GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: צריך פה כמה תנאים.
חיים כץ: אחד, שהמעסיק רוצה אותם.
חיים כץ: זה דבר ראשון.
<גלעד סממה: צריך לשנות את התפיסה כאן קודם כל.
<גלעד סממה: שינוי התפיסה הוא מאוד חשוב.
חיים כץ: דבר שני, אני לא יודע אם המעסיק רוצה אותו בשליש משרה.
חיים כץ: כי העלויות מסביב על שליש משרה – זה לא שליש משרה, יש עלויות מסביב.
רינה פרנקל: הוא רוצה אותו במשרה מלאה.
חיים כץ: הוא רוצה אותו במשרה מלאה, אם לא, הוא צריך להעסיק עוד בן אדם.
<גלעד סממה: קודם כל, הוא רוצה אותו, חיים?
<קריאה: רוצה אותו.
חיים כץ: תשמע, עוד פעם, תלוי באיזה מקצוע.
<גלעד סממה: אנחנו בשלב הראשון, הם עדיין – נכון.
חיים כץ: לא נעים להגיד, הילדים שלנו יותר טובים מאתנו.
חיים כץ: א', הם יותר זולים.
חיים כץ: ב', הם יותר dedicate למחשב.
חיים כץ: הם בעלי כוח.
חיים כץ: הילדים שלנו.
חיים כץ: אנחנו נצטרך ליצור להם מקומות עבודה.
חיים כץ: ולצערי, מדברים במדינה הזאת על פיטורים.
חיים כץ: אתמול היה פה דיון על הצבא.
חיים כץ: הם אומרים אנחנו הולכים לפטר 5,000 איש.
נחמן שי: הם מפטרים ומגייסים בחזרה.
חיים כץ: 4,000 איש.
<וילמה מאור: הדלת המסתובבת.
חיים כץ: הם מפטרים 5,000 - - -
<וילמה מאור: וקולטים חזרה.
חיים כץ: לא קולטים חזרה.
חיים כץ: הם מכניסים לקבע אנשים אחרים שגמרו קורס קצינים, שהם לא בפוטנציאל של קבע מובהק.
חיים כץ: הם בקבע ראשוני.
חיים כץ: אבל הם פולטים לשוק 5,000 איש.
חיים כץ: 5,000 האנשים האלה, את מי תקלוט?
חיים כץ: אתה תקלוט אחד שהוא – גם כהורה אני אגיד אני מוותר על מקום העבודה שלי כדי שהילד שלי יכנס למעגל העבודה.
חיים כץ: אני כבר עשיתי את המסלול.
חיים כץ: יש לנו בעיה של מקומות עבודה במשק הישראלי.
חיים כץ: אנחנו מדברים על פיטורים, ואנחנו מדברים על זה שאנחנו רוצים שהאנשים יעבדו בגיל 67, מי שרוצה.
חיים כץ: מי שרוצה.
<גלעד סממה: מי שרוצה כמובן.
חיים כץ: אני לא יודע אם אני יכול ליצור לו – ראיתי מה - - -
אורי אורבך: אני אתן לך דוגמה למקצוע, זה קשור לשנת שירות שאנחנו מציעים לאזרחים ותיקים.
אורי אורבך: ליווי של ילדים בעלי צרכים מיוחדים - - -
חיים כץ: אתה שר בממשלה?
חיים כץ: אני בא מהתעשייה האווירית.
חיים כץ: אני רוצה שתעשה משהו מועיל לתפקיד שלך בתחום שלך.
חיים כץ: יש לא מעט אנשים שבגיל 67 אומרים יש לי מספיק, אנחנו רוצים להתנדב עבור תלוש אוכל.
נחמן שי: שזה עולה שני שקלים.
חיים כץ: לא משנה, עשרה שקלים ליום.
חיים כץ: רשות החברות הממשלתיות לא מאפשרת.
