GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמרית גיטלין-שקד: (4) ניתנה לבן משפחה הטבה עתית מכוח הוראות אגף משפחות והנצחה ערב יום התחילה – יקבל את ההטבה העתית הבאה לפי הוראות חוק זה, ובלבד שמניין המועדים לחישוב מועד קבלת ההטבה העתית הבאה, יחל במועד שבו קיבל בן המשפחה את ההטבה העתית לפי הוראות אגף משפחות והנצחה.
<שמרית גיטלין-שקד: בפסקה זו, "הטבה עתית" – הטבה הניתנת אחת לפרק זמן הקבוע בהוראת אגף משפחות והנצחה שמכוחה ניתנת ההטבה.
<שמרית גיטלין-שקד: (5) ניתנה לבן משפחה הטבה אחרת מכוח הוראות אגף משפחות והנצחה ערב יום התחילה – יחולו, לפי העניין, הוראות חוק זה או הוראות אגף משפחות והנצחה, בהתאם להוראות סעיפים קטנים (א) ו-(ב).
<שמרית גיטלין-שקד: בפסקה זו, "הטבה אחרת" – הטבה שהגורם המוסמך קבע לגביה שאינה הטבה כאמור בפסקאות (1) עד (4).
<מיכאל בך: בסעיף 30(א) למעלה, למה נמחקו המילים "יעמדו בתוקפן וימשיכו לפעול לפיהן"?
<שמרית גיטלין-שקד: כי אין צורך.
<שמרית גיטלין-שקד: אם הן עומדות בתוקפן צריך לפעול לפי מה שבתוקף.
<שמרית גיטלין-שקד: זה משהו ניסוחי.
<שלומי מאור: בשונה ממשרד הביטחון, ערעור על החלטות של המוסד לביטוח לאומי מובאות לבית הדין לעבודה, בין הדין האזורי או בית הדין הארצי.
<שלומי מאור: מסעיף 26 לנוסח עולה לכאורה שההחלטות של הוועדות הללו יובאו לבית משפט לעניינים מנהליים, מה שאולי מקובל במשרד הביטחון אבל לא מקובל אצלנו.
<שלומי מאור: לכן הייתי מבקש שאחד השינויים המחויבים גם יהיה לא רק זה שהשר קובע את החברים, שר הרווחה ולא שר הביטחון, אלא גם שערעור על החלטות הוועדות הללו יהיה בזכות, כמובן, לבית הדין לעבודה ולא לבית משפט לעניינים מנהליים.
<שלומי מאור: עד היום לא היתה ועדה, אדוני.
<שמרית גיטלין-שקד: גם הערעורים אצלם הם ערעורים פנימיים שלהם ולוועדת למ"ד ולוועדת חריגים הם הולכים לבתי משפט לעניינים מנהליים.
<שמרית גיטלין-שקד: השאלה היא אם לא ראוי לקבוע אותה ערכאה לשניהם.
<שלומי מאור: זאת לא ערכאה שמגיעים אליה דיונים או החלטות של המוסד לביטוח לאומי בשום נושא.
חיים כץ: תפני אותם לבית הדין לעבודה.
<שלומי מאור: הוא בעל המומחיות בנושא הזה.
<שמרית גיטלין-שקד: אתה אומר, שלומי, ששום החלטה אצלכם לא תהיה בבית משפט לעניינים מנהליים?
<שלומי מאור: גם לא של העובד הסוציאלי הראשי.
<שלומי מאור: לכל אלה תהיה אפשרות לערער בזכות לבית הדין לעבודה.
חיים כץ: ויש לו בית דין מחוזי ובית דין ארצי.
חיים כץ: פה במנהלי אין לו כלום.
<שמרית גיטלין-שקד: מדובר בזכאי משפחות לפי חוק נפגעי פעולות איבה.
<שמרית גיטלין-שקד: כל העררים וההשגות שבנוסח הנוכחי אמורים להיות מופנים לבתי משפט לעניינים מנהליים יופנו לבית הדין לעבודה.
<שמרית גיטלין-שקד: משרד הביטחון העביר לנו עוד משהו – בעמוד 40 יש תשעה פרטים והם אומרים שהושמט פרט 10.
<שמרית גיטלין-שקד: אלה הטבות שהזכאים לא צריכים להגיש עבורן בקשה אלא הם מקבלים אותן באופן אוטומטי.
<שמרית גיטלין-שקד: צריך להוסיף דבר נוסף והוא סיוע לאלמנה במימון הוצאות לימודים ומימון חוגים לפי סעיף 15ד(ז).
חיים כץ: אוקיי, תוסיפי את זה.
חיים כץ: אנחנו נצביע על הכל פרט לסעיף של האוצר.
<שמרית גיטלין-שקד: אנחנו לא מעמידים להצבעה את סעיף 25 אלא את סעיף 25א, 26, 27, 28, 29 ו-30.
<שמרית גיטלין-שקד: כל מה שקראנו ולא הצבענו עליו.
חיים כץ: מי בעד סעיפים אלה ירים את ידו.
חיים כץ: בעד הבקשה לאשר את סעיפים 25א ו-30-26 – פה אחד
חיים כץ: תודה רבה, כל חברי הכנסת אישרו את זה.
חיים כץ: השארנו סעיף אחד פתוח.
חיים כץ: מה גברתי רוצה?
<נאוה שוהם סולן: לגבי סעיף 15א(ו) עמוד 5.
