GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עידו חגאי: סגל המרצים של ההשכלה הטכנולוגית זה דוקטורים ומהנדסים.
<עידו חגאי: הם כמו עובדי קבלן היום – 100 שקל לשעה.
<עידו חגאי: ציונות.
<עידו חגאי: הם נשארו בגלל ציונות.
<עידו חגאי: היום יש ארבע מערכות חינוך שעוסקות בטכנולוגיה.
<עידו חגאי: שתיים מהן בתוך משרד הכלכלה – זה החינוך התעשייתי לנוער והנדסאים ובמשרד החינוך יש את י"ג-י"ד, ואת המל"ג.
<עידו חגאי: אני רוצה להגיד שבתוך משרד הכלכלה, תלמיד בחינוך הטכנולוגי ב-ט' עד י"ב מתוקצב בכ-32 אלף שקל לשנה.
<עידו חגאי: ב-2014, 13 אלף תלמידי החינוך הטכנולוגי של ט-י"ב, בתי הספר המקצועיים של משרד הכלכלה יתוקצבו ב-540 מיליון שקל, ו-24 אלף סטודנטים הנדסאים מתוקצבים ב-137 מיליון שקל.
<עידו חגאי: איפה ההיגיון?
<עידו חגאי: בתוך אותו משרד, לא קיבלנו שום תשובה לתמחור.
<עידו חגאי: אנחנו דורשים, קודם כל, שיציגו את הנתונים במשא ומתן.
<עידו חגאי: אנחנו לא שוק.
<עידו חגאי: אומרים לנו 70, 90, מדיניות פיסקלית, קשה לנו.
<עידו חגאי: המנכ"ל של משרד הכלכלה אמר במשא ומתן: יש לי גירעון תפעולי במשרד, 1,700 עובדים, היו חסרים לי 100 מיליון שקל.
<עידו חגאי: אז משרד האוצר הוסיף לתפעול ותקצוב לשנת התקציב 120 מיליון.
<עידו חגאי: זה אפשר, אבל אצלנו – אף אחד לא מתייחס.
<עידו חגאי: ורומסים לנו את סגל המרצים.
<עידו חגאי: אנחנו כבר לא יכולים.
<עידו חגאי: במכללות היום, על כל תלמיד יש פער של 4,000 שקל.
<עידו חגאי: אנחנו בגירעון, כל המכללות.
<עידו חגאי: מכללה שאין לה מרכז רווח אחר שיכול לאזן אותה, לא מצליחה להסתדר ונסגרת.
<עידו חגאי: אנחנו לא יכולים יותר להסתדר.
<עידו חגאי: אני קובע פה חד משמעית ש-140 מיליון, צמוד למדדים – זו לא רפורמה, שלא יהיו פה אי הבנות – זו תחילתה של רפורמה.
<עידו חגאי: לסיום – אני קורא ליושב ראש הוועדה, שאנחנו נשמח שבמדינת ישראל המעמד המקצועי, הדרג המקצועי ייתן דין וחשבון.
<עידו חגאי: הכנסת היא לא רק מחוקקת, היא גם מפקחת על הרשות המבצעת.
<עידו חגאי: אנחנו דורשים, אם זה יכול להיות בוועדה הזו או בוועדה לביקורת המדינה, שיציגו את המסמכים סוף סוף, כי אי אפשר לקיים משא ומתן בהצהרות.
<עידו חגאי: אנחנו לא בשוק.
<עידו חגאי: שנית, לסיום – אני חייה להגיד: מרעיבים אותנו, ולא נותר לנו היום אלא לצאת מפה לאוהל המחאה ולשבות רעב.
<עידו חגאי: אם עד יום חמישי לא יפנו אלינו, ואנחנו פונים עכשיו לרמת השרים – עם כל הכבוד, כבוד המנכ"ל שדיברנו אתו, התחלנו לרחם עליו.
<עידו חגאי: הוא לא יכול לתת את הפתרון.
<עידו חגאי: אין פה מנהיגות מקצועית.
<עידו חגאי: אנחנו פונים לשר בנט ולשר לפיד שיבואו בתוך 24 שעות ויתנו פתרון.
<עידו חגאי: אני פונה אליך, כבוד יושב ראש הוועדה: יש מנהל לממשלה הזו, קוראים לו ראש הממשלה, ביבי נתניהו.
<עידו חגאי: אני פונה אליך היום.
<עידו חגאי: נפתח מושב חגיגי.
<עידו חגאי: אתה תפגוש אותו.
<עידו חגאי: אם כבוד השרים בנט ולפיד לא יעשו את עבודתם, אני פונה אליך פה, שראש הממשלה יתערב.
<עידו חגאי: אנחנו נמצאים פה בצומת קפלן-רוטשילד עד יום חמישי.
<עידו חגאי: נשמח לעשות 24 שעות ביממה למען הדברים.
<עידו חגאי: האבסורד הוא שגם בתקשורת בבוקר המנכ"ל אומר שייקח זמן לתקן עיוות של 30 שנה, אבל מצד שני הוא דורש מאתנו היום בבוקר דיפלומות.
<עידו חגאי: בלי כסף, בלי תשומות רוצים תפוקות, כי מבקר המדינה לפני 3 שנים אמר: אין דיפלומות.
<עידו חגאי: אף אחד לא בדק את התשומות.
<עידו חגאי: אנחנו קוראים פה באמת: אנחנו רוצים, אנחנו אנשי מוסר, ערכים, ציונות, עבודה, רוצים שיתייחסו אלינו מקצועית.
