GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<פלורה קוך-דבידוביץ: משיחות שקיימנו אנחנו יודעים שיכולת הקרן, נכון להיום, נפגמה, ויכולת אספקת השירותים שלה - - -
חיים כץ: את מדברת מהר מדי, אני בטוח ששם לא שומעים מה שאת אומרת.
חיים כץ: עשית עבודה.
חיים כץ: בואי תעשי את זה בצורה שקטה, מסודרת, ברורה, שאנשים גם יבינו.
<פלורה קוך-דבידוביץ: אתה רוצה שאחזור מהתחלה?
חיים כץ: תחזרי מהתחלה.
<פלורה קוך-דבידוביץ: אוקיי, בתמצית, סליחה.
<פלורה קוך-דבידוביץ: תקציבה של הקרן הוא 80 מיליון שקלים, נכון להיום.
<פלורה קוך-דבידוביץ: מעל 90% מתקציבה, מקורו בתקציב המדינה.
<פלורה קוך-דבידוביץ: מעמדה הוא הקדש ציבורי.
<פלורה קוך-דבידוביץ: כפועל יוצא ממעמדה, המדינה מחויבת לכסות כל גירעון שהקרן נמצאת בו.
<פלורה קוך-דבידוביץ: נכון להיום, מדובר בגירעון של כ-20 מיליון שקלים.
<פלורה קוך-דבידוביץ: הקרן נמצאת בתוכנית הבראה, במסגרתה ניתנו לה כספים של כ-20 מיליון שקלים עד עכשיו.
<פלורה קוך-דבידוביץ: כ-15 מיליון שקלים מתוכם מוגדרים כהלוואה.
<פלורה קוך-דבידוביץ: לא ברור עד כמה הקרן מסוגלת לעמוד בהלוואה זאת לנוכח מצבה הכספי, וכפי שנמסר מהקרן, יכולתה לספק שירותים כיום נפגמה בצורה משמעותית.
<פלורה קוך-דבידוביץ: תודה.
אילן גילאון: כמה אנשים מועסקים וכמה אנשים מקבלים שירות?
<פלורה קוך-דבידוביץ: על-פי נתוני משרד הרווחה, בין 7,500 ל-10,000 אנשים מקבלים שירות.
שולי מועלם-רפאלי: וכמה מועסקים?
<פלורה קוך-דבידוביץ: לא קיבלנו נתונים מפורטים.
<יוסי סילמן: 550.
חיים כץ: אתה פעם ראשונה פה בוועדה.
חיים כץ: פה העסק מתנהל מסודר.
חיים כץ: גם אתה כמנכ"ל לא מתפרץ, אתה מדבר רק כשאתה מקבל רשות דיבור – כמנכ"ל.
חיים כץ: תיכף תציג את הקרן, נשמע אנשים, תגיב, תוכל להגיב, אבל הכול יהיה מסודר.
<פלורה קוך-דבידוביץ: כמו שאמר המנכ"ל, 550 אנשים מועסקים על-ידי הקרן.
חיים כץ: שמענו את הנתונים הכלכליים.
חיים כץ: תציג לנו איך אתה רואה את הקרן.
חיים כץ: אחר כך אנחנו נפנה אל האנשים, נראה איך הם רואים את הקרן.
<יוסי סילמן: יוסי סילמן, מנכ"ל משרד הרווחה.
<יוסי סילמן: הסוגיה הראשונה שהשר מאיר כהן נדרש אליה עם כניסתו לתפקיד זה מצבה של הקרן.
<יוסי סילמן: מצב הקרן, כמו שהונח לפתחו, הוא מצב גירעוני, כשעיקר הבעיות שם היו המון תלונות של משתקמים שלא מקבלים את שכר הגב"ע.
חיים כץ: אתה יכול להגדיר מהי הקרן הזאת, לפני שאנחנו נוגעים בכסף?
<יוסי סילמן: הקרן הוקמה למעשה מתוקף חוק, כשהמטרה העיקרית היא לבצע אבחון ושיקום מקצועי לאנשים עם צרכים מיוחדים שלא יכולים להשתלב בשוק העבודה.
<יוסי סילמן: אני מזכיר את זה כי הייעוד האמיתי של הקרן היה אבחון ושיקום מקצועי.
<יוסי סילמן: עם הזמן, הצטרפה לקרן גיבנת – גיבנת של מפעלים מוגנים.
<יוסי סילמן: הדבר הזה נעשה לאור ההחלטה של השרה בזמנו, אורה נמיר, והקימו שם מפעלים מוגנים לקרן – שוב, כשהייעוד האמיתי היה - - -
חיים כץ: אבחון ושיקום.
<יוסי סילמן: אבחון ושיקום מקצועי, בדיוק.
<יוסי סילמן: יש את "המשקם", שמפעילה מפעלים מוגנים ויש לנו מפעלים מוגנים בכל אזור.
<יוסי סילמן: בסיכומו של דבר, יש שטר ההקדש, שלמעשה נותן רשת ביטחון לקרן, שכל גירעון בעייתי יכוסה על-ידי המדינה.
<יוסי סילמן: הקרן – אני לא זוכר בדיוק – אבל החליפה מנכ"לים כל יומיים.
חיים כץ: מי ממנה את המנכ"לים?
<יוסי סילמן: יש שם חבר נאמנים, בדרך כלל זה חמישה אנשי ציבור וחמישה ממשרדי הממשלה.
חיים כץ: אז המדינה.
<יוסי סילמן: מדינה, בדיוק.
<יוסי סילמן: חבר הנאמנים בדרך כלל ממנה את המנכ"ל.