חיים כץ: אתה כשר תיצור מצב – אנחנו מדברים על תעסוקה.
חיים כץ: ואני מדבר על אנשים ברמה גבוהה שרוצים להתנדב - -
נחמן שי: להמשיך לעבוד בהתנדבות.
חיים כץ: - - עבור תלוש אוכל.
חיים כץ: לא נותנים להם.
חיים כץ: לא נותנים.
<קריאה: אבל בתעשייה האווירית זה משהו אחר.
<מאירה בסוק: בשירות המדינה גם לא נותנים.
חיים כץ: בשירות המדינה לא נותנים.
נחמן שי: והמפעל רוצה אותם.
<מאירה בסוק: מכריחים להוציא אותם.
אורי אורבך: אבל הרבה מתנדבים בבתי חולים.
אורי אורבך: אתה רואה מקומות - - -
חיים כץ: בוא, תקשיב.
חיים כץ: בן אדם אומר אני רוצה להמשיך בעבודה שלי.
חיים כץ: אני מהנדס כזה וכזה ויודע לתרום.
חיים כץ: לא רוצה לעבוד בבית חולים.
חיים כץ: אני בהתנדבות, לא רוצה שכר, לא רוצה כלום.
חיים כץ: רוצה לבנות את דור המחר, רוצה להשביח.
חיים כץ: קיבלתי מהמפעל הזה, קיבלתי משירות המדינה, אני רוצה להיות שם.
חיים כץ: תיצור מצב בתוך הגורמים השלטוניים שכל מי שרוצה להתנדב, והמפעל רוצה לקלוט אותו, יוכל להיות.
נחמן שי: להתנדב במקום העבודה שלו אתה אומר, זה הדגש.
חיים כץ: והמפעל רוצה לקלוט אותו.
חיים כץ: זה win-win.
חיים כץ: אומרים לו מה פתאום?
נחמן שי: האם במקומו קולטים עובד חדש, צעיר?
מיכל בירן: זה לא קשור למחיר.
נחמן שי: יש פה צד שני למטבע.
חיים כץ: כן, קולטים חדש.
נחמן שי: מה יעשה אותו עובד צעיר שגמר עכשיו הנדסת אווירונאוטיקה?
חיים כץ: אבל אנחנו מדברים על זה.
חיים כץ: אנחנו מדברים על קליטת מבוגרים.
נחמן שי: אני יודע על מה מדברים עכשיו.
חיים כץ: ואני אומר לך, אנחנו מפעל של 17,000 עובדים.
חיים כץ: נתנו לנו 30 מתנדבים, כל אחד מהם עילוי.
חיים כץ: עילוי.
נחמן שי: אני יודע מי עובד בתעשייה האווירית.
נחמן שי: זה משהו מיוחד.
חיים כץ: לא, אלה שמתנדבים.
חיים כץ: בשביל לקבל אישור מתנדבים, הוא כבר מיוחד.
חיים כץ: יכול להיות שהוא היה מנהל מפעל והוא נשאר 200 שעות בהתנדבות.
חיים כץ: אנחנו רוצים, אבל איך אנחנו עושים את זה?
אורי אורבך: אבל אתה רואה שיש רבבות מתנדבים בכל זאת.
אורי אורבך: אם לא בשירות הציבורי, במקומות אחרים.
אורי אורבך: אנשים רוצים להתנדב, ומתנדבים.
אורי אורבך: אז אולי בתעשייה האווירית לא מאפשרים להם.
חיים כץ: אתה מדבר פה על עבודה בשכר.
חיים כץ: אתה לא מדבר על התנדבות.
חיים כץ: העניין פה הוא לא ההתנדבות.
חיים כץ: כשאתה דיברת על מה נותנת לך העבודה הנוספת, העלית קצת את השכר, בין אם אני מסכים או לא.
<גלעד סממה: כן.
חיים כץ: המתנדבים לא מקבלים שכר.