<נאוה שוהם סולן: מדובר על שכול כפול של אלמנה שאיבדה שני בעלים.
<נאוה שוהם סולן: נכון להיום, אותה אלמנה מקבלת תגמול כפול ואני רוצה שזה ייכנס לחוק.
<נאוה שוהם סולן: זה ממילא ניתן רק זה צריך להיכנס לחוק.
<נאוה שוהם סולן: כמו שזה קיים בהטבות אני רוצה שגם התגמול, המענק הכפול - - -
<אריה מועלם: היות ואין שינוי במצב וזה המצב הנוהג, שאלמנה שאיבדה את שני בעליה מקבלת גם תגמול כפול וגם הטבות כפולות, אין לנו בעיה שזה יעוגן.
חיים כץ: צריך לפתוח את זה לפי סעיף 15, נכון?
<שמרית גיטלין-שקד: אני לא בטוחה כי זה תיקון בסעיף אחר לחלוטין שעוד לא אישרנו.
<שמרית גיטלין-שקד: זה פשוט להוסיף תיקון חדש.
חיים כץ: תוסיפי סעיף.
<שמרית גיטלין-שקד: אוקיי.
<שמרית גיטלין-שקד: אנחנו מתייחסים רק לאלמנה שהאלמנה יותר מפעם אחת מבן זוג שנספה או שאנחנו מתייחסים לכלל הזכאים?
<שמרית גיטלין-שקד: בסעיף קטן (ו)(1) יש עוד רשימה של אנשים שהם מה שנקרא שכול כפול.
<שמרית גיטלין-שקד: השאלה היא אם התיקון הוא רק לגבי אלמנה עכשיו.
<ערן יוסף: רק לגבי אלמנה.
<ערן יוסף: אחרים מקבלים.
<ערן יוסף: היחידה שלא קיבלה מכוח חוק היא אלמנה שהתאלמנה פעמיים.
<ערן יוסף: אנחנו עושים את זה מכוח חוות דעת משפטית.
<ערן יוסף: מבוקש כאן לעגן את זה בחוק, אפשר גם בלי וגם עם.
<ערן יוסף: מה שהוועדה תחליט.
<שמרית גיטלין-שקד: אתם מציעים לעגן את זה בסעיף 7 או 8?
חיים כץ: אנחנו מבקשים לפתוח את סעיף 25א לדיון מחדש.
חיים כץ: בעד הבקשה לפתוח את סעיף 25א – פה אחד
<שמרית גיטלין-שקד: סעיף 25א זה רשימת ההטבות שניתנות לזכאים ללא צורך בהגשת בקשה.
<שמרית גיטלין-שקד: משרד הביטחון ביקש להוסיף משהו נוסף – לשכול מענק חודשי כמפורט לפי סעיף 15ד(י).
חיים כץ: אנחנו מצביעים על התיקון בסעיף 25א.
חיים כץ: בעד הבקשה לאשר את התיקון בסעיף 25א – פה אחד
חיים כץ: 25א בנוסח החדש אושר.
חיים כץ: אנחנו נסמיך אותך לנסח את לפי רוח הדברים שמדברים פה.
<שמרית גיטלין-שקד: תודה.
<שמרית גיטלין-שקד: התיקון יהיה או בסעיף 20 או בסעיף 7א, שאלמנה אשר התאלמנה יותר מפעם אחת מבן זוג שהוא נספה, תהיה זכאית לתגמול שמגיע לה בגין כל אחד מהנספים.
<שמרית גיטלין-שקד: רוח הדברים היא שהיא תקבל תגמולים ומענק בגין הבעל הראשון ותגמולים ומענק בגין הבעל השני, בתקווה שזה לא יקרה.
חיים כץ: בעד התיקון בסעיף 25א – פה אחד
חיים כץ: גם הסעיף הזה אושר.
חיים כץ: אם כך, נשאר לנו לחוק סעיף אחד, סעיף 25.
<שמרית גיטלין-שקד: בסעיף 25 יש שתי הוראות.
<שמרית גיטלין-שקד: הוראה אחת אומרת שכל התקנות לפי פרק שלישי 1 ופרק שביעי 1 וכל התקנות לעניין ההטבות ולעניין ועדת חריגים יותקנו באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.
<שמרית גיטלין-שקד: בסעיף קטן (ג) נאמר שכל התקנות האלה בפרק שלישי 1 ובפרק שביעי 1, שיש להן השלכה תקציבית, יותקנו באישור שר האוצר.
חיים כץ: אנחנו מוחקים את סעיף (ג).
חיים כץ: אתה יכול להסתייג ואתה יכול למשוך.
חיים כץ: אתה יכול להסתייג וללכת למליאה.
רינה פרנקל: אבל היתה הסכמה של הממשלה.
חיים כץ: אתם יכולים להסתייג.
חיים כץ: יש לך אפשרות למשוך את החוק, יש לך אפשרות להגיש הסתייגות ואחר כך להצביע על זה במליאה.
<אמיר אדרי: אני יכול גם להגיד נושא חדש?
חיים כץ: לא, זה לא נושא חדש.
<אמיר אדרי: אז אני מגיש הסתייגות בשם שר האוצר.
חיים כץ: אתה יכול להגיש הסתייגות.
רינה פרנקל: אני גם רוצה להצטרף להסתייגות.
חיים כץ: את יכולה גם להצטרף להסתייגות.
