GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכאל אטלן: לדעתי אנחנו על סף הסכמה עם לשכת רואי החשבון על נוסח.
חיים כץ: תוך חודש תסיימו?
<מיכאל אטלן: פחות.
<מיכאל אטלן: תוך חצי שעה אפשר לסיים.
חיים כץ: חצי שעה?
<מיכאל אטלן: כן, כי העיקרון נפרץ ואין בעיה.
חיים כץ: חצי שעה, אבל תלוי מתי נפגשים.
<מיכאל אטלן: יש לי ביד נוסח שהם קיבלו אתמול אחר הצהרים.
<מיכאל אטלן: אני רציתי שזה יהיה גמור אבל זה כמעט גמור.
<מיכאל אטלן: אין לנו ויכוח עקרוני אתם.
<מיכאל אטלן: אני חושב שהם יכולים לאשר את זה.
<מיכאל אטלן: תבינו בכל זאת דבר קטן.
<מיכאל אטלן: החוק בעצמו לא אמר שמי שרואה חשבון, אוטומטית הוא בודק שכר.
חיים כץ: החוק גם לא אמר שמי שמהנדס הוא מהנדס.
<מיכאל אטלן: נכון.
<מיכאל אטלן: מה שהיה חסר לרואי החשבון זה אותו חלק היותר מעשי של העבודה, לראיין עובדים וכולי.
<מיכאל אטלן: הם עובדים בניירות יפה מאוד, הם עושים ביקורות ומסיקים מניירות את מה שאפשר להסיק, אבל הדינמיקה של לדבר עם עובד שמפחד מה מעסיק שלו, בזה הם לא מתנסים ביום יום.
חיים כץ: אז תעשה לו בחינה על איך לדבר עם עובד?
<מיכאל אטלן: לא נעשה לו בחינה על זה אבל נעשה לו השתלמות מעשית.
חיים כץ: השתלמות מעשית, זה בסדר.
<מיכאל אטלן: נעשה השתלמות מעשית לכל הבודקים.
<מיכאל אטלן: כלומר, מהבחינה הזאת הם יהיו כמו כולם.
<מיכאל אטלן: לכן אנחנו על סף פתרון.
אילן גילאון: כמה אנשים עוסקים בזה?
<יפה סולימני: אין בודקים.
<יפה סולימני: זה סוג של בדיקה שמחליפה את הבדיקה של בודק שכר.
<מיכאל אטלן: זה כלי משלים.
<מיכאל אטלן: כלומר, זה עידוד למעסיק, גם למזמין שירותים אבל גם למעסיק.
אילן גילאון: לגבי איכותו של הבודק.
אילן גילאון: אני הרי מתעניין עדיין רק בכמויות.
<מיכאל אטלן: זה עידוד לעשות ביקורת עצמית, ביקורת פנימית, כדי להשלים את הפיקוח של המדינה.
<מיכאל אטלן: אנחנו מפקחים על הבודקים ואם יהיו תלונות, ויהיו תלונות, אנחנו גם נוכל לפעול נגדם.
<מיכאל אטלן: כל המערך הזה מאוד חשוב.
אילן גילאון: עכשיו אין.
<מיכאל אטלן: אין.
<מיכאל אטלן: עוד אין כי לכך צריך תקנות.
אילן גילאון: מה עם 3,000 הדוחות?
<מיכאל אטלן: זה הפיקוח של המדינה.
<יפה סולימני: יש את החוקרים ומדינת ישראל היא החוקרת.
<יפה סולימני: בודק שכר הוא תפקיד וולנטרי שיהיה בחוק.
<מיכאל אטלן: זה עיסוק חדש.
אילן גילאון: למה צריך את שניהם?
<קריאה: אחד משלים את הפעולה של השני.
יעקב מרגי: מתוך ידיעה, העליתם את הרמה האיכותית של מה שאתם מבקשים במכרזים למפקחים.
יעקב מרגי: אני מכיר את זה מקרוב ויודע איזו רמה של חומר אנושי אתם מבקשים.
יעקב מרגי: אני לא מבין, ואין לי שום דבר נגד רואי החשבון, למה אני צריך להכביד על המערכת.
יעקב מרגי: אם אני כבר לוקח עובד שהוא בעל תואר ראשון בתחום מסוים.
<מיכאל אטלן: על איזו מערכת אני מכביד?
יעקב מרגי: אני שואל למה אני לא יכול כבר להסמיך את המפקח חוקר הזה שיורד לשטח והוא מקבל את כל הנתונים?
<מיכאל אטלן: יש כאן אי הבנה.
יעקב מרגי: הוא לא יכול לבדוק תלוש שכר?
<יפה סולימני: זאת בדיקה אחרת.
חיים כץ: אני עושה לך תלוש שכר ונותן לך שונות א', שונות ב', שונות ג'.
חיים כץ: זאת ההתמחות שלו.
<יפה סולימני: זה לא מפקח.
<נעה בן שבת: יש הפרות של החקיקה, אבל יש בודקי שכר, הגופים עצמם באופן וולנטרי.
יעקב מרגי: הבנתי את ההסבר.
חיים כץ: רצינו בחוק לעשות משהו טוב ושיהיה בלי פרצות.
<נעה בן שבת: לעניין בודקי השכר, להשלים.
<נעה בן שבת: לפי החוק אם המזמין מסתמך על בדיקה של בודקי שכר, הוא יכול לקבל הגנות שונות מתביעות, מפני כתבי אישום או הטלת עיצום כספי.
