשה תקנות.
חיים כץ: תן לנו סקירה ותתייחס גם למה שאמרתי – בגל של הפיטורים, למה ללכת לוויסקונסין עד שלא סידרנו מקום עבודה לכל אלה שרוצים לעבוד, לפני שאנחנו הולכים למקומות אחרים, זה מה שאני רוצה לדעת.
<משה ברסימנטוב: משה ברסימנטוב, סגן הממונה על התקציבים במשרד האוצר.
<משה ברסימנטוב: בוקר טוב.
<משה ברסימנטוב: אני אתייחס גם לתוכנית וגם לחלק מהדברים שעלו פה.
<משה ברסימנטוב: אני אתחיל מזה שהתוכנית היא כלי תשתיתי.
אילן גילאון: ברשותך, אם אתה כבר מדבר, תציג לנו גם מה ההבדלים בין התוכנית ההיא, הקרויה ויסקונסין, לבין התוכנית שאין לה כל קשר לוויסקונסין.
שלי יחימוביץ': את הקודמות אנחנו מכירים היטב, אז אולי ספר לנו מה חדש.
אילן גילאון: תגיד לנו מה ההבדלים.
חיים כץ: אילן, הוא אורח שלנו עכשיו, הוזמן לוועדה.
חיים כץ: אנחנו רוצים להבין, ואתה בחור אינטליגנט, אתה בסוף תבין.
חיים כץ: תן לו להביע את דעתו.
מיקי רוזנטל: גם בואו נדבר עברית.
מיקי רוזנטל: בונבוניירה זה תופינים, אם כבר.
חיים כץ: מקבל את ההערה, זה נרשם בפרוטוקול.
חיים כץ: תן לנו כמה תופינים.
<משה ברסימנטוב: שאנחנו אמורים לקבל אותם.
חיים כץ: בונבוניירה זה אחת, תופינים זה נשמע כמה.
<משה ברסימנטוב: אני אתייחס גם לנושאים שעלו בהיבט של מה התוכנית הזאת שונה מהתוכנית שהופעלה בפועל, וגם מדברים קודמים שאנחנו הבאנו בסיבובים קודמים לפני הוועדה.
<משה ברסימנטוב: אנחנו כן אחרי איזשהו תהליך עבודה עם הכנסת, עם הייעוץ המשפטי, ואני אתחיל ואומר – אנחנו מוכנים ונכונים, וברור לנו שאנחנו באים פה גם לאיזשהו תהליך עם הוועדה.
<משה ברסימנטוב: גם המכתב שאליו התייחסת, היושב-ראש, נועד לייצר מבחינתנו תהליך עבודה עם הוועדה, עם הייעוץ המשפטי, כדי למצות את הדיון ולראות האם ניתן להגיע לאיזושהי תוכנית מוסכמת.
<משה ברסימנטוב: תוכנית כמו "יוצאים לעבודה", תוכניות של "מרווחה לעבודה", הן תוכניות שפועלות.
חיים כץ: למה החלפתם את השם?
חיים כץ: התחדשות.
<משה ברסימנטוב: כי אנחנו חושבים שזאת תוכנית אחרת.
<משה ברסימנטוב: יש פה גם תוכנית אחרת, אני תיכף אגיע גם למה התוכנית הזאת שונה מתוכניות אחרות, לפחות בראייה של הממשלה יש מסה של שינויים.
<משה ברסימנטוב: חלק גדול מהשינויים נעשו בעקבות תהליך שעברנו עם הכנסת והארגונים החברתיים לאורך השנים, וזה גם נראה לנו נכון לשנות לזה את השם.
באסל גטאס: הקודם היה "אורות לתעסוקה", לא?
חיים כץ: השם השלישי.
