GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: איזה כיף זה, בלי שיעורי בית הכי טוב.
<גיא פינקלשטיין: יש פה משהו חשוב ב-17: מצד אחד אומרים שהמוסד יהיה פטור מאספקת ההתאמות, וזה בסדר, אני דווקא בעד שביטוח הלאומי או גופים אחרים ימשיכו לתקצב את הדברים הכבדים כמו תמלול, אבל אני גם רוצה שיהיה גם מהצד השני, זאת אומרת, שהגוף הממשלתי לא יפטור עצמו מאחריות.
אילן גילאון: יש לך את הצד השני.
אילן גילאון: אם אתה מקבל את זה מגורם ממשלתי אחר אז המוסד פטור.
<גיא פינקלשטיין: אבל יכול לקרות מצב הפוך, שהגורם הממשלתי יתנער מאחריותו פתאום.
<דפנה סילובסקי: על סמך מה?
<דפנה סילובסקי: למה שהוא יתנער?
<דפנה סילובסקי: מה זה קשור?
אילן גילאון: ברחת לגמרי, אפילו אני לא אומר דברים כאלה, גיא.
<ערן טמיר: השאלה היא מה זה "זכאי לקבלם ממקור אחר"?
<ערן טמיר: זו פשוט השאלה.
<ערן טמיר: נניח אם מדובר על קרן פרטית שנותנת מחשבים מסוימים, זו עמותה פרטית, האם זה זכאי או לא זכאי?
<דפנה סילובסקי: אבל כתוב "גורם ממשלתי", ערן, לא קרן פרטית.
<דפנה סילובסקי: כתוב "גורם ממשלתי אחר", ביטוח מלאומי זה גורם ממשלתי.
אילן גילאון: הוא פטור במידה וגורם ממשלתי אחר נותן את זה.
<גיא פינקלשטיין: בהשכלה הגבוהה האקדמית הרי זה היה אחד הדיונים שניסינו לבדוק אותם גם מול אגף השיקום, הרי ברור שהדברים הכבדים שהאדם מביא אתו, כמו תמלול, כמו מלווה, כמו כלב, כמו כל דבר שאדם מביא אתו, אלה דברים כבדים מאוד שהמוסדות לא מתכוונים ולא יכולים לקחת על עצמם, גם כי הם התאמות אישיות שאדם מביא מתוקף זכאותו כאדם עם מוגבלות.
<גיא פינקלשטיין: ואז גילינו שיכול להיות מצב – הרי על זה היה דיון ארוך – שהביטוח הלאומי, חס וחלילה, או גורמים אחרים ממשלתיים, כמו משרד הביטחון או לא משנה מה, יכולים להגיד: חבר'ה, בתחום המוסד אני לא מספק לכם את התמלול, זה חלק ממה שהמוסד צריך לספק לכם כי זו התאמה סבירה בתוך המוסד.
<ערן טמיר: דיברנו על זה עם ביטוח לאומי, הם לא מוכנים.
<אייל לב ארי: אני חושב שהקושי שעלה – אנחנו הולכים קצת לנושא שעוד לא נמצא בפני הוועדה, הנושא של ההשכלה הגבוהה – היה בין היתר בגלל הייחוד של חלקם מהמוסדות להשכלה גבוהה שהם יכולים להיחשב כרשויות ציבוריות כיוון שהם מתוקצבים, בגלל התקצוב.
<גיא פינקלשטיין: אבל גם פה יש מוסדות מה"ט לפחות שהם מתוקצבים וגם אחרים.
<איילת זלדין: כל מה שאמרנו, שבן אדם שמקבל מגורם ממשלתי אחר לא יקבל פעמיים.
<ערן טמיר: בסדר, זה כתוב "גורם ממשלתי אחר", אבל אז הסיפה לא מתייחסת לדברים - - -
אילן גילאון: חבר'ה, די, נו, נאמרו דברים פשוטים וברורים וזה בסדר.
<ערן טמיר: אפשר פשוט –?
אילן גילאון: לא, ערן, אי אפשר.
<ערן טמיר: מה אי אפשר?
אילן גילאון: אתה רוצה להתייחס למה שגיא אמר?
<ערן טמיר: לא, אני מתייחס למה שאיילת אמרה.
<ערן טמיר: כתוב פה: "גורם ממשלתי אחר" אבל אחר כך יש עוד תוספת שלא מתייחסת לגורם ממשלתי, היא מתייחסת: "אשר הלומד מחזיק בהם" – זה יכול להיות פרטי.
אילן גילאון: תקרא את זה.
<ערן טמיר: "מוסד יהיה פטור מאספקת התאמת נגישות אישית אותה מקבל לומד מגורם ממשלתי אחר", אפשר לעשות פה נקודה.
<ערן טמיר: "ולא יהיה חייב לספק ללומד אמצעי עזר אשר הלומד מחזיק בהם" – זה לא קשור לגורם ממשלתי – "או זכאי לקבלם ממקור אחר", ולא כתוב ממקור אחר ממשלתי.
<איילת זלדין: אבל אם הוא זכאי לקבלם ממקום אחר, למה אתה מפיל את זה על המוסד
<ערן טמיר: כי אני לא יודע מה זה "זכאי לקבלם ממקור אחר".
<דפנה סילובסקי: ואם זה קרן פרטית, מה זה משנה?
אילן גילאון: ערן, תעשה טובה תעזוב.
אילן גילאון: טוב, רבותי, אף אחד לא חייב כלום, הסעיף הזה יישאר כך.