<מיכאל אטלן: בודקי שכר יעזרו גם לחשב הכללי.
<מיכאל אטלן: בודקי השכר יעזרו לא רק למזמינים אלא גם למעסיקים עצמם, למרות שהחוק שותק לגבי זה.
<מיכאל אטלן: אנחנו פחות נלך למאמצים של אכיפה יזומה, היכן שיש בודקי שכר.
<מיכאל אטלן: לכן זה כלי נוסף חשוב.
<מיכאל אטלן: בעניין הזה היה חשוב מאוד שיהיה מגוון של בודקי שכר.
<מיכאל אטלן: לחברות הגדולות יהיו רואי החשבון היקרים יותר, שיועץ מס ומפקח לשעבר יוכל להתעסק עם העוסק הקטן.
<מיכאל אטלן: המגוון של בודקי השכר והמגוון של התחרות בשוק הוא חשוב כאן לטובת ההפנמה.
אילן גילאון: זאת בדיקה פרמננטית או שהיא רנדומלית?
<מיכאל אטלן: היא בדיקה יזומה.
<מיכאל אטלן: גם אלה תקנות שיגיעו לשולחן הזה עם מפרט של בדיקות.
<מיכאל אטלן: הקושי העיקרי.
<מיכאל אטלן: לב המשך החוק בהקשר של מזמיני שירותים הן תקנות הרכישה.
<מיכאל אטלן: כאן, בכנות, נצטרך את עזרת הוועדה.
חיים כץ: פירוש.
<מיכאל אטלן: קודם כל, חלו שינויים כל הזמן בתחום הזה עם ההסכמים וצווי ההרחבה בנושא הניקיון.
חיים כץ: עכשיו זה 4,600?
<מיכאל אטלן: אני למדתי משפטים.
<מיכאל אטלן: אני לא יודע מספרים.
חיים כץ: 4,600.
<יפה סולימני: במגזר הציבורי.
חיים כץ: תשעים אחוזים מאלה עליהם אנחנו מדברים, זה המגזר הציבורי.
חיים כץ: עובדי מדינה זה מגזר ציבורי.
<מיכאל אטלן: החוק להעסקת עובדים בשמירה וניקיון בגופים הציבוריים שעבר לא מזמן משנה את הערך שהיה כל הזמן.
<מיכאל אטלן: בעניין הזה יש לנו צרה שהכול זז תוך כדי תנועה.
<מיכאל אטלן: תוך חודש נביא נוסח.
<מיכאל אטלן: מקסימום נתווכח כאן בוועדה וננסה לסיים את זה.
חיים כץ: יעקב מרגי, רצית לומר משהו?
יעקב מרגי: לחוק הזה נכנסתי לא מתחילתו ולכן יש לי שאלות.
יעקב מרגי: אין ספק שמי שבא מהתחום ומכיר את התחום של ההעסקה, של השכר ושל העבודה, מרגישים קצת יותר את משרד הכלכלה בשטח.
יעקב מרגי: אתה שומע את זה ואתה מרגיש את זה ויודע את זה.
יעקב מרגי: כשאנחנו מדברים על 277 מפקחים היום, מישהו יכול לומר לי כמה מעסיקים יש לנו במדינה?
<מיכאל אטלן: המכס, יש לו רק חמישה אחוזים בנמלים אבל יש לו 95 אחוזי הצלחה במי שהוא תופס כי הוא בנוי עם מודיעין והוא בנוי עם שיטת עבודה.
<מיכאל אטלן: היעד שלנו הוא אותו יעד.
<מיכאל אטלן: אתה לא תמצא גוף אכיפה במדינה עם יותר מאשר 300 מפקחים.
<מיכאל אטלן: כמעט ואין.
יעקב מרגי: זאת בדיוק הייתה השאלה הבאה שלי.
יעקב מרגי: אין ספק שזה מורגש.
יעקב מרגי: אתה לוקח 277 בפריסה ארצית לעומת כמות המעסיקים, יש לך תחושה ולכן מתבקשת עבודה ותוך כדי עבודה לעשות סטופ, לעשות חקירה ולראות את המגמות ואת תכניות העבודה.
יעקב מרגי: השאלה אם יש תכניות עבודה, האם יש משהו יזום או רק בעקבות תלונות עליהן מסתמכים.
יעקב מרגי: האם יש משהו יזום?
יעקב מרגי: אני הבנתי שלגבי בודקי השכר זה משהו שהמעסיק יזמין את הבדיקה כדי לכסות את עצמו.
יעקב מרגי: אני חושב שהמדינה עושה את זה עת הממונה על האוצר מבקש מכל הגופים את המבנה.
יעקב מרגי: היום כל מפיק שכר יכול לתת לך בדוח רציף את מבנה השכר.
יעקב מרגי: אנחנו באמת רוצים להגיע במינימום ו-277 מהווים מינימום.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים להביא הצלחה בנושא ולהחדיר את המודעות כך שמעסיק ידע ששכנו חטף קנס רציני והסתבך - כמו שאנחנו רואים את זה בהעסקת עובדים לא מורשים – הוא יירתע.
יעקב מרגי: כושר ההרתעה כאן, גם הוא חשוב.
יעקב מרגי: הייתי מציע שבדיקת השכר תיעשה פעם בזמן מה באופן יזום, מכרז ארצי לכמה משרדים.
