GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עידו חגאי: יש אנשים, מי שנבחר להיות מנהיג, צריך לדעת לשאת בתפקיד ובאחריות.
<עידו חגאי: ואם הם לקחו על עצמם, המנהיגות שלהם נבחנת מול העמידה מול הדרגים המקצועיים שלהם.
<עידו חגאי: נכון, זה לא סוד, הדרגים המקצועיים של משרד האוצר גנזו פה, רמסו את הדרג המקצועי הבכיר של מה"ט.
<עידו חגאי: יושבת פה מנהלת מה"ט, כן, רומסים אותה, סליחה אני אומר, זה שעוד לא פיטרו אותה, זה בסדר, אבל כל מה שהיא אומרת לא מתייחסים לאף מסמך מקצועי שלה, מידרו אותה מהמשא ומתן.
<עידו חגאי: אני לא רוצה להגיד באיזה עולמות במדינת ישראל ככה מתנהלים.
<עידו חגאי: היועצים שלנו, מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, שמואל סלאבין, נדב כספי, רפרנט משרד הביטחון באגף התקציבים, הם אמרו לנו, ייאמר לזכותם לפני שנה, חבר'ה, ככה יעשו לכם, זה התרגיל?
<עידו חגאי: משרד האוצר לא מדבר, רן ידידנו יושב שמה, הוא ישתוק, השיירה תעבור, הכול בסדר, הכסף לא יועבר, אנחנו נתמוטט, יהיה בסדר, כי אין עוררין שמבחינה כלכלית זה נזק.
<עידו חגאי: אז או שנפנה עכשיו בבקשה, אנחנו נשמח שתעזרו לנו.
<עידו חגאי: ראינו אתמול הרבה נציגויות זרות שמגיעות.
<עידו חגאי: הפורום למכללות הטכנולוגיות יפנה למדינות ה-OECD לאיחוד האירופאי שייתן לנו תקציב.
<עידו חגאי: יש קרנות, יכול להיות שהם יצילו אותנו.
<עידו חגאי: יכול להיות שנעשה את זה, יכול להיות.
<עידו חגאי: איפה הגאווה שלנו, איפה המקצועיות שלנו?
<עידו חגאי: כלומר, יש לנו פה דילמה, אנחנו כמנהלי מכללות גמרנו לשקר ולרמות במדינת ישראל.
<עידו חגאי: אנחנו רוצים ללמד את הסטודנט שיש לנו את האוגדן, את תכנית הלימודים.
<עידו חגאי: אנחנו רוצים להכשיר הנדסאים איכותיים, ואנחנו רוצים את המשאבים שנעשה את מה שמבקשים מאיתנו.
<עידו חגאי: בדילמה הזאת אני לא מתבייש להגיד, אני עם חבריי יושב ראש הפורום עם דלקת ריאות, החברים שלי פה עד גיל 68, חוזרים מכאן, יוצאים, שובתים רעב.
<עידו חגאי: ובמקביל ביום ראשון סוגרים את כל המכללות.
<עידו חגאי: אנחנו לא משחקים, ולא ממצמצים.
<עידו חגאי: אנחנו עכשיו בחתירה אל המגע, אל החזית, לא מסתובבים לאחור, אנחנו לא מתפשרים.
חיים כץ: בסוף הדיון תתן את ההצהרה שלך, אף אחד לא ימנע ממך ואף אחד לא יסתום לך את הפה.
שמעון אוחיון: תודה אדוני היושב ראש, זה באמת דיון כואב.
שמעון אוחיון: אני לא רואה את זה כבעייה נקודתית, אולי זאת הטעות שלנו.
שמעון אוחיון: מי שרואה את זה בראייה רחבה יותר, רואה כאן כשל לכל אורך הדרך שהולך ומצטבר.
שמעון אוחיון: הביאו אותנו היום למצב חמור ביותר, ולכן אני גם חושב שההתערבות צריכה להיות התערבות הרבה יותר יסודית יותר מהפכנית, יש לך כאן הזדמנות כיושב ראש הוועדה להוביל מהלך כזה.
שמעון אוחיון: אני לא יודע מה הם מחפשים במסגרת משרד העבודה והרווחה, או מה שנקרא משרד הכלכלה.
שמעון אוחיון: אני בטוח שחלקם היה משתפר לו היו מסונפים בדרך כזאת או אחרת, למל"ג, למועצה להשכלה גבוהה.
שמעון אוחיון: בטוח שלא נלמד ממה שקרה שם.
שמעון אוחיון: במל"ג, ות"ת הצליח להוסיף לעצמו למסגרת התקציבית כשני מיליארד שקלים בשנתיים האחרונות כדי להתמודד עם בעיית ההשכלה הגבוהה.
שמעון אוחיון: אנחנו התייחסנו משהו - - -
יעקב מרגי: בגלל ההצלחה ההיא יש פה עקשנות היום.
שמעון אוחיון: הגיל הרך – התייחסנו לאחד המגזרים בתוך הגיל הרך לגיל 3-6, והמדינה נתנה, ושר החינוך לשעבר נתן את חלקו בעניין הזה.
שמעון אוחיון: עוד מעט תעלה הצעה לסדר היום, סוגיית בריחת המוחות.
חיים כץ: אז מה אם תעלה הצעה לסדר היום?
חיים כץ: יש פה אזרחים שמחנכים.
חיים כץ: אתה תעלה הצעה לסדר היום.