<גיא פינקלשטיין: אתם לא מבינים פה משהו.
<גיא פינקלשטיין: אני יודע למה אני מתעקש, אני מצטער.
<גיא פינקלשטיין: נגיע לפרק מרכז התמיכה שהשארנו אותו כנראה לדיון הבא על פי לוחות הזמנים, אני מקווה שלא, לי יש זמן לפחות, כשנגיע אליו אז נראה לדוגמה שמרכז התמיכה יכול לספק חונכות, אבל גם אגף שיקום מספק חונכות ושיעורי עזר.
<גיא פינקלשטיין: מה יגיד אגף השיקום?
<גיא פינקלשטיין: הוא יגיד: אני לא מספק חונכות כי מרכז התמיכה צריך לספק חונכות.
<איילת זלדין: אבל זה לא בתקנות שלנו, מה הבעיות עם אגף השיקום, מה זה קשור?
<גיא פינקלשטיין: בוודאי שיש.
<שמואל חיימוביץ': כי הם אוטומטית אומרים אם מישהו אחר צריך לתת את זה.
<איילת זלדין: אבל זה לא כתוב בתקנות שלנו, הבעיות עם אגף השיקום, אנחנו לא אגף השיקום.
אילן גילאון: החשש שלך יכול להיות רק הפוך, גיא, שהוא יקבל משני המקורות, זה מה שיכול להיות.
<גל רוקניאן: מה לגבי מורה פרטי?
<גל רוקניאן: אני לומדת במוסד ואני רוצה ללמוד גם באופן פרטי, מורה פרטי.
אילן גילאון: אבל מה זה שייך?
<איילת זלדין: מי מונע ממנה את זה?
<אייל לב ארי: זו לא התאמה.
אילן גילאון: זו לא התאמה.
<אייל לב ארי: "תוספת, (תקנה 15(א)), בקשה להתאמות אישיות" – זה הטופס שמוגש לוועדה בהקשר שלומד יקבל התאמות אישיות.
רחל עזריה: אילן, אני באתי מחיפה.
אילן גילאון: אני חייב לך, את באת מחיפה, את צריכה לדבר, אני יודע.
רחל עזריה: אני לא צריכה, אני מבקשת.
רחל עזריה: אני רוצה לתחילת דבריך, כשפתחת בנושא הקלפיות, פשוט כדי שאנחנו נהיה מוכנים להבא שבבתי אבות שבדיורים המוגנים תהיה קלפי נודדת.
רחל עזריה: אנשים לא יצאו להצביע כי לא יכלו.
רחל עזריה: אני מדברת על חיפה, מקום הקלפי היה בקומה שלישית של בית ספר, אמרת את זה, אז אם אפשר כבר להתכונן מראש ולהכין קלפי נודדת שתעבור דרך כל הבתים האלה אז זה יהיה להנגיש את הקלפיות לאנשים.
רחל עזריה: יש בחיפה בית משפט חדש מפואר, מולו יש משרדי ממשלה, וכדי שהאדם עם מוגבלות יוכל לעבור מבית המשפט לבנייני הממשלה יש גשר, הגשר מסתיים במדרגות - - -
אילן גילאון: מתוקה, אבל אנחנו לא - - -
<שמואל חיימוביץ': יש גם מעלית.
רחל עזריה: אין מעלית.
<שמואל חיימוביץ': אנחנו יודעים שהיא הופעלה לאחרונה.
אילן גילאון: אין לי מנדט להתקין מעלית.
<ערן טמיר: באמת, נו.
רחל עזריה: מה זה "באמת"?
<ערן טמיר: זה לא הדיון עכשיו.
אילן גילאון: עזוב, ערן.
רחל עזריה: אני אכתוב לך את כל זה בכתב.
אילן גילאון: בסדר אבל אני רוצה שאת תביני, אני מסביר כל פעם במה אני עוסק פה.
אילן גילאון: אני לא יונה יהב, הייתי מת להיות, מה לעשות?
רחל עזריה: אני יודעת במה אתה עוסק.
רחל עזריה: אני לא מבקשת שתהיה יונה יהב, זה משרדי ממשלה, זה לא יונה יהב.
אילן גילאון: וגם לגבי הנושא של הקלפיות הניידות, תראי, הסיפור הזה הוא הרבה יותר מסובך בגלל שזה שייך לוועדת הבחירות.
אילן גילאון: לא מדובר רק באנשים מבוגרים, יש אנשים שהם חולים רתוקים, אנחנו מנסים למצוא איזשהו מודוס ויוונדי בעניין הזה.
אילן גילאון: בתוך מוסדות זה פשוט כי אפשר להנגיש את המוסד.
אילן גילאון: מה קורה עם אנשים שהם בבתים פרטיים והם לא יכולים להתנייד, האם זכותם להצביע או לא להצביע?
אילן גילאון: אנחנו בחנו את העניין הזה על רקע של ה-ALS עכשיו, בבחירות האחרונות, ואלה לא פתרונות כל כך פשוטים.
אילן גילאון: יש המון המון מגבלות על הקלפי שיוצאת ומגיעה לבית של פלוני ואלמוני, זה לא כמו שזה עובר במוסד.
אילן גילאון: בכל אופן הנושא הזה נבחן.
אילן גילאון: לגבי חיפה, עוד פעם, אנחנו יכולים לכתוב את התקנות, לגבי הביצוע יש גורמי אכיפה אחרים.