חיים כץ: לפי מה שאומר לו שר הרווחה?
<יוסי סילמן: יש ועדת איתור, לא לא.
חיים כץ: זאת אומרת, שר הרווחה אומר לו מה לעשות.
<יוסי סילמן: דרך אגב, המנכ"ל הוא בדרך כלל של שר הרווחה, כולל יושב-ראש חבר הנאמנים, שזה מינוי של השר.
חיים כץ: בסדר, אבל שר הרווחה ממנה את המנכ"ל.
<יוסי סילמן: חד-משמעית.
<יוסי סילמן: יש פה שליטה בנושא הניהול.
<יוסי סילמן: אנחנו נכנסנו כבר לתוכנית היות והבנו שהקרן קרובה להתמוטטות.
חיים כץ: כלכלית.
<יוסי סילמן: כלכלית.
<יוסי סילמן: משתקמים לא מקבלים את השכר שלהם, שכר הגב"ע, שזה בערך 680 שקלים, פלוס מה שאנחנו מוסיפים, 220, זה סדר גודל של 900 שקלים, ובדרך כלל כספים, במקום לעבור למשתקמים, לאנשים עם הצרכים המיוחדים, עברו לספקים, עברו ליועצים, ונכנסנו באמת למערבולת שאנחנו צריכים להגן על העובדים במפעלים עצמם בהמון סכסוכי עבודה בין העובדים לבין הנהלת הקרן, כשגם העובדים עצמם, שכרם הולן על ימין ועל שמאל.
<יוסי סילמן: ואז החלטנו שאנחנו נכנסים לתוכנית הבראה, שהיו לה כמה עקרונות.
אילן גילאון: מה המציאות היום בתחום הזה, כי אנחנו נדרשנו בזמנו לעניין של הלנת השכר, אתם פיטרתם גם אנשים, נכון?
<יוסי סילמן: אני אתן את כל התמונה.
<יוסי סילמן: אנחנו נכנסנו למעשה לתוכנית הבראה.
<יוסי סילמן: הגירעון המצטבר של הקרן היה בין 1.2 מיליון ל-1.5 מיליון לחודש בתפעול השוטף.
<יוסי סילמן: ואז הגענו להסתדרות להסכם, שאנחנו צריכים לפטר 100 מעובדי הקרן בשני שלבים – 50 ועוד 50 – ולמעשה, עם עוד רפורמה שאנחנו רוצים לעשות בתוך הקרן אנחנו נוכל להגיע ליציבות תזרימית.
חיים כץ: מה יקרה ביציבות התזרימית עם האנשים שלמענם הוקמה הקרן?
חיים כץ: כמה שם ייפגעו?
<יוסי סילמן: אני אתן רגע את כל התמונה, ומה השתנה מאז.
<יוסי סילמן: הנושא השני שהיה זה הניסיון להתנתק משטר ההקדש.
<יוסי סילמן: אנחנו הבנו שאחת מהבעיות זה לקיחת אחריות.
<יוסי סילמן: אין גוף שיכול להתנהל כאשר יש לו רשת ביטחון פתוחה.
<יוסי סילמן: זה גורם לחוסר יעילות, ועוד ועוד, ואז ביקשנו לבצע את ההתנתקות, בכמה תוכניות אפשריות – או תוך שנתיים אנחנו ניתן להם את כל הגיבוי הכספי, נמחק להם חובות, נייעל את המפעלים, ורק אחרי שנתיים שנראה שמצבה של הקרן נכנס לתלם, תהיה ההתנתקות משטר ההקדש; או אופציה נוספת שדנו בעניין - - -
אילן גילאון: חשבתם גם בהלאמה, לא רק בהתנתקות?
אילן גילאון: למה בכלל יש דבר כזה?
<יוסי סילמן: לא, התנתקות הכוונה להעביר את זה לגוף - - -
שולי מועלם-רפאלי: לאחריות המשרד באופן מלא.
חיים כץ: לאחריות פרטית או משהו אחר.
<יוסי סילמן: לא לא.
<יוסי סילמן: לתועלת הציבור.
חיים כץ: תראה מה הוא אומר.
חיים כץ: מדינת ישראל החליטה שהיא צריכה להקים את ההקדש הזה למען שהמדינה תיתן חסות לאנשים עם צרכים מיוחדים.
חיים כץ: בא שר הרווחה עכשיו ואומר – אני מתנתק מהם.
<יוסי סילמן: לא. לא.
חיים כץ: זה מה שאמרת.
<יוסי סילמן: לא, חס וחלילה.
חיים כץ: לפטר אנשים.
<יוסי סילמן: חיים, אל תפרש אותי לא נכון, אני מבקש.
חיים כץ: זה מה שאני הבנתי.
<יוסי סילמן: אז לא הבנת נכון.
אילן גילאון: זה משתמע.
חיים כץ: אילן, בגללך לא הבנתי נכון, אז תן לי להתרכז בהסבר.
<יוסי סילמן: אילן, תן בבקשה לחיים להתרכז.
<יוסי סילמן: הדאגה העיקרית שלנו הייתה לטובת האנשים עם המוגבלויות.
<יוסי סילמן: אנחנו לא יכולים להסכים במשרד למצב שהגב"ע לא משולם בזמן, שיש שם בעיות.
חיים כץ: מה זה גב"ע?
<יוסי סילמן: גמול בעד עבודה.
חיים כץ: שכר.
<יוסי סילמן: השכר, בדיוק.
חיים כץ: מילה שיותר מכירים אותה.
<אברהם יוסף סלומה: שכר עבדות.