חיים כץ: יהיה דיון במליאה, הם לא רוצים להשחית את הזמן.
חיים כץ: בהצעה לסדר היום אתה משחית את זמנך, אין פתרון, אתה עומד על הדוכן ומתנהל כאילו, מה אתה מבקש מהם?
חיים כץ: אתה תעלה הצעה לסדר, ניתן לך להדליק משואה.
שמעון אוחיון: חיים, אני מסכים איתך.
שמעון אוחיון: אני רק אמרתי, בריחת המוחות על מה היא מדברת בריחת המוחות?
שמעון אוחיון: לא אותו חוקר מוכשר, לא אותו פרופסור, אלא המעבדה מסביבו שהיא חסרה.
שמעון אוחיון: אותם הנדסאים, אותם טכנולוגים שמאפשרים לאותו חוקר באוניברסיטאות אחרות - - -
חיים כץ: את מי אתה משכנע, תגיד לי, את אלה שאינם?
שמעון אוחיון: איפה הבמה שאתה רוצה שאני לא אזדהה איתם?
חיים כץ: אתה מזדהה, בסדר.
שמעון אוחיון: חיים, אל תתקוף, אני איתך בעניין הזה.
שמעון אוחיון: אני אשמיע את קולי בכל מקום, גם בוועדת החינוך, וכפי שהלכתי להזדהות איתם, וגם נכניס את זה לתכנית העבודה בכל מקום.
חיים כץ: אולי זה היה פתרון להוציא אותם מהתמ"ת, ולהעביר אותם לחינוך, ושם היה הפתרון.
חיים כץ: הם לא מעניינים את התמ"ת, לא מעניינים - לא מעניין אז הוא לא בא.
שמעון אוחיון: חיים, אמרתי במסגרת השדולה כאשר התייצבתי למענם, ואמרתי לשר בנט, אתה יודע מה, יש לך פה הזדמנות.
שמעון אוחיון: יש בן יחיד שקוראים לו החינוך הטכנולוגי, אין לך כמו לשר החינוך את כל המגזרים, אדרבא, טפח אותו.
שמעון אוחיון: לצערי, זה לא קורה, אז כנראה באמת אין ברירה, כפי שגם טרכטנברג, מציע הצעות להעביר את כל הנושא הזה שפעם היה בהיסטוריה עבודה רווחה למסגרת חינוך, שם יש את התקציבים, שם יש את המשאבים, שם ישוו את שכרם של אותם עובדים אקדמאים בעניין הזה.
<תמיר גרינברג: אני רציתי להסביר לחברת הכנסת עדי קול איך אנחנו מאוזנים, זה מאוד פשוט.
<תמיר גרינברג: יש לי שתי מחלקות, מחלקה להנדסאים ומחלקה ללימודי תעודה.
<תמיר גרינברג: המחלקה ללימודי תעודה מרוויחה, ומרוויחה יפה, והמחלקה ללימודי הנדסאים מפסידה, ומפסידה הרבה.
<תמיר גרינברג: המחלקה ללימודי תעודה מאזנת את המחלקה ללימודי הנדסאים.
<תמיר גרינברג: שנקר הממונים עליי הם לא טפשים, הם יגידו לי רגע, למה לנו להחזיק גוף מרוויח וגוף מפסיד, בוא נוותר על הגוף המפסיד ונישאר רק עם גוף מרוויח.
<תמיר גרינברג: זה כבר קרה פעם אחת, שנקר החליטו לסגור את בית הספר להנדסאים וניהלתי מלחמה והם ויתרו על זה, אבל זה יקרה שוב.
<תמיר גרינברג: דבר שני, מבחינה של נתונים אני עשיתי בדיקה קטנה, מתי נקבע התיקצוב של הנדסאים.
<תמיר גרינברג: התיקצוב של הנדסאים בסך 7,500 שקלים נקבע בשנת 1983.
<תמיר גרינברג: השכר הממוצע במשק היה אז 1,500 שקלים, כלומר, מדינת ישראל בדקה ומצאה שעל מנת להכשיר הנדסאים, אנחנו נדרשים לחמש משכורות ממוצעות במשק.
<תמיר גרינברג: השכר הממוצע היום עומד על 8,400 שקלים.
<תמיר גרינברג: התיקצוב להנדסאים הוא עדיין 7,500 שקלים.
<תמיר גרינברג: אני חושב שהמספרים האלה אומרים את הכול.
<תמיר גרינברג: חוסר האונים המוחלט של משרד האוצר ושל משרד הכלכלה.
<תמיר גרינברג: אני חושב שבמשבר הזה, בנקודה שאנחנו נמצאים, המפתח הוא התרגיל שהם עשו לנו עם אורט.
<תמיר גרינברג: אני חושב שאנחנו צריכים להפעיל כאן את מקסימום הכוח מול אורט ומול משרד האוצר.
<תמיר גרינברג: אני רוצה לבקש מיושב ראש הוועדה, אם אפשר שיפנה למבקר המדינה ושיבדוק את אופן ניהול המשא ומתן הזה מי נתן הוראה לנהל משא ומתן נפרד עם אורט.
יעקב מרגי: יש לו כל כך הרבה נושאים לבדוק.
<תמיר גרינברג: עוד אחד.
<תמיר גרינברג: כי אני חושב שמה שקרה כאן זה שערורייה, וברגע שנצליח לנתק בין אורט ובין האוצר אנחנו נהיה חזקים הרבה יותר.