<שמואל חיימוביץ': אני רק יכול להגיש הנציבות היתה מעורבת.
אילן גילאון: אני תמיד מזכיר פה, כל פעם, מי שחדש ומי שישן שומע את זה ממני בפעם האלף: אנחנו יכולים לחוקק כאן את כל החוקים, למעט חוק אחד: שאנשים יהיו בני אדם.
אילן גילאון: את זה אנחנו לא יכולים לחוקק.
<שמואל חיימוביץ': אפשר להקריא את הטופס הזה.
אילן גילאון: הטופס, יש לך בעיה אתו?
<שמואל חיימוביץ': להקריא אותו, ודאי, חבל על הזמן.
אילן גילאון: אתה אוהב הקראה של טפסים?
<ערן טמיר: לא חייבים אז לא חייבים.
אילן גילאון: שמוליק בוא לכאן, תקריא.
<אייל לב ארי: שמוליק, היית נותן לך להקריא את הטפסים של יהודה.
אילן גילאון: יש אנשים שאוהבים שיקריאו להם טפסים.
<שמואל חיימוביץ': לא, לחסוך זמן, אם יש לנו כמה דקות ננצל אותן.
אילן גילאון: חברים, מתי הדיון בפעם הבאה?
<דפנה סילובסקי: עוד שבועיים.
אילן גילאון: בעוד שבועיים אנחנו ממשיכים.
<אייל לב ארי: למה עוד שבועיים?
<דפנה סילובסקי: אמרתם שבועיים להתכונן.
אילן גילאון: לא רצית שהם יכינו את עצמם עוד יותר?
אילן גילאון: חבר'ה, הישיבה לא הסתיימה, אני מבקש, אל תהיו קהל שיוצא לפני.
<אייל לב ארי: נשארו סעיפים 8 ו-10.
אילן גילאון: שהם אומרים מה?
<אייל לב ארי: 8 זה מרכז תמיכה, 10 זה תחולת תקנות נגישות השירות.
<איילת זלדין: סיורים – אתם צריכים להביא לנו נוסח.
<אייל לב ארי: סיורים זה נושא שנשאר פתוח, עניין הנוסח.
<גבריאלה עילם: לאיזה נוסח אפשר לשלוח הערות ל-8 ו-10?
<אייל לב ארי: לנוסח שחולק לכם פה.
אילן גילאון: הישיבה הבאה בעוד שבועיים.
<גל רוקניאן: ב-19 בנובמבר חוגגים 20 שנה המכון לקידום החירש פה בכנסת.
אילן גילאון: זה יהיה מצוין, נוכל לדבר על אותם דברים.
אילן גילאון: אנחנו חוגגים בעבודה.
<שרית שטיינר: ספציפית ב-19 אני לא אוכל.
אילן גילאון: 19 לא יכולים, ב-19 אי אפשר.
אילן גילאון: אנחנו נבדוק ונודיע לכם.
אילן גילאון: אמרנו לפחות במרחק של שבועיים, לא אמרנו חודש.
<ערן טמיר: אבל קראנו כבר את התקנות.
אילן גילאון: אין בעוד שבועיים, בעוד שלושה שבועות אולי.
<אברהם אילון: אני רוצה בהזדמנות הזו רק להסב את תשומת הלב לדבר הזה שזמין גם באתר המוסד לבטיחות וגיהות, שני סרטים שהפקנו והשקנו השנה בנושא של העסקה בטוחה ונגישה של אנשים עם מוגבלות זמינים לצפייה ולהורדה.
אילן גילאון: באיזה אתר זה?
<אברהם אילון: באתר המוסד לבטיחות ולגיהות.
אילן גילאון: תודה רבה לכולכם, סליחה על הטונים ויהיה בסדר.
חיים כץ: בוקר טוב, עדין בוקר.
חיים כץ: יום שני בשבוע, ח' בכסלו, 11 בנובמבר 2013.
חיים כץ: מתן סיוע עבור החזקת ילדים במעונות יום ומשפחתונים לתושבי קו העימות בצפון.
חיים כץ: אתם יודעים, אנחנו באים לישיבה הזאת עכשיו מדיון על תכנית ויסקונסין.
חיים כץ: השמה ושליחת אנשים לעבודה.
חיים כץ: אנחנו באים לפה וקראתי במכתב, ואני אומר שהדיון הזה נערך בעקבות פניה של סמי מלול.
חיים כץ: הוא פנה אלי, הוא לחץ.
חיים כץ: לא מעניין מה כתוב במכתב אבל הטלפונים וההסברים, גם בעבר סמי מלול הפעיל לחצים שאני אפעיל על הממשלה לשפות את המשפחות או לתת את המשפחות את היכולות לצאת לעבודה תוך כדי סבסוד מעונות היום.
חיים כץ: גם עכשיו הוא פנה אלי ואמר: תשמע, עזבו מה שכתוב במכתב.
חיים כץ: אני מעולם לא כתבתי לעצמי כותרות או כתרים שלא הגיעו לי.
חיים כץ: בחיים.
חיים כץ: מי שעשה, עשה.
חיים כץ: הוא הפעיל לחצים והוא פעל ובא, סמי מלול, בא תספר לנו מה הסיפור.
<סמי מלול: קודם כל, תודה, חיים, על ההיענות.
<סמי מלול: אני סמי מלול, כיום מרכז את פורום ערי הפיתוח בפריפריה במרכז השלטון המקומי.