יעקב מרגי: אם צריך תיקוני חקיקה לשם כך, יהיו תיקוני חקיקה.
יעקב מרגי: אני חושב שזה ייתן משהו.
יעקב מרגי: הציבור הרחב ירגיש שמשהו נפל עליו.
<יפה סולימני: האכיפה שלנו נעשית גם באופן יזום וגם בעקבות תלונות.
<יפה סולימני: אנחנו יוצאים במבצעים לפי ענפים.
<יפה סולימני: יש פרסום מאוד גדול על הפעילות שלנו.
<יפה סולימני: כשאתה יוצא במבצע ניקיון, אף חברת ניקיון לא יודעת אם אתה לא מגיע אליה.
<יפה סולימני: אנחנו לא מדברים על היכן ועל מה, אבל כולם נכנסים ללחץ.
<יפה סולימני: מעבר לכך, אנחנו הולכים לפרסם את כל העיצומים והחוק דורש את זה.
אילן גילאון: הוא לא יודע היכן זה מתבצע.
אילן גילאון: אני יודע שמס הכנסה באים אליו ואומרים לו לפתוח את התיקים.
אילן גילאון: איך אתם עושים?
אילן גילאון: מה אתם עושים?
<יפה סולימני: מגיעים למעסיק.
יעקב מרגי: מציגים תעודה?
<יפה סולימני: מתשאלים מספר עובדים, אחר כך מבקשים מהמעסיק נתונים לגבי כלל העובדים ועל פי מדגם אנחנו דורשים נתונים לגבי העובדים.
<יפה סולימני: אם ההפרות הן רוחביות, הבדיקה יותר רוחבית, ואם ההפרות הן נקודתיות, הבדיקה נעשית כך.
<יפה סולימני: אחרי התהליך הוא נכנס לרשימה של מעסיק שנוכל להגיע אליו בפעם השנייה ובפעם השלישית כי הענישה היא נוספת.
<נעה בן שבת: השאלה כמה פעמים אתם מצליחים להגיע.
<יפה סולימני: קבענו לנו למטרה בשנה הקודמת, בשנה הזאת ובשנה הבאה להגיע לפחות פעם אחת למעסיק כדי להגיע לכמה שיותר מעסיקים כי יש לזה משמעות, להגיע ליותר אנשים וליותר מעסיקים ולהיכנס ליותר מקומות.
<יפה סולימני: ברור שאנחנו הולכים לפתח גם כלים נוספים, לקבל מאזנים ונתונים כדי לנתח אותם גם בלי קשר למפקחים.
<יפה סולימני: צריך להבין, אנחנו מדברים כאן על מהפכה ומהפכה זה משהו שבונים אותו צעד צעד.
<יפה סולימני: התחלנו במפקחים, התחלנו בירידה לשטח ועכשיו נפתח עוד ועוד כלים.
<יפה סולימני: אנחנו מאוד מאמינים בחוק הזה.
<יפה סולימני: אנחנו חושבים שהחוק הזה, יחד עם אכיפה פלילית, ולא דיברנו על נושא ההסדרה שגם הוא חלק שלנו במינהל.
<יפה סולימני: יש שלילת רישיונות לחברות מפרות.
<יפה סולימני: חברה שנשלל רישיונה.
<יפה סולימני: התחלנו בפרסומים.
<נעה בן שבת: זה לא בחוק הזה.
<יפה סולימני: זה שילוב של כל הפעולות מול אותה חברה.
<יפה סולימני: בתוך המינהל יש לנו פורום גם פלילי, גם מינהלי וגם ההסדרה בתחום של שמירה וניקיון והפורום הזה יושב אחת לחודש, מנתח את כל המידע ומחליטים איזה כלי נכון לגבי אותה חברה.
<יפה סולימני: זאת אומרת, זה משהו שהוא שינוי מהותי בטיפול.
<יפה סולימני: אנחנו נטפל.
חיים כץ: מתי לדעתך אנחנו נבוא על סיפוקנו בכך שנדע שיש מהלך של הפסקת עושק של אנשים?
<יפה סולימני: תמיד נרצה יותר.
<יפה סולימני: כמה שנעשה, תמיד נרצה יותר ותמיד נגיע לעוד אוכלוסיות ונרצה להגיע לעוד גורמים.
<מיכאל אטלן: הגדרת היעד לדעתי מבטיחה שלא נשיג אותו.
<מיכאל אטלן: זה כאילו היית שואל בתחום מס הכנסה מתי נגיע למצב שנדע שכולם מדווחים על המסים.
<מיכאל אטלן: אנחנו תמיד נהיה במצב של חתול ועכבר.
<מיכאל אטלן: לדעתי היעד האפקטיבי הוא מתי יתייחסו למפקחים שלנו כמו אל מס הכנסה.
<יפה סולימני: אני חושבת שזה כבר קורה.
<יפה סולימני: עצם העובדה שהיום יותר ויותר מעסיקים מגיעים אלינו ומבקשים יותר הסברה.
<יפה סולימני: מגיעות המון שאלות משפטיות על פרשנות חוק שבעבר לא היו.
אילן גילאון: אתם צריכים להתייחס באופן יותר חמור מאשר מס הכנסה.
אילן גילאון: העבירה שמבוצעת אצלכם היא יותר חמורה.
<יפה סולימני: נכון.
חיים כץ: אתה יודע מתי יתייחסו אליך כמו אל מס הכנסה?