<טל לוטן: אני חושבת שזה יום עצוב.
<טל לוטן: יש פה שאלה של מדיניות וסדרי עדיפויות לאן רוצים להוביל את המשק ואת התעשייה הישראלית ואת החינוך ואת ההשכלה הטכנולוגית בפרט, זה פשוט לא עולה על הדעת.
<טל לוטן: כבר היום יש מחסור של אלפי עובדים מהנדסים, טכנאים הנדסאים, רתכים, מסגרים בכל ריצפת הייצור, בכל השדרות.
<טל לוטן: אנחנו כולנו חיים על הגלים של הדי העלייה מחבר העמים, ולא לעולם חוסן, העובדים מבוגרים.
<טל לוטן: אם אנחנו לא נתחיל לדאוג לדור העתיד, ודור עתיד התעשייה צריכה כוח אדם איכותי ומקצועי, והנדסאים ברמה גבוהה, ואין הוקוס פוקס, אי אפשר להכשיר אותם עם מורים שאי אפשר לשלם הרבה, עם טובי המורים, אי אפשר ללמד אותם ולהכשיר אותם, סדנאות לא רלבנטיות, כך שבסוף כולנו נעמוד פה עוד שלוש שנים ונגיד איפה טעינו, איפה היינו כשהיה הקיצוץ.
<טל לוטן: אנחנו יושבים פה ישיבות אחרי הישיבות וכאילו כלום לא קורה.
<איריס קליין: אנחנו יודעים שחינוך טכנולוגי זה לא משהו סקסי, וגם הנדסאים זה מאוד לא סקסי.
<איריס קליין: אני מסכימה עם סגנית השר, אנחנו עוסקים בחברה הישראלית.
<איריס קליין: אני בתור מי שמנהלת מכללה באזור נצרת עילית, יכולה להגיד באחריות שכל מי שמסיים אצלנו לימודי הנדסאות, ואנחנו גם דואגים למקום עבודה, בונה בית במגדל העמק, בנצרת עילית, בעפולה, בבית שאן ובכל האזורים.
<איריס קליין: קשה מאוד לגבור על כוח המשיכה של מדינת תל אביב.
<איריס קליין: אם אנחנו מצליחים להשאיר צעירים שם, אנחנו חושבים שאנחנו עושים את מלאכתם של הרבה מאוד מהאנשים שיושבים פה.
<איריס קליין: אנחנו למדנו בתקופה האחרונה שאנחנו מדברים לאוזניים ערלות, אבל לפחות מי שמקברנט את המדינה הזאת כשהוא נוהג הוא צריך עם עיניים פקוחות להיות.
<איריס קליין: אני אומרת בכאב לב, יבוא יום ותסתכלו במראה, ואתם תראו ישראלי אחר.
<איריס קליין: אתם תסתכלו תראו גליל ונגב מרוקנים.
<איריס קליין: אתם תראו הרבה יותר מלוכסני עיניים ובעלי חזות פנים אחרות.
אילן גילאון: אין ביטויים כאלה פה גברתי – מלוכסני עיניים, כולנו מלוכסני עיניים.
<איריס קליין: התכוונתי שהצטרכו להביא עובדים זרים לזה התכוונתי.
<איריס קליין: סליחה.
<מאיר ביטון: ברשותך, אני רוצה להעיר לחברת הכנסת, דיברנו על איזון תקציבי.
<מאיר ביטון: מכללת תל חי בגרעון של 2.5 מיליון שקל.
<מאיר ביטון: יושבת כאן המנהלת, מכירה את כל הדוחות הכספיים.
<מאיר ביטון: המכללה מתנהלת בסופר אחריות, ומגיעים ל-2.5 מליון שקל גרעון, ואפילו אם תפנו אליי אני לא יכול כי אני תלוי בגלל שאין איתנות פיננסית, אז אני הראשון שייפול, אחריי כינרת, וזה יבוא משני הצדדים של המדינה עד שנגיע - - - הנסיון הזה לפלג את הפורום הוא דבר שלדעתי חמור ביותר.
<מאיר ביטון: אם כך רוצים לתקן פערים חברתיים, רוצים לטפח את אורט, כאשר אורט יש להם אינטרס ברור שהמכללות ייסגרו, כי אז כולם יעברו לשם, זה מה שהם רוצים.
<מאיר ביטון: אגיד משהו מאוד חמור, אני לא יודע אם זה המקום, אני לא יודע אם אפשר לרשום לפרוטוקול.
<מאיר ביטון: בתור אזרח המדינה, בתור אחד שגדל בקריית שמונה, ועבר את כל ההיסטוריה, התרגלנו.
<מאיר ביטון: אני גם חבר מליאה, חבר מועצה, אני רואה איך הדברים מתנהלים.
<מאיר ביטון: אנחנו חיים מאירוע ביטחוני לאירוע ביטחוני.
<מאיר ביטון: אני יכול לחכות פה עד מחר, לפני שנה הסתיים נושא המלגות, מענק המלגות שקיבלנו מהמדינה זה היה במבצע ענבי זעם, קיבלנו מיליון שקל.
<מאיר ביטון: מה הסטודנטים אומרים, הם אומרים ככה - - - הוא היחידי, כי הוא מבטיח והוא מקיים, ותיכף אחרי זה אנו מקבלים קטיושות – אני מקבל כסף, מלגות, ככה אני חי, זה מה שאתם אומרים לי עכשיו, תלך חזרה למכללה, נחכה לאירוע ביטחוני.