<סמי מלול: בעבר הייתי גם ממלא מקום וגם ראש עיר בקרית שמונה.
<סמי מלול: אני מכיר טוב את הנושא שעל סדר היום.
<סמי מלול: חיים, באמת תודה על ההיענות.
<סמי מלול: אני יודע שגם ב-2011, ללא ההתערבות שלך, ההנחות האלה היו מתבטלות ולא מתחדשות.
<סמי מלול: ההטבות האלה, באזור קו העימות הצפוני, הושגו בדמים, במהלך של שנים רבות של התמודדות ביטחונית קשה באזור הזה.
<סמי מלול: - -
חיים כץ: צריך כמה קטיושות?
<סמי מלול: לא.
<סמי מלול: אני אמרתי בתחילת הדיון שאנחנו מוותרים על התענוג הזה גם אם נצטרך לוותר על ההטבה.
<סמי מלול: אבל למען ההגינות, האזור הזה, שסובל היום, לדעתי, ממצוקות רבות בתעסוקה, כולל נושא של הגירה שלילית.
<סמי מלול: יש הגירה שלילית מהגליל ומהאזורים המרוחקים האלה.
<סמי מלול: הסיוע הזה שניתן לאימהות, הוא למעשה היה איזה שהוא תמריץ לצאת לעבודה - -
חיים כץ: יש להן לאן לצאת לעבודה?
<סמי מלול: ממה שיש.
<סמי מלול: בענין של שוק העבודה באזור שלנו, הוא זוועתי.
<סמי מלול: שוק העבודה מצומצם ובמקרה הטוב, אתה משיג איזה שהוא מקום עבודה של שכר מינימום.
<סמי מלול: אבל אימהות יצאו לעבודה בעקבות הסיוע הזה, זה נתן להן תמריץ, מה גם שאתה יודע שבעקבות דוח ועדת טרכטנברג בוטלו כל ההטבות שהיו לגילאי 3-6.
<סמי מלול: אצלנו, לפני טרכטנברג, לא שילמנו על גילאי 3-6.
<סמי מלול: בעקבות טרכטנברג, כל המדינה השתוותה ולמעשה, המנגנון הזה, שהיתה לנו איזו שהיא עדיפות, למעשה הוא בוטל או קוזז.
<סמי מלול: אז אני אומר שאם גם את הענין של האימהות במעונות, גם את הסיוע הזה יורידו - -
חיים כץ: לא של האימהות, סיוע לילדים.
חיים כץ: לאימהות לא מסייעים.
<סמי מלול: - - בקיצור, כל היתרון היחסי שהיה, איזה מין תמריץ להביא אוכלוסיות לאזורים המרוחקים האלה, מתבטל.
חיים כץ: מה היה עד היום?
<סמי מלול: עד היום היו כמה שלבים אבל היה שלב שלא שילמו בכל מצב, כלי קשר למבחן הכנסות.
<סמי מלול: לא שילמו יותר מדרגה 3 שזה אומר משהו בסביבות 600 שקל לחודש - -
<סמי מלול: כן.
<סמי מלול: ב-2011 הם הלכו למנגנון אחר בצורה מדורגת והעלו את זה והגיעו של 5,6.
<סמי מלול: תלוי באילו ישובים, עשו קטלוג.
<סמי מלול: ישובים "צמודי גדר", ישובים בדרגות כאלה ואחרות כך שהיום, למעשה, גם אחרי שהאריכו לנו, הם האריכו את זה תוך כדי הכפלת הסכומים.
<סמי מלול: היום, למעשה, לא חודשו יותר ההטבות ואנחנו כמו כל מרכז הארץ.
<סמי מלול: מבחן הכנסות רגיל ואין שום הטבה ואפילו לא הקלה ביותר.
חיים כץ: ומה זה עשה?
חיים כץ: כמה אנשים הפסיקו את העבודה שלהם בעקבות זה?
<סמי מלול: רק עכשיו התחילו להגיע החיובים ואתה כבר רואה את התסיסה - -
חיים כץ: מה זה תסיסה?
חיים כץ: תסיסה זה כלום.
חיים כץ: כמה נשים - -
<סמי מלול: למשל, אני יודע שבשלומי 26 אימהות הוציאו את הילדים שלהן מהמעונות.
חיים כץ: 26 הוציאו את הילדים, הפסיקו לעבוד.
<סמי מלול: כן, הפסיקו לעבוד והוציאו את הילדים.
<סמי מלול: כך שהענין הזה הוא מהותי והוא לא עוד איזו שהיא קפריזה וגם מדברים שוב שאין קטיושות.
<סמי מלול: האזור הזה נמצא על פתחו של הר געש ביטחוני.
<סמי מלול: המצב שם נזיל מאד.
<סמי מלול: אז מה מחכים?
<סמי מלול: כל פעם שיש הרעה ביטחונית?
<סמי מלול: מה עם 40 שנה שהאזור הזה סובל מבעיות ביטחון?
<סמי מלול: מישהו פיצה שם בגין אובדן הכנסות, ירידת ערך רכוש ואלף ואחד דברים אחרים.
<סמי מלול: אז יש מנגנון מסוים של הטבות שצריך לשמור עליהן.
חיים כץ: אתה יודע לתת לי עוד נתונים חוץ משלומי?
<בני בן מובחר: מבואות החרמון 13 אימהות שהוציאו את הילדים.
חיים כץ: הפסיקו לעבוד והוציאו את הילדים.