חיים כץ: ההסתייגות אומרת שאתה רוצה להשאיר את סעיף (ג) כמו שהוא.
<שי סומך: אדוני, אפשר להציע פשרה?
<שי סומך: התייעצות במקום אישור?
חיים כץ: אם הוא מוכן.
<אמיר אדרי: אני מוכן במקום "באישור שר האוצר" שייכתב – בהסכמת שר האוצר.
חיים כץ: אתה חושב שליצמן פראייר.
חיים כץ: בהתייעצות אני מוכן.
חיים כץ: אם אתה מוכן בהתייעצות אנחנו מעבירים את זה כמו שזה.
<אמיר אדרי: התייעצות לא נותנת מענה.
<אמיר אדרי: אולי בכל זאת ננסה להגיע לדיאלוג כלשהו?
חיים כץ: יש לך הסתייגות, נוכל אחר כך לעשות את זה.
חיים כץ: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של שר האוצר ושל רינה פרנקל.
חיים כץ: מי נגד ההסתייגות, ירים את ידו.
חיים כץ: בעד ההסתייגות של שר האוצר ושל חברת הכנסת רינה פרנקל – 1
חיים כץ: ההסתייגות נפלה, היא לא מתקבלת.
חיים כץ: תוכל להעלות אותה במליאה.
<אמיר אדרי: אנחנו יכולים להגיש רביזיה?
<אמיר אדרי: יש אפשרות כזאת?
חיים כץ: כן, הכל אתה יכול.
יעקב ליצמן: לא בטוח שאתה יכול.
<אמיר אדרי: לא אני, אני לא יכול.
רינה פרנקל: אני יכולה להגיש רביזיה.
חיים כץ: כן, את יכולה להגיש רביזיה, אבל נצביע על החוק ותגישי על כל החוק רביזיה ואז נדון רק על הסעיף הזה.
יעקב ליצמן: על מה אתה מגיש רביזיה?
יעקב ליצמן: על כל החוק?
חיים כץ: כן, על כל החוק.
חיים כץ: הוא יגיש על כל החוק.
<אמיר אדרי: אין לי סמכות.
חיים כץ: בסדר, היא תגיש רביזיה.
חיים כץ: היא תבקש.
<שמרית גיטלין-שקד: חברת הכנסת רינה פרנקל, את מגישה הסתייגות על כל החוק או רק על הסעיף?
חיים כץ: תגישי על כל החוק.
חיים כץ: זה נוח לנו ככה.
חיים כץ: אם היא תמשוך את הרביזיה נוכל להגיש אותו ישר למליאה.
חיים כץ: עדיף לנו ככה.
<אמיר אדרי: אני חייב להגיד שההסתייגות שלנו היא אך ורק על הסעיף הזה.
<אמיר אדרי: על כל שאר הדברים הסכמנו.
חיים כץ: ברגע שהסתייגת על הסעיף אתה מתייחס רק לסעיף.
חיים כץ: פה הפסדת?
חיים כץ: אתה מעלה למליאה.
חיים כץ: אם אתה מנצח במליאה זה חוזר לוועדה.
<אמיר אדרי: אנחנו יכולים גם למשוך את זה.
יעקב ליצמן: יושב ראש הוועדה יכול תוך חצי שעה להצביע על הרביזיה שלך.
חיים כץ: גם בהסתייגות, אם אתה מנצח במליאה אני יכול להגיד שאני מחזיר את החוק לוועדה ולא מקיים דיונים.
חיים כץ: קח את זה גם בחשבון.
חיים כץ: לא עושה דיונים.
חיים כץ: כל החוק עומד.
חיים כץ: הכללים הם ברורים לכל המגרש.
<אמיר אדרי: שנייה, אנחנו לא רוצים לעצור את כל החוק.
<אמיר אדרי: ההתנגדות היא לסעיף הזה בלבד.
<אמיר אדרי: הריביזיה היא לסעיף הזה בלבד ואנחנו נפעל במקביל גם - - -
חיים כץ: יותר טוב לך שהרביזיה תהיה לכל החוק, ואני לא מכשיל אותך.
<אמיר אדרי: למה?
חיים כץ: כי אם תחליט שאתה מושך את הרביזיה אני יכול להעלות את החוק למליאה, ואם אתה עושה רביזיה לסעיף אני לא יכול.
חיים כץ: אני לא מכשיל אותך.
<אמיר אדרי: טוב.
חיים כץ: אנחנו מצביעים על סעיף 25(ב) ללא סעיף (ג).
חיים כץ: בעד סעיף 25(ב) – פה אחד
חיים כץ: כל חברי הכנסת אישרו את זה.
חיים כץ: אנחנו מצביעים על כל החוק עכשיו.
חיים כץ: מי בעד הצעת החוק שמוגדרת תחת השם "הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה".
חיים כץ: בעד הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 35), התשע"ב-2012 – 2
חיים כץ: הצעת החוק אושרה להכנה לקריאה השנייה והשלישית.
חיים כץ: עכשיו תבקשי רביזיה.
רינה פרנקל: אני מבקשת רביזיה לגבי סעיף - - -
חיים כץ: לכל החוק.
חיים כץ: לגבי אישור הצעת החוק.
רינה פרנקל: אבל אני הסכמתי על כל הסעיפים.
חיים כץ: את עכשיו מבקשת רביזיה על כל הצעת החוק בשביל להגיע לסעיף הזה.