<בלהה ברג: 250 שקלים לחודש?
<קריאה: זה 900.
<יוסי סילמן: אל"ף, אני לא רוצה להראות פה את כל התכתובות אבל אנחנו פעלנו בנחרצות מול הקרן כאשר הייתה הלנת שכר, וזה מה שהטריד אותנו.
<יוסי סילמן: אנחנו לא רצינו להפריט, אנחנו רצינו להקים גוף לתועלת הציבור, עם אחריות מלאה של המשרד.
<יוסי סילמן: אני חוזר, באף שלב לא ראינו את המשרד מתנתק מהקרן.
חיים כץ: מה כוללת האחריות של המשרד?
חיים כץ: מינוי המנהל בלי כסף?
<יוסי סילמן: התוכנית שרצינו היא כדלקמן.
<יוסי סילמן: אל"ף, לעשות רפורמה מבנית ולראות מה מצב המפעלים המוגנים, האם ניתן בעצם לשפר אותם ולייעל אותם; לבצע באמת ניהול חדש – אני שמח, דרך אגב, שעכשיו מינינו כבר ממלא-מקום חדש ואנחנו עכשיו בשלב של איתור מנכ"ל.
<וילמה מאור: המנכ"ל התפטר לפני שבוע.
<יוסי סילמן: המנכ"ל התפטר ביום חמישי האחרון וכבר מינינו ממלא-מקום – בחור רציני, אנחנו עכשיו פועלים לוועדת איתור.
חיים כץ: למה, המנכ"ל לא היה רציני?
חיים כץ: מיניתם בן אדם לא רציני?
<יוסי סילמן: אני חושב שהמנכ"ל, דוד, הוא בחור מאוד רציני.
אילן גילאון: המנכ"ל היה רציני, הבחור היה לא רציני.
חיים כץ: למה אתה מציין?
חיים כץ: כל המנכ"לים שאתם ממנים הם רציניים.
<יוסי סילמן: הוא בחור מאוד רציני, לצערי הוא לא התמודד עם האתגרים של הקרן, אין מה לעשות.
אילן גילאון: האמת, שהקרן חולה הרבה זמן.
<יוסי סילמן: הקרן חולה שנים.
שולי מועלם-רפאלי: וכל זה בעצם, יוסי, בשביל להעביר את זה ממקום של הקדש למקום של חברה לתועלת הציבור?
שולי מועלם-רפאלי: זה במסגרת התיקון הזה?
<יוסי סילמן: זה ה"טייטל", אבל הרעיון - - -
חיים כץ: כל זה מהצורך לא לכסות גירעונות.
<יוסי סילמן: לא לא לא.
חיים כץ: בהקדש, הכול חל על המשרד; בחברה לתועלת הציבור, הם מסירים את האחריות אבל הם נשארים עם המינוי של המנהלים.
חיים כץ: הם ימנו, אבל הם לא אחראים.
<יוסי סילמן: אתה עוד פעם לא הבנת נכון.
חיים כץ: אז תסביר לי.
<יוסי סילמן: אוקיי.
שולי מועלם-רפאלי: תנו לו לדבר.
אילן גילאון: השאלה, יוסי, למה המוטציה הזאת.
אילן גילאון: למה צריך את זה?
אילן גילאון: למה לא תיקחו את העובדים, תכניסו אותם למשרד הרווחה?
אילן גילאון: למה אתם צריכים את זה, את המכשיר הזה?
<שמחה בניטה: צריך לעבוד במשקם, חיים, אתה לא מבין?
<יוסי סילמן: לאן אנחנו הולכים כרגע?
<יוסי סילמן: בהתחלה היו לנו באמת היבטים האם לקבל את חסות בית-המשפט או לא.
<יוסי סילמן: ירדנו מהעניין והשר קיבל פה החלטה ברורה שאנחנו מתחילים להתכנס לתוכנית הבראה, שכל ענייננו כרגע זה האנשים עם הצרכים המיוחדים.
<יוסי סילמן: מה שמעניין יותר זה לא מה היה אלא מה יהיה, זה מה שמעניין.
<יוסי סילמן: כרגע אנחנו נמנה מנכ"ל, אנחנו נחדש את הנאמנים, לצערי נשארו שם רק ארבעה כי כולם נמלטו מהספינה הטובעת.
<יוסי סילמן: זה עניין של שנתיים-שלוש.
חיים כץ: אבל למה נמלטו?
<יוסי סילמן: כי מצבה של הקרן לא נוהל בצורה טובה, ואנשים עזבו, לא רצו להיות נאמנים ולקחת אחריות, אבל אנחנו מתקנים את זה.
<אברהם יוסף סלומה: ברחו מאחריות.
<יוסי סילמן: ברחו, בדיוק.
<יוסי סילמן: הספינה טבעה, וכולם ברחו, אמרו, אנחנו לא נותנים את ידינו לניהול של מה שקורה פה.
<יוסי סילמן: אני לא רוצה להיכנס פה לקטנות, אבל היו שם באמת דברים שערורייתיים בנושא הניהול.
<דליה אהוד: צריך להעמיד את האנשים האלה לדין.
<יוסי סילמן: דברים באמת הזויים, חיים.
<יוסי סילמן: במקום לטפל באנשים עם המוגבלויות, רצו שם כספים ליועצים.
<יוסי סילמן: זה מה שהפריע לנו.
<יוסי סילמן: ההתנהלות שם, לצערי, אנחנו מדברים פה כבר שנים על גבי שנים, אף אחד באמת לא בא, דפק על השולחן ואמר – רבותי, התבלבלתם - במקום לטפל באנשים המוגבלים.
