GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעה בן שבת: אנחנו נגיד שמתכנן המיתקן – נוסיף בסעיף 14(ג) – או מתקינו.
<דפנה גלוק: אין טעם להטיל את זה על מתכנן המיתקן.
<נעה בן שבת: את אומרת למתקין?
<אלכסנדר רודיאק: אבל המתכנן יודע על התקנות.
<אלכסנדר רודיאק: הוא הראשון והוא יודע שהמיתקן המסוים הזה מתחת לבדיקות או הוא לא צריך בדיקות.
מיקי רוזנטל: חובת השילוט צריכה להיות על המתקין עצמו.
<איגור סטפנסקי: על מתכנן המיתקן או על מתקינו.
מיקי רוזנטל: לא טוב לומר "או".
מיקי רוזנטל: הוא יגיד שהוא חשב שההוא עשה וההוא יגיד שהוא חשב שהוא עשה.
<דפנה גלוק: יש סיבה שהמתקין לא ידע שהתקנות חלות?
<דפנה גלוק: הרי גם המתקין אמור לדעת שהתקנות חלות.
<דפנה גלוק: מה הטעם להחיל את זה על המתקין?
<דפנה גלוק: מתקין המיתקן שיושב ומתקין את המיתקן, הוא יודע שהתקנות חלות.
<דפנה גלוק: חלק מהתקן הכללי של איך מתקינים את המיתקן, הוא צריך גם לשים את המדבקה הזאת.
<שבתאי אלבוחר: אפשר לכתוב את זה באופן כללי על המכשיר.
<שבתאי אלבוחר: בסעיף 14 נאמר שעל המיתקן כאמור תודבק הודעה המודיעה על הצורך לבצע בדיקה.
<שבתאי אלבוחר: משהו מעין זה.
מיקי רוזנטל: מי יעשה את זה?
<שבתאי אלבוחר: זה חלק אינטגרלי.
<נעה בן שבת: חובה שמוטלת על התקנות, היא מוטלת על כל שורת האנשים, גם על הבעלים וגם על המחזיק וגם על המפעיל.
<נעה בן שבת: השאלה אם זה נכון להטיל על כולם כי שוב אנחנו חוזרים לבעל הווילה.
<שבתאי אלבוחר: אם זה בעל הווילה, אי אפשר לסלק ידיים מהחובות הבטיחותיות שיש בזה.
<נעה בן שבת: אבל לפחות תשובת היידוע, מי יהיה חייב לתת את חובת היידוע הראשונה.
<איגור סטפנסקי: מתקין, זה בסדר.
<בוריס שוורץ: מתקין הוא מי שבונה בפועל והוא אמור להדביק.
<בוריס שוורץ: מאיפה הוא יודע?
<בוריס שוורץ: הוא צריך לדעת את התקנות.
<איגור סטפנסקי: הוא בעל רישיון.
<איגור סטפנסקי: מתקין חייב להיות בעל רישיון והוא מתקין והוא אחראי על מה שהוא עשה.
<איגור סטפנסקי: אם הוא ידע שהוא צריך לשים שלט שצריכים לבדוק את העבודה שלו בעוד שנה, זה בסדר.
<נעה בן שבת: אנחנו נגיד בסעיף 14(ג) שמתקין המיתקן יקבע לגבי המיתקן הודעה בדבר חובת הבדיקה התקופתית לפי סעיף זה.
<בוריס שוורץ: ובסעיף 14(ד) אנחנו מדברים על ספק שירות חיוני.
<נעה בן שבת: אז נגיע לסעיף 16, בו אמרנו שתחילתן של תקנות אלה שישה חודשים מיום פרסומן ומותר לפעול לפי תקנות אלה החל ביום פרסומן, ונקרא את סעיף 18.
<נעה בן שבת: אגב, אם אנחנו מדברים על מתח נמוך, הוא גם כולל מתח נמוך מאוד?
<איגור סטפנסקי: מתח נמוך מאוד לא.
<בוריס שוורץ: לא קשדור.
<נעה בן שבת: מיתקנים של ספק חיוני כמשמעותו בחוק משק החשמל.
<איגור סטפנסקי: בוריס אמר נכון.
<איגור סטפנסקי: אנחנו מתייחסים למיתקנים של ספק שירות חיוני רק בבחינת כוונון מפסקים אוטומטיים והמבטחים.
<איגור סטפנסקי: העמסת מוליכים, איך צריך להעמיס את המוליך.
<נעה בן שבת: רק לגבי בדיקות תקופתיות.
<נעה בן שבת: בסעיף 14 נוסיף פסקה (ד), כפי שאמרת, האומרת שהוראות תקנה זו לא יחולו על מתקנים של ספק חיוני לפי חוק משק החשמל.
<נעה בן שבת: מופיעות כאן התוספות עליהן דיברנו.
<נעה בן שבת: תוספת ראשונה, שנייה ושלישית.
<נעה בן שבת: אתם רוצים לציין שתקנות אלה יחולו על מוליכים מבודדים למתח שהוא מתח נמוך?
<נעה בן שבת: אם אנחנו אומרים שאינו עולה על מתח נמוך, לכאורה הוא יכול להיות במתח נמוך מאוד.
<איגור סטפנסקי: אם זה לא ברור, אפשר לדייק ולומר שזה מתח נמוך ולא מתח נמוך מאוד.