חיים כץ: יש פה ענין שזה ילד אחד או שניים כי אם זו ילד, אני רואה שהשתתפות הממשלה, תלוי באיזה מעגל סוציו-אקונומי אתה אבל בא נגיד ב-3 או ב-4, זה מסתובב על 1000 שקל.
<קריאה: חיים, במרום הגליל 20.
חיים כץ: במרום הגליל 20.
חיים כץ: אתה מבין לאן אני הולך.
חיים כץ: עכשיו תשמע, אני מסביר לכם כנסת.
חיים כץ: אולי אתם טובים בלסדר את הישובים שלכם ולייצג אותם אבל פה אנחנו ועדת העבודה והרווחה.
חיים כץ: אנחנו צריכים לדאוג לעובדים.
חיים כץ: יושבת מישהי ורושמת פרוטוקול.
חיים כץ: מי צעק "במבואות הגליל 20"?
חיים כץ: היא לא תדע מה לעשות.
חיים כץ: אחר כך יכתבו פרוטוקול ויגידו: מישהו באולם צעק "20".
חיים כץ: מי זה הבן אדם?
<אייל דמרי: אשמח לומר את השם שלי: אייל דמרי, סגן ראש המועצה במרום הגליל, ממונה חינוך ורווחה.
חיים כץ: עכשיו אנחנו יודעים שהוא אמר שבמרום הגליל 20, והיא תוכל לעשות את עבודתה בייתר סדר.
חיים כץ: אחרת היא לא תמצא, היא לא תדע מי צעק.
חיים כץ: ומבואות החרמון 13 מי אמר?
<בני בן מובחר: אני, ראש מועצת מבואות החרמון.
<שרון גידו: אני שרון גידו, מנהלת הגיל הרך במועצה אזורית גליל עליון.
<שרון גידו: אז מאחר ובאמת רק מתחילת שנת תשע"ג האיום מומש לא לקבל את ההטבה, אז כל האימהות שהיו אמורות לרשום את הבנים שלהם לפעוטונים השהו את ההרשמה.
<שרון גידו: זה בסביבות 30 אימהות.
<שרון גידו: זה מה שאני הצלחתי לבדוק - -
חיים כץ: 30 אימהות.
<שרון גידו: במועצה אזורית "גליל עליון".
<קריאה: כמה תושבים יש במועצה?
<שרון גידו: 18 אלף בערך.
חיים כץ: אין חפיפה עם מרום הגליל?
<שרון גידו: לא.
<אכרם דאוד: אני מהמועצה המקומית "מזרעה", דאוד אכרם.
<אכרם דאוד: אני מנהל החינוך והרווחה.
<אכרם דאוד: אצלנו יש 7 ילדים ממשפחות שלא נרשמו בגלל ההשתתפות.
<קריאה: כמה תושבים יש?
<אכרם דאוד: 3,600.
<סיון יחיאלי: אדוני היושב ראש, ברשותך, אני סיון יחיאלי, ראש המועצה המקומית כפר ורדים ויושב ראש פורום קו העימות.
<סיון יחיאלי: אנחנו מדברים כרגע על יישובי קו העימות בכלל, על יישובים צמודי גדר בפרט, ששם כיוון שההטבה היתה יותר גדולה גם הנזק הוא יותר גדול.
<סיון יחיאלי: אמר כאן סמי מלול את הנקודה שבעיניי היא הנקודה המרכזית: במדינת ישראל לאורך השנים היתה העדפה נגלית של הפריפריה, במיוחד של ישובים צמודי גדר.
<סיון יחיאלי: כחלק מאותה אסטרטגיה של המדינה שנועדה לטפח את ההתיישבות בספר ולאורך הגבולות, היתה העדפה נגלית.
<סיון יחיאלי: זאת אומרת, מי שעבר מרעננה לשלומי או לקרית שמונה או למטולה, קיבל הטבה שראו אותה.
<סיון יחיאלי: נכון להיום, כל העסק הזה הולך ומתבטל.
<סיון יחיאלי: לאט לאט, אחד אחד מכרסמים אתה זה ומורידים את זה עד לכדי אפס.
<סיון יחיאלי: רק כדי לסבר את האוזן – יושב כאן הרצל בוקר, ראש המועצה של מטולה שירדה בסוציו-אקונומי מ-8 ל-7.
<סיון יחיאלי: גבי נעמן משלומי לא יושב כאן.
<סיון יחיאלי: שלומי ירדה בסוציו-אקונומי מ-6 ל-5.
<סיון יחיאלי: נהריה ירדה מ-6 ל-5, וראש העיר של נהריה לא יושב כאן אבל גם הוא קורבן של אותו תהליך.
<סיון יחיאלי: אתה רץ על כל הפריפריה ואתה רואה איך הפערים בין הפריפריה למרכז הולכים וגדלים בעוד שהממשלה לא רק שלא מנסה להפוך את התהליך אלא מדרבנת את זה וגם לחלשים בפריפריה לא מאפשרת היום לצאת לעבודה - -
חיים כץ: מה עשיתם עם זה?
<סיון יחיאלי: מה שעשינו: אני אשתמש כאן במילה לא יפה.
<סיון יחיאלי: אנחנו "רודפים" אחרי השר בנט הרבה מאד זמן בניסיון לקבל מענה.
<סיון יחיאלי: לא מצליחים לקבל תשובה.
<סיון יחיאלי: אתה יודע, אין שר במדינת ישראל ולא ראש ממשלה ולא נשיא שאתה שולח לו מכתב ולא מקבל מענה.