חיים כץ: איך אנחנו יוצרים מצב – מי שרוצה לעבוד ומקבלים אותו לעבודה.
חיים כץ: אלא אם אנחנו יוצרים מצב שבחוק – בחוק - -
אורי אורבך: לא מפסידים קצבאות.
חיים כץ: - - אתה לא מחייב – כמו בארצות-הברית.
חיים כץ: אתה יכול לעבוד מעל לגיל 67.
חיים כץ: מעל גיל הפרישה, ואתה לא מפוטר.
<וילמה מאור: להעלות את גיל הפרישה.
רינה פרנקל: לא, הוא יכול לבחור.
חיים כץ: לתת לך אופציה.
<גלעד סממה: לתת אופציה.
<גלעד סממה: לעשות את זה מרצון.
חיים כץ: כמו הנשים.
חיים כץ: לנשים יש אופציה מגיל 62 עד גיל 67.
<גלעד סממה: מגיל 62 עד גיל 67.
<גלעד סממה: נכון, בדיוק.
חיים כץ: יש לנשים אופציה, והן מקבלות תנאים עדיפים אם הן רוצות - -
<גלעד סממה: כי רוצים לעודד אותן.
חיים כץ: - - ולא פוגעים באחרות שלא רוצות.
<גלעד סממה: כי רוצים לעודד.
חיים כץ: מי רוצה לעודד?
<גלעד סממה: רוצים לעודד את המשך התעסוקה.
חיים כץ: לא, רוצים לבטל להם הכול ולא לשלם ביטוח לאומי.
<גלעד סממה: חיים, אני זוכר את הקדנציה הקודמת שניסו להעלות ל-64.
<גלעד סממה: אני מכיר את - - -
מיכל בירן: כל הניסיונות האלה באים עם זה שמקשים על התקציבים של המכללות הטכנולוגיות.
מיכל בירן: בלי חיים, היו סוגרים את המכונים להכשרה מקצועית של ענף התיירות.
מיכל בירן: אורי, אתה חבר בממשלה.
מיכל בירן: אי-אפשר לעשות יוזמות כאלה.
אורי אורבך: אני חבר בממשלה.
אורי אורבך: אני לא אמור לפתור עד הצהריים את כל הבעיות של התעסוקה בישראל.
חיים כץ: תראה מה היא אומרת לך, מאחר ואתה אחד מהשרים המוכשרים – הם כולם יכולים עד אחרי הצהריים.
חיים כץ: אם הם יכולים עד אחרי הצהריים, אתה יכול עד הצהריים.
אורי אורבך: ברור שבשוק העבודה גם השכר לא שווה בין נשים לגברים.
אורי אורבך: אני לא מדבר על אחרי פרישה.
אורי אורבך: אני מדבר על לפני פרישה.
אורי אורבך: זה משליך על כל - - -
מיכל בירן: אני בעד העלאת גיל הפרישה בסוף.
מיכל בירן: אני חושבת שזה יצטרך לקרות.
מיכל בירן: אבל כשזה קורה יחד עם זה שהממשלה הזאת לא משקיעה – עושה כל מה שהיא יכולה להימנע מהשקעה – בהכשרה למקצועות חדשים, מה אתה אומר לאנשים?
מיכל בירן: בסופו של דבר אני מפקיר אתכם 20 שנה.
מיכל בירן: עכשיו אתה מדבר איתי על מתנדבים.
מיכל בירן: מצד אחד זה נשמע נחמד, אבל אני חושבת על כמה אנשים שיעשו "סיבוב".
מיכל בירן: במקום לשלם לאנשים משכורות אמתיות בגיל שהם אמורים לצבור בו לפנסיה ובגילאי העבודה העיקריים, אז תגיד לי אני מקבל אנשים בחצי חינם, מוכשרים ועילויים.
מיכל בירן: בכסף הזה - - -
חיים כץ: אני לא יודע לקבל אותם.