חיים כץ: המשמעות של זה היא שזה לא עולה למליאה.
חיים כץ: המשמעות היא שידונו בסעיף הזה של הצעת החוק ונראה מה אנחנו עושים.
<נאוה שוהם-סולן: אני לא כל כך מבינה למה היא התנגדה לזה, במקום ללכת לקראת המשפחות השכולות.
רינה פרנקל: לא, אני לא מתנגדת, אבל הנוסח הזה - - -
חיים כץ: תם ולא נשלם, הישיבה נעולה.
חיים כץ: אוקיי, בוקר טוב.
חיים כץ: היום יום שני בשבוע, ט"ו בכסלו, ה-18 לנובמבר 2013, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: והנושא: הצעת חוק זכויות התורמים למדינה.
חיים כץ: עכשיו, החוק הזה הוא חוק מאוד טעון.
חיים כץ: יש כאלה שמסכימים, יש כאלה שלא מסכימים.
חיים כץ: דבר אחד אני מבקש מכל הנוכחים פה: תרבות דיבור.
חיים כץ: כל אחד שירצה תהיה לו זכות להביע את דעתו, והוא יכול להגיד מה שהוא רוצה.
חיים כץ: אף אחד לא יפריע לו, ואף אחד לא יכתיב לו.
חיים כץ: הוא יביע את דעתו ונשמע את דעתו כפי שהיא, ואף אחד גם לא יתווכח איתי.
חיים כץ: ואני מקווה שזה יהיה דיון תרבותי, לפחות שנשמע.
חיים כץ: אין היום הצבעות.
חיים כץ: כל אחד יביע את דעתו.
חיים כץ: וגם אם מישהו אומר דברים שלא נראים למישהו אחר, מה לעשות?
חיים כץ: ירצה ההוא לדבר אחר כך?
חיים כץ: יגיד דברים הפוכים.
חיים כץ: אבל נעשה את זה מסודר ומכובד - - -
ג'מאל זחאלקה: מותר להגיד לדברים בשמם?
ג'מאל זחאלקה: נגיד אם מישהו אומר דברי גזענות, להגיד שזה גזענות?
חיים כץ: תגיד מה שאתה רוצה.
ג'מאל זחאלקה: ואם זה פשיזם להגיד שזה פשיזם?
מיקי רוזנטל: על 90% מהדברים אתם אומרים גזענות.
ג'מאל זחאלקה: ואם זה צביעות להגיד שזה צביעות?
חיים כץ: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אתה לא רגיל שיש דיון מסודר?
חיים כץ: אני יודע, נו.
ג'מאל זחאלקה: אני רגיל.
ג'מאל זחאלקה: אני רק אומר: צריך לקרוא לדברים בשמם.
חיים כץ: תגיד אחר כך מה שאתה רוצה.
ג'מאל זחאלקה: לא לטייח בשם הפיתוי, הפוליטיקלי-קורקט.
חיים כץ: מה שאתה רוצה תגיד.
חיים כץ: אני מבטיח לך שאף אחד לא יסתום - - -
ג'מאל זחאלקה: אתה יודע שאני אומר מה שאני רוצה.
ג'מאל זחאלקה: למה אני אשאל אותך בכלל?
ג'מאל זחאלקה: אני אשאל מישהו?
ג'מאל זחאלקה: אני אומר מה שאני רוצה.
חיים כץ: אתה מבין, השכונה התחילה.
חיים כץ: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.
יריב לוין: תודה אדוני היושב ראש על קיום הדיון.
יריב לוין: הצעת החוק הזו היא בעצם גלגול של הצעת חוק שהוגשה עוד בכנסת הקודמת על ידי חבר הכנסת לשעבר משה מוץ מטלון ועל ידי, והוגשה פעם נוספת בכנסת הזו.
יריב לוין: הובאה ואושרה בוועדת שרים לענייני חקיקה.
יריב לוין: ובעקבות ערר שהוגש עליה על ידי שרת המשפטים, גובש הנוסח שאושר כאן בקריאה טרומית בעצה אחת עם היועץ המשפטי של הכנסת.
יריב לוין: הובא שוב לוועדת השרים לענייני חקיקה, אושר שם, אושר בקריאה הטרומית, ומגיע לטיפולה של הוועדה הזו.
יריב לוין: אני רוצה להדגיש כבר בפתח הדברים: אני חושב שהצעת החוק הזו לא עושה צדק, והיא לא עושה צדק משום שהיא לא נותנת למי שתרם למדינה את מיטב שנותיו וזמנו לא פיצוי ובטח לא הטבה כפי שהייתה מגיעה לו, וכפי שאני לפחות חושב שנכון היה לעשות.
יריב לוין: אני רוצה להזכיר לכולם שאנחנו עוסקים באנשים שנותנים את השנים הכי טובות שלהם, את השנים שבהן אחרים מנצלים את הזמן הזה כדי לפתוח על פניהם יתרון כאשר הם מתחילים ללמוד בשלב יותר מוקדם או כאשר הם עובדים ומרוויחים סכומי כסף יותר גדולים.
יריב לוין: והצעת החוק הזו, בשום פנים ואופן, איננה יכולה להחזיר את הזמן לאחור, והיא גם לא יכולה לתת פיצוי כספי או פיצוי אחר שהוא הולם לגובה "הנזק" – אם אפשר לקרוא לזה כך – שנגרם לאדם "שמאבד" שנתיים או שלוש שנים מהחשובות בחייו לטובת התרומה שהוא נותן למדינה.