<איציק ברכה: גם שם אתה צריך אבטחה וכולי.
<איציק ברכה: במתח נמוך מאוד אתה לא צריך הגנה מפני איזה קצר?
<בוריס שוורץ: שם התחשיב הוא אחר.
<בוריס שוורץ: אתה הרי לא תשתמש בטבלאות של זרם במתח נמוך.
<נעה בן שבת: אם אנחנו מסתכלים, מופיעה לנו הגדרה של מתח נמוך בתוכו כתוב שהוא עולה על מתח נמוך מאוד ולא עולה על 1000 וולט.
<איגור סטפנסקי: זה לא רלוונטי.
<נעה בן שבת: אפשר להגיד שהוא למתח נמוך.
<נעה בן שבת: מוליכים במתח נמוך.
<נעה בן שבת: גם בשם התקנות נצטרך לתקן שאלה מוליכים במתח נמוך.
מיקי רוזנטל: הכול מסוכם.
מיקי רוזנטל: אנחנו מצביעים על התקנות.
מיקי רוזנטל: בעד – 1 תקנות החשמל (העמסה והגנה על מוליכים מבודדים וכבלים במתח נמוך), התשע"ד- 2013 – אושרו פה אחד
מיקי רוזנטל: התקנות מאושרות כדין.
מיקי רוזנטל: תודה רבה לכם על המאמץ.
<איגור סטפנסקי: תודה.
<איגור סטפנסקי: אני רוצה לומר כמה מלים.
<איגור סטפנסקי: תודה לכל צוות הוועדה ובמיוחד לנעה ולחבר הכנסת מיקי רוזנטל.
<איגור סטפנסקי: קיבלנו היום התייעלות אנרגטית גבוהה ביותר.
<איגור סטפנסקי: פעם ראשונה אנחנו עוברים כל כך מהר ועם הסכמות.
מיקי רוזנטל: תמשיכו לעשות מעשים טובים.
אילן גילאון: אני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הבריאות והרווחה.
אילן גילאון: הנושא: תקנות שוויון לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות) (תיקון), התשע"ד-2013.
<אייל לב-ארי: יש בפני הוועדה את תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות) (תיקון).
<אייל לב-ארי: אלו תיקונים טכניים שנדרשים בתקנות השירות שאושרו בכנסת הקודמת ועדיין צריכים את אישור הוועדה.
<אייל לב-ארי: אלו טעויות טכניות שאפשר לתקן אותן ללא הוועדה.
<אייל לב-ארי: אני מציע שצביה תציג את התיקונים.
אילן גילאון: הכול זה תקנות שירות, נכון?
<אייל לב-ארי: רק בשירות.
<צביה אדמון: שאני אסביר במה מדובר?
<צביה אדמון: באמת, הכול דברים טכניים.
<צביה אדמון: תקנה 59 – אנחנו טעינו שם כשהגדרנו את תקופת הביניים מכיוון שטעינו לגבי מוסדות על-תיכוניים, מוסדות להשכלה גבוהה.
<צביה אדמון: תקופת הביניים שלהם איננה תקופת הביניים של מקום קיים או שירות, אלא תקופת הביניים שמוגדרת ספציפית להם בפרק שעוסק באירועים ופעילויות פנאי.
<צביה אדמון: יש להם תקופת ביניים משלהם, שמוגדרת בחוק, ולכן אנחנו מפנים לאותה הוראת חוק לעניין הגדרת תקופת הביניים.
<צביה אדמון: זה הכול.
<צביה אדמון: אנחנו לא נכנסים לגבי המועדים שלהם, זה תלוי בהם.
<צביה אדמון: בתקנה 61 המילה "לעיל" איננה במקום, זה היה אמור להיות "להלן".
<צביה אדמון: בעצת מחלקת הייעוץ והחקיקה, אנחנו מוחקים את המילה "לעיל".
<צביה אדמון: בפסקה ג', "השפה הרשמית" – שוב, זה מיותר משום שאנחנו מדברים על הנגשת צלילים, הנגשה קולית, של צלילים קוליים, שיכולים להיות במוזיקה.
<צביה אדמון: הם לא חייבים להיות שפה רשמית.
<צביה אדמון: לכן אנחנו פשוט מורידים.
<צביה אדמון: התקנות מולי, אם אתה רוצה להראות לו.
<צביה אדמון: או שאני אקריא אותן, או שתוך כדי.
אילן גילאון: אני המצביע שלכם.
אילן גילאון: אני המצביע היחיד שיש לכם היום.
<צביה אדמון: תקנה 61 מדברת על הנגשה של מוצגים במוזיאון שכוללים מידע קולי.
<צביה אדמון: המידע הקולי הזה יכול להיות גם מוזיקה.
<צביה אדמון: הוא יכול להיות כל דבר, צלילים אחרים.
<צביה אדמון: הוא לא חייב להיות טקסט, ולכן ההתייחסות לשפה הרשמית כאן איננה רלוונטית בכלל.
<צביה אדמון: לעומת זאת, אנחנו מבקשים להוסיף את המילים "בשפה רשמית" כשמדברים על הנגשת טקסטים שנמצאים בצורה קולית במוצגים, כגון נאום של מישהו שמושמע.
<צביה אדמון: הטקסט צריך להיות נתון או בכתוביות או בדפוס, כאשר זה צריך להיות בשפה רשמית.