<מאיר ביטון: ההיסטוריה מוכיחה שזה כך.
<מאיר ביטון: זאת האמת לצערי הרב.
<מאיר ביטון: אתם ביקשתם לא לשבות.
<מאיר ביטון: תראו, אני מוכן לעמוד עם האתגר הזה של הבושה, של הביזיון, של החרפה, של הקור הירושלמי בלילה, של הגניבות מהאוהל.
<עידו חגאי: גנבו לו את הארנק, את המפתחות של האוטו, הכול.
<מאיר ביטון: עם זה אני יכול להתמודד, אבל מול משרד האוצר, משרד הכלכלה אני לא יכול לעמוד בזה.
חיים כץ: אתם המנהיגים של המאבק הזה.
חיים כץ: אתם המנהיגים של המכללות שנלחמים על עתיד החינוך הטכנולוגי במדינת ישראל.
חיים כץ: שמעתי אותך יוצא בהצהרה שאתם תצאו לשביתת רעב.
חיים כץ: אני נכנס, עוצם עיניים רגע כחבר כנסת, אתם תעשו את מה שאתם חושבים.
חיים כץ: יצא לי לנהל מאבקים בחיים שלי, אני לא הייתי עובד כמוכם.
חיים כץ: הכנסת נסגרת היום, שישי שבת לא מעניין אף אחד, יש כתובות לאנשים.
חיים כץ: יום שישי בערב, תעשו צוותי מעקב, תלכו אחריהם איפה שהם הולכים, לא שביתת רעב, כל ישיבה תלכו עליהם עם נציגים.
חיים כץ: הבן אדם הולך לבית הכנסת, תהיו בבית הכנסת.
חיים כץ: השביתות צריכות להיות מול הבתים, ככה מנצחים.
חיים כץ: רחוק מהעין רחוק מהלב, אתה תשב פה שישי שבת את מי זה מעניין.
חיים כץ: שב לו מול הבית, תוציאו את הסטודנטים להפגנות.
חיים כץ: הם נלחמים על הפרנסה שלהם, אני הובלתי מאבקים, אני הייתי שם.
חיים כץ: סוף מעשה במחשבה תחילה, מה זה שביתת רעב, זה בדיחה.
חיים כץ: תשמע מה אני אומר, בשביל לנצח את המשחק זה לא זה.
חיים כץ: אתה צריך להוציא את הסטודנטים, אתה צריך להיות נקודת מעקב על היומנים שלהם.
חיים כץ: איפה שהם נמצאים אתה צריך להיות שם – עם שלטים, עם מחאה מול הבתים שלהם, אם לשבת בשבת, שייצא לבית הכנסת, תלווה אותו לבית הכנסת, חלק פליירים למתפללים.
אילן גילאון: זה חלטורה שהוועדה עושה.
חיים כץ: אני רוצה שתנצח.
חיים כץ: אני חושב שהתנהלו איתכם לא נכון.
חיים כץ: אני לא מוביל את המאבק הזה, לצערי הובלתי מאבקים.
חיים כץ: לשמחתי ניצחתי בהם, והם עלו לא מעט.
חיים כץ: אני מסתכל מה המטרה.
חיים כץ: המטרה היא שהמדינה תתקצב אותכם ותוכלו ללמד.
חיים כץ: המטרה היא לא מאבק.
חיים כץ: בשביל להשיג את המטרה מה אנחנו צריכים?
חיים כץ: תעשה לוח מה אתה רוצה להגיע, איך אתה הולך להגיע, כמה זמן אתה הולך לעשות, איך אתה מנצח את המשחק הזה.
חיים כץ: צר לי שאני אומר משחק, משחק במרכאות, אבל חושבים, מה מזיק להם, מה יעיר אותם, מה מפריע להם, מה לא מפריע להם.
אילן גילאון: אתם גם צודקים, ויש לכם 22 אלף חיילים
חיים כץ: אני מדבר, מסתכל, ואני עושה פלש-בק, ואני אומר הייתי שם.
חיים כץ: אם הייתי צריך לשבות רעב, אולי היו מבקרים אותי באיזשהו מקום אחר.
חיים כץ: מה התועלת שיהיה לך בשביתת רעב, את מי אתה מעניש?
חיים כץ: מי זה מעניין שתהיה בשביתת רעב, שעוד שבועיים יתנו לך פיצה?
חיים כץ: המטרה שלך לנצח את המשחק, ושתוכל לפתוח ולתת חינוך לתלמידים.
חיים כץ: אתה תוכל לתת חינוך לתלמידים אם המעשים שלך יפריעו לאלה שרוצים ויכולים לתת לך מענה.
חיים כץ: שמעתי את מנהלת המכללה בנצרת עילית, היא מדברת לאוזניים ערלות.
חיים כץ: כל אלה שיושבים פה זה מעניין אותם, כולם, אחרת הם לא היו פה, היו קמים, הולכים למליאה והם לא פה.
חיים כץ: תעשו מטה מאבק, תעשו תכנית מלחמה, שביתת רעב - בשביל זה גם לא אהבתי את ההצהרה שלך פה היום.
חיים כץ: עושים מטה מאבק, משתמשים בסטודנטים שיבינו.
חיים כץ: הם חוזרים למכללות, עושים אספות, מסבירים להם, מה זה משביתים סתם?