יריב לוין: יותר מזה, אני חושב שהצעת החוק הזו נמצאת מאוד רחוק ממה שמקובל בהרבה מאוד מדינות אחרות בעולם בתחום הזה.
יריב לוין: אבל היא עושה ניסיון לצמצם במשהו את הפער, את חוסר הצדק, את אי השוויון שקיים במצב הקיים, שבו אנשים שמגיעים לגיל 18, חלקם הולכים ותורמים – בין אם זה בשירות הצבאי, ובין אם זה במסגרות של השירות הלאומי והשירות האזרחי; מסיימים את השנתיים או שלוש השנים של התרומה הזו, ואז בעצם מתחילים, כאשר אחרים, שהחליטו לא לתרום למדינה ולא להשקיע את הזמן הזה, נמצאים כבר במקום – או שסיימו את לימודיהם לתואר ראשון או שעבדו וצברו כסף או לפעמים שני הדברים גם יחד.
יריב לוין: ההצעה מנסה לטפל בכמה נקודות שבהן יש ניסיון לתת איזשהו פיצוי חלקי על הפער הזה.
יריב לוין: כאשר בכולן הדבר הזה נעשה בדרך שאיננה יוצרת מצב שבו, לצורך העניין: בין אם מדובר במקרקעין, במעונות סטודנטים או כל מרכיב אחר – רק אלה שתרמו למדינה יקבלו, אלא היא רק יוצרת מצב שתרומתם למדינה, בסופו של דבר, באה כחלק מאיזשהו מכלול שיקולים, ומקבלת איזשהו ביטוי בתהליך הזה, ובאופן הזה נותנת להם לפחות משהו, גם אם לא מלוא כל מה שהיה מגיע להם, לטעמי, רק על מנת להעמיד אותם במצב שווה לאחרים.
יריב לוין: אני בכלל לא מדבר על גישה שאומרת שמי שתורם למדינה צריך גם לתת לו יתרון ולהעמיד אותו לפני אחרים.
יריב לוין: אני אתן לעניין הזה דוגמה אחת שהיא בולטת, והיא סוגיית מעונות הסטודנטים באוניברסיטאות: צריך לזכור שכאשר אדם בגיל 21 מסיים את שירותו בצבא הוא מגיע לאוניברסיטה, ועימו מגיע בגיל 21 גם סטודנט שלא עשה את השירות, אלא שהוא כבר מגיע אחרי שהוא סיים תואר ראשון.
יריב לוין: ובמצב הזה באים לאותו מי ששירת בצבא או שסיים את שלוש שנות התרומה שלו למדינה, ואומרים לו: תראה, אדוני, באמת תודה רבה לך, ואכן לא רק שתרמת למדינה אלא גם לא קיבלת תמורה כספית אפילו כגובה שכר מינימום על כל התקופה הזאת שנתת.
יריב לוין: אבל עכשיו תלך להורים שלך ותיקח מהם כסף כדי לשלם את המעונות, משום שאנחנו, את תרומתך למדינה, איננו מביאים בכלל בחשבון השיקולים שלנו כשאנחנו מקצים את המעונות.
יריב לוין: ומכיוון שאתה זכית לבוא מבית שהוריך הם במצב אולי יותר טוב מהוריו של סטודנט אחר, שאני מזכיר לכולם: כבר יש לו תואר ראשון ביד, אנחנו שולחים אותך עכשיו, אחרי שלוש שנות השירות, לקחת כסף מההורים כדי לשכור דירה, ואנחנו נותנים לאותו סטודנט אחר, שמתחיל את לימודי התואר השני שלו, גם את המעונות על חשבונך.
יריב לוין: אני חושב שזה לא צודק.
יריב לוין: אני מתקשה לחשוב על אי צדק יותר גדול מזה.
יריב לוין: ולכן את הדבר הזה אנחנו באים לתקן.
יריב לוין: אגב, לא במובן זה שאנחנו באים ואומרים, כפי שאני רוצה להודות: אני חושב שהיה נכון לקבוע מלכתחילה שאותו אדם מקבל, אותו אדם שתרם למדינה מקבל עדיפות מוחלטת, אלא אנחנו אומרים: נביא את התרומה הזאת שלו במכלול השיקולים, על מנת שגם הדבר הזה יעמוד כחלק מהשיקול וחלק מהקריטריון לחלוקת המעונות, כך שגם הוא ייהנה מאיזשהו פיצוי, ולו קטן, על התקופה הזו.
יריב לוין: וההיגיון הזה עובר, אדוני היושב ראש, לכל אורכו של החוק.
יריב לוין: אני אומר שוב: בבחינת סנונית ראשונה שבאה לתקן מצב אבסורדי.
יריב לוין: לא בבחינת תיקון העולם כולו בהיבט הזה, אבל אני חושב תיקון חשוב.
חיים כץ: אמרנו אחד מהציבור, אחד מחברי הכנסת.
חיים כץ: עורכת הדין ציונה קניג-יאיר, בבקשה.
<ציונה קניג יאיר: תודה רבה לאדוני יושב הראש.
<קריאה: נציגת?
<ציונה קניג יאיר: נציבת שוויון הזדמנויות בעבודה, משרד הכלכלה.