<משה ברסימנטוב: בכל מדינה שבה יש מערכת של ביטחון סוציאלי, כמו במדינת ישראל, ויש קצבאות של הבטחת הכנסה, יש סוג של אמנה חברתית שמעוגנת בחוק בין המדינה, בין החברה לבין מקבלי הקצבאות, שבאה ואומרת – המדינה תומכת בקצבאות, תומכת בפרט, באנשים, בלקבל את הקצבאות, אבל בתמורה הם צריכים להשתלב בעבודה שתואמת את מצבם הבריאותי וכושרם הגופני.
<משה ברסימנטוב: עכשיו נכנס החלק של מה המדינה עושה מצד אחד כדי לסייע לאותה אוכלוסייה להשתלב בעבודה, להסיר את החסמים שעומדים בפניה כדי להשתלב בעבודה, וזאת אוכלוסייה שהיא הטרוגנית בצרכים שלה, הטרוגנית בחסמים שיש בפניה, ומצד שני, גם מבטיחה שהקצבאות האלה מגיעות לאנשים שבאמת צריכים את זה.
עדי קול: מה היקף האוכלוסייה שאתם מדברים עליה?
<משה ברסימנטוב: היום יש כ-100,000 משקי בית מקבלי הבטחת הכנסה.
<משה ברסימנטוב: ומצד שני, רשת הביטחון הזאת לאנשים בגיל העבודה מגיעה רק באמת לאנשים שצריכים את זה כרשת ביטחון, ולא כהישענות ארוכת טווח בעת שבה הם יכולים לעבוד.
<משה ברסימנטוב: שוק העבודה הוא שוק דינמי.
<משה ברסימנטוב: בכל שוק עבודה יש כניסה של עובדים, יש יציאה של עובדים ויש פיטורים, אנשים מחליפים עבודות.
<משה ברסימנטוב: בנתוני המקרו היום, שוק העבודה נמצא במצב טוב, שיעור האבטלה הוא הנמוך שהיה אי פעם, שיעור ההשתתפות ושיעור התעסוקה הכולל הם הגבוהים שהיו אי פעם.
<משה ברסימנטוב: שוק העבודה איתן, יש הרבה מאוד משרות פנויות במשק, יש לחץ של מעסיקים כדי להשיג עובדים.
<משה ברסימנטוב: אני לא יודע להתייחס ואני לא מתכוון להתייחס למפעילם ספציפיים כי אין לי את היכולת לעשות את הדבר הזה.
חיים כץ: אתה באוצר?
<משה ברסימנטוב: אני באוצר.
חיים כץ: יש לכם יכולת לכול.
<משה ברסימנטוב: יש לי יכולת למה שיש לי יכולת.
חיים כץ: אתם מוכשרים, יש לכם יכולת לכול.
חיים כץ: אל תגיד שאין לך יכולת.
<משה ברסימנטוב: אנחנו יודעים בהיבט הזה להסתכל על הנתונים המצרפיים של שוק העבודה, כמו שאמרתי – גם נתוני אבטלה, גם נתוני ההשתתפות, גם נתוני התעסוקה וגם נתונים של משרות פנויות שיש היום, נכון לדיווחי שירות התעסוקה, קרוב ל-70,000.
באסל גטאס: 70,000 משרות פנויות?
<משה ברסימנטוב: 70,000 משרות מעסיקים, שדורשים עובדים.
<רן רידניק: על-פי סקר הלמ"ס העדכני.
חיים כץ: באיזה נושאים?
עדי קול: איזה משרות?
חיים כץ: מאיזה נושאים?
חיים כץ: עתירות עבודה?
עדי קול: זה הרתכים.
חיים כץ: הלוואי רתכים.
שלי יחימוביץ': איזה מקצועות?
<משה ברסימנטוב: אני לא יודע לומר לכם.
שלי יחימוביץ': ניקיון?
שלי יחימוביץ': שמירה ואבטחה?
חיים כץ: הוא לא יודע להגיד.
שלי יחימוביץ': הרי ויסקונסין לא מכשירה לתפקידים האלה.
רינה פרנקל: יש משרות פנויות גם לאקדמאים, ולא יכולים להשיג עובדים.