חיים כץ: כשתשים בטלוויזיה פעם אחת מודעה האומרת שחברה זאת וזאת לא יכולה לגשת יותר למכרזים בגלל שהיא עשקה את העובדים.
חיים כץ: באותה שנייה שזה מופיע בטלוויזיה, יומיים או שלושה ימים רצופים, ומצוין שם החברה שלא יכולה להשתתף במכרזים, היא לא יכולה להקים חברת בת והיא לא יכולה להקים חברה חלופית שתתמודד – יתייחסו אליך.
<מיכאל אטלן: אני מוכן להמר שתוך שנה נהיה שם.
חיים כץ: אז תוך שנה יתייחסו אליך כמו אל מס הכנסה.
<יפה סולימני: פרסמנו לא מזמן למי שללנו רישיונות.
חיים כץ: היכן זה פורסם?
<מיכאל אטלן: בעיתון.
<יפה סולימני: אני אשלח לך את המודעה.
חיים כץ: ברגע שאת שולחת לו את ההודעה והוא לא ראה, לא עשית דבר.
חיים כץ: שימו רשימה פעם אחת בטלוויזיה ובה ינקבו בשמות האנשים.
חיים כץ: אז תראי מה קורה.
<יפה סולימני: יצאה הודעה לעיתונות ואנחנו נוציא את זה גם במודעות מסודרות בתשלום ונודיע באתר האינטרנט.
<יפה סולימני: אני אשלח לך את הקישור.
<יפה סולימני: באתר האינטרנט שלנו יש רשימה של כל החברות שנשלל רישיונן.
חיים כץ: את צריכה לקחת איזה תכנית עם רייטינג ובפרסומות לפרסם את זה פעם אחת.
יעקב מרגי: זה תקציב כל האגף שלהם.
חיים כץ: קודם ישאלו מה זה ויתחילו להבין.
חיים כץ: זה פרסום עם הצלחה.
אילן גילאון: את החברות המפורסמות תרשמו ראשונות כדי שאנשים ידעו.
<אורי בארי: דיברנו קודם על איך מגיעים למעסיקים, למזמיני השירות ולא למעסיקים ישירות.
<אורי בארי: מה שאמרת, לדעתי זאת באמת הגישה הנכונה.
<אורי בארי: צריך ללכת למזמין השירות.
<אורי בארי: בודק שכר מוסמך, הוא למעשה הדרך להגיע למזמין השירות מעבר למפקחים שנמצאים בשטח שמגיעים למעסיקים עצמם.
<אורי בארי: בודק שכר מוסמך מגיע למזמין השירות.
חיים כץ: הוא בודק ורואה בדיוק למה זה בשונות א', למה אתה לא את זה וכולי.
<אורי בארי: בודק השכר צריך לעשות את זה.
<אורי בארי: אנחנו קיבלנו אתמול בערב טיוטה שבאמת משנה את הדברים ודברנו קודם עם מיכאל כדי שננסה להגיע להסכמה ולפתור את הבעיה שקיימת בינינו.
<נעה בן שבת: אתם צריכים לעשות את זה מהר כי יש סד זמנים.
<נעה בן שבת: בעצם יש הסמכה של רואי החשבון לעשות את הבדיקות עד 18 בדצמבר.
<אורי בארי: אני מוכן לשבת אחרי הישיבה עם מיכאל ולנסות לראות אם אנחנו מסכימים.
אילן גילאון: כשאתם מפרסמים באמהרית למשל, אתם נותנים למישהו נתון שידע אם מופרות זכויותיו באופן בסיסי או שרק הוא יכול להתלונן?
<יפה סולימני: בסוף הליך החקירה, העובד מקבל את תוצאות החקירה.
אילן גילאון: לא, לפני כן.
אילן גילאון: רוב העובדים לא יודעים שהזכויות שלהם מופרות.
<יפה סולימני: המפקח מגיע, הוא בודק ורואה שיש הפרות, העובד יודע על כך שיש הפרות.
<נעה בן שבת: לפי החוק, יש חובה לפרסם.
<חזי אופיר: נושא פנסיה, נושא חדש בחוק הזה.
<חזי אופיר: החוק הזה פתח לנו את היכולת לאכוף את הנושא של הפנסיה.
חיים כץ: לא מבין למה זה חדש בחוק הזה?
<חזי אופיר: כי עד לחוק הזה, לא הייתה מערכת אכיפה לגבי פנסיה.
חיים כץ: ברגע שנקבעה הפנסיה במשק הישראלי, היא הייתה.
<חזי אופיר: אבל לא הייתה אכיפה.
<חזי אופיר: לכן אני רוצה לומר שהנושא הזה של הפנסיה נבדק עכשיו על ידינו בכל ביקור וביקור שאנחנו עושים.
חיים כץ: יש רכיבי שכר שלא נבדקים?
<חזי אופיר: לא, אבל נושא הפנסיה לא נבדק בכלל.
חיים כץ: כשאתה בודק פנסיה, אתה בודק גם רכיבים לא פנסיוניים?
<חזי אופיר: כן.
חיים כץ: אני לא מכיר את פנסיית החובה, אבל יש שם הפרשות של חמש וחמש.
<חזי אופיר: יותר חשוב הוא שאני בודק, וזה קורה הרבה, שגובים את הכסף ולא מעבירים אותו ליעדו.
<חזי אופיר: המלחמה הקשה שאנחנו מנהלים בנושא הזה, זה הדבר הזה.