חיים כץ: אני אגיד לך משהו:
חיים כץ: אני לא רוצה להגיד לך שאני מסכים אתך אבל יחד עם זה, אני היום, אחרי הרבה זמן, אפגש עם השר בנט.
חיים כץ: זה מיוזמתו ולא מיוזמתי.
חיים כץ: תכתוב לי מכתב, שב אחר כך, אחרי הדיון ותכתוב מכתב שפניתם, המצוקות הן כאלה וכאלה ואני אבקש ממנו היום תשובה.
חיים כץ: תכתוב מכתב מסודר על המצוקות, מה דרשתם, מה אתם מצפים, איפה זה עומד?
חיים כץ: אני לא אמסור לו את זה, אני אבקש תשובות.
חיים כץ: למרות שהמטרה של הפגישה היא אחרת, יחד עם זאת בואו ננסה, אם נוכל, להוציא משהו מהענין הזה.
חיים כץ: אתה יכול להמשיך.
<סיון יחיאלי: - - בסופו של דבר, מה שאנחנו רואים כאן זה שהתוצאה של המהלך הזה, של כביכול מעבר להשוואת תנאים בכל המדינה, משמעותו התייקרות של למעלה מ-80 אחוז - -
חיים כץ: אני לא מבין באחוזים, דבר אתי בכסף.
<סיון יחיאלי: מי ששילם 1028 שקלים משלם היום 1800.
חיים כץ: יש פה את הטבלה - -
<סיון יחיאלי: לא, תראה את המחירים כאן.
<סיון יחיאלי: זה המחירים.
חיים כץ: גם פה אני רואה את המחירים.
חיים כץ: ברגע שאני רואה כמה אני משלם, כמה השתתפות הממשלה, אז למרות שאני חבר כנסת אני יודע לחבר שני מספרים.
<סיון יחיאלי: - - כל העסק עובד על זה שבסופו של דבר תמונת המיקרו אומרת שאמא מסוימת לא יכולה לשים את הילד בגן, תמונת המקרו אומרת:
<סיון יחיאלי: אנחנו הולכים ומאבדים את הפריפריה בצורה שהולכת ומתגברת.
<סיון יחיאלי: כשאני מניתי את הישובים בפריפריה שהולכים ויורדים בסוציו-אקונומי, אני אגיד לך שבמדינת ישראל יש קרוב ל-2 מיליון איש שחיים בסוציו-אקונומי גבוה – 7-10, ומתוכם בפריפריה פחות מ-110,000.
<סיון יחיאלי: זאת אומרת, אם אתה רוצה להשוות, אם אתה רוצה לראות את חלוקת ההון הלאומי - -
חיים כץ: תקשיב לי, אתה באת לוועדה שיש פה שני חברי כנסת שתומכים בזה.
חיים כץ: מה שאתה צריך לעשות, הדיון צריך להיות אחר.
חיים כץ: הדיון צריך להיות איך אנחנו משיגים את המטרה.
חיים כץ: לא ירדו, עלו, מה עשינו, מה אנחנו עושים, למי פנינו, עם מי אנחנו צריכים לדבר.
חיים כץ: איך אתם יודעים להשתמש בשירותים שלנו בשביל לנסות להביא לכם את המטרה.
חיים כץ: זאת צריכה להיות מטרת הדיור.
חיים כץ: אתה לא צריך לשכנע את מיקי ולא לשכנע אותי בצדקה שלכם.
חיים כץ: אני יודע שאתם צודקים.
חיים כץ: אני יודע שהילדים של התושבים שלכם ראויים לקבל את מה שמקבלים ולו בגלל שמחר יכולה לבוא להם עוד קטיושה ואתם נמצאים שם ולא בתל-אביב.
<סיון יחיאלי: אם אנחנו נמצאים על אותו דף אז מבחינתי הנקודה היא כזאת: אנחנו באמת עומדים במצב שהוא מצב חירום.
<סיון יחיאלי: ראש המועצה של שלומי לא הגיע לכאן אבל מבחינתו - -
חיים כץ: 26 ילדים לא הולכים לפעוטונים והאמא נשארת בבית כדי לשמור עליהם.
חיים כץ: זה מבחינתו.
<סיון יחיאלי: נכון.
<סיון יחיאלי: מבחינתו יש משהו במשמעות של הדבר הזה וזה שהוא מעונין להגיע למצב של השבתת הפעוטונים החל מיום ראשון בשבוע הבא - -
חיים כץ: זה לא מענין אף אחד.
<סיון יחיאלי: - - אני יודע.
<סיון יחיאלי: זה גם לא מענין ולמעשה, זה יוצר נזק לאותן אימהות שכן יוצאות לעבוד ואז אתה פוגע בהן גם.
חיים כץ: זה לא יביא לו את המזור.
<סיון יחיאלי: אנחנו באמת פונים אליכם כדי לנסות לקבל החלטה ולנסות לשנות את רוע הגזירה הזאת.
<סיון יחיאלי: מדובר בכסף קטן.
<סיון יחיאלי: בכסף קטן שבקטנים ברמה המקרו-כלכלית, זה כלום כסף.
<סיון יחיאלי: יושב מישהו ומקצץ ומוחק - -
חיים כץ: 2 מיליון שקל לשנה.
<סיון יחיאלי: תגיד לי, בשביל זה שווה לאבד - -
חיים כץ: אני כל כך לגמרי אתך.