<צביה אדמון: אנחנו לא מצפים שיהיה כאן תרגום, אלא רק שמידע שניתן בעברית יינתן בכתוביות בעברית וכן הלאה.
<צביה אדמון: תקנה 89 מתייחסת להדרכה בעסקים שיש להם פחות מ-25 עובדים.
<צביה אדמון: הסיפא שם, מקורה בטעות משום שסעיף קטן (ג) כולל את הדרכים שבהן יודרכו העובדים שם, שזו הדרכה פרונטלית והדרכה בכתב.
<צביה אדמון: הם לא כוללים הדרכה בסדנה חווייתית.
<צביה אדמון: ולכן ההתייחסות בסעיף קטן (ד) לסדנה חווייתית היא לא במקום.
<צביה אדמון: היא נכנסה לשם בטעות.
<אייל לב-ארי: זה לגבי מי שמעסיקים פחות מ-25 עובדים.
<צביה אדמון: פחות מ-25 עובדים.
<אייל לב-ארי: זו הקלה עליהם.
<צביה אדמון: ב-96 – כאן זו טעות טכנית לחלוטין.
<צביה אדמון: כאשר עשינו את ההגהה הסופית, המספור של כל התקנות השתנה.
<צביה אדמון: כאן ב-96 משום מה לא תוקנו ההפניות בסעיפים הנכונים למספור המעודכן.
<צביה אדמון: לכן אנחנו מבקשים לעדכן את המספור פה.
<צביה אדמון: לגבי תקנה 82(א)(5), המועד הסופי נשאר, אנחנו לא משנים כאן מועדים בכלל.
<צביה אדמון: אבל בעקבות דברים שהובאו לידיעתי בכנס שהיינו בו שנינו, של המלונות, יש אי-הבנה בקרב נותני השירות שצריכים לבצע את זה, אם הם צריכים לעשות את זה בהדרגה, אם הם צריכים לעשות את זה עד מועד מסוים.
<צביה אדמון: כזכור לכם, היה תיקון של תקנות מקום קיים מיד אחרי התקנות האלה.
<צביה אדמון: הם הכניסו לשם גם מועדים אחרים, וגם הדרגה מסוימת.
<צביה אדמון: אז אנחנו רוצים להפנות להדרגה הזאת על מנת שיהיה ברור שנותני השירות צריכים לבצע את זה בהדרגה אם יש להם יותר מחמישה מקומות.
<צביה אדמון: בסיפא אנחנו אומרים להם תעשו את זה במקביל.
<צביה אדמון: שלא ייווצר פער זמנים בין ביצוע ההתאמות בחדר הנגיש לפי תקנות מקום קיים, והתאמות בחדר הנגיש לפי השירות.
<צביה אדמון: כי צריך להסתכל על כל ההתאמות האלה כמכלול אחד.
<צביה אדמון: אם עושים אמבטיה נגישה, צריכים לספק גם את מאחזי היד הפריקים.
<צביה אדמון: חלק מההתאמות נמצאות במקום קיים וחלק כאן.
<צביה אדמון: הדברים האלה צריכים להיעשות במקביל, אחד עם השני ולא בפער זמנים.
<אייל לב-ארי: זו התוספת שאתם רואים בסיפא של הפסקה.
<אייל לב-ארי: שיהיה ברור שהם עושים את זה במשולב.
אילן גילאון: תעשי לי סדר בראש, מה קורה עכשיו חוץ מהתיקונים האלו לגבי תקנות השירות האחרות, הן נפגמות כתוצאה מזה?
<צביה אדמון: לא, אין שום שינוי.
<צביה אדמון: ב-98 יש התאמות בבתי משפט.
<צביה אדמון: יש כאן משפט אחד שנשאר בנוסח והוא מיותר.
<צביה אדמון: הוא היה בטיוטה קודמת ולא נמחק.
<אייל לב-ארי: זה לוח הזמנים לערכאות שיפוטיות.
<צביה אדמון: כן.
<צביה אדמון: נוסח לוחות הזמנים שקיימים שם חלים גם על תקנה – זה אמור להיות 46, אבל לוחות הזמנים חלים גם על ההתאמה הזאת.
<צביה אדמון: המשפט הזה הוא מיותר.
<אייל לב-ארי: זה גם כן, ההתאמה של לוחות הזמנים למוזיאונים ולגלריות.
<אייל לב-ארי: 102.
<צביה אדמון: זה 102, זה בצד השני.
<צביה אדמון: גם כאן, מה שקרה, כנראה בגלל שמיהרנו בהעברת התקנות, לא שמנו לב.
<צביה אדמון: בסעיף קטן (1) בלוחות הזמנים אנחנו החרגנו התאמות מסוימות, אבל לא קבענו את המועדים לביצוען.
<צביה אדמון: לכן החזרנו ב-1א רבתי את המועדים לביצוע החריגים האלה, והוספנו גם התייחסות לנ"ל בסעיף קטן בפסקה 2.
<צביה אדמון: קיבלנו אישור של כל הגורמים לגביהם התיקונים האלה מתייחסים – משרד התרבות, המלונות, המועצה להשכלה גבוהה.
<צביה אדמון: הם כולם יודעים את זה ואישרו את זה בכתב.
<אייל לב-ארי: נקרא את זה למען הסדר הטוב.
<אייל לב-ארי: נקרא את זה רק בגלל התוספות שהוספנו במקרה של המלונות.