<עידו חגאי: אנחנו רוצים לדון במספרים.
יעקב מרגי: ממשלות ישראל בשלושת העשורים האחרונים ייבשו את החינוך הטכנולוגי.
יעקב מרגי: ייבשו את המכללות.
יעקב מרגי: המכללות כבר אז זעקו.
יעקב מרגי: אבל המכללות עשו כל אשר לאיל ידם, ביצירתיות רבה, ליצור אפיקים ומסלולים כדי לשרוד כלכלית.
יעקב מרגי: כל מי שליווה את זה ראה את הדעיכה ואת המעיכה של החינוך הטכנולוגי.
יעקב מרגי: זה לא פלא שאנחנו נמצאים איפה שאנחנו נמצאים היום.
יעקב מרגי: שלא יספרו לי, אני הייתי חבר בממשלה קודמת כשהממשלה החליטה להעביר מיליארדים, משאבים רבים למועצה להשכלה גבוהה ולאקדמיה.
יעקב מרגי: היא יודעת לעשות זאת.
יעקב מרגי: לצערי הרב, מה שאתם מציירים פה זה הסימפטום של הממשלה הנוכחית, שחצי ממנה אף פעם לא ישבו מול פקידי האוצר.
יעקב מרגי: חצי ממנה חסרי ניסיון.
יעקב מרגי: אם שני שרים בכירים שנוגעים בדבר לא יודעים לארגן עוד 30,40,50 מיליון – במצב משברי כזה זה מעיד על חוסר ניסיון, על זה שמה שהם יודעים זה אכן לקבל תכניות מגירה של הפקידות, ולעשות אותן.
יעקב מרגי: הממשלה וגם הוועדה הזו דנה – יש רצון להעביר את החינוך של הגיל הרך ומעונות היום למשרד החינוך, ממשרד התמ"ת.
עדי קול: לא הצליחו.
יעקב מרגי: הם יעשו את זה, כנראה.
יעקב מרגי: בסוף זה יהיה.
יעקב מרגי: היום, כשיש גם מסלול של הנדסאים במשרד החינוך, ואני אומר לכם – תמיד צריך להעדיף הורים אפקטיביים.
יעקב מרגי: זה הזמן לעשות הכל, להעביר את מה"ט על תקציבו הדל למשרד החינוך.
יעקב מרגי: כשכמה גורמים מטפלים בסוגיה אחת – כך זה נראה.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם: אתם בנים חורגים – לא לאלוקים, לממשלה.
יעקב מרגי: אני יודע מה הגב שיש לראשי אוניברסיטאות כשהם באים לממשלה לעומתכם.
יעקב מרגי: אני, כבאר שבעי, כאיש הנגב, יודע מה התרומה של המכללה הטכנולוגית לתעשייה האווירית, לקמ"ג, לים המלח, לכל מפעלי התעשייה באזור.
יעקב מרגי: אני רואה עד היום מי הספק של השכלה טכנולוגית למפעלים, ומה יהיה בעתיד.
יעקב מרגי: יכול להיות שאני טועה אבל אני קורא להעביר את כל החינוך הטכנולוגי, כל מה שקשור בחינוך, ולא משנה אם טכנולוגי או לא טכנולוגי - כל החינוך למשרד החינוך.
יעקב מרגי: אלה הורים אפקטיביים – משרד החינוך.
<אורי רשטיק: אני יושב ראש התאחדות הסטודנטים.
<אורי רשטיק: אני אגיד בקצרה כמה דברים.
<אורי רשטיק: אמר כאן עידו חגאי שאתם שוכבים על הגדר בשביל הסטודנטים.
<אורי רשטיק: אני אומר שברגע שתתחיל השביתה אנחנו נצטרף, נשכב על הגדר יחד אתכם.
<אורי רשטיק: חשוב לדעת את זה: אנחנו פועלים בתיאום מלא עם המכללות, ואנחנו מזדהים באופן מלא.
<אורי רשטיק: מה שמשרד הכלכלה והאוצר עשו פה בשבוע האחרון ב "הפרד ומשול" עם רשת "אורט", זה פשוט בושה.
<אורי רשטיק: יושבים פה חברי כנסת מ "יש עתיד" ומ "הבית היהודי" ואני רוצה לשאול אותם: זו פוליטיקה חדשה?
<אורי רשטיק: לפנות מאחורי הגב של הפורום לגורם נוסף שיש לו אינטרסים, לעשות אתו יד אחת כדי לפגוע במאבק – זו פוליטיקה חדשה?
<אורי רשטיק: זה הדבר שאתם כל כך מתגאים בו?
<אורי רשטיק: זה פשוט לא סביר.
<אורי רשטיק: לא יכול להיות שיש גורם במשרדי הממשלה ובמכללות הטכנולוגיות שעושה יד אחד בשביל האינטרסים האישיים שלו.
<אורי רשטיק: זה דבר שאנחנו לא נשקוט עליו.
<אורי רשטיק: דיברתי היום בבוקר עם מנכ"ל רשת "אורט" שהביע תמיהה למה קראתי לו בעיתונות להתבייש בעצמו, אז אני עומד מאחורי האמירה הזו.
<אורי רשטיק: בסופו של דבר נבוא חשבון גם עם רשת "אורט", על ההתנהגות המחפירה שלהם.
עדי קול: לבוא חשבון זה קצת מוגזם.
