GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: רפא"ל היתה יחידת סמך שעברו לחברה ממשלתית.
<עמית צור: נכון.
חיים כץ: אז זה אותו דבר.
חיים כץ: זה כמעט אותו דבר.
<עמית צור: אני לא יודע מה זה כמעט - -
חיים כץ: אתה רוצה להעביר אותם לרשות?
חיים כץ: מתווה רפא"ל זה תכנית קלה.
<עמית צור: אני רוצה להשאיר אותם בתור עובדי מדינה.
<עמית צור: אני רוצה - -
<אריאל יעקובי: אתה אל תעשה טובות.
<עמית צור: - - מדובר על עובדים שהיו עובדי מדינה ונשארו עובדי מדינה.
<עמית צור: מדובר על עובדים שמשנים את הכפיפות המקצועית שלהם.
<עמית צור: עד כמה שאני יודע, עובדים לא בוחרים מי ה"בוס" שלהם.
<עמית צור: ככל שהעובדים נפגעים בתנאי עבודה, הם צריכים להציג טענות.
<עמית צור: מה שידוע לי עד היום - -
חיים כץ: תשמע, מתי גמרת את האוניברסיטה?
<עמית צור: גמרתי את האוניברסיטה לפני 3 שנים.
חיים כץ: תשמע מה שאני אומר לך: מה שלומדים באוניברסיטה - -
<עמית צור: אני רוצה רק - -
חיים כץ: אני אתן לך לדבר, תהיה רגוע, אתה פעם ראשונה פה.
חיים כץ: מה שלומדים באוניברסיטה זה לא מה שאתה לומד בחיים.
חיים כץ: אתה לא יכול להזיז עובדים מסטטוס אחד לסטטוס אחר, גם אם הוא עובד מדינה.
חיים כץ: יש ועדי עובדים והם לא עובדים אצל האוצר ולא עובדים אצלך.
חיים כץ: אפילו אם גמרת בהצטיינות, אני לא יודע מה אתה יודע לנהל.
חיים כץ: תשמע מה אני אומר לך, אני לא יודע מה אתה יודע לנהל והם לא עובדים אצלך, הם עובדים עשרות שנים, ולא יבוא אחד שגמר אוניברסיטה ונדמה לו שהוא "תותח", והוא יחליף אותם מפה לפה.
חיים כץ: הם עובדים במחלקה בשביל להזיז בן אדם מהחדר הזה ולתת לו חדר יותר טוב, צריך לקבל אישור ההסתדרות גם כשנדמה לך שאתה נותן לו חדר יותר טוב.
חיים כץ: ואם אתה רוצה לשנות לו סטטוס, אתה צריך לשלם.
חיים כץ: וכשאתה מושיב עובד במפעל ואתה רק מחליף לו את השם, אתה משלם לו פיצויים.
חיים כץ: מה אתה חושב, שאתה משחק בצעצועים?
<עמית צור: אני יודע שב - -
חיים כץ: אז אתה לא יודע כלום.
<עמית צור: יכול להיות.
<עמית צור: אני יודע שב-2011 חתמו הסכם, ניתנו להם תוספות שכר בגין מיליון שקל בשנה, לקבוצת העובדים הזאת, והתוספת הזאת ניתנה תמורת העברת הסמכות שלהם, העברת הכפיפות המקצועית שלהם לרשות.
<עמית צור: ההסכם הזה נחתם ב-2011, העובדים - -
<אריאל יעקובי: מי חתם את ההסכם?
<עמית צור: - - בתנאי ההסכם.
חיים כץ: כמה נתנו לעובדי הנמלים בשביל הפרטה ולא עשו הפרטה?
חיים כץ: בא, בא, תגיד לי.
חיים כץ: אתם באוצר - -
<שלמה אלמגור: מה קיבלנו?
<שלמה אלמגור: חצי דרגה?
חיים כץ: שלמה, שניה.
חיים כץ: - - עובדי הנמלים, כמה קיבלו בשביל הפרטה?
<עמית צור: עובדי הנמלים קיבלו כסף ומדובר על סיפור אחר.
חיים כץ: כל אחד 150 אלף להסכמה להפרטה, 150 אלף שקל?