חיים כץ: לא נותנים לי לקבל אותם.
מיכל בירן: גם אם ייתנו לך, אותי זה מפחיד קצת, חיים.
חיים כץ: אותי לא.
אורי אורבך: יש מספיק תחומי התנדבות שהם לא על חשבון עובדים.
מיכל בירן: כן, גם השירות האזרחי שמדברים עליו פוטר כמה אנשים מלשכור אנשים באמת ולשלם להם זכויות עובדים כמו שצריך.
מיכל בירן: יש פה בעיות.
<גלעד סממה: אני יכול לדבר לפחות על האזרחים הוותיקים, כשהם רוצים להתנדב, הם לא רוצים להתנדב בפול טיים ג'וב.
<גלעד סממה: הם רוצים להתנדב עשר שעות, 12 שעות, לא יותר מזה.
<גלעד סממה: הם לא תופסים משרה.
אורי אורבך: הבן אדם שאומר לזקן את הזכויות שלו בבית החולים "שיבא" שאנחנו מפעילים, אם הוא לא יהיה, לא יהיה עובד במקומו שיגיד לזקן את הזכויות שלו.
אורי אורבך: אלה מתנדבים.
אורי אורבך: יש מספיק מקום למתנדבים בתוך החברה הישראלית בלי לתפוס את מקומות העבודה של העובדים, כי אלו לא משרות.
<איציק גנון: אבל אין להם ביטוח.
<רן מלמד: לא, יש ביטוח.
חיים כץ: אורי, אבל אנחנו רוצים להבין איך אנחנו יוצרים מקורות תעסוקה.
חיים כץ: איך אנחנו יוצרים מקורות תעסוקה, ואנחנו לא פוגעים באלה שמתחילים את מסלול החיים שלהם ועדיין לא עובדים.
<רן מלמד: הייתי רוצה לדבר על מקורות הכנסה ולא רק תעסוקה.
<רן מלמד: אם נלך על המתנדבים, אני חושב שאחד הנושאים שעומדים על הפרק – ולנו יש הצעת חוק שאתה חתום עליה גם, והיא עברה בוועדת שרים לחקיקה השבוע – סוג של שירות לאומי לגמלאים שתאפשר לארגונים שיש להם הרבה מאוד מתנדבים – ואני יודע שהשר אורבך תומך בהצעה ומקדם אותה גם כן – לתגמל את אותם מתנדבים.
<רן מלמד: בכוונה לא הייתי מגדיר את זה דווקא כשכר, אבל אני כן מגדיר את זה כתגמול של המתנדבים, דבר שיגדיל להם את ההכנסה.
<רן מלמד: אם אנחנו רוצים לפנות להם זמן להיות עם הנכדים ולקנות לנכדים מתנות, ולעשות דברים נוספים, תוספת ההכנסה הזאת יכולה להיות משמעותית מאוד.
<רן מלמד: אני חושב שצריך לדבר גם על הכלים האלה, איך מגדילים הכנסה בכלל מכל מיני מקורות.
<גלעד סממה: אני מציין כאן, אנחנו העברנו בממשלה לפני שלושה שבועות את הנושא – אפשר לקרוא לזה – שנת התנדבות לאזרחים ותיקים.
<גלעד סממה: יש כאלה שקוראים לזה שירות לאומי לאזרחים ותיקים.
<גלעד סממה: המטרה היא לרתום אותם להתנדבות.
<גלעד סממה: אלה שלא מתנדבים יבואו להתנדב, ואלה שמתנדבים ארבע שעות יתנדבו אולי עשר שעות.
<גלעד סממה: באמצעות זאת אנחנו נבנה להם סל הטבות.
<גלעד סממה: סל ההטבות לא חייב להיות דווקא כסף.
<גלעד סממה: יכול להיות כסף, גמלה מסוימת – 400, 500, 600 שקלים – אבל יכול להיות גם דברים אחרים.