<אורי רשטיק: אנחנו נבוא חשבון, ואני מבקש מחברי הכנסת מה "בית היהודי" ומ "יש עתיד", שנמצאים כאן, לפעול באופן חד משמעי לסיום המשבר הזה בצורה עניינית, מהותית, מוסרית, ערכית, כמו שפוליטיקה חדשה אמורה לעשות.
רינה פרנקל: קודם כל אני חושבת שדנו כבר בדיון הקודם והיה די מספיק זמן כדי להסדיר את העניינים.
רינה פרנקל: אני לא חושבת שצריך לשבות כדי שהעניינים יזוזו.
רינה פרנקל: זה לא צורה וזה לא עניין בנושא כזה חשוב כמו הכשרה טכנולוגית במדינת ישראל.
רינה פרנקל: אני חושבת שהבעיה פה היא לא בתקציב, כי תקציב יש במשרד הכלכלה, משרד התמ"ת לשעבר, אבל הבעיה היא שהתקציב לא מחולק על פי סדר עדיפויות, על פי דברים שבאמת צריכים להדגיש פה, ולשים דגש על משהו שמאד חשוב למדינת ישראל, כמו הכשרה טכנולוגית.
רינה פרנקל: אני חושבת שאי נוכחות של אנשים בתפקידים מאד בכירים – מיכל צוק לא נמצאת כאן, והיא היתה בדיון הקודם, ואנשים בכירים כמו מנכ"ל משרד התמ"ת גם לא הגיעו לישיבה.
רינה פרנקל: בקיצור, אף אחד לא מצא לנכון לשלוח לכאן אנשים רלבנטיים שיתנו את הדין על המצב הקיים בנושא של הכשרה טכנולוגית.
רינה פרנקל: אני חושבת שמפה אנחנו באמת צריכים לפעול ולא ייתכן – אם הנושא צריך לעבור ממשרד הכלכלה למשרד החינוך אז צריך לפעול בהקדם כדי שזה יקרה.
<דב תמיר: אני מנכ"ל המכללה הטכנולוגית באר שבע.
<דב תמיר: אנחנו פתחנו אתמול את שנת הלימודים.
<דב תמיר: שים רבות לא נפתחה שנת לימודים כל כך מבורכת.
<דב תמיר: אנחנו דחינו מועמדים למגמות שונות, דבר שלא עשינו ב-10 השנים האחרונות.
<דב תמיר: אנשים רצים מכל האזור - מדימונה, אופקים, באר שבע, מהמגזר הבדואי, לאחרונה – גם מהמגזר החרדי.
<דב תמיר: יש תכנית חדשה.
<דב תמיר: היה חבל – זה לפתיח – שלא לפתוח את שנת הלימודים.
<דב תמיר: אתמול, בלימודי יום וערב – כ-1,700 בנים ובנות, 30 או 35% נשים.
<דב תמיר: 86-90 אחוז מהם יעבדו במקצועות בהם הם למדו.
<דב תמיר: מישהו צריך לתת את הדעת על זה.
<דב תמיר: אני אמרתי שראש הממשלה חייב להתערב.
<דב תמיר: הרי לא יכול להיות – בלי הנדסאים אין לו תעשייה ביטחונית, בלי הנדסאים הוא לא יכול לאיים על איראן, לא יכול לעשות כלום.
<דב תמיר: חייב להיות לזה סוף.
<דב תמיר: אני 40 שנה במערכת ולא ראיתי אדישות כזאת.
<דב תמיר: גם לא נותנים כסף וגם דורשים שיפור.
<דב תמיר: זה לא עובד.
מיכל בירן: נראה לי שההיאחזות בטיעונים כספיים מופרכת, גם בהתחשב בסכום ההעברות שהיו בוועדת הכספים רק בשבוע שעבר, במאות מיליונים.
מיכל בירן: נראה לי שכולם יודעים לאן זה עבר.
מיכל בירן: לא למכללות הטכנולוגיות.
מיכל בירן: גם ראינו את זה במאבק על המכונים להכשרה מקצועית של ענף התיירות שעל 30 מיליון שקלים בסוף על 15 – בלי יו"ר הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, היו סוגרים גם אותם בזמן שעל "ויסקונסין" הם מוכנים לשים מיליארד שקלים לחמש שנים.
מיכל בירן: כך, שכל הטענה על זה שיש פה באמת מחסור בתקציבים היא מופרכת.
מיכל בירן: ברור שיש פה החלטה עקרונית.
מיכל בירן: אני קוראת לחברים שנמצאים כאן, והם ממפלגות הקואליציה, לתת את ה "פוש" ולגמור את הסיפור הזה.
מיכל בירן: זה פשוט לא יכול ללכת יחד עם הדיונים על השוויון בנטל, ועל איך יש חלקים לא יצרניים באוכלוסייה כשאנשים שרוצים לעבוד, רוצים ללמוד מקצועות שהמשק צריך אותם ומה שהמדינה עושה זה רק לשים להם רגליים.
עדי קול: קודם כל, קראו לנו – מכל קצוות השולחן.
עדי קול: נשמח לקחת אחריות וללחוץ על יושב ראש הוועדה, סליחה – על יושב ראש הסיעה שלנו ושר האוצר - - -
חיים כץ: גם עלי אתם יכולים ללחוץ, אין בעיה.
עדי קול: אתה יודע מה צריך לעשות.