<יוסי סילמן: אני למשל אומר לך - במשקם אנחנו מגיעים למצב שהאנשים עם המוגבלויות מקבלים 73% משכר מינימום.
<יוסי סילמן: למה שזה לא יהיה פה?
<יוסי סילמן: למה צריך לקבל פה משכורת מבזה של גב"ע?
<יוסי סילמן: אבל רבותי, אנחנו רוצים להוביל את זה.
<פנחס אסולין: אתה צודק במאה אחוז.
<יוסי סילמן: אנחנו רוצים להוביל את זה.
<יוסי סילמן: אני חושב שלתת להם משכורת גב"ע זה מבזה.
<יוסי סילמן: מה זה ה-450, ה-680 האלה?
<יוסי סילמן: אנחנו רוצים לעבור למפעלים רציניים, שנוכל לשלב אותם בתעסוקה אמיתית, לתת להם משכורות.
חיים כץ: למה אתה לא יודע לעשות את זה תחת ההקדש?
חיים כץ: למה, אתה מפחד להיות אחראי?
חיים כץ: אז למה אתה צריך?
<יוסי סילמן: אני אסביר לך.
חיים כץ: אתה הולך לתוכנית הבראה, וזה בסדר.
<יוסי סילמן: אני אגיד מה הכיוון שלה.
חיים כץ: תישאר תחת ההקדש, כשאתה אחראי לכול, ואז תיתן.
חיים כץ: אתה רוצה להוריד את האחריות ולהעלות את המשכורת.
חיים כץ: האקסטרה לארג' אצל השכנים.
חיים כץ: בוא תהיה אחראי - -
<יוסי סילמן: הבנתי.
חיים כץ: - - תישאר בהקדש.
<יוסי סילמן: השאלה שלך זה על שטר ההקדש?
חיים כץ: בשלב הראשוני.
<יוסי סילמן: לצערי, היום, תזכרו את הייעוד האמיתי של אבחון ושיקום מקצועי.
<יוסי סילמן: זה גם לא מתבצע.
<יוסי סילמן: בגלל הגיבנת של המפעלים המוגנים אנחנו לא מצליחים לעשות שם – עושים בצורה לא רעה – אבל צריך לשפר את העניין הזה.
<יוסי סילמן: מה שאנחנו רוצים בהמשך – אל"ף, משרד הרווחה לא מתנער, תמיד תהיה הקרן תחת חסותו.
חיים כץ: אני פה בתפקידי כבר חמש שנים, לא קונה את המשפטים האלה.
חיים כץ: אם אתה תחת הקדש, הכול חל עליך, לא רוצה אחריות אחרת.
חיים כץ: הניהול שלכם לא היה ניהול, הפיקוח על המנהלים לא היה פיקוח על המנהלים, הדירקטורים ברחו.
חיים כץ: זה לא אתה, אתה חדש.
חיים כץ: העסק לא עבד.
חיים כץ: היום אתם באים וחושבים שאתם תופסים פראיירים.
חיים כץ: אתם חושבים שאתם תופסים פראיירים, ואתה בא ואומר, קודם אנחנו רוצים להעלות להם את השכר - -
<יוסי סילמן: חיים, חיים.
חיים כץ: - - אבל לא אצלנו.
חיים כץ: ושאנחנו לא נהיה אחראים.
חיים כץ: אנחנו נמנה את המנכ"ל - -
<יוסי סילמן: חיים, דקה.
חיים כץ: - - ולא נשלם את ההפסדים.
חיים כץ: אז אנחנו רוצים שתישאר עם ההקדש, תבריא את הגוף - -
חיים כץ: - - תבריא את הגוף.
חיים כץ: (מחיאות כפיים)
<יוסי סילמן: חיים, אני רוצה להגיד כמה דברים.
<יוסי סילמן: אל"ף, זה נפל במשמרת של מאיר ושלי, אנחנו צריכים לטפל בזה.
חיים כץ: אז יש לכם זכות גדולה.
אילן גילאון: איזה באסה.
<יוסי סילמן: לא, בכלל לא.
שולי מועלם-רפאלי: לא, הוא אמר את זה ממקום חיובי, חברים.
<יוסי סילמן: ממקום חיובי.
חיים כץ: יש לכם זכות גדולה לתקן את זה.
<יוסי סילמן: אני אומר, זה מקום חיובי כי תלך 20 שנה אחורה, תראה מה קרה בקרן, אבל לנושא שטר ההקדש יש פה התנגדות נחרצת של האוצר.
<יוסי סילמן: אני מודה בעניין הזה.
חיים כץ: בסדר, אפשר לשבת אתם.
<יוסי סילמן: נכון, אנחנו יושבים אתם יום-יום.
<יוסי סילמן: האוצר לא מוכן בלי צעדי התייעלות ולקיחת אחריות.
<יוסי סילמן: בלי צעדי התייעלות ולקיחת אחריות של חבר הנאמנים, האוצר - - -
חיים כץ: אין חבר נאמנים.
<יוסי סילמן: יש.
חיים כץ: יש ארבעה, אמרת.
<יוסי סילמן: לא, אבל אנחנו ממנים עכשיו.
<יוסי סילמן: עשרה.
חיים כץ: אז אתם תמנו חבר נאמנים, עם תוכנית הבראה, תחת הקדש.
חיים כץ: תעלו את השכר שלהם כמו שאתה רוצה, תפקחו, תנהלו את העסק.
<יוסי סילמן: אני אשאל אותך שאלה.