<חזי אופיר: לא רק שהם מפרישים לפנסיה אלא שהכסף יועבר ליעדו.
<חזי אופיר: יש לנו הרבה מקרים שהכסף מנוכה אבל לא מועבר.
<חזי אופיר: לכן החידוש הוא בזה.
<חזי אופיר: דיברנו על החוק להגברת האכיפה.
חיים כץ: אם אני גובה את הכסף ולא מעביר אותו ליעדו, זאת עבירה.
<חזי אופיר: עבירה פלילית.
חיים כץ: אתה גם דואג שיעבירו את הכסף לאן שהעובד רוצה?
<חזי אופיר: בוודאי.
<מיכאל אטלן: לפי הוראות צו ההרחבה הרלוונטי.
חיים כץ: אתה יודע שיש בזה משהו שהוא לא בסדר.
<חזי אופיר: מה למשל?
חיים כץ: שהשניים ושליש של הפיצויים, העובד יכול להעביר לאן שהוא רוצה, בקרן שהוא מפקח לבד ואז הוא מנטרל את המעסיק מהכסף.
<מיכאל אטלן: הייתה מציאות בה כל נושא הפנסיה, גם במקומות בהם היה צו הרחבה, בכלל לא נבדק על ידי המדינה.
חיים כץ: מיכאל, אין פנסיה במשק.
חיים כץ: זה צריך להתבטא בשם חדש שהוא חיסכון הוני.
חיים כץ: חיסכון הוני לעת זקנה שלא יודעים מה הוא יהיה.
חיים כץ: הביטוי פנסיה, ברגע שאין לך מקדם, לא נכון.
חיים כץ: לך יש פנסיה.
חיים כץ: כל אלה שהתחילו לעבוד מינואר 1995, אין להם פנסיה.
<מיכאל אטלן: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח.
<קריאה: יש פנסיה צוברת.
חיים כץ: אין לו מכנה.
חיים כץ: הוא לא יודע עם כמה כסף הוא ייפגש בעתיד.
חיים כץ: ברגע שהוא לא יודע, אין לו פנסיה.
חיים כץ: הצוברת יכלה לחשב וידעה בערך פלוס-מינוס אבל היום אותו ילד שלנו שהולך לעבוד, אין לו פנסיה ומי שאומר שיש לו פנסיה, מרמה.
<מיכאל אטלן: אבל מה שיש, אתה מסכים אתי שזה יותר טוב ושצריך לאכוף את זה.
חיים כץ: זה לא יותר טוב מכלום.
חיים כץ: פנסיית החובה היא פנסיה רעה.
חיים כץ: רעה.
<מיכאל אטלן: לא טוב שאוכפים את זה?
חיים כץ: לא טוב שהיא קיימת.
<מיכאל אטלן: אבל לא טוב שאוכפים את זה?
חיים כץ: לא טוב שהיא קיימת ואגיד לך למה.
<מיכאל אטלן: לא להקדיש לזה משאבי אכיפה?
חיים כץ: אולי לא.
חיים כץ: אולי יותר טוב לבן אדם שלא ייתנו לו פנסיית חובה.
חיים כץ: אנחנו מקיימים עכשיו דיון חברתי, חברי.
חיים כץ: בדרך כלל למי אין פנסיה?
חיים כץ: למי שעובד בעבודה עתירת עבודה ובשכר נמוך.
חיים כץ: אותו אחד שעובד בעבודה עתירת עבודה בשכר נמוך מרוויח 4,300 שקלים.
חיים כץ: מרוויח 5,000 שקלים.
חיים כץ: הוא צריך להפריש לפנסיה חמישה אחוזים, שזה 250 שקלים.
חיים כץ: הוא פטור ממס.
חיים כץ: בסכומים האלה, אם הוא נשוי ויש לו ילדים, הוא פטור ממס.
חיים כץ: הוא לוקח מהנטו שלו היום 250 שקלים ומפריש לפנסיה.
חיים כץ: אם המדינה הייתה רוצה לתת פנסיה, הייתה אומרת מס הכנסה שלילי, אנחנו מעבירים עבורך.
חיים כץ: חוץ מהמשכורת שלו, היא תעביר.
חיים כץ: הוא לוקח היום 250 שקלים לחודש כשאין לו מה לחיות והוא לא מצליח לשלוח את הבן שלו לחוג וזה הרבה כסף.
חיים כץ: הוא מעביר את הסכום הזה עד גיל 67 שהיום הוא גיל הפרישה.
חיים כץ: הוא מעביר עד גיל הפרישה 250 שקלים לחודש.
חיים כץ: הוא מגיע לגיל 67, הוא יוצר לעצמו פנסיה של 2,500 שקלים.
חיים כץ: 2,400 שקלים לחודש.
חיים כץ: ברגע שהוא מקבל 2,500 שקלים, באה המדינה ואומרת לו שהוא לא יקבל הבטחת הכנסה.
<קריאה: אתה סידרת את זה.
חיים כץ: דופקים אותו פעמיים.
חיים כץ: פעם אחת לוקחים לו מה שאין לו, ופעם שנייה – לא משלמים לו הבטחת הכנסה.
חיים כץ: הבטחת הכנסה באה גם עם צרור הנחות בארנונה וכולי.
חיים כץ: את ההטבות אני סידרתי.
חיים כץ: אני סידרתי בחקיקה.
חיים כץ: לכן אני גם הצבעתי נגד פנסיית חובה כי זה רע.