<אייל לב-ארי: "תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות) (תיקון), התשע"ד-2013 – בתוקף סמכותי לפי סעיף 19יב לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998 (להלן – החוק), ולאחר התייעצות עם נציב שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ועם ארגונים העוסקים בקידום זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות, בהסכמת שר האוצר לפי סעיף 19סז לחוק, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: 1.
<אייל לב-ארי: תיקון תקנה 59 בתקנה 59(א) לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), התשע"ג-2013 (להלן – התקנות העיקריות), אחרי פסקה (2) יבוא: "(3) המועד שנקבע להשלמת ביצוע התאמות נגישות במוסדות על תיכוניים לפי סעיף 19לא(א) לחוק"".
<אייל לב-ארי: "2.
<אייל לב-ארי: תיקון תקנה 61 בתקנה 61(2) לתקנות העיקריות- (1).
<אייל לב-ארי: בפסקאות משנה (א) ו-(ב) המילה "לעיל" – תמחק.
<אייל לב-ארי: (2).
<אייל לב-ארי: בפסקת משנה (ג)- (א) ברישה, המילים "בשפה רשמית"- יימחקו; (ב) אחרי "באמצעות כתוביות" יבוא "בשפה רשמית".
<אייל לב-ארי: 3.
<אייל לב-ארי: תיקון תקנה 89 בתקנה 89(ד) לתקנות העיקריות הסיפא החל במילים "ואולם הדרכה"- ימחק.
<אייל לב-ארי: 4.
<אייל לב-ארי: תיקון תקנה 96 בתקנה 96(א) לתקנות העיקריות- (1).
<אייל לב-ארי: בפסקה (1) במקום "למעט תקנה 82(3)" יבוא "למעט תקנה 82(א)(5)"; (2).
<אייל לב-ארי: בפסקה(2) במקום "תקנה 82(5)" יבוא "תקנה 82(א)(5)" ואחרי "מיום י"ב בחשוון התשע"ח (1 בנובמבר 2017)" יבוא "והכל בהתאם ללוחות הזמנים לביצוע התאמות ביחידות אכסון מיוחדות כמפורט בתקנה 7 לתקנות נגישות למקום ציבורי קיים ובמועד בו מבצע האחראי על מתן שירותי הארחה כאמור את התאמות הנגישות ביחידות אכסון מיוחדת לפי הוראות התקנות האמורות"".
<צביה אדמון: זה מיוחדות ולא מיוחדת.
<אייל לב-ארי: מיוחדות.
<אייל לב-ארי: "5.
<אייל לב-ארי: תיקון תקנה 98 בתקנה 98 לתקנות העיקריות הקטע החל במילים "לפי תקנה 46" עד "והתאמות הנגישות"- יימחק.
<אייל לב-ארי: 6.
<אייל לב-ארי: תיקון תקנה 102 בתקנה 102 לתקנות העיקריות- (1).
<אייל לב-ארי: בפסקה (1) ברישא, אחרי "וכן" יבוא "למעט התאמות לפי תקנות" ואחרי "עד (7)" יבוא "ו-62"; (2).
<אייל לב-ארי: אחרי פסקה (1) יבוא: "(1א) החייב יבצע לא יאוחר מיום י"ב בחשוון התשע"ח (1 בנובמבר 2017) התאמות נגישות לפי תקנות 95(ב) ו- 61(2)(א)(2) לעניין דפדפת נגישה, לפי תקנה 61(2)(ב)(2) לעניין דפדפת נגישה, ולפי תקנות 61(2)(ג), 61(2)(ה), 61(3) עד (7) ו-62, בכלל המקומות הציבוריים שבהם מסופק השירות;"; (3).
<אייל לב-ארי: בפסקה (2) אחרי "(1 ביולי 2016)" יבוא "ואת ההתאמות האמורות בפסקה (1א) לא יאוחר מיום י"ב בחשוון התשע"ח (1 בנובמבר 2017)".
<אייל לב-ארי: 7.
<אייל לב-ארי: תחילה תחילתן של תקנות אלה ביום כ"א בחשוון התשע"ד (25 באוקטובר 2013)".
<אייל לב-ארי: זה יום תחילתן של תקנות השירות העיקריות.
אילן גילאון: אנחנו עוברים להצבעה.
אילן גילאון: מי נמנע?
אילן גילאון: בעד התיקונים לתקנות – פה אחד
חיים כץ: היום יום רביעי בשבוע, כ"ד בכסלו, ה-27 בנובמבר 2013.
חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הבריאות, העבודה והרווחה.
חיים כץ: הנושא: הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (מס' 9) (צירוף שובר לדרישת תשלום), הכנה לקריאה שנייה ושלישית, של חבר הכנסת חיים כץ.
חיים כץ: יש פה נציג ממס הכנסה?
<ברוך משולם: כן, אני הנציג של רשות המסים.
<ברוך משולם: משולם ברוך, ממחלקת חקיקה.
<ברוך משולם: אנחנו עברנו על המתווה שגובש בינינו.
<ברוך משולם: בגדול, אנחנו נשמח לאמץ אותו.
<ברוך משולם: הבעיה שלנו היא מבחינת מועד ההחלה.
<ברוך משולם: לא מדובר במערך מס אחד, אלא במספר מערכי מס.