עדי קול: אני רוצה לשים נקודה נוספת על השולחן – דיברנו על שיקולים תקציביים ואחרים.
עדי קול: ברור שמדינת ישראל מפקירה קבוצות אוכלוסייה מאד מסוימות.
עדי קול: אנחנו משקיעים המון בהשכלה גבוהה, מדברים כל הזמן על המצוינות של החינוך, אבל המקום היחיד שיש אלטרנטיבה לאנשים שמחפשים לימודים אחרים, השכלה אחרת שהיא לא בהכרח אקדמית – המדינה לא משקיעה בה בכלל, מתעלמת, וגם לא מוכנה לפתח, לא מוכנה לחשוב על שום מסגרת שהיא לא השכלה גבוהה, מסגרת שמובילה לתארים אקדמאיים.
עדי קול: אני חושבת שאם מסתכלים על המצב של הכלכלה הישראלית, בסוגיה שאנחנו מתעלמים ממנה תמיד היא סוגית הפריון, אנחנו בפיגור עצום מול העולם ביחס לפריון, שזה אומר היכולת שלנו לייצר בשעה כמו שהעולם עושה.
עדי קול: אנחנו מקום 24 מתוך 34 ב-OECD ביכולת הייצור פר שעה.
עדי קול: אחת הבעיות המרכזיות שאומרים שקשורה לזה היא הבעיה של ההכשרה של העובדים.
עדי קול: הם לא מספיק מקצועיים.
עדי קול: איך הם יכולים להיות מקצועיים אם החינוך שאנחנו נותנים להם הוא לא מספיק מתקדם, לא מספיק מפותח, כי אנחנו לא משקיעים בזה?
עדי קול: אנחנו שומעים את שר הכלכלה מדבר על זה כל הזמן.
עדי קול: אנחנו רוצים להיות מדינה מפותחת, אנחנו לא יכולים להשקיע כמו מדינת עולם שלישי.
עדי קול: אני לוקחת על עצמי לפחות במסגרת של המפלגה שלי לנסות להביא כמה שיותר מהר לפתרון של המשבר הזה.
עדי קול: אני מסכימה שזה לא על כסף.
עדי קול: אני בטוחה שזה לא העניין.
עדי קול: אני חושבת שזה עניין של על מה אנחנו מסתכלים, באיזה קבוצות אוכלוסייה אנחנו משקיעים.
עדי קול: העיקר – אנחנו רואים את הפריפריה וכמה היא משמעותית, בעינינו.
עדי קול: אין ספק שאם רואים את הפריסה של המכללות, הסוגיה הזו עולה.
עדי קול: חבל לי שזה מגיע לשביתת רעב.
עדי קול: אני חושבת שאנחנו, כוועדה, צריכים ללוות אתכם לאורך כל השבוע הזה ולראות איך אנחנו דואגים שזה יתקדם לכדי תוצאה.
<יעקב דור: אני מרכז הפורום, משנה למנכ"ל המכללה בבאר שבע.
<יעקב דור: לאות הזדהות עם הוועדה קיימנו בכל הארץ היום בין 09:30 ל-11:30 אספות הסברה במכללות.
<יעקב דור: התלמידים הגיעו לכל המכללות.
<יעקב דור: השבתנו את הלימודים לשעתיים וקיימנו בכל המכללות אספות הסברה, להסביר על מה המאבק, על מה אנחנו נלחמים.
<יעקב דור: לגופו של עניין – בשנות ה-90 חיסלו את החינוך הטכנולוגי עם בוא העליה מחבר העמים, שפתרה הרבה בעיות.
<יעקב דור: חיסלו.
<יעקב דור: מי שמספר היום שיש חינוך טכנולוגי – אין חינוך טכנולוגי בתיכונים.
<יעקב דור: לא מחנכים דור שילך ללמוד להיות הנדסאים בעתיד.
<יעקב דור: ב-2003 חיסלו את ההכשרה המקצועית, ואין היום הכשרה מקצועית במדינת ישראל.
<יעקב דור: מי שמספר סיפורים אחרים – אין.
<יעקב דור: המכללה בבאר שבע, בזמנים הטובים, 50% מהסטודנטים היו מהכשרה מקצועית הכשרנו את קו הייצור הבסיסי לכל התעשייה.
<יעקב דור: היום המכללה הגדולה בארץ להנדסאים - יש אפס קורסים להכשרה מקצועית.
<יעקב דור: תבדקו באגף להכשרה המקצועית במשרד הכלכלה מה הוא התקציב המיועד השנה לנושא.
<יעקב דור: אפס תקציב בכל הארץ.
<יעקב דור: כל השטיקים והטריקים עם הוואוצ'רים זו הצגה אחת גדולה.
<יעקב דור: הנושא השלישי היום – אנחנו, 2013, הנדסאים, מערכת ההשכלה, אנחנו המעוז האחרון של ההשכלה הטכנולוגית.
<יעקב דור: אם אנחנו נקרוס, מה שאמר דב תמיר, זה מה שיקרה.
<יעקב דור: שר התמ"ת הקודם אמר בשדולה: אין בעיה.
<יעקב דור: לא יהיו הנדסאים?
<יעקב דור: נייבא אותם מחו"ל.
<יעקב דור: זה מה שאנחנו רוצים?
<יעקב דור: אני מתבייש היום שאני אזרח המדינה.
<יעקב דור: אני מתבייש שמנהלים היום, מתל חי עד באר שבע – ישבות רעב.