אילן גילאון: אני אתך.
חיים כץ: לוקחים את האוכלוסיות הכי חלשות, וההסתדרות שלשום עמדה בכנס ועדים ואמרה שההישג הכי גדול שלה הוא הפנסיה.
חיים כץ: אני באתי אתמול ואמרתי למה זה רע.
אילן גילאון: בחישוב של הבטחת הכנסה אתה צודק.
חיים כץ: לוקחים לו פעמיים.
<מיכאל אטלן: נסכים שהחל מרמת הכנסה מסוימת, הטיעון הזה לא נכון.
חיים כץ: ברמת הכנסה מסוימת יש להם פנסיה.
חיים כץ: מי שמרוויח 8,000 ו-9,000 שקלים באופן מסודר במקום עבודה, יש לו פנסיה.
<מיכאל אטלן: אתה מדבר על מקומות עבודה מאורגנים.
<יפה סולימני: מתוך ה-700 ההחלטות שלנו, עם 163 מעסיקים הייתה בעיה במסלול של הפנסיה, או שלא הפרישו פנסיה או שניכו ולא העבירו.
חיים כץ: ניכו ולא העבירו, זה חמור.
<יפה סולימני: היו מעסיקים שהגענו אליהם וסיימנו את ההחלטות.
חיים כץ: כמה הרוויחו אותם אנשים?
<יפה סולימני: אנחנו מדברים כאן על תוצרים של 700 החלטות.
<יפה סולימני: כשנגיע לתוצרים של 2,900 החלטות, אתה תגיע ל-20 ו-30 מיליון שקלים עיצומים כספיים והתרעות.
<יפה סולימני: יהיו צעקות במשק.
<יפה סולימני: אנחנו מדברים כאן לא על 2,900 תיקים.
<יפה סולימני: המספרים יהיו הרבה יותר גדולים, ככל שנקבל יותר החלטות.
<יפה סולימני: אלה 700 מעסיקים – 12 מיליון שקלים.
אילן גילאון: כל החלטה היא 600 אלף שקלים.
<יפה סולימני: זה המון.
<יפה סולימני: יש מעסיקים שקיבלו עיצום בסך 400 אלף שקלים.
חיים כץ: אם אנחנו מסתכלים על עבודתנו והולכים לעשות עבודה, היינו מבטלים את פנסיית החובה.
חיים כץ: במשק הישראלי היו שוחטים אותנו כי כל עקרת בית שיש לה פנסיה, היא בטוחה שהיא מגיעה לגיל והיא מקבלת פנסיה אבל אז פתאום אתה יוצא וביטלת לה את הפנסיה, אתה עוכר ישראל ואתה צריך להסביר לה למה עשית לה טוב.
<יפה סולימני: שאני אפסיק להפריש לעוזרת שלי פנסיה?
חיים כץ: את מפרישה לה את כל מאה האחוזים?
חיים כץ: לא שווה לחברת הביטוח שתפרישי כי הבול עולה יותר.
חיים כץ: את מפרישה לה 15 אחוזים מחמישים שקלים לשעה.
<יפה סולימני: אני אחראית על האכיפה ולא אשלם את זכויות העובד?
חיים כץ: את משלמת את זה לחברת ביטוח שהיא בחרה.
<יפה סולימני: אני בחרתי.
יעקב מרגי: אחר צהרים טובים לכולם.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
יעקב מרגי: היום ה-19 בנובמבר 2013, יום אחרי יום ההולדת שלי, ט"ז בכסלו התשע"ד.
יעקב מרגי: נושא הדיון הוא במסגרת יום הפג בכנסת.
יעקב מרגי: הכנסת מציינת את יום הפג הבינלאומי ואנחנו נשמע סקירות על מצב הפגיות ועל השירותים לפג.
יעקב מרגי: אני אומר דברי פתיחה ולאחר מכן תינתן סקירה על עיקרי הדברים על ידי מי שערכה את המסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת ולאחר מכן נראה את המצגת של משרד הבריאות ונכבד את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שיזמה את הדיון ועוד תדבר על כך היום במליאת הכנסת.
יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מובילה בתחום הזה של זכויות הילד ואנחנו רק עומדים לצדה ומסייעים לה.
יעקב מרגי: היא זאת שמושכת את העגלה.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, נושא הפגיות.
יעקב מרגי: אני כיהודי מאמין, כשהציעו לי לקיים את הדיון הזה ותהו אם אני אספיק להגיע מכנס שדרות, הסכמתי כי בקדנציה הראשונה שלי ב-2003 קיימנו הרבה שעות דיונים על מקצוע הניאונטולוגיה ועל מצב הפגיות.
יעקב מרגי: התחושה הייתה או שלא מדביקים את הקצב או שלא נעשה כלום.
יעקב מרגי: כולנו התעוררנו לכותרות ולכתבות ולמציאות.
יעקב מרגי: אני כאיש באר שבע, כתושב הדרום, יכול לומר לכם שאני מודע למצב ואני חושב שהוא בא לידי ביטוי בצורה – אני לא רוצה לומר בוטה – ברורה.
יעקב מרגי: זה פני המצב ומי שרוצה להיכנס לנתונים ולראות את המציאות הכללית, ייכנס למחלקת היולדות בסורוקה ולפגיות, ישמע את ההורים, ישמע את הצוות שזה לא פחות חשוב ויבין באיזה מצב אנחנו נמצאים.