<משה ברסימנטוב: זה לא רק low skills.
<משה ברסימנטוב: הנתונים האלה הם זמינים.
מיכל בירן: חסר גם מהנדסים, מעניין אם התוכנית מכשירה לזה.
שלי יחימוביץ': זה מאוד רלוונטי, משה.
שלי יחימוביץ': מאוד רלוונטי.
<משה ברסימנטוב: זה רלוונטי, ורלוונטי שאנשים – שוב, על-פי חוק הבטחת הכנסה היום והאמנה החברתית שנגזרת ממנו, אנשים שמקבלים קצבת הבטחת הכנסה צריכים להשתלב בכל עבודה שתואמת את מצבם הבריאותי וכושרם הגופני.
שלי יחימוביץ': מצוין, אבל למה הם צריכים את ויסקונסין בשביל זה?
שלי יחימוביץ': אם מחפשים משרת ניקיון, משרת מאבטח, למה צריך בדרך לשלשל הון תועפות לידיים של בעלים פרטיים של חברות השמה, כדי שבסופו של דבר עובדת הניקיון תעבוד במשרת ניקיון?
<משה ברסימנטוב: אז אמרנו, לתוכנית הזאת יש שני עוגנים, ואלה העוגנים שמלווים את התוכניות האלה בכל מדינה שיש בה רשת ביטחון.
<משה ברסימנטוב: מצד אחד, התמודדות עם החסמים הפרטניים של הפרט.
<משה ברסימנטוב: הרבה פעמים, אותו עובד שיכול לעבוד בעבודה, יש דברים שמונעים ממנו לעבוד באותה עבודה – אם זה כישורים שחסרים לו, אם זה שמירה על ילדים, אם זה הסעות ואם זה הרבה מאוד דברים אחרים שהם פרטניים.
שלי יחימוביץ': מה זה שמירה על ילדים והסעות?
חיים כץ: שלי, תני לו לדבר מה שהוא רוצה.
חיים כץ: אנחנו נעבור מסודר.
<משה ברסימנטוב: היתרון של התוכנית הזאת הוא ביכולת לבוא ולהתאים לכל אדם ואדם את החליפה האישית שנדרשת עבורו כדי להשתלב בעבודה.
<משה ברסימנטוב: ומצד שני, אנחנו אומרים גם את זה, המטרה של התוכנית היא להבטיח שמי שיכול לעבוד - - -
חיים כץ: אני לא מבין, תסביר לי.
חיים כץ: ניסיתי לקלוט מה שאמרת.
חיים כץ: תהיה פה הדרכה אחד על אחד?
<משה ברסימנטוב: מה זאת אומרת הדרכה אחד על אחד?
חיים כץ: לכל תחום עבודה, לכל דורש עבודה יהיה מדריך ספציפי.
באסל גטאס: לכל אחד יש חייט.
<משה ברסימנטוב: מוגדר בחוק - - -
חיים כץ: אחד על אחד?
<משה ברסימנטוב: אני אענה.
<משה ברסימנטוב: מוגדר בחוק, שלכל משתתף - - -
אילן גילאון: אחד על אחד כבר נותן מקומות עבודה.
<משה ברסימנטוב: לכל משתתף מוגדרת תוכנית אישית.
חיים כץ: יהיה חונך אישי?
עדי קול: קואוצ'ר.
<משה ברסימנטוב: לכל משתתף מותאמת תוכנית אישית.
חיים כץ: לא יהיו יותר כיתות?
<משה ברסימנטוב: יהיו גם כיתות.
<משה ברסימנטוב: לכל משתתף מותאמת תוכנית אישית, ולקבוצה של משתתפים יש מנהל.
אילן גילאון: מכינים אותו להיות חונך בסיבוב הבא.
רינה פרנקל: היום, לכל פקיד בשירות יש הרבה דורשי עבודה.
רינה פרנקל: זה יותר פרטני.
<משה ברסימנטוב: יש מנהל יעדים תעסוקתי שהוא סוג של גם חונך וגם הוא זה שמכין את התוכנית עבור הפרט.