<יעקב דור: זו בושה וחרפה.
<יעקב דור: דור המייסדים עמל קשות ובנה מערכת מפוארת.
<יעקב דור: היום, דור פקידים הורס את כל מה שנבנה כאן.
<יעקב דור: אם לא יתעוררו, ברגע הזה, בשעות הקרובות, ולא ייפתר המשבר, ההרס והנזק למדינה יהיה בלתי הפיך.
<יעקב דור: ויפה שעה אחת קודם.
<טל לוטן: אני מנהלת את המחלקה לחינוך טכנולוגי והכשרה מקצועית בהתאחדות התעשיינים.
<טל לוטן: אני חושבת שזה ביזיון מה שקורה.
<טל לוטן: השאלה שלנו היא מדיניות וסדר עדיפות – לאן רוצים לקחת את התעשייה הישראלית, לאן רוצים להגיע, האם התעשייה הישראלית חשובה למשק.
<טל לוטן: כבר היום חסרים אלפי עובדים בכל השדרה, אם זה מהנדסים, טכנאים ורצפת ייצור, וכאילו לאף אחד לא איכפת, וכולנו יושבים סביב השולחן הזה בעוד ועוד ישיבות, בפורומים כאלה ואחרים ואומרים את אותם דברים – על הקיצוץ בחינוך הטכנולוגי, בהשכלה הטכנולוגית.
<טל לוטן: אנחנו כולנו חיים על ההדים של העליה מחבר העמים, וזה יתנפץ לכולנו בפנים אם נצטרך או להעביר רצפת ייצור או להביא עובדים זרים.
<טל לוטן: כולנו מדברים על זה וכאילו כלום לא קורה.
<טל לוטן: אין פה קסם.
<טל לוטן: אי אפשר לעשות אנשים.
<טל לוטן: תעשייה מתקדמת צריכה עובדים איכותיים וטובים.
<טל לוטן: בשביל להכשיר אותם צריכים מורים טובים, צריך ציוד טוב, צריך תשתיות.
<טל לוטן: אחרת אנחנו נקבל עובדים לא טובים, פריון ירד, וכולנו נחזור על אותן מנטרות ואותן ישיבות שאנחנו יושבים, ישיבה אחרי ישיבה, אומרים את אותו הדבר, ומשום מה משהו לא קורה.
<טל לוטן: אז כנראה זה בכוונת מכוון, כנראה זו מדיניות, אחרת לא ברור מה קורה כאן.
חיים כץ: הצבא רוצה לומר משהו?
<עוזי שוחט: אמרנו את דברנו בדיון הקודם על החשיבות, התרומה של המערך הטכנולוגי לצבא.
<עוזי שוחט: אני חושב שאין מה להוסיף.
חיים כץ: במהלך הדיון חברת הכנסת וסגנית השר ניסתה שוב, דיברה עם חבר הכנסת עופר שלח שדיבר עם שר האוצר.
חיים כץ: אנחנו מבקשים מאלה שרוצים לשבות לדחות את השביתה שלהם עד יום רביעי.
חיים כץ: שר האוצר שנחת היום התחייב שהוא ייכנס למשא ומתן ואנחנו רוצים לקחת צ'אנס של יומיים לפתור את הבעיה.
חיים כץ: לשבות אפשר להתחיל גם ביום רביעי.
חיים כץ: אנחנו מבקשים מהשובתים שהמשא ומתן לא ייעשה תחת שביתות ותחת לחץ, לדחות את השביתה ליום רביעי.
חיים כץ: ביום רביעי בשעה 10:00 נקבע פה דיון.
חיים כץ: נראה לאן הגענו, אם מיצינו או לא מיצינו, ואם לא מיצינו אז אנחנו נגיד לכם: אוקיי, חבל שכך, אבל לא הצלחנו.
חיים כץ: אני מבקש ממך, שתעצרו.
חיים כץ: ביקשו מאתנו עד יום רביעי.
חיים כץ: לא ביקשו לעצור את השביתה, אבל אני מבקש – לעצור את השביתה, לתת צ'אנס לשר האוצר שאמר שהוא אישית נכנס לעניין הזה, ולדחות את זה ליום רביעי.
חיים כץ: לא יקרה כלום ביומיים האלה.
חיים כץ: זה בא מתוך בקשה אלי, שלי, של חברי הכנסת שנמצאים פה.
חיים כץ: אני מקווה שתיענו.
חיים כץ: ביום רביעי ב-10:00 ניפגש או פה או בחדר הוועדה, בבניין הכנסת, ואני מקווה שנביא פתרון לסאגה הזאת.
חיים כץ: אני מחכה לתשובה מכם.
<עידו חגאי: קודם כל, אנחנו, כל המנהלים, נמצאים עד יום חמישי פה, בירושלים, לגבי שביתת הרעב – נצא מהחדר ונשב - - -
חיים כץ: שבו ודברו.
חיים כץ: יש הפסקה של חמש דקות ותזכרו שביקשנו.
חיים כץ: (הדיון נפסק והתחדש לאחר 5 דקות)
חיים כץ: אני מחדש את הדיון.
חיים כץ: אנחנו פונים למנהלי המכללות שיצאו להתייעצות והיינו רוצים לקבל את תשובתם לבקשתנו.
<יוכבד פנחסי אדיב: לאחר התייעצות קצרה בחוץ – אנחנו מכבדים את דעתו של יושב הראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, מכבדים את דעתה של סגנית השר, פניה קירשנבאום, ומכבדים את בקשתו של שר האוצר, יאיר לפיד.