חיים כץ: מסבירים להם למה עושים מטות מאבק של הסטודנטים, שולחים אותם ליעדים.
חיים כץ: מה, אני צריך לספר לך איך עושים מלחמה?
<יעקב דור: אנחנו עוסקים בהוראה.
חיים כץ: אני כולי סמל.
יפעת קריב: חיים, אין עוד דרך - - -
יפעת קריב: עוד הפעם להגיד לסטודנטים להפסיק ללמוד ולצאת להפגין?
יעקב מרגי: חברת הכנסת קריב, מה לעשות שבסוף הפרוזדור כרגע, ברגע הזה חילקו מאות מיליונים, למי?
יעקב מרגי: הפעם אנחנו לא שם, אין את מי להאשים, תבדקו למי חילקו.
יעקב מרגי: יושבים פה ראשי המכללות, הם לא ראשי האוניברסיטאות, מה לעשות, הם לא במל"ג, ולא בות"ת.
חיים כץ: חבר הכנסת מרגי, אני רוצה שתבין.
חיים כץ: חברת טבע יש לה 7,000 עובדים בארץ, 70% מהשכר שלה ממומן על ידי המדינה 70%.
חיים כץ: זאת אומרת, 5,500 עובדים – המדינה משלמת ל-5,500 עובדים.
חיים כץ: שמעתי את שר הכלכלה אומר, אבל העובדים האלה משלמים מסים.
חיים כץ: אני רוצה להגיד לך, בטבע יש לפחות 5,500 עובדים שמרוויחים שכר מינימום.
חיים כץ: הם לא משלמים מסים.
חיים כץ: זאת אומרת, אם הייתה באה המדינה ואומרת, אני משקיעה ומממנת שכר במפעלים ל-5,500 עובדים, היו מוצאים הרבה מפעלים שמעסיקים ומכשירים ומלמדים, ולא רק מנצלים.
חיים כץ: מנכ"ל טבע, אם אנחנו מממנים 70% מהממוצע של השכר, אז המדינה מממנת לו מיליון שקל לחודש שכר.
חיים כץ: אם הוא מקבל מליון וחצי שקל לחודש, 70% מזה זה מליון, מיליון מהשכר של מיליון וחצי ממומן, ופה אנחנו מדברים על מה?
חיים כץ: הוא עושה טובה, הוא יפטר, הוא לא יפטר, הוא לא יכול לפטר.
חיים כץ: בגלל שבפרק זמן שהוא צריך להעביר את המפעלים שהוא יעביר בין כה וכה, באותו פרק זמן אפשר לתפור אותו.
חיים כץ: אבל זה לא האישו.
חיים כץ: לא מדברים איתכם, לא רוצים לתת לכם, תעשו מלחמה, מה זה מעניין לשבות רעב?
חיים כץ: מה התועלת תהיה בזה בשורה של המאבק?
חיים כץ: אין תועלת, חבל על הזמן.
חיים כץ: את מי זה מעניין, בסוף היום הולכים הביתה נגמר, עד יום שני אין פה כלום, על מה?
חיים כץ: מה אתה בת יענה?
חיים כץ: אתה הולך למטרה חשובה, ואני מעריך את המאבק שלכם.
חיים כץ: אני עוצם עיניים, אני אומר מה אני עושה אם אני מנהל אותו, ואיך אני מסיים אותו בפרק זמן הכי קצר.
חיים כץ: הכי קצר.
חיים כץ: לא רוצים, אנחנו באנו ללמד, אתם עושים עבודת קודש בארץ הזאת.
חיים כץ: צר לי שאני צריך להגיד כאלה דברים על דוכן הכנסת וזה נרשם בפרוטוקול, עוד יבואו ויעשו לי נו, נו.
חיים כץ: הכול במסגרת החוק.
חיים כץ: אם אנחנו יושבים פה, ואני צריך להגיד כאלה דברים, אז קרה, אז לא יודע.
חיים כץ: נכון, אני ביקשתי שלא תשבתו רעב, גם עכשיו אני אומר לך.
חיים כץ: אל תשבתו רעב, אבל מטעמים אחרים, כי זה לא אפקטיבי.
חיים כץ: שבו ביניכם, תעשה תכנית מאבק שתהיה קשה וקצרה, והיא לא צריכה להיות פה.
חיים כץ: אני זוכר את המרדפים על בייגה, הוא הלך עם חיתולים, הוא לא יכול לעשות כלום.
חיים כץ: הוא היה המום, בכל מקום חיכינו, בכל מקום הלכנו, שלטים, והכול במסגרת החוק, לא באלימות לא בכלום.
חיים כץ: תשמעו, זה מה שאתם צריכים לעשות.
חיים כץ: אתה, יוכי תשבתו רעב, לא רציני.
פניה קירשנבאום: יושבים פה נציגים של המפלגות החרדיות, שואלים פה שאלה מה אפשר לעשות?
פניה קירשנבאום: אתה מאזינים, אתם שומעים את הבעיה.
פניה קירשנבאום: כנסו את הסיעה שלכם, תתנו ליושב ראש את הסיעה שלכם, ותשאלו מה הוא עשה למען המכללות.
יפעת קריב: סליחה, כל מה שנאמר פה זה עדיין יושב אצל בנט, ובנט הוא השר האחראי.
יפעת קריב: אני חושבת שהדברים הם מאוד ברורים, והם נאמרו פה מספיק.