<יוסי סילמן: שטר ההקדש, אנחנו מוכנים - - -
חיים כץ: שטר ההקדש זה אחריות, שווה אחריות.
<יוסי סילמן: אנחנו מוכנים להגיע לתוכנית הבראה עד שהמצב של הקרן יתאזן ואפילו יאפשר לנו לבצע, יתרומם, ואז אני חושב כן צריך להתנתק משטר ההקדש כי שוב, ברגע שהכנסת את הקרן לפסים נכונים, כולל התייצבות, אני חושב ששטר ההקדש פאסה.
חיים כץ: יוסי, תקשיב.
חיים כץ: זה ילד שלנו.
<יוסי סילמן: בטח.
חיים כץ: ילד שלנו.
חיים כץ: לא רוצים לזרוק אותו מהבית.
חיים כץ: אולי זה נוח לזרוק אותו מהבית.
<יוסי סילמן: לא רוצים לזרוק אותו.
חיים כץ: אולי הוא יקר לנו, אולי הוא קצת חריג.
חיים כץ: קמנו בשביל לתת לו שיקום והכוונה.
חיים כץ: קמנו בשביל זה.
חיים כץ: הקמנו גוף, אנשים נהנו, הרוויחו כסף, היום אנחנו רוצים לזרוק אותו מהבית.
חיים כץ: אנחנו רוצים להישאר באותה משפחה, כשמשרד הרווחה הוא הגב הכלכלי והמגבה של העסק הזה.
חיים כץ: לא רק המגבה.
חיים כץ: משרד הרווחה והעומד בראשו, מזה שנים – לא מעכשיו, אני לא מפיל את זה על מאיר – התנהל כנראה לא נכון.
חיים כץ: כנראה.
חיים כץ: היום נפלה בחלקכם זכות לתקן את זה.
חיים כץ: לא לזרוק את זה.
חיים כץ: אתם באים לזרוק.
<יוסי סילמן: זה לא נכון.
חיים כץ: ברגע שאתם מורידים את ההקדש ומורידים את האחריות הכלכלית, אתם זורקים.
חיים כץ: אתה יכול לצעוק עד מחרתיים שאתה תיתן תמיכה – תלמיד מצוין, שילמד אצל השכנים.
<יוסי סילמן: אבל ההיסטוריה לא מצדיקה את מה שאתה אומר, כי תראה מה קרה לקרן הזאת - -
חיים כץ: אז תבואו לכנסת, תעשו תוכנית.
<יוסי סילמן: - - שאין אחריות אישית, וכל אחד שם מעביר כספים ימינה, שמאלה.
חיים כץ: מי מינה את המנהלים?
<יוסי סילמן: זה הכול בסדר.
<יוסי סילמן: מנהלים שם מתחלפים, אבל רבותי, במבחן המחשבה - - -
שולי מועלם-רפאלי: אבל יוסי, אפשר לעשות את התהליך של השיקום בתוך מסגרת ההקדש, ואם נצליח לעלות על פסים טובים, אז נדבר על זה שוב.
<יוסי סילמן: זה מה שהצענו.
חיים כץ: יוסי, אם העסק יעבוד חמש שנים – חמש שנים - - -
<יוסי סילמן: זה צריך לדבר עם האוצר.
חיים כץ: לא יודע אוצר, אבל יש שר.
חיים כץ: שיאיים בהתפטרות אם לא נותנים לו.
חיים כץ: בשביל זה הוא קם.
חיים כץ: שר הרווחה, זה היעד שלו.
חיים כץ: רכב הוא יקבל גם כחבר כנסת, הוא לא בא בשביל הרכב.
<יוסי סילמן: עזוב, חיים.
חיים כץ: הוא שר רווחה, וזה היעד שלו – לתת מענה לאוכלוסיות חלשות, והוא צריך לעשות את זה, בשביל זה הוא בא לפה, לא בשביל שום דבר אחר.
<יוסי סילמן: אבל כל הגישה שלנו לקרן זה לשפר את מתן המענה שלנו לאנשים עם צרכים מיוחדים.
<יוסי סילמן: אבל אני מציג גם את עמדת השר.
חיים כץ: למה הוא לא בא, דרך אגב?
<יוסי סילמן: כי - - -
חיים כץ: עסוק.
<יוסי סילמן: עסוק, נכון.
חיים כץ: אין לו זמן בשביל - - -
חיים כץ: בסדר, יש לו זמן, רק הוא לא בא, הוא עסוק.
<יוסי סילמן: לא, ההערות האלה הן לא לעניין.
חיים כץ: זה שהוא לא בא זה לא לעניין.
<יוסי סילמן: חיים, סלח לי, ההערות האלה לא לעניין.
<יוסי סילמן: לא, לא לעניין.
<יוסי סילמן: מה, אנחנו עכשיו משמיצים פה את השר?
<יוסי סילמן: השר לקח את המושכות.
<יוסי סילמן: אנחנו רצים קדימה.
<יוסי סילמן: אנחנו נייצב את הקרן, אנחנו רוצים לשפר את מעמדם.
חיים כץ: הגדרתם יעדים של זמנים?
<יוסי סילמן: אנחנו כרגע יושבים אתם.
חיים כץ: עם מי זה אתם?
<יוסי סילמן: עם ההנהלה החדשה של הקרן.
<יוסי סילמן: אני גם מייצג את עמדת השר.
<יוסי סילמן: השר חושב שצריך לבטל את שטר ההקדש בשלב מסוים.
<יוסי סילמן: זה, דרך אגב, ייחודי רק למדינת ישראל, אין באף מדינה בעולם מצב כזה.