<גלעד סממה: בגלל שיש כאן את התופעה של הזדקנות האוכלוסייה ונוספו 15-10 שנים לגילאים אחרי פרישה, אנחנו רוצים לעודד אותם להגיע למסגרות נוספות, לא רק תעסוקה בשכר, אלא גם התנדבות.
<גלעד סממה: גם למשל – חלק מסל ההטבות יהיה העשרה בלימודים.
חיים כץ: גלעד, בוא ניתן לכמה אנשים לדבר.
חיים כץ: לפרוטוקול, שם ותפקיד, כדי שיירשמו אותך.
רחל עזריה: רחל עזריה, "כן לזקן".
רחל עזריה: אני עוסקת בנושא מתנדבים באזור חיפה.
רחל עזריה: אני שואלת שאלה פשוטה מאוד את השר אורבך.
רחל עזריה: האם אתה יודע שגמלאי שמתנדב במשמר האזרחי מגיע לגיל 70, אומרים לו תודה רבה אדוני, לך הביתה.
רחל עזריה: לי יש רישיון נהיגה משטרתי.
רחל עזריה: התנדבתי שנים במשמר האזרחי.
רחל עזריה: הגעתי לגיל המכובד, ואומרים לי "קישטה".
רחל עזריה: ואין להם מספיק מתנדבים.
רחל עזריה: למה לא לשנות את החוק ולאפשר לגמלאים, לפחות עד גיל הפנסיה, לעבוד – זה דבר שנזקקים לו.
רחל עזריה: המתנדבים המבוגרים במשמר האזרחי הם אנשים מאוד רציניים.
רחל עזריה: למה לא לאפשר להם?
<ורה שלום: ורה שלום, מנהלת אגף ייעוץ לקשיש בביטוח הלאומי.
<ורה שלום: בתחילת הדיון רציתי מאוד לחדד נקודה אחת שהיא מובנת, אבל צריך לומר אותה.
<ורה שלום: מתנדבים ממלאים תפקידים שאינם נוגעים בעבודה מקצועית בשכר של מישהו.
<ורה שלום: יש לו איזה תוכן מקצועי וחברתי ייחודי, ולכן התפקיד שלו הוא תפקיד התנדבותי.
<ורה שלום: וכשמדברים על מישהו שיכול להמשיך את העבודה שלו בשכר או בהתנדבות, יש כאן סתירה, ואת הנקודה הזאת צריך לחדד ולהתייחס אליה.
<ורה שלום: אני חושבת שיש נקודה נוספת, שסביר להניח שהיא יכולה לקחת הרבה מאוד זמן, היא עניין התפיסה התרבותית שלנו כאזרחים במדינה הזאת לגבי עבודה כאשר אדם מסיים את תפקידו – ולא משנה במה הוא עסק – ויום אחד הוא פנסיונר, והוא רוצה לעבוד בעבודה שהוא יכול להרוויח ממנה כסף.
<ורה שלום: אני חייבת לומר, במהלך השנים הרבות אני נתקלת בהמון פרויקטים, שכן היה היצע של עבודות לאזרחים ותיקים, ולא הייתה היענות מהצד השני.
<ורה שלום: כלומר, יש כאן בעיה מעבר לעניין ההתאמה של התפקיד.
<ורה שלום: יש כאן עניין של תפיסה במדינת ישראל, האם זה מכבודי לעבוד בעבודה כזאת או עבודה אחרת.
<ורה שלום: זה מחסום משמעותי מאוד, ואי-אפשר להתעלם מזה.
<ורה שלום: להערכתי, יש מדינות בעולם שהתגברו על כך.
<ורה שלום: אולי גם אנחנו צריכים לעשות איזשהו מהלך.
<ורה שלום: אני לא יודעת מי האדון, אני חושבת, שוב, לגבי פרויקט של שנת שירות, בהחלט צריך לחשוב לעומק על איזשהו תגמול מאוד מכובד, ולאו דווקא בכסף, כי אז אנחנו נשבש את תפיסת תפקיד המתנדב.