יפעת קריב: אני חושבת שלשבת פה בוועדת הכנסת ולקרוא לסטודנטים לצאת להפגין במקום להתחיל את שנת הלימודים זאת לא אמירה נכונה.
<יעקב דור: מה את מציעה?
חיים כץ: פה בוועדה מותר לך להביע את דעתך, מה שאת רוצה, זאת זכותך, ואף אחד, גם אם זה לא מתאים לו מה שאת אומרת לא יסתום לך את הפה.
<אורי רשטיק: אני רוצה להתייחס, אני רוצה להגיד לראשי המכללות בהמשך למה שהיושב ראש אמר, שיש לכם חופש מוחלט מאיתנו הסטודנטים.
חיים כץ: מה זה חופש פעולה, שיתוף פעולה.
פניה קירשנבאום: - - - יחד איתכם את המאבק.
<אורי רשטיק: שיתוף פעולה זה גיבוי מלא, במידה ותחליטו שרוצים להשבית את המערכת, לא רק שאנחנו נסכים איתכם, אנחנו נצטרף לזה באופן חד משמעי.
<אורי רשטיק: יש לכם את כל הזמן שבעולם, כי המאבק שלנו ושלכם הוא ראוי ונכון.
<אורי רשטיק: אני רוצה להגיד משהו גם לחבר הכנסת של יש עתיד, וגם לחבר הכנסת של הבית היהודי, ואמרתי את זה בפעם שעברה.
<אורי רשטיק: ברור שהשר בנט הוא האחראי, אבל אתם לא יכולים להתעלם חברי הכנסת של "יש עתיד" שלפני 48 שעות יצאתם בהצהרה, תנו לשר לפיד 48 שעות לטפל במשבר.
<אורי רשטיק: עברו 48 שעות ולא קרה כלום, איפה האחריות שלכם בתור חברי יש עתיד.
<אורי רשטיק: אתם יודעים כמה סטודנטים הצביעו בשבילכם?
<אורי רשטיק: – המון.
יעקב מרגי: אנחנו מוחלים לכם.
<אורי רשטיק: לבוא ולהגיד שהשר בנט הוא האחראי היחידי לסיפור הזה אחרי מה שקרה, הוא צריך להיות כאן, הוא לא צריך להיות כאן, אתם חייבים לקחת אחריות על הסיפור הזה.
<אורי רשטיק: אי אפשר להמשיך ולגבות בלי סוף, וגם השר בנט שנפגשתי איתו לפני שלושה חודשים, הוא הבטיח לי שהוא יטפל במכללות הטכנולוגיות וזה יהיה הדגל שלו, ואמר את כל מה שאמר.
<אורי רשטיק: יושבת פה חברת כנסת מהבית היהודי, תיקחו אחריות על הסיפור הזה, בשביל זה בחרו אתכם, בשביל זה אתם חברים בסיעה, אל תתנערו מאחריות.
<אורי רשטיק: אי אפשר כל פעם להגיד זה בנט, זה לפיד, איזה מין דבר זה?
<אורי רשטיק: חבר'ה, אתם חברי כנסת, נבחרי ציבור, אני מבקש שם.
חיים כץ: אנחנו כבר לא שם.
חיים כץ: אנחנו צעד אחד קדימה.
<עידו חגאי: חשוב שתגיד שאתה מדבר בשם 300 אלף סטודנטים.
<אורי רשטיק: יש 22 אלף סטודנטים הנדסאים.
<אורי רשטיק: בסוף החודש הזה אם השביתה לא תסתיים, כל יושבי ראש של אגודת הסטודנטים מכל הארץ, גם באקדמיה, מגיעים למכללה הטכנולוגית באר שבע.
<אורי רשטיק: אני לא רוצה להוסיף ולהרחיב מה זה אומר, אבל אל תגלגלו את המאבק הזה ואת ההשבתה גם למוסדות האקדמיים, אל תעשו את זה, כי אני לא אפסיק ולא אעצור, ואם צריך שיגיע לשם, זה יגיע לשם.
<אורי רשטיק: יש סולידריות בתוך עולם הסטודנטים.
<אורי רשטיק: יש מכללות של הנדסאים, ויש מכללות אקדמיות, ויש מכללות בלתי מתוקצבות, ויש מכללות לחינוך, ואם נצטרך אנחנו נשבית את כולם, בהתחלה לשעה, אחר כך לשעתיים, אחר כך ליום, ואנחנו נמשיך הלאה.
<אורי רשטיק: תיקחו אחריות על הסיטואציה, הפערים לא גדולים, ולא, כבר נמאס לשמוע הבטחות, פשוט בלתי סבל.
<אורי רשטיק: סטודנטים הצביעו בהמוניהם גם לבית היהודי וגם ליש עתיד.
חיים כץ: לא מעניין מה הם הצביעו.
חיים כץ: מה שאנחנו מבקשים, אתם תקבלו את ההחלטות איך אתם נוהגים.
חיים כץ: אנחנו בשלב זה נעשה כמיטב יכולתנו לדבר עם השרים, אנחנו לא רוצים להגיד לכם איך לנהוג, אמרנו לכם לפני יומיים, מאוד שמחנו שנעניתם לפנייתנו.
חיים כץ: גם עכשיו אנחנו נכבד כל החלטה שלכם, אני מקווה שהיא תהיה חכמה.