חיים כץ: באף מדינה אין שירות חובה.
<יוסי סילמן: אל"ף, זה לא נכון.
חיים כץ: שירות חובה?
חיים כץ: שלוש שנים?
<יוסי סילמן: שלוש שנים.
חיים כץ: שלוש שנים, מה לעשות.
חיים כץ: אנחנו העם היהודי, עם סגולה.
<יוסי סילמן: אבל אני טוען שאף פעם לא נתנתק מהקרן.
<יוסי סילמן: בסוף, האנשים עם הצרכים המיוחדים רק ייהנו מזה.
<יוסי סילמן: אני חושב שתם עידן שטר ההקדש, ואפשר להיכנס עוד פעם לדיונים.
חיים כץ: אנחנו חושבים שאתה טועה.
<יוסי סילמן: יכול להיות.
<יוסי סילמן: דרך אגב, זה ויכוח לגיטימי.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לשאול.
חיים כץ: תיכף נעביר פה רשות דיבור.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להחזיר אותנו לשאלה גם העקרונית שעליה אנחנו מתדיינים בדקות האחרונות, באמת של התהליך הזה, האם אנחנו יכולים לא לצאת מנקודת מוצא שבה התהליך הוא ברור ובסופו אנחנו נתנתק מההקדש, אלא נבחן את זה בנקודת זמן.
שולי מועלם-רפאלי: חמש שנים, אתה חשבת שזה הרבה, אבל האם אנחנו יכולים לחזור לפה בעוד שלוש שנים ולראות את התהליך, ואז להחליט?
שולי מועלם-רפאלי: לא מראש לקבל את ההחלטה שהכיוון שלנו הוא ברור.
חיים כץ: את מתווכחת אתו עכשיו מי ישב ליד הנהג באוטו שנגריל במגן-דוד-אדום, כשלא קנינו כרטיס ואין תאריך להגרלה?
חיים כץ: אנחנו עוד לא שם.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני רוצה לחזור לשאלה העקרונית.
חיים כץ: אנחנו ממש עוד לא שם.
שולי מועלם-רפאלי: כי אנחנו ככה נתקענו, או שלא נתקענו, בדברים המבניים, תחת איזה כותרת זה יהיה.
שולי מועלם-רפאלי: מה קרה בכל השנים האלה ומה בעצם התוכנית האמיתית בנושא שלשמו הוקמה הקרן, בנושא של אבחון ושיקום מקצועי ואנשים עם צרכים מיוחדים?
חיים כץ: בואי נשמע קצת מאנשים שמתפעלים.
<יוסי סילמן: אני אענה אחר כך.
חיים כץ: הם היו אצלי, שמעתי.
חיים כץ: יש פה מישהו שרוצה לדבר?
<אבראהים ח'ורי: שמי אבראהים ח'ורי, אני מנהל מרכז שיקום אזורי נצרת.
<אבראהים ח'ורי: אני חושב שכבוד המנכ"ל טעה בפתיחת הדברים שלו.
<אבראהים ח'ורי: הקרן למפעלי שיקום הוקמה בשנת 64' לנהל ארבע מתפרות בנתניה, יעני אנחנו, המנדט שלנו התחיל מוגנים ולא מרכזי אבחון ושיקום והכשרה.
<אבראהים ח'ורי: אחר כך, עם הזמן, אגף השיקום ראה שיש צורך לפתח את השירות, אז התווספו.
<אבראהים ח'ורי: אני למשל התחלתי לעבוד בשנת 78' בנצרת כמנהל מפעל שיקום.
<אבראהים ח'ורי: אחרי כמה שנים העבירו אותנו למרכז שיקום ואז התחלנו לאבחן הכשרה, אחר כך הקמנו בית-ספר לנערים חירשים.
חיים כץ: הקרן הוקמה כהקדש מהתחלה?
<אבראהים ח'ורי: הוקמה כהקדש בשנת 64'.
חיים כץ: לנהל ארבע מתפרות בנתניה.
<אבראהים ח'ורי: לנהל ארבע מתפרות בנתניה.
<אבראהים ח'ורי: ולא שינו את השטר מאז.
<אבראהים ח'ורי: אנחנו היום עוסקים בהכשרות ובאבחונים, וזה לא מותאם, לא השתנה כלום.
<אבראהים ח'ורי: והיה לי ויכוח מאוד גדול עם חזקי שביקשו מאתנו, מהמנהלים, שנקבל על שמנו את החזר הקופה הקטנה, אמרתי – אני לא מוכן לחתום על הצ'ק הזה.
<אבראהים ח'ורי: למה?
<אבראהים ח'ורי: כי לא יכלו לתת לנו אישור שנפתח חשבון בנק בסניפים, למרכזים, ואז תהיה לי זכות חתימה.
<אבראהים ח'ורי: החשבון היה על שמנו, פרטי, הייתי מקבל.
<אבראהים ח'ורי: אם היו מס הכנסה באים ומבקשים ממני דוח הצהרת הון, הייתי חייב לכלול את ההכנסות שקיבלתי מהקרן.
<אבראהים ח'ורי: בארבע-חמש השנים האחרונות היה כל הזמן עם שלומי והקודמים לשלומי - - -
חיים כץ: מי זה שלומי?
<אבראהים ח'ורי: ד"ר שלומי אלישר, מנהל אגף השיקום, היה שיתוף פעולה יוצא מן הכלל.
<אבראהים ח'ורי: היינו נפגשים בסופי שנה ונערכים, וכל שלושה-ארבעה חודשים ברבעונים היו נפגשים מנהלי מרכזים עם המפקחים, קובעים צרכים ומבקרים אחד את השני, מתנהלים בצורה יוצאת מן הכלל.