<עמית צור: אבל הדיון פה הוא לא על עובדי הנמלים.
<סוזי לוי: גם אני מסכימה.
חיים כץ: ברפא"ל תקבלי יותר.
<עמית צור: הנקודה שלי היא כזאת: הם גם קיבלו תוספות שכר וגם נשארים עובדי מדינה - -
<קריאות: איזה תוספות שכר?
<שלמה אלמגור: דבר אמת.
<שלמה אלמגור: בוועדה תדבר אמת.
<שלמה אלמגור: אתה לא אומר אמת.
<עמית צור: - - -
חיים כץ: דבר אלי, עזוב.
חיים כץ: תקשיב: זה שנתתם, אם נתתם, ולא מימשתם הסכם, זה מראה לך בדיוק את מה שאמרתי בהתחלה, שאתם לא יודעים לנהל.
חיים כץ: אם הייתם יודעים לנהל, לא הייתם משלמים ואחר כך לא מקבלים את התמורה.
חיים כץ: יש בניהול דרך, ואתם מקום אחרי מקום אחרי מקום משלמים ולא מקבלים את התמורה.
חיים כץ: זה הרכבת, זה הנמלים, אולי זה התמ"ת.
חיים כץ: אתה רוצה שאתן לך עוד מקומות?
חיים כץ: זאת אומרת, אתם צריכים ללמוד לנהל.
חיים כץ: זה מה שאני צועק כל הזמן.
חיים כץ: אתם, פקידי האוצר, שאתם תלמידים מצוינים, וכל אחד מצטיין באוניברסיטה, מצטיין דיקן אבל בחיים צריך לדעת לנהל.
חיים כץ: למה נתת להם כסף אם לא קיבלת תמורה?
מיקי רוזנטל: למה לא ממשתם את ההסכם?
מיקי רוזנטל: למה לא ממשתם?
<עמית צור: את זה תשאל את הגורם - -
חיים כץ: את מי לשאול?
חיים כץ: אתה המשלם.
מיקי רוזנטל: אתם מעבירים את זה מאחד לשני ותראה, אנחנו באים להגן על העובדים קודם כל אבל גם הרשות חשובה לנו מאד.
מיקי רוזנטל: רשות הסחר חשובה לציבור הישראלי, אנחנו רוצים להגיע אבל...
מיקי רוזנטל: אתה מבין מה קורה פה?
<עמית צור: אני מבין בדיוק.
<עמית צור: הנקודה שלי היא ככה: ככל שלעובדים יש טענה שתנאי העבודה שלהם יפגעו, הם צריכים להעלות אותה.
<עמית צור: כרגע לא עלתה טענה כזאת.
<עמית צור: אנחנו ניסינו לברר עם העובדים - -
חיים כץ: עוד פעם, איך קוראים לך?
מיקי רוזנטל: אתה לא בכיוון בכלל.
מיקי רוזנטל: אני אומר לך בידידות - -
חיים כץ: עמית, אתה לא במגרש.
מיקי רוזנטל: - - אני לא מכיר אותך אבל אתה - -
חיים כץ: תשמע, אתה לא במגרש.
חיים כץ: לעובדים אין טענה.
חיים כץ: העובדים לא רוצים ממך כלום.
מיקי רוזנטל: אתה רוצה מהם, אתה רוצה להעביר אותם.
חיים כץ: העובדים לא רוצים ממך כלום, הם לא מבקשים ממך כלום.
חיים כץ: הם אומרים: אנחנו נשארים במקום העבודה שלנו.
חיים כץ: יש לנו הגנה של ההסתדרות.
חיים כץ: לא יתנו לך לנייד אותנו גם אם תיתן לנו חדר ובכל חדר יהיה מזגן ופרחים תחליף כל שעה ויש סוכריות שוקולד.
<עמית צור: את זה כבר - - ב-2011.
חיים כץ: לא רוצים.
חיים כץ: אתה רוצה להעביר אותם לרשות.
חיים כץ: הנה אני בא ואני אומר לך, הסכם כמו החלפת שבויים.
חיים כץ: איך מחליפים שבויים?