<ברוך משולם: יש לנו גם את מע"מ, מכס, מס על הבלו, מס הכנסה - דוחות שנתיים, ניכויים שמוגשים על בסיס חודשי, ומיסוי מקרקעין – גם מס שבח וגם מס רכישה.
<ברוך משולם: זאת אומרת שבכל מערך מס נפרד אנחנו נצטרך להוסיף את זה, ולכן נדרשת היערכות.
<ברוך משולם: משיחות שקיימתי אתמול, גם ממחלקת הגבייה וגם ממחלקת המחשוב אצלנו, אנחנו נוכל להיערך לעניין מיסוי מקרקעין ומע"מ באמצע השנה הבאה.
<ברוך משולם: זה אומר עד ל-1.7.2014.
<ברוך משולם: מס הכנסה וניכויים רק מה-1.1.2015.
<ברוך משולם: זה הדד-ליין שנוכל להתחייב אליו.
<ברוך משולם: מעבר לזה, ככל שייקבע מועד מוקדם יותר, ברור לנו שלא נוכל לעמוד בו מראש, על כל ההשלכות שנובעות מכך.
<ברוך משולם: זה אומר שזה חושף אותנו לתובענות ייצוגיות ובעיות אחרות.
<ברוך משולם: לעניין המתווה עצמו, בגדול, הוא מקובל עלינו.
חיים כץ: אתה מכיר את טופס 101?
<ברוך משולם: טופס 101?
יעקב מרגי: שאלון עובד שכל עובד ממלא.
חיים כץ: עובד שיוצא לגמלאות ממלא טופס.
<ברוך משולם: פרישה.
יעקב מרגי: 161.
<ברוך משולם: את זה אנחנו מכירים.
חיים כץ: אוקיי, אתה מכיר.
חיים כץ: כל עובד שיוצא לגמלאות ממלא טופס, והוא מצהיר שם שאם הוא יתחיל לעבוד, הוא ידווח והוא אחראי.
חיים כץ: אתם הודעתם לקופת הפנסיה "עמיתים" שעד ה-1 בינואר 2014, מעכשיו, כל הגמלאים בישראל יצטרכו למלא טופס 161.
חיים כץ: אם הם לא ימלאו טופס 161, יתחילו להוריד להם מס מרבי, 48%.
חיים כץ: שבועיים.
יעקב מרגי: שבועיים התרעה?
חיים כץ: חודש.
חיים כץ: לא שאלתם אם "עמיתים" ערוך, לא לבדוק את החוזר.
חיים כץ: לא התייחסתם לזה שלבן אדם בן 90 בכלל אין כתובת.
יעקב מרגי: קודם כל, צדקת.
יעקב מרגי: זה טופס 101 שהם ביקשו שימלאו כל תחילת שנה.
חיים כץ: כן, 101.
חיים כץ: תוך חודש – בום.
חיים כץ: אבל כשאתם צריכים, מה לעשות – שובר.
חיים כץ: למה שאלתי אם צור נמצא?
<ברוך משולם: צור גינת.
<ברוך משולם: הוא לא היה אמור להגיע לדיון היום.
חיים כץ: הוא אמר לי תגיש את הצעת החוק, אנחנו צריכים לעשות את זה.
<ברוך משולם: אם יורשה לי להגיב.
<ברוך משולם: אני חושב שהדבר אינו דומה להצעה הזאת.
<ברוך משולם: א', פה בעניין הפנסיה מדובר בקופה אחת שמשלמת לעמיתים, פה מדובר במספר מערכי מס.
<ברוך משולם: ב', אל תשכח שבכל מקרה, העמית הזה – ואני לא מכיר את ההסדר, אז אני אתייחס רק מלמעלה, ברשותך - - -
חיים כץ: מה יקרה עם אנשים שהכתובת שלהם איננה ויורידו להם 48%?
חיים כץ: איפה הם ירוצו?
חיים כץ: זה אותו דבר פה עם המסים.
חיים כץ: אתם לא רוצים שובר כדי לקחת מאנשים מס סתם.
חיים כץ: בשביל לעשות קנסות.
חיים כץ: אתה לא רוצה שבן אדם ישלם מה שהוא צריך לשלם.
חיים כץ: אם הוא צריך לשלם את מה שהוא צריך לשלם, זה בסדר.
חיים כץ: הוא צריך לשלם את המסים שלו.
חיים כץ: אבל אתם עושים את זה בשביל שהוא ישלם קנסות.
חיים כץ: אתם רוצים שהוא ישלם קנסות.
חיים כץ: הוא צריך לשלם 100 שקל?
חיים כץ: תנו לו שובר, ישלם 100 שקל.
חיים כץ: למה הוא צריך לאבד יום עבודה כדי ללכת למס הכנסה לקחת שובר?
חיים כץ: כדי שישלם קנס.
חיים כץ: בוא, תעשה חושבים ותרד מהתאריכים.
<הברוך משולם: אני יכול להגיב על זה כבודו?
<ברוך משולם: לעניין השובר, השובר מונפק מהרגע הראשון שיוצאת שומה ומגיע לו.
<ברוך משולם: מעבר לזה, יש אפשרות לשלם דרך האינטרנט.
<ברוך משולם: לעניין הנושא של הפנסיה - - -
חיים כץ: לא יודע אינטרנט.
<ברוך משולם: בסדר.