<יוכבד פנחסי אדיב: המאהל קיים, נשב באוהל כמחאה על הנושא, כתזכורת למי ששוכח במהלך ה-24 שעות הקרובות על מה המאבק ועל מה אנחנו מוחים.
חיים כץ: יותר מ-24 שעות.
חיים כץ: אמרנו עד יום רביעי ב-10:00.
<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו מדברים על הזמן הקרוב.
<יוכבד פנחסי אדיב: אבל אנחנו לא נשבות רעב.
<יוכבד פנחסי אדיב: נתכנס כאן ביום רביעי יחד, לקבלת תשובות.
חיים כץ: אז קודם כל אנחנו מודים לכם בשם הח"כים שיושבים פה, בשם אלה שהיו פה ויצאו.
חיים כץ: אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו ביומיים האלה לנסות לדחוף את הדברים, ואכן, ביום רביעי בשעה 10:00 נתכנס לישיבה בוועדה.
חיים כץ: בוקר טוב, יום שני בשבוע, י' בחשוון, ה-14 באוקטובר 2013.
חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק לחלוקת חסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו.
חיים כץ: הצעת החוק הזאת נדונה בקדנציה הקודמת, אז ניהלנו כמה ישיבות והגענו לכמה הסכמות.
חיים כץ: על מנת לזרז את הצעת החוק הממשלתית הוגשו שתי הצעות חוק פרטיות – הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת זהבה גלאון וכל הקבוצה שלה כשהיא לא שכחה לכלול אף אחד.
חיים כץ: אחרי שהם עברו על הצעת החוק שזהבה כתבה והם העירו לה את הערותיהם, הם הצטרפו לחתימה וההצעה מוגשת כהצעה אחת.
חיים כץ: הם קראו או שנתנו לך זכות חתימה בליינד?
זהבה גלאון: הם קראו.
חיים כץ: הצעת חוק די דומה היא של חברי הכנסת חיים כץ, שלי יחימוביץ ואברהם מיכאלי ואני מתחייב לכך שהם קראו אותו.
חיים כץ: לפני שניכנס לדיון, היינו מבקשים למזג את הצעות החוק של חברת הכנסת גלאון וחברי הכנסת חיים כץ, יחימוביץ ומיכאלי שהסכימו למיזוג, להצעת החוק הממשלתית.
<נעה בן שבת: סעיף 84 לתקנון.
חיים כץ: מי בעד מיזוג הצעת החוק?
חיים כץ: בעד מיזוג הצעת החוק - רוב אושר
חיים כץ: מירב, את מצביעה במקום מיכל בירן.
<נעה בן שבת: ההחלטה תועבר לאישור ועדת הכנסת.
חיים כץ: ההחלטה על המיזוג תועבר לאישור ועדת הכנסת ואני מקווה שאכן ועדת הכנסת תקבל זאת.
חיים כץ: אנחנו ממשיכים היכן שעצרנו או שתתני סקירה כללית כדי שנדע מה נעשה בישיבות עם האוצר, האם קיימות מחלוקות וכל הלאה.
<נעה בן שבת: הייתה ישיבה ראשונה כללית בה הועלתה ההצעה של אדוני לשנות את השיטה ובסופו של דבר להקפיא את הזכויות במועד הפירוד ואחרי כן לחזור לזה, אבל בישיבה השנייה חזרו לנוסח החוק, להצעה כפי שמציעה אותה החוק, שהיא בעצם צורות שונות של חלוקת רוחב לגבי הכלים הפנסיוניים השונים כאשר מוצעות חלוקות שונות.
<נעה בן שבת: מדובר בצבירת כספים והצעה לחלוקה של הכספים כבר באותו מועד.
<נעה בן שבת: כאשר מדובר בחלוקה של זכויות עתידיות, החלוקה המוצעת היא לרשום את בן הזוג והוא יתחיל להיות זכאי במועד שהחוסך או בן/בת הזוג הזכאי יהיה זכאי לקבל את הקצבה.
<נעה בן שבת: אנחנו התחלנו לקרוא את סעיף ההגדרות.
<נעה בן שבת: היו כמה הגדרות לגביהן הייתה מחלוקת, אבל במהלך הזמן יש גם כמה הגדרות שרצינו לחדד לגביהן כמה שאלות.
<נעה בן שבת: כיוון שאחרי דין רציפות הוועדה רשאית גם לראות את הדיונים כאילו התקיימו וגם לדון מחדש, היינו מבקשים שהוועדה – לגבי הנושאים שנשארו פתוחים וגם לגבי הנושאים שהם במחלוקת – תנסה לברר שוב את השאלות.
חיים כץ: לגבי מה שהסכמנו ולא הייתה על כך מחלוקת, אין סיבה לחזור ולדון בזה.
זהבה גלאון: רואים את זה כסגור.
<נעה בן שבת: נלך להגדרה הראשונה שנותרה פתוחה והיא הסכום הנותר.
<נעה בן שבת: ההגדרה הזאת לא אושרה.
<נעה בן שבת: אני קוראת בעמוד 5.
חיים כץ: נמצא כאן אסי מסינג שעמל וטרח רבות על הצעת החוק הזאת.
חיים כץ: נשמע אותו.
<אסי מסינג: אסי מסינג, סגן היועץ המשפטי במשרד האוצר.