חיים כץ: החלטה של מאבק, החלטה של מאבק חכם, נפעיל את הראש לפני שמצהירים, בשביל זה לא אהבתי את מה שאמרת בהתחלה נעשה.
חיים כץ: תתכנסו ביניכם, לפני שאתם משביתים את הסטודנטים תדברו איתם.
חיים כץ: בן אדם שאתה מכניס אותו למגרש, ואתה עושה שותף, אז הוא יהיה איתך במאבק.
חיים כץ: כשאתה תכתיב לו בהוראות סתם אז זה לא, תכניס אותו, תעדכן אותם, תדבר איתם, תובילו מאבק כמו שצריך להוביל מאבק.
חיים כץ: מה שאנחנו מצפים, כל החלטה שלכם תעדכנו אותנו.
חיים כץ: היום יום שני בשבוע, י"ז בחשוון, ה-21.10.13.
חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה בנושא:
חיים כץ: הצעת חוק בקריאה הראשונה של חברת הכנסת רינה פרנקל וחבר הכנסת חיים כץ, שולי מועלם איננה וזהו.
חיים כץ: הצעת החוק היא תיקון היעדרות בשל מחלת הורה.
חיים כץ: בבקשה גברתי.
רינה פרנקל: הצעת החוק שאני מציעה באה לעזור למשפחות עם הורה תלוי על חשבון ימי המחלה השנתיים שלהם הקבועים בחוק, 6 ימים בשנה, לעזור לילדים לטפל בהורים התלויים.
חיים כץ: שמלאו להם 65 שנה.
רינה פרנקל: אני מבקשת לבטל את הגבלת הגיל.
רינה פרנקל: בחוק שלי אני מבקשת לבטל את הגבלת הגיל.
רינה פרנקל: זאת אומרת, לאפשר למשפחות לילדים לטפל בהורה תלוי ללא הגבלת גיל ההורה על חשבון 6 ימי מחלה בשנה.
חיים כץ: יש פה מישהו ממשרד האוצר?
חיים כץ: יש פה מישהו שמתנגד לזה?
<חיזקיה ישראל: אפשר להעיר הערה?
<חיזקיה ישראל: אני לא מתנגד.
<חיזקיה ישראל: המילה "תלוי", הכוונה תלוי לעזרת הזולת?
חיים כץ: נו אז מה?
חיים כץ: תלוי על חבל?
חיים כץ: כמו שמוגדר בחוק.
יעקב מרגי: לפי הכללים הקבועים בחוק.
חיים כץ: תקריאי את זה.
<נועה ברודסקי-לוי: "הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה) (תיקון – זקיפת ימי מחלה ללא תלות בגיל ההורה), התשע"ד-2013.
<נועה ברודסקי-לוי: תיקון סעיף 1.
<נועה ברודסקי-לוי: בחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה), התשנ"ד-1993, בסעיף 1, המילים "שלו או לבן זוגו הורה שמלאו לו 65 שנים (להלן – ההורה)" – יימחקו ואחרי המילים "בשל מחלת הורה" יבוא "שלו או של בן זוגו (להלן- ההורה)".
חיים כץ: ומי בעד ירים את ידו?
חיים כץ: בעד – 3 נגד – אין נמנעים - אין תודה רבה לכל חברי הכנסת שנמצאו ותמכו ולכן, החוק עובר בוועדה כהכנה לקריאה הראשונה.
חיים כץ: בהצלחה.
חיים כץ: עדיין יום שני בשבוע – יש לנו רצף ישיבות - י"ז בחשון, 21 לאוקטובר 2013.
חיים כץ: הנושא הוא הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון – הקדמת מועד תשלום המענק), התשע"ג-2013, של חברות הכנסת: עליזה לביא, עדי קול, רינה פרנקל וזהבה גלאון.
חיים כץ: השאר לא טרחו לבוא לפה אז אנחנו גם לא נקריא את שמם.
חיים כץ: הצעת החוק היא הכנה לקריאה הראשונה.
חיים כץ: גברתי חברת הכנסת עליזה להביא, מה יש לך להגיד על העניין?
עליזה לביא: זו פעם ראשונה שאני יושבת פה בוועדה, ולכן אני אברך אותך על שיתוף הפעולה, ובכלל על כל מה שעתיד להיות.
עליזה לביא: בנובמבר 2012 הצליחו חברי הכנסת זהבה גלאון ודב חנין לחוקק את שירותי הרווחה, מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלטים לנשים מוכות.
עליזה לביא: החוק החשוב הזה מבטיח שלנשים שיוצאות ממקלט יינתן מענק שיסייע להן בתקופה הראשונה מחוץ למקלט ויעצים אותן.
עליזה לביא: ייתן להן באמת את הדרך קדימה, ולא חלילה לחזור אחורה - תמריץ כלכלי.
עליזה לביא: זה מענק שיינתן בהתאם לתוכנית טיפולית שיקומית שנקבעה עבורן.
עליזה לביא: הסיור הראשון שקיימתי מאז שנכנסתי לתפקיד היה במקלט לנשים מוכות בירושלים.
עליזה לביא: התוודעתי שם לשתי נקודות: נקודה אחת, החוק אומנם חוקק, אבל אין ביצוע.
עליזה לביא: החוק לא נכנס לפעולה, הוא לא קיים.
עליזה לביא: יש פה איזושהי סחבת או חוסר.
עליזה לביא: אני לא רוצה להכביר במילים כי למעשה שר הרווחה כבר התגייס לעניין.