<משה ברסימנטוב: אז כן, ברמה הזאת יש תוכנית אישית וזאת גם הכוונה, זה גם משתמע מהחוק שלכל אדם ואדם יותאמו הצרכים שלו.
חיים כץ: כמה שעות יוקצבו לאדם?
<משה ברסימנטוב: אנחנו מדברים על 35 שעות שבועיות במסגרת התוכנית.
חיים כץ: כמה שעות סך הכול?
<משה ברסימנטוב: מה זאת אומרת כמה שעות?
<משה ברסימנטוב: 35 שעות שבועיות.
חיים כץ: כמה שעות תכשיר אותו?
חיים כץ: שבוע – 35.
חיים כץ: כמה שבועות?
<משה ברסימנטוב: התוכנית האישית מורכבת ממספר רבדים, ואנחנו מפרטים את זה גם בהצעת החוק – גם מכישורים שחסרים לפרט, והם יכולים להיות מגוון רחב של כישורים, מכישורים מקצועיים - - -
חיים כץ: כמה שעות אתה הולך להקציב?
<משה ברסימנטוב: אני לא יודע לומר לך עכשיו.
חיים כץ: אני רוצה באופן כללי לדעת כמה כסף אתה הולך להשקיע, רק בתוכנית האישית.
חיים כץ: 35 שעות זה שבוע.
חיים כץ: קודם כול, למה הם עובדים שבוע מקוצר?
חיים כץ: זו הנורמה של המשק שאתה רוצה להביא, 35 שעות שבועיות?
<משה ברסימנטוב: זה לא עבודה.
<משה ברסימנטוב: זה תוכנית אישית.
חיים כץ: אה, זה לימודים, בסדר.
חיים כץ: כמה שבועות, משה?
<משה ברסימנטוב: זה יהיה דיפרנציאלי וזה ישתנה מאדם לאדם.
<משה ברסימנטוב: לא תהיה נוסחה.
חיים כץ: אבל סדר גודל.
חיים כץ: אתה לוקח אוכלוסייה די מוגדרת ואתה יודע את היכולות שלה פחות או יותר.
חיים כץ: על כמה שבועות מדובר?
<משה ברסימנטוב: אני חושב שאנחנו לא לוקחים אוכלוסייה - - -
חיים כץ: אתם לא עשיתם מספיק שיעורי בית?
<משה ברסימנטוב: אנחנו לוקחים אוכלוסייה הטרוגנית מבחינת הצרכים שלה.
חיים כץ: כמה תקצבת לבן אדם?
<משה ברסימנטוב: אנחנו לא תקצבנו.
חיים כץ: מה זה לא תקצבת?
חיים כץ: אתה הולך לתוכנית כזאת ואתה לא בא מסודר?
<משה ברסימנטוב: היושב-ראש, אנחנו - - -
חיים כץ: כשאתה הולך למכולת אתה לא יודע מה אתה הולך לקנות?
חיים כץ: אתה קונה מה שאתה רוצה או שאתה בא עם פתק מהבית?
<משה ברסימנטוב: לפעמים כך, לפעמים אחרת.
<משה ברסימנטוב: זה תלוי.
חיים כץ: מה לפעמים כך?
חיים כץ: אז תאמין לי, אתה צריך ללכת להדרכה כלכלית לכלכלת משפחה.
<משה ברסימנטוב: ייתכן.
חיים כץ: לפעמים כך ולפעמים כך.
<משה ברסימנטוב: לשאלה הספציפית - - -
חיים כץ: כמה זה עולה לנו?
חיים כץ: כמה אתה הולך להשקיע?
חיים כץ: אתה בא מהאוצר.
חיים כץ: אני מכיר אותך, אתה בן אדם מסודר.
חיים כץ: כמה אתה הולך להשקיע פר בן אדם?
<משה ברסימנטוב: התשובה לדבר הזה היא בשניים.