<אסי מסינג: בהמשך לדיונים שהתקיימו בכנסת הקודמת, הייתי רוצה לחדד ולומר שהצעת החוק מבוססת על פרי ועדה ציבורית בראשות כבוד השופט שוחט שישבה על המדוכה כשנתיים ודנה בחלופות השונות.
<אסי מסינג: מדובר בהצעה מאוד מורכבת.
חיים כץ: למה אתה רוצה לרמוז?
חיים כץ: שאנחנו לא מספיק טובים להיכנס לסעיפים הקטנים?
<אסי מסינג: חס וחלילה.
<אסי מסינג: בהזדמנות זאת אני רוצה להגיד תודה לחברי הוועדה על העבודה הרבה.
חיים כץ: היא עוד לא נגמרה.
<אסי מסינג: על בסיס העבודה בהצעת החוק הזאת, נמשיך לקיים את הדיון.
חיים כץ: תן לי להבין.
חיים כץ: אתה מודה לחברי הכנסת מהקדנציה הקודמת על הדיונים שקיימו ומראש אתה מברך את חברי הכנסת החדשים שימשיכו בכך.
חיים כץ: גם אתם תבינו שלא יימלאו כל משאלותיכם ואנחנו נמצא את הפשרות המתאימות בתקווה שכולם בסוף יצאו מרוצים.
<נעה בן שבת: ההגדרה הראשונה שלא אושרה היא ההגדרה של הסכום הנותר, אבל יכול להיות שלא כדאי לחזור אליה עכשיו בגלל שהייתה מחלוקת לגבי ההפחתות בהן דובר.
חיים כץ: מה את מציעה?
<נעה בן שבת: אני מציעה להשאיר כרגע את ההגדרה פתוחה.
חיים כץ: פתוחה במחלוקת.
זהבה גלאון: הסכום הנותר.
<אסי מסינג: אציין בהקשר זה שזה אחד מהבסיסים לפתרון אחת הבעיות המורכבות ביותר בהצעה.
חיים כץ: אנחנו ניכנס לעומקם של דברים.
<נעה בן שבת: ההגדרה הבאה שנשארה פתוחה זאת הגדרת פרישה מעבודה בעמוד 6.
חיים כץ: יש כאן שני חברי כנסת חדשים בוועדה שהם לא חברי הוועדה.
חיים כץ: מירב ורינה, בדרך כלל כשיש הצעת חוק מורכבת רבת עמודים, אנחנו עוברים וקוראים את כל הצעת החוק.
חיים כץ: אם למישהו בחדר הזה יש הסתייגות לגבי סעיף מסוים, מזיזים אותו.
חיים כץ: קודם כל אנחנו מאשרים את כל הסעיפים עליהם יש הסכמה של כל האנשים בחדר.
חיים כץ: אם זה מוסכם על כולם ואין כאן התנגדויות, אנחנו מאשרים את הסעיף הזה.
חיים כץ: אחר כך אנחנו חוזרים לדון לגופו של סעיף ואז יש כאלה שקודם התנגדו, אבל אין להם ברירה כי אנחנו כופים עליהם את דעתנו או שלפעמים מקבלים את דעתם.
חיים כץ: מאחר שאת חדשה בוועדה, רציתי שתבינו איך זה מתנהל כאן.
<נעה בן שבת: הגדרה נוספת הייתה פרישה מעבודה, לרבות פרישה מכהונה כנושא משרה.
<נעה בן שבת: אסי, נדמה לי שאתה הצגת את זה והשאלה היא אם אתה כולל פרישה בשל מוות.
<אסי מסינג: לא, היא לא כוללת פרישה בשל מוות.
<נעה בן שבת: רצית לציין שזה למעט פרישה בשל מוות.
<נעה בן שבת: אנחנו מציעים לתקן כך את ההגדרה.
<אסי מסינג: אולי למעט פטירה.
<אסי מסינג: במקום לומר פרישה בשל מוות.
זהבה גלאון: פטירה, זה בסדר.
חיים כץ: תקריאי את הסעיף.
<נעה בן שבת: פרישה מעבודה, לרבות פרישה מכהונה כנושא משרה ולמעט פטירה.
<אסי מסינג: אני אבהיר בעניין הזה.
<אסי מסינג: להבנתנו זאת שאלה האם פרישה בכלל כוללת פטירה במונח המילולי.
חיים כץ: אנחנו לא עושים כאן חוק לבלשנות.
<אסי מסינג: לכן "למעט פטירה" הוא רק לצורך ההבהרה.
<אסי מסינג: פרישה כשלעצמה מהעבודה היא לא באופן אוטומטי כוללת גם פטירה.
<נעה בן שבת: אבל אתה צריך להתחשב גם בחוקים האחרים כשאתה מתקן, כאשר שם כתוב פרישה לרבות פטירה.
<נעה בן שבת: פרישה מהעבודה, לרבות פרישה מכהונה כנושא משרה ולמעט פטירה.
חיים כץ: אחר כך נצביע עליו.
<נעה בן שבת: יש לנו שאלה לגבי הגדרה.
<נעה בן שבת: אני רוצה לוודא כי חזרנו וקראנו את דברי ההסברה לגבי הסכום המועבר לבן זוג לשעבר.
<נעה בן שבת: בעמוד 4 ראינו בדברי ההסבר – לעומת זאת ההוראה בחוק - שהסכום שמועבר לבן זוג לשעבר הוא אחד מאלה.