<ברוך משולם: אז לעניין הנושא של הפנסיה, ברור לך שהוא יכול להגיש דוח בסוף השנה - - -
חיים כץ: אתם רוצים לפטר את שר האוצר.
חיים כץ: אתם רוצים ליצור לו שנאה, שהציבור ירד עליו.
חיים כץ: למה זה טמטום לקחת לבן אדם בן 90 את הפנסיה כשהוא לא יודע לקרוא, והוא לא יקבל את הטופס והוא לא יגיב, ומידית הוא יעבור ל-48% מס, הוא יקבל פנסיה של 2,000 שקל, והוא לא עובד בכלום.
חיים כץ: תורידו לו 1,000 שקל.
חיים כץ: אם אתם רוצים לפגוע בשר האוצר, תגידו.
חיים כץ: אני אעביר לו את הפרוטוקול.
יעקב מרגי: זה ארוך מדי שנה.
<ברוך משולם: אני יכול להתייחס?
<ברוך משולם: בוודאי שלא.
<ברוך משולם: כמובן שאנחנו לא מעוניינים לקבוע - - -
חיים כץ: רק שנייה, רינה פרנקל הגיעה.
חיים כץ: אני אחזור, אם אתם רוצים לפגוע בשר האוצר – מאחר והיא במפלגה שלו, אז היא תשדר לו את זה יותר מהר.
חיים כץ: הם רוצים לפגוע בשר האוצר ולהטיל מסים חדשים על גמלאים בני 80 ומעלה.
חיים כץ: 50% מס אם הם לא עובדים.
<ברוך משולם: תרשה לי להתמקד בהצעת החוק הזאת ולא במה שקורה בהסדרי הפנסיה, שאני מבין שהיא בטיפול.
<ברוך משולם: לעניין ההצעה הזאת, כאמור, ככל שנדרש להחיל את הצעת החוק כבר מה-1.1.2014 - - -
חיים כץ: לא צריך מה-1.1.
<ברוך משולם: אוקיי.
<ברוך משולם: אז יש פה מספר מערכי מס.
<ברוך משולם: אחרי בירורים שערכתי אתמול, ככל שמדובר במע"מ במיסוי מקרקעין – יש פה גם מערך של מס שבח ומס רכישה – להחיל את זה מה-1.7.2014 - -
<ברוך משולם: - - לא, לא על הכול.
<ברוך משולם: ולעניין מס הכנסה וניכויים, יש שם מערך גדול יותר, מורכב יותר, מסובך יותר, שדורש היערכות תפעולית וגם מחשובית.
<ברוך משולם: אנחנו מציעים להחיל את זה מה-1.1.2015.
<ספי זינגר: קשה לפצל את זה.
חיים כץ: קשה לפצל את זה?
חיים כץ: ב-1 ביולי הכול.
חיים כץ: אמרת את מה שאמרת, קיבלת את חצי תאוותך בידך.
<ברוך משולם: אלה הערותי.
חיים כץ: ב-1 ליולי.
<ענת מימון: צריך להציג את מתווה, שזו הוראת שעה.
חיים כץ: מה שסיכמתם ביניכם.
<ענת מימון: הצעת החוק הולכת להיות כהוראת שעה כדי שאפשר יהיה לבחון מה העלות של הדחייה בגביית החובות.
<ענת מימון: הוראת השעה תהיה לשלוש שנים.
<ענת מימון: אנחנו נותנים אפשרות להאריך את התקופה, ככל שיהיה צורך לבדוק, בעוד שנתיים.
<ענת מימון: ואנחנו מבקשים שכל שנה יוגש דיווח לוועדה שישקף את העלות של ביצוע ההצעה כדי שנראה אם זה עולה כמו שחשבנו שזה יעלה, או פחות.
<ענת מימון: אני אקריא נוסח מוצע.
<ברוך משולם: אפשר לפני הערה?
<ברוך משולם: ברשותך.
<ברוך משולם: אם אנחנו כבר מתכוונים לרפורמה, אולי אפשר להוסיף סעיף נוסף שיאשר דחייה מסוימת של חצי שנה נוספת ככל - - -
חיים כץ: תתחילו להתכנס לעבודה.
<ענת מימון: > "1.
<ענת מימון: בתקופה של שלוש שנים שתחילתה ביום 1 ביולי 2014 יקראו את סעיף 4 לפקודת המסים כך שבסעיף 4(1), אחרי "ושלא פרעו" יבוא "(בסעיף זה – דרישת תשלום)", ובסופו יבוא "לדרישת התשלום יצורף שובר תשלום המאפשר את תשלומו של החוב בתוך 14 ימים מיום משלוח הדרישה.
<ענת מימון: " 2.
<ענת מימון: הארכת הוראת השעה ודיווח לכנסת (א) שר האוצר רשאי, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להאריך, בצו, את התקופה האמורה בסעיף 1 בתקופה נוספת של שנתיים.
<ענת מימון: (ב) שר האוצר יגיש לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת בתום כל שנה ממועד תחילתו של חוק זה דיווח מפורט על יישום החוק ועל השפעת יישומו על הכנסות המדינה מגביית מסים".
<ליז אזב מסלה: שלום, שמי ליז מלסה, אני מרשות האכיפה והגבייה.
<ליז אזב מסלה: אנחנו מבקשים מכבודו שהוראת השעה לא תחול על הפעילות של המרכז לגביית הקנסות, מאחר ואנחנו פועלים לפי חוק המרכז, ואצלנו מוסדר הנושא של - - -
יעקב מרגי: דרך פקודת המסים.