<אבראהים ח'ורי: עד לפני ארבע-חמש שנים, נכנס חתול שחור.
חיים כץ: מתי התחילו הגירעונות?
<אבראהים ח'ורי: הגירעונות התחילו מזמן.
חיים כץ: אז מה האידיליה?
שולי מועלם-רפאלי: מה היה כל כך אידילי?
חיים כץ: מה היה כל כך אידיליה אם היו גירעונות?
<אבראהים ח'ורי: אני אגיד לך.
<אבראהים ח'ורי: היו מכסים את הגירעונות.
<אבראהים ח'ורי: אני למשל כל שנה - - -
חיים כץ: אבל זה לא ניהול.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא ניהול.
חיים כץ: זה לא ניהול.
<אבראהים ח'ורי: אני כל שנה הייתי מחזיר לקרן עודף הכנסה על הוצאה 1.5 מיליון עד שני מיליון.
<אבראהים ח'ורי: שלומי יודע מזה.
<אבראהים ח'ורי: היו כמה מרכזי שיקום שלא היו יעילים, ואף אחד מהמנכ"לים לא העז לדבר אתם ולא לקצץ קצת מהצוות שם, היו ניפוחים, אבל מי מינה את המנהלים?
<אבראהים ח'ורי: את המנהלים מינו הדירקטוריונים, הנאמנים.
<אבראהים ח'ורי: מי מינה את הנאמנים, שלא יודעים לנהל?
<אבראהים ח'ורי: השרים למיניהם.
<אבראהים ח'ורי: מה אנחנו אשמים בשדה, כשהשר מינה אנשים שלו, באו ולא ידעו לנהל, לא ידעו לפקח, לא ידעו לעשות כלום, ואנחנו קורסים וקורסים.
<אבראהים ח'ורי: והיום, למשל, אם אני מסתכל על סטטיסטיקה של הרווחה, בשנת 2009 אני טיפלתי, במשרד הרווחה היו לי - - -
חיים כץ: בנצרת.
<אבראהים ח'ורי: בנצרת.
<אבראהים ח'ורי: מרכז שיקום נצרת נתן שירותי שיקום כל שנה ל-1,400 איש בערך.
<אבראהים ח'ורי: גם האגף, גם המשרד, גם הפיקוח, כולם באו ואמרו לי – איך אתה מאוזן פלוס, וחלק מהאחרים, לא כל האחרים כמובן, הם במינוס?
<אבראהים ח'ורי: אחרי זה התחלנו לרדת.
<אבראהים ח'ורי: ביוני 2011 הייתה תפנית מאגף השיקום, התחילו לסגור לנו את הברז והעתיקו את כללי הביטוח הלאומי של השיקום לנכים לאגף השיקום, יעני אין יותר אוכלוסיות פסיכו-סוציאליות.
<אבראהים ח'ורי: אין.
<אבראהים ח'ורי: הרגו אותם, לא צריך.
<אבראהים ח'ורי: מי שיש לו מעל 20% נכות ולא ניצל את ההזדמנות, ביטוח לאומי מממן את זה, הוא לא עושה שריר.
<אבראהים ח'ורי: אחר כך, בשנת 2012 ירדתי מה-323 ל-205; בשנת 2013 ירדתי ל-18 איש באזור שלם.
<אבראהים ח'ורי: 58 יישובים, אני נותן להם שירות.
חיים כץ: ואתה מטפל ב-18 אנשים?
<אבראהים ח'ורי: ב-18 אנשים, פלוס - - -
חיים כץ: ולפני שלוש שנים טיפלת ב-354?
<אבראהים ח'ורי: כן.
חיים כץ: יפה, עשית עבודה טובה, שיקמת את כולם.
<אבראהים ח'ורי: כן, ולא ידעתי לשקם את עצמי.
<אבראהים ח'ורי: חבר הכנסת חיים, יש לנו עוד שותפים לפרויקטים.
<אבראהים ח'ורי: יש לנו את ביטוח לאומי, יש לנו את משרד הבריאות, יש לנו, זה לא מסתיים רק במשרד הרווחה.
<אבראהים ח'ורי: אני כמה פעמים דיברתי עם המנכ"ל שסיים, דיברתי כמה פעמים בישיבות מנהלים – חלק מהמנהלים פה – ושמעו אותי.
<אבראהים ח'ורי: אמרתי לו: אתה מקצץ עכשיו בכוח-אדם, אתה שולח אנשים הביתה.
<אבראהים ח'ורי: אם לא תדאג לאוכלוסיות אלטרנטיביות, אתה תמשיך לקצץ.
<אבראהים ח'ורי: כל חודשיים-שלושה תתכנס ואתה שולח אנשים הביתה.
<אבראהים ח'ורי: אנשים שנשלחו הביתה, נשלחו בכוח, לא נשלחו בגלל שהם רצו והם הרגישו טוב.
<אבראהים ח'ורי: הרגישו שהמשרד רוצה לשנות את שטר ההקדש, אמרו – ניקח מה שיש לנו, עדיף לנו מאשר להפסיד את הכול.
חיים כץ: כמה מטפלים היו לך לפני שלוש שנים?
<אבראהים ח'ורי: היו לי בנוכחות יומית מעל 250 איש.
חיים כץ: וכמה עובדים היו?
<אבראהים ח'ורי: משהו כמו 60 איש.
<קריאה: עובדים.
<אבראהים ח'ורי: עובדים.