חיים כץ: עד שהוא לא עובר את הצעד הזה הוא לא נותן את זה.
חיים כץ: תלמדו.
מיקי רוזנטל: בכמה עובדים מדובר?
חיים כץ: 25 הוא אומר.
<אניטה יצחק: 140.
שולי מועלם-רפאלי: חברים, בואו נתכנס למספרים האמתיים.
שולי מועלם-רפאלי: אפשר גם להגיע ל-500.
מיקי רוזנטל: אפשר לדעת כמה עובדים יש?
חיים כץ: אנחנו נדע הכל.
חיים כץ: אנחנו רוצים שהמנהל כוח אדם יבין.
חיים כץ: גוף שרוצה לקלוט הוא גוף שהוא רוצה להעביר.
חיים כץ: אתה צריך לשבת מול העובדים ומול ההסתדרות, מול הארגון היציג.
חיים כץ: היא צריכה 100,200,350 לא יודע.
חיים כץ: אתה צריך לעשות הסכם מול האוצר.
חיים כץ: מול האוצר שיגיד מה הוא מוכן לשלם בגין התנועה של העובדים.
חיים כץ: הם לא הולכים לשום מקום, אתה לא יודע להעביר אותם.
חיים כץ: במדינת ישראל אתה לא יודע לקחת את העובדים האלה ולהעביר אותם לגוף אחר.
חיים כץ: זה צריך לבוא בהסכמה שלהם.
חיים כץ: הסכמה שלהם, הם עובדים עשרות שנים, הם קרובים לפנסיה, הם רוצים תמורה כספית וביטחון סוציאלי.
חיים כץ: זה מה הם רוצים.
חיים כץ: אתה צריך לשבת עם הארגון היציג ולהגיע להסכמות.
חיים כץ: עד אז נוצר פה מצב כזה: יש לך את הרשות, שיכול להיות שצריך אותה אבל היא מתוקצבת והיא לא עושה כלום.
חיים כץ: אין לה עובדים.
חיים כץ: ולך יש עובדים, אתה בנית את הרשות, אתה משלם לה ואתה יוצא פעמיים בהפסד: אתה גם אוכל את הדגים הסרוחים וגם מגורש מהעיר.
חיים כץ: אתם באוצר לא מבינים איך עובדים.
חיים כץ: תשמעו, כל אחד צריך אחרי האוניברסיטה לרדת לשטח קצת וללמוד את החיים, ללמוד את הרחוב ולעבור לפרקטיקה.
חיים כץ: יש לכם יכולות, את אנשים עם יכולות, חסרה לכם פרקטיקה.
חיים כץ: באוניברסיטה לא לומדים כלום.
חיים כץ: לומדים את הבסיס אבל לא משלמים כסף אם בן אדם לא מקבל תמורה.
חיים כץ: העברת להם כספים, נתת להם, הם קיבלו באהבה ואמרו: למה נתת לנו כל כך קצת?
חיים כץ: היית נותן לנו יותר.
חיים כץ: אתה נתת כספים, לא קיבלת תמורה, יכול להיות שאתה צודק.
חיים כץ: אני לא נכנס למה שהם אומרים אבל לטענתך, בסדר.
חיים כץ: מה אתה רוצה מהם?
חיים כץ: יושב לידך מנהל כוח אדם, הוא הכתובת לסגור וממנו, ישר לאריאל יעקובי ולארגון העובדים ולסגור הסכם.
חיים כץ: אם תסגרו הסכם, תקבלו את התמורה.
חיים כץ: היום יש לכם רשות לא, יש לכם עובדים שאתם תשלמו להם משכורת אם תרצו או לא תרצו, אתם לא יכולים לפטר אותם והם רוצים לעבוד.
חיים כץ: לא רוצים לקבל משכורת חינם.
חיים כץ: יש לכם מהלך שגם עלה לכם ולא עשיתם כלום.
חיים כץ: מתי אתם יודעים, אדוני מנהל כוח האדם, להתכנס ולבוא לוועדה ולהגיד: עשינו צעד למען העובדים או למען הרשות.
חיים כץ: או לסגור את הרשות או לסגור את הרשות ולהחזיר את העבודה לתמ"ת.