<ציונה קניג יאיר: נציבות שהוקמה בוועדה הזו.
<ציונה קניג יאיר: יושב הראש של הוועדה קידם את הצעת החוק להקמת נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה מטעם הממשלה, על מנת לאכוף שוויון הזדמנויות בתעסוקה עבור כל אלה שמוכרים בסעיף 2 לחוק שוויון הזדמנויות בעבודה.
<ציונה קניג יאיר: בין היתר, אפליה על רקע גזע, דת, לאום, נטייה מינית, הריון, טיפולי פוריות, שירות מילואים.
<ציונה קניג יאיר: שירות צבאי, אגב, לא נכלל.
<ציונה קניג יאיר: זה דיון נפרד.
<ציונה קניג יאיר: אני רוצה לפתוח, להגיד שאני חושבת שזה מאוד-מאוד חשוב, ואני אומרת את זה גם בפן האישי, כמי ששירתה, אבל גם כנציבת שוויון הזדמנויות בעבודה – להכיר באלה ששירתו את המדינה.
<ציונה קניג יאיר: צריך להכיר וצריך לתמרץ את האנשים ששירתו במדינת ישראל בתמריצים כספיים.
<ציונה קניג יאיר: המסננת של שוק העבודה, שמופיעה כאן בסעיף 2, בתיקון שחבר הכנסת יריב לוין לא פירט, זו לא המסננת הראויה, ואני בקצרה אסביר למה.
<ציונה קניג יאיר: דבר ראשון, המסננת הזו יוצרת מצב שאפשר להעדיף את מי ששירת שירות צבאי או לאומי, מקום שבסעיף 2 לחוק שוויון הזדמנויות בעבודה אנחנו נדרשים על פי החוק לא להפלות ערבים, חרדים, אתיופים, אנשים עם מוגבלות – אוכלוסיות שהרבה פעמים לא עושות צבא ושירות לאומי, כיום.
<ציונה קניג יאיר: זו המציאות.
<ציונה קניג יאיר: עכשיו, שנים על גבי שנים הממשלה עובדת כדי לא להפלות את האוכלוסיות האלה, ולעשות צעדים פרו-אקטיביים לשלב אותם בשוק העבודה.
<ציונה קניג יאיר: בתיקון הזה יוצרים לגיטימציה להפלות אותם.
<ציונה קניג יאיר: זאת אומרת, ברגע שלוקחים בחשבון, אני מקריאה מהסעיף: "אפשר להתחשב בהיותו של אדם תורם למדינה - - -", אנחנו לוקחים אנשים שכבר נמצאים בשוק העבודה, ואם נעשה פה איזו סריקה על אנשים שעשו שירות צבאי ונמצאים בשירות המדינה, נראה שזה רוב; לוקחים אנשים שכבר נמצאים בשירות המדינה ונותנים להם סוג של העדפה מתקנת להתקבל לעבודה.
<ציונה קניג יאיר: ההעדפה המתקנת הזאת, בתוצאה, תביא לזה שאנחנו מפלים חרדים.
<ציונה קניג יאיר: שוב, אותם אנחנו רוצים להכניס עכשיו לשוק העבודה; ערבים, שיש החלטות ממשלה אין ספור להגדיל את אחוזם בתוך השירות הציבורי, ולקלוט אותם גם בשוק הפרטי; עולים חדשים; נשים דתיות שלא עשו צבא; ועוד.
זהבה גלאון: הגשתם את חוות הדעת הזאת לוועדת השרים?
חיים כץ: סליחה, סליחה, סליחה.
חיים כץ: עוד מעט - - -
חיים כץ: עוד מעט תדברי.
זהבה גלאון: לא, זה לא דיבור.
חיים כץ: חברת הכנסת זהבה גלאון.
<ציונה קניג יאיר: נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, למיטב הבנתי, היום, זה הגוף המקצועי בתוך הממשלה שנותנת ייעוץ בנושא של אפליה בתעסוקה.
<ציונה קניג יאיר: אנחנו כמובן הזרוע הארוכה של היועץ המשפטי לממשלה, מתואמים עם משרד המשפטים.
<ציונה קניג יאיר: הגשנו חוות דעת שהייתה מקובלת על משרד המשפטים לוועדת השרים לענייני חקיקה.
<ציונה קניג יאיר: אף ישבתי קצרות עם חבר הכנסת יריב לוין.
<ציונה קניג יאיר: עמדתנו ידועה וברורה.
<ציונה קניג יאיר: צריך להבהיר אבל - - -
חיים כץ: שנייה, אני אתן לך.
חיים כץ: מה שאני מבקש, אל תיכנסי לסעיפי החוק, למה אנחנו לא עושים דיון עכשיו בסעיפים.
חיים כץ: זה אחר כך נעשה סעיף-סעיף, דיון בכל סעיף, ואז תהיה עוד פעם זכות התבטאות חופשית למי שרוצה בסעיפי החוק.
<ציונה קניג יאיר: בסדר גמור.
<ציונה קניג יאיר: רק להמשיך להתייחסות של חברת הכנסת זהבה גלאון, חשוב מאוד להביע, וזה אני חושבת די ברור, שאני לא מביעה את עמדת שר הכלכלה.
<ציונה קניג יאיר: היחידה היא יחידה עצמאית.
<ציונה קניג יאיר: זו לא עמדת שר הכלכלה, זו עמדת נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.