יעקב מרגי: הנתונים במסמך מדברים בעד עצמם.
יעקב מרגי: משרד הבריאות, כפי שתראו במסמך, גם מודע למצב.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע ממשרד הבריאות מה התכניות שלו לעתיד וכמובן לא נסתפק – אני מעז לומר באומץ כיוון שאת יושבת לשמאלי - רק בדיון ורק בהבטחות שלהם, אם זה לא יספק את רצוננו ושאיפתנו.
יעקב מרגי: למרות התקדמות מסוימת בתחום, אכן נושא הפגיות, והתחום של המקצוע הזה, הניאונטולוגיה, למרות השיפור אנחנו באמת רוצים להציב אותו קדימה.
יעקב מרגי: בזמנו, לפני כעשור, עת נכנסתי לכנסת, כמו שיש בטבע זנים בהכחדה, זה היה כמעט מקצוע בהכחדה אבל ברוך השם אני חושב שההסכם עשה את שלו ויש שיפור.
יעקב מרגי: כאן אני נותן את רשות הדיבור לפלורה.
<פלורה קוק דוידוביץ: מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<פלורה קוק דוידוביץ: במחקר שלנו אנחנו התייחסנו באמת להיקף המיטות והיקף כוח האדם הקיים במערכת לטיפול בפג כיום כאשר בחנו אותה לאור החלטת ממשלה מ-2011 וכמו כן לאור הסכם הרופאים ב-2011.
<פלורה קוק דוידוביץ: אני אתחיל ואומר שמבחינה מקצועית קיימת הפרדה בין טיפול מיוחד בפג לבין טיפול נמרץ בפג כאשר שני סוגי פגים אלה דורשים איזשהו טיפול נפרד ומיוחד יותר.
<פלורה קוק דוידוביץ: כיום ב-26 בתי חולים יש יחידות לטיפול מיוחד בילוד.
<פלורה קוק דוידוביץ: אנחנו רואים תוספת בין השנים 2008 ל-2013 במספר המיטות לטיפול מיוחד בילוד בין 2011 ל-2013 נוספו כ-129 מיטות נוספות לטיפול נמרץ בפגים וזאת תוספת של מיטות לטיפול נמרץ בלבד וגם התוספת הבאה שאמורה להיות 110 מיטות, אמורה להיות לטיפול נמרץ גם היא.
<פלורה קוק דוידוביץ: בתוספת שניתנה עד עכשיו אנחנו פילוח לפי מחוזות ורואים שמירב התוספת ניתנה למחוז הצפון, שם ניתנו 38 מיטות.
<פלורה קוק דוידוביץ: חמש מיטות בלבד ניתנו למחוז הדרום וזאת התוספת הקטנה ביותר שניתנה.
יעקב מרגי: איך זה באחוזים?
<פלורה קוק דוידוביץ: באחוזים הדרום קיבל כ-6.6 אחוזים מסך המיטות שניתנו והצפון קיבל כ-46 אחוזים.
אורלי לוי אבקסיס: עדיין המיטות הללו הן מיטות מתוקננות בחוסר.
<פלורה קוק דוידוביץ: באשר לתקינה.
<פלורה קוק דוידוביץ: נתחיל מזה שיש מחסור כללי ברופאים ובאחיות שמתבטא גם בתחום הזה.
<פלורה קוק דוידוביץ: מבחינת התקינה, המיטות אמורות להיות מלוות בתקינה של 0.29 רופאים למיטה כאשר לפי התקינה הזאת אמורים להתווסף במהלך השנים 2011 עד 2016 שבעים תקני רופאים פלוס עשרים תקני רופאים נוספים מתוך הסכם הרופאים.
<פלורה קוק דוידוביץ: אני אקדים ואומר שהתקנים האלה ניתנים לטיפול נמרץ ולטיפול מיוחד באותה מידה.
<פלורה קוק דוידוביץ: זאת אומרת, אנחנו לא רואים איזשהו הבדל בתקינה בין שני התחומים האלה למרות שמשרד הבריאות, בדוח שנכתב ב-2010 ובדברים שהובעו, ציין כי התקן הרצוי מבחינתו הוא 0.5 לשתי המחלקות של רופאים למיטה.
<פלורה קוק דוידוביץ: מחסור נראה גם בקרב האחיות.
<פלורה קוק דוידוביץ: באיגוד הניאונטולוגים מציינים שהמחסור הזה אף יותר גדול בקרב האחיות מאשר בקרב הרופאים.
<פלורה קוק דוידוביץ: במסגרת ההחלטות אמורים להתווסף כ-336 תקני אחיות בשנים 2011-2016 כאשר על פי תשובות בתי החולים שהתייחסו לשאלות שלנו, נראה שיש תת איוש של תקנים בקרב האחיות ובעצם המחסור מתבטא בתת איוש זה.
<פלורה קוק דוידוביץ: נושא נוסף שהתייחסנו אליו הוא מימון האשפוז בבתי החולים.
<פלורה קוק דוידוביץ: במסמך שלנו התייחסנו להבדל ההגדרות של פג כאשר הגורם המממן הוא המוסד לביטוח לאומי מגדיר פג כמישהו שנולד מתחת ל-1,750 גרם ומממן רק ילדים שנולדו מתחת למשקל זה, בעוד שמשרד הבריאות מתייחס לפג כמי שנולד לפני סוף תקופת ההיריון.
<פלורה קוק דוידוביץ: עד כאן.