<בני בן מובחר: בני בן מובחר ממבואות החרמון, בשביל הפרוטוקול.
<בני בן מובחר: תראו, אנחנו היינו אתמול ב-19:00 בערב אצל שר הביטחון, הוא הוריד את השמירה ביישובי גדר, לא ביישובי קו עימות.
<בני בן מובחר: ההצעה שלו היתה שנפתח את השערים עם קוד טלפוני בכפר יובל ובמרגליות, שזה ישובים שלי, בתחום השיפוט שלי.
<בני בן מובחר: משרד הביטחון את מרגליות הגדיר כיישוב מאוים בירי שטוח-מסלול, היישוב היחידי במדינת ישראל.
<בני בן מובחר: כפר יובל, יש אנשים וכולם יודעים את הטבח שהיה ומכירים את הסיפור של מה שקרה בכפר יובל.
<בני בן מובחר: בשבוע שעבר אני הייתי בערוץ 2 ולקחנו סולם מעץ, הנחנו אותו על הגדר ועברנו לצד השני בלי שום בעיה.
<בני בן מובחר: אני רוצה להגיד משהו, וברשותכם, לעצמנו, לראש המועצה של מטולה, לסגן ראש המועצה מרום הגליל, לגזבר, לסמי ולך, ושימו לב: אתם מכירים את הרשימה הזאת?
<בני בן מובחר: חיים כץ, אורלי לוי, רינה, עדי קול, מיכל בירן, מיקי רוזנטל, יוני.
<בני בן מובחר: אתם מכירים את הישיבה הזאת?
<בני בן מובחר: כל החבורה הזאת היתה אצלכם לפני הבחירות?
<בני בן מובחר: - -
חיים כץ: לא פניתי לאף אחד מכם.
חיים כץ: בא, בא.
חיים כץ: אם אתה הולך לשם - -
<בני בן מובחר: אבל תן לי רגע, תנו לי רגע.
חיים כץ: תקשיב: לא הייתי, לא ביקשתי ואני - -
<בני בן מובחר: חיים, זה לא מתאים לך, תן לי לסיים משפט.
חיים כץ: יאללה, סיים.
<בני בן מובחר: זה לא יפה.
<בני בן מובחר: - - אף אחד, חוץ ממיקי ומחיים לא הגיעו לכאן.
<בני בן מובחר: זאת אומרת שלאף אחד לא אכפת מאתנו.
חיים כץ: זה לא קשור.
<בני בן מובחר: חיים רגע, תקשיב.
<בני בן מובחר: תן לי, אני נסעתי עד לפה.
<בני בן מובחר: אני מאד מעריך את זה שמיקי יושב פה בסבלנות, ואני מניח שהוא ראה בסדר היום ובטח יש לו עוד פגישות, וראה חשיבות לבוא לתמוך בקו העימות וגם אתה.
<בני בן מובחר: לא רק בגלל שאתה יושב ראש, אני מכיר אותך שנים.
<בני בן מובחר: למה לא באים עוד אנשים לשמוע אותנו?
<בני בן מובחר: להקשיב לנו?
<בני בן מובחר: המצוקה היא מצוקה אמתית, חיים.
<בני בן מובחר: עכשיו אני אגיד לך רגע אצלי - אצלנו ובמרום הגליל מי שהוא בעל משק לא יכול ללכת לחתום אבטלה.
<בני בן מובחר: חבר'ה, תבינו את זה.
<בני בן מובחר: יש אפשרות בערים עוד לחתום אבטלה לאמא שלא עובדת - -
חיים כץ: לא, רק לשכירים.
חיים כץ: עצמאי לא יכול לחתום אבטלה.
<בני בן מובחר: נכון.
<בני בן מובחר: אז עכשיו, מה קורה למושבניקים שלנו?
<בני בן מובחר: במרום הגליל ובמבואות החרמון הם לא יכולים ללכת לחתום אבטלה.
<בני בן מובחר: זה שהם הוציאו עכשיו את הילדים והם נשארו בבית, לא תהיה להם הכנסה בכלל.
<בני בן מובחר: עכשיו, אני אומר לכם שהמצוקה היא מצוקה אמתית והכסף הוא לא כסף גדול.
<בני בן מובחר: אנחנו מתמודדים עם קיצוצים, אנחנו מבינים את הגזירות אבל אנא מכם, אם יש מצב שבמחלקת רווחה ירדו מספר התיקים המטופלים, לי יש 1400 בתי אב, 441 תיקים פעילים במחלקת רווחה.
<בני בן מובחר: חלקם זה גם כתוצאה מזה ששני בני זוג נמצאים בתוך הבית, מתוסכלים.
<בני בן מובחר: אחד, מזה שהחקלאות קרסה, לצערי, וקשה מאד ועם החקלאות ושתיים, מזה ששני בני הזוג נמצאים בתוך הבית ועכשיו, אם יצא מצב שהאישה מצאה מקום עבודה בגליל, שהשאלה שלך בתחילת הדברים: "יש להם לאן ללכת לעבוד?" חיים, אתה מכיר את הגליל, אתה יודע בדיוק מה המצוקה שלנו עם מקומות עבודה.
<בני בן מובחר: יש מלחמת עולם על כל מקום עבודה - -
<סיון יחיאלי: בטח על כל מקום עבודה שמכניס שכר.
<בני בן מובחר: - - אז למה ביקשתי שתיתן לי לסיים לדבר: אני מאד מעריך את זה ששניכם נמצאים פה אבל יש עוד אנשים שכן יכולים גם לעזור לך, שהם חברים בוועדה הזאת, לקבל החלטה נכונה.