יעקב מרגי: היה ברור לנו.
<ציונה קניג יאיר: אני הנחתי שזה ברור, ובכל זאת, למען הגילוי - - -, היה חשוב להגיד את זה.
ג'מאל זחאלקה: לא תארנו לעצמנו אחרת.
<ציונה קניג יאיר: היה חשוב להגיד את זה.
<ציונה קניג יאיר: אני רוצה להוסיף עוד שתי נקודות קצרות: העברנו תיקון לחוק, יותר נכון, אתם העברתם תיקון לחוק, שבעצם מעביר את נטל הראייה למעסיק.
<ציונה קניג יאיר: כשהוא שואל שאלות שנוגעות לסוגי אפליה, אותו מעסיק יצטרך להוכיח שהוא לא הפלה.
<ציונה קניג יאיר: זאת אומרת, אם שאלת אדם על הגזע שלו, על הלאום שלו, ובסוף לא קיבלת אותו לעבודה, על המעסיק להוכיח שהוא לא הפלה.
<ציונה קניג יאיר: בתיקון החוק הזה ובסעיף הספציפי – כי זה הסעיף היחיד שאני מתייחסת אליו, שמתקן את חוק שוויון הזדמנויות בעבודה – בעצם נותנים גושפנקא חוקית, מכשירים את השאלות האלה.
<ציונה קניג יאיר: פותחים פה פתח לזה, שמעסיקים היום יכולים לשאול: שרתת בצבא?
<ציונה קניג יאיר: לא שרתת בצבא?
<ציונה קניג יאיר: עשית שירות לאומי?
<ציונה קניג יאיר: כמה זמן?
<ציונה קניג יאיר: עשית מילואים?
<ציונה קניג יאיר: אם לא עשית, למה?
<ציונה קניג יאיר: למה לא עשית?
<ציונה קניג יאיר: איפה האישור שלא עשית?
<ציונה קניג יאיר: ומה ההסבר לזה?
<ציונה קניג יאיר: זאת אומרת, שבניגוד לתיקון החוק, של למנוע אפליה בקבלה לעבודה, היום יש מצב, אם החוק הזה יתקבל, אם התיקון הזה יתקבל, שפשוט יפלו את כל אלה שבאנו להגן עליהם במשך השנים.
<ציונה קניג יאיר: אני אגיד עוד דבר אחד: שירות המדינה, בחוק שירות המדינה, מינויים, סעיף 15(א), המדינה הכירה בארבעה סוגים של אוכלוסיות שזכאים להעדפה מתקנת בקבלה לשירות המדינה: אלה ערבים, אתיופים, נשים ואנשים עם מוגבלות.
<ציונה קניג יאיר: המדינה הכירה בקבלה לסקטור הציבורי.
<ציונה קניג יאיר: איך זה קשור לסקטור הפרטי?
<ציונה קניג יאיר: המדינה קיבלה החלטה שאלה אנשים שנעשתה לגביהם עוולה היסטורית, ולכן צריכים לקבל העדפה מתקנת.
<ציונה קניג יאיר: בשום מקום, המדינה לא מתנה מקום בקבלה לשירות המדינה למי ששירת בצבא.
<ציונה קניג יאיר: ואני מזכירה, בפתח הדברים שאמרתי: אלה כבר נמצאים בתוך השירות, גם הפרטי וגם הציבורי.
<ציונה קניג יאיר: הצעת החוק הזו מנוגדת להעדפה המתקנת לאוכלוסיות.
<ציונה קניג יאיר: אין עוולה היסטורית כלפי אנשים ששירתו.
<ציונה קניג יאיר: אין מקום לנקוט בכלי המאוד מיוחד וספציפי הזה של העדפה מתקנת בקבלה לעבודה.
<ציונה קניג יאיר: יש מקום לחזור ולחשוב איך מתמרצים, איך מסייעים, איך אומרים לנו, לאלה ששירתו, תודה, מבלי שזה יבוא על חשבון אוכלוסיות שבמשך עשרות שנים עושים לקדם אותם.
<ציונה קניג יאיר: אני רק אומר שאם תיקון החוק הזה עובר, זה משמיט את הקרקע תחת חוק שוויון הזדמנויות בעבודה, ותחת כל פועלה של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.
מיקי רוזנטל: כן, תודה רבה, אדוני היושב ראש.
מיקי רוזנטל: אני שותף לתיאור הבעיה של חבר הכנסת יריב לוין.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, המדינה שלנו לא מוקירה די את המשרתים ואת התורמים.
מיקי רוזנטל: אני לא שותף, כמובן, לפתרון.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, הפתרון הזה ישיג בדיוק ההיפך, לדעתי, ממה שאתה מבקש להשיג, וזה לקרב את האוכלוסיות שלא תורמות ולא משתתפות במאמץ הלאומי לשירות ולתרומה לקהילה.
מיקי רוזנטל: מהטעם הפשוט, זאת אומרת, אני לא נכנס רגע להיבט החוקי.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אני מנסה לזרום איתך – סליחה על הביטוי – ובאמת להבין האם אתה לא מנסה להכניס פה עוד פעם איזו אצבע בעין של בג"צ.
זהבה גלאון: לא הבנת את זה?
מיקי רוזנטל: רק שנייה, אני אסביר.
יריב לוין: לא, לא, דווקא לא הפעם.
יריב לוין: בדרך כלל, אני לא מתנגד לזה.