<ליז אזב מסלה: לא, אנחנו פועלים לפי חוק המרכז בשינויים המחויבים לפי פקודת מסים (גבייה).
<ספי זינגר: אם אני אוכל להסביר קצת יותר.
<ספי זינגר: ספי זינגר, משרד המשפטים.
<ספי זינגר: אנחנו לא חושבים שצריך תיקון בהצעה כי זה גם בהתאם לדין הקיים.
<ספי זינגר: רק רצינו להבהיר את העניין הזה לפרוטוקול.
<ספי זינגר: לרשות האכיפה והגבייה אין שוברים, יש להם הסדר שהוא סוג של שובר אלקטרוני.
<ספי זינגר: כלומר, כשאתה מגיע עם תעודת הזהות שלך לבנק הדואר, יש לו את כל רשימת החובות שלך.
<ספי זינגר: חוק המרכז עובד לפי פקודת המסים (גבייה), בשינויים המחויבים.
<ספי זינגר: ולכן מכיוון שאצלם יש הוראה אחרת, רק רצינו להבהיר לפרוטוקול שההסדר הזה לא יחול שם.
חיים כץ: בעד אישור הצעת החוק – פה אחד
חיים כץ: כל חברי הכנסת, שהם שלושה במספר, אישרו את הצעה החוק בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.
חיים כץ: אני מקווה שזה יעלה מהר במליאה ויאושר.
חיים כץ: רשות המסים כבר יכולה להעירך ל-1 ביולי.
שולי מועלם-רפאלי: צהריים טובים, יום רביעי, כ"א בטבת, ישיבה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות בקשה לדיון מהיר של חברי הכנסת מיכל רוזין וחיליק בר.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת מחברת הכנסת מיכל רוזין להציג את הנושא ונתקדם.
מיכל רוזין: טוב, שלום לכולם, צהריים טובים.
מיכל רוזין: נמצאת פה היועצת המשפטית של הוועדה?
מיכל רוזין: אני רואה שהיא לא פה.
מיכל רוזין: אוקיי, טוב, אז אני אפנה אליה בהמשך, זה חשוב מאד לנושא הזה.
מיכל רוזין: אתמול התכנסה ועדת סל התרופות על מנת לקבוע ולהחליט, בין יתר הדברים, האם להעניק חיים לאלי.
מיכל רוזין: אלי יושב פה איתנו, אני לא אקח לו את הזכות לספר את הסיפור שלו בעצמו, אבל הבחור בן 30, כמו שאתם רוצים, בחור צעיר, שעד לפני שנה וחצי עוד היה צעיר ישראלי כמו רבים כמוני, וכמו חברינו, שנסע למזרח לטייל וחזר חולה.
מיכל רוזין: היום בעצם מצבו של אלי הוא כזה שהרופאים מזהירים שבתוך 4 או 5 שנים, הוא יעמוד בסכנת מוות.
מיכל רוזין: מה שכואב לי ביותר בסיפור של אלי, ואני חושבת שזו הנקודה החשובה ביותר, זה שזה סיפור שנוגע בכולנו.
מיכל רוזין: ולמה הוא נוגע בכולנו?
מיכל רוזין: כי כשאנחנו מסתכלים על אחריות של מדינה ואנחנו מדברים על איפה האחריות של המדינה מתחילה ונגמרת, היא לא מתחילה ונגמרת רק בלהגן על גבולותינו, או להגן עלינו מפני אויב מבחוץ, ואפילו לא אויב מבית.
מיכל רוזין: היא מתחילה, ובמיוחד במדינת ישראל, שעל כך היא קמה, על סולידריות חברתית, על העובדה שאנחנו דואגים אחד לשני, אבל לא רק אחד לשני.
מיכל רוזין: המדינה כמדינה צריכה לדאוג לנו.
מיכל רוזין: לכן אנחנו נותנים את הביטחון שלנו ומעניקים אותו למדינה בכל המובנים, ולא רק בכך שאנחנו משלמים מיסים ומשרתים בצבא, או משרתים במקומות אחרים ומשלמים ביטוח לאומי ומשלמים ביטוח בריאות.
מיכל רוזין: כלומר, אנחנו באמת חלק ממערכת.
מיכל רוזין: והמערכת הזאת תפקידה לדאוג לנו, ולדאוג לנו בעיקר כשאנחנו נופלים וכשאנחנו צריכים אותה.
מיכל רוזין: ובכך נבחנת המערכת.
מיכל רוזין: המדינה נבחנת ביכולת שלה ברגע האמת, לדאוג לאנשים שלה.
מיכל רוזין: אף אחד לא חושב, אף אחד - לא חושב לרגע שהוא יגיע למצב של אלי.
מיכל רוזין: כל אחד חושב ומרגיש בטוח בחייו.
מיכל רוזין: אבל בדיוק כאן נבחנת המדינה.
מיכל רוזין: בדיוק במצבים האלה, שבחור צעיר, שנפגע, שקיבל מחלה והוא חוזר לפה והוא אומר המדינה שלי, שלי, צריכה לדאוג לי.
מיכל רוזין: מה יותר ברור מכך?