חיים כץ: אני קודם כל צריך להגן על החברים שלי בכנסת.
חיים כץ: חשוב שאתה תבין איך הכנסת עובדת כי לצערי, אזרחי מדינת ישראל לא מבינים איך הכנסת עובדת.
חיים כץ: כנסת ישראל, שיש בה 120 חברים, היום קראתי בעיתון שיש 23 שרים ונגיד עוד 12 ראשי ועדות שזה בערך 40 איש, 45 איש שלא באים להשתתף בוועדות, הם לא יודעים.
חיים כץ: לא יכולים להשתתף בוועדות, אין להם פה "סיי" אין להם כלום.
חיים כץ: אז מה לעשות, נשארו 70 או 75 חברים.
חיים כץ: ה-70 חברים האלה מחולקים ל-12 ועדות.
חיים כץ: הוועדות בכנסת עובדות באותו יום ובאותה שעה.
חיים כץ: הכנסת עובדת 3 ימים בשבוע באופן קבוע, ומי שרוצה, יכול לעשות דיונים גם ביום ראשון ויום חמישי - -
<בני בן מובחר: אני הייתי מצפה שיהיו יותר.
חיים כץ: זה בסדר, גם אני הייתי מצפה.
חיים כץ: יחד עם זה, אתה פרצת למקום שאני רציתי להגיד לכם שכאילו זה דיון יותר... תראה, אני עשיתי את הישיבה הזאת כשבררתי מתוך המכלול הגדול של הנושאים שיש לי - -
<סמי מלול: נתת עדיפות לנושא הזה.
חיים כץ: - - בגלל הענין הזה.
חיים כץ: יחד עם זה, אני יודע שאני לא באתי לבקש שיצביעו לי.
חיים כץ: אם אני לא ראוי – שלא יצביעו ורציתי לשחק פה פוליטיקה, מה שלא עשיתי ב-12 שנה שאני בכנסת, רציתי לבוא לוועדה ולהגיד: הנושא חשוב, בואו נשחק פוליטיקה.
חיים כץ: רציתי להגיד לכל אחד מפה, כל אחד פה ראש מועצה, מאיזו מפלגה הוא בא ולאן הוא הולך - - אם הוא מהאופוזיציה, לא מענין.
חיים כץ: האופוזיציה אתנו, לא מעניין.
חיים כץ: אבל אם יש פה ראשי מועצות או ראשי מקומות שבאים ממפלגת הקואליציה, צריך לעשות מחנה משותף שהולך ללחוץ על מנת להשיג את המטרה.
חיים כץ: מה המטרה?
חיים כץ: המטרה היא סדר גודל, זה דיון - -
מיקי רוזנטל: על 2 מיליון שקל...
חיים כץ: - - המטרה היא סדר גודל של 2 מיליון שקל לשנה.
חיים כץ: מאיפה לקחתי 2 מיליון?
חיים כץ: אני אגד לכם: אתם באתם ואמרתם את המספרים.
חיים כץ: אמרתי, 26 ועוד 13 שווה 39 ועוד 20 שווה 59, 89, 96, ממוצע 1000 שקל זה 100 אלף שקל כפול פעמיים 200 אלף שקל לחודש, 10 חודשים, שני מיליון.
חיים כץ: טעיתי, שני מיליון מאתיים.
חיים כץ: זה הסדר גודל.
חיים כץ: אבל על 3 מיליון סגרו את "נגב טקסטיל".
חיים כץ: מי סגר את "נגב טקסטיל"?
חיים כץ: בנט.
חיים כץ: על 3 מיליון.
חיים כץ: עכשיו אני כאילו בשלב גישור אתו אז אני צריך לשתוק אבל קשה לי - -
<בני בן מובחר: לשניכם קשה, אנחנו מכירים אתכם.
חיים כץ: - - לא, לי קשה, אני איש של עשיה ולא של דיבורים.
חיים כץ: אני איש של עשיה שבסוף הדרך צריך להביא תוצאות.
חיים כץ: אם לא הבאתי תוצאות אז חבל על הזמן.
חיים כץ: פה צריך לראות איך אנחנו, לפני שנתיים, גם סמי וגם אני הפעלנו לחץ מאסיבי על ראש הממשלה והצלחנו לנצח במשחק.
חיים כץ: עכשיו, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מנצחים את המשחק הזה והפתיח שלך על ההגנה על היישובים, תשמע, זה לא אותו דבר.
חיים כץ: אני אגיד לך למה זה לא אותו דבר?
חיים כץ: כי קראתי היום את ההערה של בוגי באחד מהעיתונים כשעברתי בחמש וחצי בבוקר והוא אמר שזה ענין - -
<יוסי שמעוני: יעילות.
חיים כץ: לא יעילות, הוא אמר "של נחיצות".
חיים כץ: לדעתו זה לא נחוץ.
מיקי רוזנטל: חס וחלילה שלא יוכח ההיפך.
חיים כץ: שמע, אבל אנחנו כולנו, ובטח מהמפלגה שלך, צועקים לקצץ את תקציב הביטחון.
חיים כץ: לקצץ, לא צריך, יש שומנים, אין שומנים.
חיים כץ: ולגעת בפנסיות של הגמלאים של צה"ל, ש-50 אחוז מהם הולכים לחטט בפחים כי הפנסיה שלו 3500 שקל.