<דורון רז: דורון רז, יושב-ראש איגוד חברות הסיעוד.
<דורון רז: אני רוצה להעלות נקודה.
<דורון רז: חברות הסיעוד מטפלות בכ-160,000 קשישים זכאי חוק סיעוד.
<דורון רז: מתוכם כ-80% הם קשישים שנמצאים במצב לא סיעודי, אלא במצב שהם צריכים עזרה.
<דורון רז: אוכלוסיית בני 70 פלוס היום במדינת ישראל, לשמחתנו, נמצאים במצב תפקודי מצוין, פיזי, שהם יכולים לתת ולתרום.
<דורון רז: אני לא מדבר על התנדבות.
<דורון רז: אני מדבר על עבודה בשכר שיכולה גם לעזור לאנשים וגם לתת להם יציאה מהבית.
<דורון רז: תחום עבודה גמיש בשעות, שיכול להיות בין שעתיים לשלוש שעות ויותר ביום לפי בחירה, לפי התאמה למקרה.
<דורון רז: לא צריך הכשרה בסיסית קודמת מסוימת.
<דורון רז: אנחנו עשינו מאמצים עם מנכ"ל המשרד, אהרון אזולאי, מול הביטוח הלאומי.
<דורון רז: הביטוח הלאומי קבע כללים שבהם הוא מגביל אנשים בני גיל 70 פלוס לטפל באנשים.
<דורון רז: אם הוא התחיל לטפל בו לפני גיל 70 והגיע לגיל 70, הוא יכול להמשיך לטפל בו.
<דורון רז: אבל אם הקשיש נפטר או הלך לבית אבות, הוא לא יכול לקבל מטופל אחר לטפל בו, כי הוא כבר צריך לטפל בבן 70 פלוס.
<דורון רז: אני חושב שהמגבלה הזאת צריכה לרדת.
<דורון רז: מר אזולאי עשה מאמצים רבים יחד אתנו להוריד את ההגבלה הזאת.
<דורון רז: אנחנו משוועים לכוח אדם שיכול לתרום ולעבוד, ויכול גם להשתכר שכר מלא.
<דורון רז: לא בהתנדבות, שכר מלא.
<רן מלמד: אתה תשלם להם גם את זמן הנסיעות שלהם, שאתה לא משלם לעובדים האחרים שלך?
<דורון רז: אל תפריע לי.
<דורון רז: השכר הוא שכר מלא לפי מה שהמדינה קבעה, עם כל הזכויות.
<דורון רז: למה לא לתת לאנשים שיכולים לעשות את העבודה?
חיים כץ: תודה רבה, שמענו אותך.
<נמרוד קמינסקי: שלום.
<נמרוד קמינסקי: שמי נמרוד.
<נמרוד קמינסקי: אני מנהל השמה מטעם עמותת "והדרת".
<נמרוד קמינסקי: כל תפקידי הוא להסתובב בארץ ולחפש מעסיקים ומשרות.
<נמרוד קמינסקי: קודם כל, יש עבודה בארץ.
<נמרוד קמינסקי: שמעתי את דבריך בקשב רב.
<נמרוד קמינסקי: מעבר לנושא הכסף, אנשים קודם כל רוצים להמשיך בשגרת החיים שלהם, ולהמשיך להשפיע בחברה הישראלית.
<נמרוד קמינסקי: ובכסף, לא רק בהתנדבות.
<נמרוד קמינסקי: אנשים – לא רק בני 70, ולא רק 65 – כל מי שאני פוגש, צריכים ורוצים לעבוד.
<נמרוד קמינסקי: אנחנו בעמותה עוסקים בנושא הזה, ואני חייב להגיד שההבדל העיקרי בין הצעיר לאדם המבוגר – ומה לעשות, אני צעיר – הוא שאנחנו הצעירים מחפשים בעיקר קריירה.