יריב לוין: לא הפעם.
זהבה גלאון: הפעם זה לא בג"ץ, הפעם זה הערבים.
אחמד טיבי: לא אצבע – שתיים.
מיקי רוזנטל: הרי היועץ המשפטי לממשלה, כמו גם, שמעת את נציבת שוויון הזדמנויות בעבודה שטוענת שיש בעיה חוקתית בעניין הזה, והעניין יגיע לפתחו של בג"ץ, ואז בג"ץ, חלילה, יפסול את - - -, וזה יחזור, ואז תוכלו להגיד: הנה, בג"ץ, עוד פעם, פוגע בעבודת הכנסת ובריבונות הכנסת.
מיקי רוזנטל: אני מקווה שזה לא המסלול הזה, אבל עדיין מותר לי לחשוד.
מיקי רוזנטל: אבל אני באמת רוצה להיות קונסטרוקטיבי ולומר לך את הדבר הבא: תיאור הבעיה כאמור הוא מדויק.
מיקי רוזנטל: הפתרון הוא בעייתי מהטעם הפשוט שיש ליצור זיקה בין ההטבה שאתה מבקש לתת לבין הסוגיה שאתה מדבר עליה.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אם אנחנו רוצים להוקיר את המשרתים, אז אנחנו צריכים לתגמל אותם במקום שהם משרתים: במענק השחרור שלהם, למשל, או רצוי אפילו בתגמול כספי סביר - -
עדי קול: במהלך השירות - - -
מיקי רוזנטל: - - במהלך השירות, ואז לדבר הזה אתה תאמר: אין מספיק כסף, אין מספיק כסף.
מיקי רוזנטל: אבל מהעילה הזאת אתה עושה משהו שלטעמי רק ירחיק את האוכלוסיות שאנחנו מבקשים לקרב לאתוס הישראלי.
מיקי רוזנטל: כי רבים מהאנשים בקהילה החרדית וגם בקהילה הערבית לא משרתים ולא מתנדבים כי הסביבה שלהם עוינת את הדבר הזה.
מיקי רוזנטל: לא חשוב אם זה כרגע מוצדק או לא, אבל לא תמיד זו החלטה פרטנית של האדם.
מיקי רוזנטל: לעומת זאת, כשהאדם ירצה להתקבל לעבודה או לאוניברסיטה, הפגיעה בו תהיה פרטנית.
מיקי רוזנטל: ולא תמיד זו החלטה אוטונומית שלו, ההחלטה נגזרת הרבה פעמים מהקהילה שהוא בה חי.
מיקי רוזנטל: ואם אתה מבקש לקרב בין החלקים השונים של מדינת ישראל או האוכלוסיות השונות, אז הצעד הזה יעשה בדיוק ההיפך, לטעמי, כי הוא ייצר עוד יותר ניכור.
מיקי רוזנטל: יבואו אנשים ויגידו: תראו, עכשיו גם מפלים אותי פה, ולא מקבלים אותי לעבודה שם, ואני לא יכול להתקבל לאוניברסיטה פה.
מיקי רוזנטל: נכון שנוצר פער בלתי סביר בזמן השירות בין אנשים שמשרתים לבין אנשים שלא משרתים, אבל שוב אני אומר לך: הפתרון הוא לפצות את האנשים כשמשתחררים, בכסף או בתמורה אחרת, ולא לייצר אפליה במקומות אחרים שפוגעת בחברה הישראלית באופן קרדינלי, ובאפשרות לחיות פה אי פעם חיים סבירים כמדינה נורמלית.
מיקי רוזנטל: ואני מציע לך לחזור בך מהצעת החוק או לתקן אותה.
מיקי רוזנטל: אני אשמח לסייע לך בעניין הזה.
חיים כץ: עורכת הדין דבי גילד-חיו.
<דבי גילד-חיו: כן, עורכת הדין דבי גילד-חיו מהאגודה לזכויות האזרח.
<דבי גילד-חיו: אני אתחיל מהסוף בעצם, להגיד שאנחנו בעד פיצוי לחיילים שמשרתים, משקיעים הרבה מאוד זמן, ולפעמים, הרבה פעמים נמצאים בתנאים קשים, בסיכון חיים.
<דבי גילד-חיו: ואגב, יש כבר חוקים כאלה שנותנים כל מיני הטבות ופיצויים מהסוג הזה לחיילים.
<דבי גילד-חיו: השאלה רק איך עושים, איך נותנים את הפיצוי הזה.
<דבי גילד-חיו: ומה שאנחנו חושבים, שהחוק הזה עושה את זה בצורה שבעצם כל הטבה שניתנת פה ניתנת על חשבון קבוצות אחרות בחברה, ושזאת לא הדרך הראויה והנכונה.
<דבי גילד-חיו: בעצם, מה שקורה בחוק הזה זה שהחוק לוקח את הקבוצות הכי מוחלשות בחברה הישראלית, שהמדינה באין ספור תכניות וחוקים וכולי מנסה לקדם אותם כבר הרבה מאוד שנים, ולשלב אותם ולהכניס אותם לתוך החברה הישראלית, ומביאה לעוד ועוד הדרה ואפליה ודה-לגיטימציה רבה גם, בגלל שיש פה איזה מוטו כזה שכאילו מי שזכאי לקבל זכויות, והטבות וכולי זה רק מי שתורם – כל הטרמינולוגיה הזאת.