<נעה בן שבת: לעניין העברה מתוך יתרה צבורה, יש הבהרה שזה לפני החיוב במס.
<נעה בן שבת: אנחנו רוצים לברר מה המעמד של פסקאות (2), (3) ו-(4).
<נעה בן שבת: האם מדובר על הסכום לפני מס או אחרי החיוב במס כשהוא לפי חישוב המס השולי.
<נעה בן שבת: הסתכלנו גם בפרוטוקול כדי לראות מה נאמר אז.
<נעה בן שבת: היה ברור שאנחנו הולכים לפי מדרגות המס השולי לגבי הפסקאות האחרות, אבל השאלה אם אנחנו מדברים על חיוב לפני מס או אחרי מס.
<אסי מסינג: נמצאים כאן נציגי רשות המסים.
<אסי מסינג: אני אומר קודם כל למה התייחסה ההצעה ואחרי כן אם נדרש איזשהו תיקון.
<אסי מסינג: אין שאלה שבכל מה שקשור לחלוקה כאן של קצבת הפרישה בקשר למוצרים הישנים – פנסיה תקציבית וקרנות ותיקות – נבחר המודל של צינור באמצעות העברה על ידי הגוף המשלם לבן הזוג הגרוש וזה נעשה לאחר שלמעשה הקצבה, מי שזכאי לה ונותר מי שזכאי לה, זה הגמלאי עצמו.
<אסי מסינג: זה לרבות עניין דיני המס כפי שהמצב קיים כיום.
<אסי מסינג: כלומר, מתבצע מיסוי לפי המיסוי של העמית עצמו, של הגמלאי, ולאחר מכן מתבצעת החלוקה.
חיים כץ: מה זה לגבי המיסוי של העמית עצמו?
<אסי מסינג: המיסוי נעשה לפי המאפיינים של העמית עצמו.
<אסי מסינג: כלומר, לא מחלקים את הקצבה וכל חלק מתבצע לאחד מבני הזוג.
חיים כץ: מצב פרישה הוא לא מצב עבודה.
חיים כץ: במצב פרישה המס משתנה לו?
<אסי מסינג: המיסוי לפי מה שיש לו.
<אסי מסינג: מאפיינים של אותו עמית כגמלאי ולא כעובד.
<אסי מסינג: אני אומר שהאלטרנטיבה שאפשר היה להעלות על הדעת, והיא עלתה במסגרת הליכים משפטיים שהתנהלו במהלך השנים, היא שכל אחד יתבצע מיסוי לגבי חלק מהקצבה המגיעה לו.
<אסי מסינג: עמדה זו לא התקבלה אלא היא נדחתה על ידי הפסיקה.
<נעה בן שבת: גם בקבלת קצבה.
חיים כץ: אם הגברת או הגבר שמקבל את החלק שלו פטור ממס, אין לו הכנסות אחרות והוא פטור, הוא ישלם את המס של בעל החיסכון בגלל שהוא מחויב בכך.
<אסי מסינג: המודל הכולל כאן, לכל דבר ועניין, למעט עניינים מסוימים שנקבע במפורש, הוא להמשיך עם קצבה המגיעה לגמלאי והוא בעל הזכות.
חיים כץ: השאירים לא בעל הזכות?
<אסי מסינג: השאירים הם בעלי זכות בשל עצמם.
<אסי מסינג: זה החידוש המעניין.
<אסי מסינג: כמובן שכאשר שאר מקבל את הקצבה, הכול נעשה לפי המיסוי שלו ועל זה אין שאלה וגם לא הייתה מחלוקת.
<אסי מסינג: לכן כל שינוי בעניין הזה הוא למעשה משנה מהמודל עצמו שאומר שלכל אחד יש זכות נפרדת.
<אסי מסינג: לגבי עניין המיסוי עצמו, צור, ברשותך, יוכל להרחיב.
מרב מיכאלי: כמו שאמר אדוני היושב ראש, בצדק, אין סבירות שמי שלא צריך לשלם מס כן ישלם מס.
מרב מיכאלי: המצב היום הוא שכל אחד מבני/בנות הזוג ישלם מס מלא.
מרב מיכאלי: העיוות הוא כפול ומכופל.
מרב מיכאלי: אני סומכת על יושב ראש הוועדה שיתקן את העיוות הזה.
חיים כץ: האוצר מבקש ואנחנו מקשיבים לו.
זהבה גלאון: כשנאמר כאן שבפסיקות נדחתה הבקשה הזאת להפרדה, זה היה לפני הרציונל לחקיקת החוק.
זהבה גלאון: זאת אומרת, לא היה חוק כזה.
חיים כץ: את אומרת שבתי המשפט עושים את המשפט לפי החקיקה ועכשיו תהיה להם חקיקה, אז כל מה שהם קבעו לפני, זה כבר לא.
זהבה גלאון: זה משתנה.
חיים כץ: כשלא הייתה חקיקה, השופטים קבעו את מה שקבעו.
חיים כץ: בית המשפט הרי לא עושה צדק אלא הוא עושה משפט ואת המשפט הוא קובע לפי החקיקה.
זהבה גלאון: כשהקונספציה משתנה - והחוק הזה בעצם משנה את הקונספציה - זה צריך לחול.
זהבה גלאון: אנחנו אומרים העמית, אבל אנחנו יודעים שבסוף הרי זה חל על האישה.
זהבה גלאון: הרי המסה הקריטית היא של נשים.