מיכל רוזין: זה כמו שילד חושב שהדבר הכי טבעי בעולם זה שההורים שלו צריכים להעניק לו את הביטחון ואת החום ואת ההגנה, כך המדינה - לכולנו כאזרחים.
מיכל רוזין: וזה לא תפיסה רומנטית ולא תפיסה נאיבית.
מיכל רוזין: זו התפיסה שכולנו פה כחוזה משותף של האזרחים עם המדינה, חתמנו.
מיכל רוזין: חתמנו וירטואלית, אבל חתמנו חוזה עם המדינה.
מיכל רוזין: אנחנו נותנים את חיינו, אנחנו נותנים את המיסים שלנו, אנחנו נותנים את ההקרבות שלנו בכל מיני דרכים.
מיכל רוזין: אנחנו מקבלים עלינו חוקים, אנחנו מקבלים עלינו כללים, סייגים, הכל.
מיכל רוזין: עונשים.
מיכל רוזין: המדינה מחויבת ואחראית לתמוך בנו במצבים האלה.
מיכל רוזין: עכשיו, מדובר פה באמת בחמישה חולים בישראל, ולכן אולי זה לא מזעזע מספיק את ועדת סל התרופות או את שרת הבריאות.
מיכל רוזין: אין פה נושא פוליטי זועק לשמיים של קבוצת אוכלוסייה, של צבע עור, של קבוצה פוליטית כזאת או אחרת, נשים מול גברים, סליחה – הומואים מול סטרייטים.
מיכל רוזין: אין פה, אין פה איזה משהו דרמטי שאנחנו יכולים לזעוק ולהגיד: אפליה, אפליה, אפליה.
מיכל רוזין: יש פה את הסיפור הכי קטן, אבל הכי בסיסי, מהותי שלשם כך מערכת הבריאות בישראל קיימת, מתפקדת, ואנחנו בדרך כלל מתגאים בה.
מיכל רוזין: לא היום.
מיכל רוזין: ולכן אני קוראת לשרת הבריאות.
מיכל רוזין: אנחנו כמו שאמרתי יום אחרי הישיבה של ועדת סל הבריאות.
מיכל רוזין: אני קוראת לשרת הבריאות בעניין הזה, גם להציל את החיים.
מיכל רוזין: לא יכול להיות שתרופות מצילות חיים לא יהיו באופן ברור, אוטומטי, חלק מסל התרופות.
מיכל רוזין: אין מצב כזה.
מיכל רוזין: יש הרבה מאד תרופות, אני יודעת שהשמיכה, תמיד הטיעונים זה השמיכה לא מספיק רחבה, היריעה לא מספיק גדולה.
מיכל רוזין: צריך לתת לזה וצריך לתת לזה וצריך לתת את הכל.
מיכל רוזין: ברגע שמדובר בסכנת חיים, לא בהטבה כזאת או אחרת - גם זה חשוב - אין שום סיבה שאדם יסבול סבל בכלל או כאב, אבל כאשר מדובר בתרופה שהיא מצילת חיים, וברור שהיא לא זולה.
מיכל רוזין: אם זה היה זול אז כנראה היו מאשרים את זה בקלות.
מיכל רוזין: אם זה היה אקמול – אז היינו הולכים לסופר פארם וקונים לאלי ואומרים לו לך הביתה.
מיכל רוזין: כמובן שהמאבק פה הוא על תרופה שעולה הרבה מאד כסף, אבל בדיוק כאן אנחנו נבחנים.
מיכל רוזין: אנחנו לא יכולים להמשיך לתת לאדם הצעיר הזה לצרוך תרופה שלא רק שלא מועילה לו, מזיקה לו ואפילו אולי הורגת אותו.
מיכל רוזין: פשוט בידינו - ואני באמת לא מקנאה בחברי וועדת סל התרופות אתמול - אבל בידינו - ועכשיו בידי שרת הבריאות - היכולת להציל את חייו.
מיכל רוזין: הסיפור של אלי, ובזה אני מסכמת, לא חייב להיות סיפור טרגי.
מיכל רוזין: אנחנו מקווים שלא.
מיכל רוזין: אנחנו לא חייבים לעמוד פה עוד חמש שנים ולבכות על מה שצפוי לקרות.
מיכל רוזין: יש הרבה מחלות חשוכות מרפא והרפואה המודרנית ניצבת מולן חסרת אונים.
מיכל רוזין: באמת, כולנו מכירים, הסרטן פושה בקרבנו, אנחנו מכירים הרבה מאד תרופות שעדיין לא מצאנו להן ישועה וגאולה, אבל זה לא המקרה.
מיכל רוזין: פה יש תרופה.
מיכל רוזין: אפשר לאשר לו.
מיכל רוזין: זה רק כסף.
מיכל רוזין: בסוף זה רק כסף.
מיכל רוזין: באמת, זה למרוט שערות.
מיכל רוזין: לא יכול להיות שרק בגלל עלות כספית אנחנו נמנע חיים מבני אדם.
מיכל רוזין: אני ממש חוזרת על הקריאה שלי לשרת הבריאות להפוך את החלטת ועדת סל הבריאות, אם ההחלטה היא אכן לא לתת תרופה לאלי.
מיכל רוזין: להפוך את ההחלטה ולהציל את אלי.
שולי מועלם-רפאלי: תודה חברת הכנסת רוזין.
שולי מועלם-רפאלי: אני רק אומר שבעבר תרופות מצילות חיים היו בתוך השב"נים.