עליזה לביא: פניתי אליו בנושא הזה והוא אמר שתוך חודש – וזו הבשורה שלי לשולחן הזה – החוק יופעל וייכנס.
עליזה לביא: אבל מה שעוד גילינו זה שלמעשה משך הזמן שנשים מקבלות, אם בכלל, את המענק הוא הרבה זמן, ואז הן חוזרות אחורה, אם זה לחזור לבתים שמהם הן ברחו, אם זה לבני הזוג המכים.
עליזה לביא: ההבנה שלנו היתה שיהיה יותר רלוונטי, יותר יעיל ויותר נכון לתת לנשים הללו את המענק מיד או בסמוך לשחרור, במועד שבו זקוקה האישה למענק הזה, ערב היציאה מהמקלט שהוא נקודת הזמן הקריטית שבה היא והילדים שלה צריכים להתחיל מחדש והם זקוקים לכסף הראשוני הזה.
עליזה לביא: כמו שאני אומרת, גם לרגעים הנוכחיים, אבל גם כחלילה לא לחזור אחורה ולא לאבד את כל ההשקעה וכדי שכל ההשקעה שהושקעה בהן לא תרד לטמיון, במיוחד באישה, בניסיון להעצים או לתת לה כלים למחר חדש.
עליזה לביא: קודם כל, אני רוצה לברך על החוק שחברתי זהבה ודב חנין חוקקו וחברותיי שהצטרפו אליי כדי לתקן נמצאות כאן.
עליזה לביא: הזכרת את חלקן.
עליזה לביא: בינתיים, בעקבות משא-ומתן עם משרד הרווחה, נמצאה פשרה שאולי באמת נשמע ממך בהרחבה.
עליזה לביא: אבל מה שהוסכם הוא שכ-60 יום לפני מועד השחרור תוגש בקשה ואז למעשה המענק יוכל להינתן בסמוך לשחרור.
עליזה לביא: כמו שאמרתי, הנושא הזה קרוב מאוד לליבו של שר הרווחה מאיר כהן שהתגייס גם היום, כל היום, לטובת העניין הזה, גם להפעיל את החוק וגם באמת כדי למצב את הנושא הזה של 60 יום ממועד הגשת הבקשה יינתן המענק.
זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה לברך את חברת הכנסת עליזה לביא ושאר חברי הכנסת שהצטרפו ליוזמת החקיקה שלה להכניס את התיקון לחוק.
זהבה גלאון: החוק הזה עבר אצלך כאן בוועדה.
זהבה גלאון: אני יודעת שאתה יודע.
זהבה גלאון: אם לא היית יודע היינו בצרה.
זהבה גלאון: החוק הזה עבר אצלך כאן בוועדה וזו יוזמה חשובה וזה תיקון חשוב, ואני תומכת בהסכמה שהושגה.
זהבה גלאון: אחרי שאמרתי את זה אני רוצה לומר משהו.
זהבה גלאון: אדוני, אני פניתי אליך ואתה פנית בעקבות הפנייה שלי אליך גם לשר הרווחה.
זהבה גלאון: החוק הזה נחקק לפני כשנה, בנובמבר שנה שעברה.
זהבה גלאון: אני לא מכירה שערורייה גדולה מזו.
זהבה גלאון: עכשיו אני לא מדברת על מתי המענק ניתן והתיקון של חברת הכנסת עליזה לביא הוא חשוב.
זהבה גלאון: אני לא מכירה שערורייה גדולה מזה שחוק נחקק והוא לא מיושם.
זהבה גלאון: הממשלה מצפצפת על הכנסת.
זהבה גלאון: כל פעם יש תירוצים.
זהבה גלאון: אתה פנית לשר הרווחה אחרי שהוא נכנס לתפקידו.
זהבה גלאון: הוא אמר לך אז, הוא אמר גם לי, אני פניתי אליו: תקשיבי, התקציב עוד לא עבר.
זהבה גלאון: צריך להעביר תקציב.
זהבה גלאון: זו היתה התשובה שהוא נתן לך, אתה שלחת לי העתק שלה - התקציב עוד לא עבר.
זהבה גלאון: אחר כך פניתי באוגוסט.
זהבה גלאון: עדיין נשים לא מקבלות את המענק.
זהבה גלאון: פניתי גם באוקטובר ויש לי כאן את הציטוטים מה הם אומרים לי, אני לא רוצה להיכנס אליהם.
זהבה גלאון: אין דבר כזה שכנסת מחוקקת חוקים והרשות המבצעת מצפצפת על החוקים של הכנסת, אלא אם כן מדובר בחוקים שקשורים לנשים, אלא אם כן מדובר בחוקים שקשורים לנשים מוכות.
זהבה גלאון: הקבוצה הכי מוחלשת אפשר.
זהבה גלאון: אני אומרת לך, זו לא פעם ראשונה.
חיים כץ: הלוואי והיית צודקת.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד לך, זה מעצבן אותי ברמות.
חיים כץ: אנחנו לא ברמות עכשיו, אנחנו פה בכנסת.
זהבה גלאון: בסדר, אבל אני בשוונג של הזה.
זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לבקש ממך משהו, באמת.
זהבה גלאון: אתה קיימת את החוק הזה אז בזמנו וזה כבר היה סוף מושב וידענו שהולכים לבחירות, ובאמת הקדשת לזה זמן ונתת לזה.