חיים כץ: אחד לארבע.
<קריאה: צוות.
חיים כץ: מהצוות, אחד לארבע.
חיים כץ: כמה יש לך היום, 18?
<אבראהים ח'ורי: יש לי 18.
<אבראהים ח'ורי: היום יש לי עובדת סוציאלית אחת, שהיא רכזת שירות סוציאלי, רכזת אבחון, וזהו, אין לי יותר.
<אבראהים ח'ורי: אין צורך בעובדים סוציאליים.
<אבראהים ח'ורי: ההנהלה החדשה שהייתה בשנתיים-שלוש האחרונות בקרן, מחקו, מה שנקרא, מקצוע.
<אבראהים ח'ורי: אין, לא צריך עובדים סוציאליים, צריך רק אנשים לא מקצועיים, וזה מה שכרסם בנו כלפי השותפים וכלפי הגורמים המפנים.
<אבראהים ח'ורי: גורמים מפנים רוצים להפנות אנשים לאנשים מקצועיים.
חיים כץ: יש לנו מזל שיש לנו שר רווחה חדש, אני בטוח שהוא יקשיב.
חיים כץ: הוא יקרא את הפרוטוקול, גם המנכ"ל יספר לו, איך סוגרים בשקט את כל מפעלי השיקום האלה.
חיים כץ: או שאתם באמת עושים עבודה טובה, משקמים את כולם, ואין חדשים שצריכים - -
<קריאות: הלוואי.
חיים כץ: - - ואין חדשים שצריכים, או שסוגרים את העסק, רוצים לרדת מההקדש, לנעול את העסק.
חיים כץ: אבל הנה, עובדה, שלוש שנים – 354, עם 60 עובדים.
<יוסי סילמן: בוא נשמע למה.
חיים כץ: אני לא יודע למה.
חיים כץ: אתה אחראי – לא אתה פיזית – אתה המנהל.
חיים כץ: אתה צריך לתת דין וחשבון למה.
חיים כץ: הוא לא צריך לתת דין וחשבון למה.
חיים כץ: אתה, אתה, אתה צריך לתת דין וחשבון למה.
חיים כץ: למה היו 354, למה יש 18?
חיים כץ: למה היו 60 עובדים, למה יש עובד אחד?
<יוסי סילמן: בוא נתייחס לזה בזמן אמת.
חיים כץ: אתה בכנסת ישראל, אתה לא במשרד הרווחה.
חיים כץ: אם אתה רוצה לנהל את הישיבה, אתה צריך להירשם בפריימריז, להתמודד, להיבחר ולנהל את הישיבה.
<יוסי סילמן: מקובל.
חיים כץ: עם כל הכבוד.
אילן גילאון: אני הייתי בכל זאת רוצה למקד את הדיון הזה בשתי שאלות.
אילן גילאון: השאלה הראשונה, בכלל אתם מדברים – הקדש, הקדש, הקדש – למה?
אילן גילאון: הרי כל ההקדש הזה זה חטא אחד גדול.
אילן גילאון: כל ההקדש הזה מסתכם בדברים הכי לא קדושים שיכולים להיות, אז למה הקדש?
אילן גילאון: הקדש זה שיטה של אנשים שרוצים להבריח מעצמם את האחריות לכיוון אחר.
אילן גילאון: ואני מסכים אתך, תם עידן ההקדש.
אילן גילאון: יש עידן – תסלח לי, אני בא ממקום שחושב - - -
<יוסי סילמן: אנחנו נגד הקדש.
אילן גילאון: לא, אתה רוצה אבל אולי להפריט את זה - -
שולי מועלם-רפאלי: לא, אבל הוא לא רוצה לקחת את זה למקום שאתה רוצה לקחת את זה.
אילן גילאון: - - ואני רוצה שאתה תיקח את זה אליך.
אילן גילאון: אני רוצה ששלומי אלישר לא ימנה אנשים פה.
אילן גילאון: אני רוצה שמשרד הרווחה, הוא יטפל בכל הדבר הזה.
אילן גילאון: למה המצאתם את - - -
חיים כץ: ויהיה אחראי כלכלית.
אילן גילאון: שאתה לא תבוא פה, תגיד לי כל פעם – אלה ואלה ואלה – אתה יודע למה המשל דומה.
<יוסי סילמן: אני מסכים עכשיו.
אילן גילאון: אז אל"ף, תלאימו.
אילן גילאון: קחו לכם את ה-80 מיליון שקלים, קחו עוד 20 ממקור אחר, תפעילו את זה בעצמכם משום שאחרת אתם לא פותרים את הבעיה הזאת.
אילן גילאון: השאלה אם בכלל אתם חושבים בספקטרום על הדבר הזה.
אילן גילאון: היושב-ראש, אני דיברתי עם שר הרווחה, הוא התחייב שלא מדובר בהפרטה של השירות הזה.
אילן גילאון: אני סומך על מה שהוא אומר, אני לא סומך על המציאות שבה אנחנו חיים, מתקיימים, ולגבי מה שאני רואה.
אילן גילאון: יש לי שתי שאלות.
אילן גילאון: אחת לאוצר, האם אתם נתתם יד לנושא של תוכנית ההבראה וחזרתם בכם, ואם כן, למה?
אילן גילאון: זאת שאלה מספר אחת.
אילן גילאון: שנית, האם אתם בהחלט מתכוונים לעשות אינקובציה של הדבר הזה שנקרא ההקדש, ותעזבו אותי מהקדש, יש לי מספיק את מדינת ישראל על הראש כהקדש, שצריך למלא את כל החובות שלה.