<פלורה קוק דוידוביץ: תודה.
יעקב מרגי: אני חושב שנגעת בעיקרי הדברים.
יעקב מרגי: התמונה תתבהר במהלך הדיון.
אורלי לוי אבקסיס: יש פער של 75 אחוזים, פלוס-מינוס, בהגדרות.
אורלי לוי אבקסיס: כשאתה מגיע לקהילה, מתחת לקילו וחצי זכאי לסל מסוים של טיפולים ושל ליווי.
אורלי לוי אבקסיס: גם זה איזשהו אבסורד כי יש כאן כמה הגדרות לפג.
יעקב מרגי: מאחר שאנחנו נמצאים במדינה אחת, כנראה שנצטרך להתאים את ההגדרה במוסדות וזה אחד הדברים שנתייחס אליהם בדברי הסיכום.
יעקב מרגי: נמצאים כאן אנשי הביטוח הלאומי שגם אותם נשמע אבל תחילה למצגת של משרד הבריאות.
<יונתן גרין: ראש תחום תכנון באגף תקציבים, משרד הבריאות.
<יונתן גרין: קודם כל אני רוצה לומר שאני מתחבר לדברים שאמר היושב ראש בתחילת הישיבה, שנעשה הרבה בתחום של הפגיות במיוחד בשנים 2011-2013, אבל יש עוד הרבה מה לעשות.
<יונתן גרין: את המצגת שלנו בנינו עם נתונים, ברמה של מה קרה במערכת בשנים האחרונות מבחינת הקצאת המשאבים, מה הבעיות שנשארו ומה הפתרונות והמענה שאנחנו נותנים יחד עם משרד האוצר לשנים הבאות בנושא הפגיות.
<יונתן גרין: תחום המיילדות מחולק ליולדות עם טיפול רגיל בתינוק.
<יונתן גרין: אנחנו מכירים את הבעיות הכלליות בפגיות, שאלה בעצם תשתיות מצומקות גם בכוח אדם – רופאים ואחיות – וגם בצפיפות ובמיקום.
<יונתן גרין: הבעיות האלה גורמות לזיהומים, גורמות לבעיות רפואיות אחרות, הידבקויות וכולי.
<יונתן גרין: קצת נתונים על הלידות בישראל.
<יונתן גרין: אנחנו רואים מגמה עולה כל הזמן משנה לשנה של מספר הלידות והילודים בישראל.
<יונתן גרין: לגבי בתי החולים הגדולים.
<יונתן גרין: אנחנו רואים שבית חולים סורוקה ב-2012 הוביל ועכשיו שערי צדק לאחר האיחוד עם ביקור חולים הגיע ל-20.500 אלף לידות והיום הוא בית החולים הגדול בארץ, אחד הגדולים בעולם, מבחינת לידות.
<יונתן גרין: כמו שפלורה הסבירה יפה, אנחנו גם משתפים אתה פעולה, בפגיות עצמן יש 14 אלף תינוקות בשנה, בשנת 2012.
<יונתן גרין: מבחינת פגים שבתי החולים מקבלים עבורם כסף, מדובר בערך באלפיים פגים.
<יונתן גרין: באמת אלו כל הפגים בעלי המשקלים מתחת לקילו ו-750 גרם.
יעקב מרגי: באופן עקבי סורוקה מוביל.
<יונתן גרין: עכשיו שערי צדק.
יעקב מרגי: אין לי בעיה שהם יעברו את סורוקה.
<יונתן גרין: בשנים 2011 ואילך המדינה באמת זיהתה את תחום הפגיות כתחום שנמצא במצוקה אקוטית ומשרדי הבריאות והאוצר הקצו בשנים האחרונות משאבים רבים, כמעט יותר מאשר לכל תחום רפואי אחר, לעבר הפגיות.
<יונתן גרין: רבע מתכנית המיטות הכלליות, 960 מיטות, מגיע לנושא הפגיות, לטיפול נמרץ פגים.
<יונתן גרין: המיטות האלה גוזרות בגינן שבעים רופאים ו-340 אחיות.
<יונתן גרין: מדובר על הקצאה גדולה מאוד במקצוע.
יעקב מרגי: זאת הקצאה נוספת.
יעקב מרגי: ההקצאה באה בגלל המיטות.
יעקב מרגי: אתם מצליחים לעמוד בזה?
<יונתן גרין: אני אתייחס לכך.
<יונתן גרין: היישום מהווה את אחת הבעיות.
<יונתן גרין: בהמשך אני אגיע לבעיות.
<יונתן גרין: בנוסף, בפן המקצועי אנחנו מפתחים מקצוע אחות מומחית בפגים שתיתן מענה ספציפי לנושא הפגיות.
<יונתן גרין: זה נקרא NP פטקשנריס.
<יונתן גרין: אנחנו תמרצנו ואנחנו מגדילים את מספר האחיות שמבצעות קורס על-בסיסי בטיפול נמרץ בפגים, גם על ידי תמריצים כספיים של שכר לימוד, ובשנים 2005 עד 2010 ניתנו עשרות תקני אחיות לפגיות בבתי החולים בהם הייתה מצוקה.
<יונתן גרין: בנוסף, אנחנו מקצים – עקב הסכם הרופאים – עוד עשרות תקנים לרופאים.
<יונתן גרין: בהסכם הרופאים המקצוע הזה הוגדר כמקצוע במצוקה אקוטית וזה גרם למספר דברים.