<נמרוד קמינסקי: רוצים להמשיך, רוצים להתקדם.
<נמרוד קמינסקי: ההבדל העיקרי הוא שהאדם המבוגר לא מחפש קריירה.
<נמרוד קמינסקי: הוא מחפש, כמו שאתה אמרת, להמשיך את שגרת החיים.
<נמרוד קמינסקי: ולכן, בתפקידים כדוגמת מוקדנים, כדוגמת נציגי לקוחות, שבהם הבחור הצעיר עובר הכשרה של שלושה חודשים ואחרי שנה עוזב את מקום העבודה כי הוא רוצה להמשיך בקריירה שלו, האדם המבוגר אמנם עונה לאט יותר בטלפון, אמנם לוקח לו טיפה יותר זמן להקליד במחשב, אבל לטווח ארוך – וזה מניסיוני בקשרים עם נציגים לקוחות ועם חברות וארגונים כאלה – אותו מבוגר יעיל יותר ונשאר יותר זמן במקום העבודה.
<נמרוד קמינסקי: ולכן אני חושב - - -
חיים כץ: יש גופים שלוקחים רק מבוגרים?
<נמרוד קמינסקי: יש גופים שלדוגמה מוכרים פנסיה.
<נמרוד קמינסקי: אדם מבוגר שמוכר פנסיה לאדם מבוגר, זה הרבה יותר יעיל מאשר בחור בן 25-20 שמוכר פנסיה.
<נמרוד קמינסקי: אני אומר את זה מחברה גדולה ששם ביצענו, ואנחנו מבצעים, פיילוטים.
<נמרוד קמינסקי: יש שם הרבה מאוד מכירות רק בתחום הפנסיה.
<נמרוד קמינסקי: אני חוזר ואומר - - -
חיים כץ: עזוב, אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה, מה שדיברת, כי אמרתי לא למשהו אחד, אני לא רוצה להגיד לך לא למשהו שני.
חיים כץ: לא רוצה, כי עד עכשיו היית רציני.
<נמרוד קמינסקי: אני רציני מאוד.
חיים כץ: מוקדנים, אם זה כל כך טוב, יש גוף שנותן שירותי מוקדנות שאומר אני קולט רק אנשים בני 65 - -
<נמרוד קמינסקי: נכון, יש כאלה.
חיים כץ: - - ואף צעיר?
<נמרוד קמינסקי: בוודאי שיש צעיר.
<נמרוד קמינסקי: דרך אגב, זה לא רק מבוגר, אלו גם אנחנו הצעירים בתוך מסגרת כזאת.
<נמרוד קמינסקי: אבל המבוגר עדיין יכול להשפיע ועדיין יכול - - -
חיים כץ: יכול זה בסדר.
חיים כץ: אין ספק שהוא יכול.
חיים כץ: נשאלת השאלה אם יש גופים שרוצים אותו.
<נמרוד קמינסקי: בוודאי.
<נמרוד קמינסקי: חוץ מזה, הדבר החשוב – ואת זה גלעד הזכיר מקודם – שמטרת הממשלה היא בסופו של דבר לשנות עמדות.
<נמרוד קמינסקי: לשנות ולהגיד לאותו מעסיק המבוגר הוא נכס, הוא לא נטל.
חיים כץ: אוקיי, הבנו.
<נסים עוג'ר: יש לי שתי נקודות לציין.
<נסים עוג'ר: דבר אחד, יושב-ראש הוועדה צדק בכך שבסוף 35 שנה האדם לא יודע כמה הוא מקבל.
<נסים עוג'ר: אני נתקלתי בתופעה שייצגתי אנשים – הוא היה אמור לקבל לפי המשכורת האחרונה, בסוף אמרו לו לא, זו לא משכורת אחרונה, זה חישוב אקטוארי.
<נסים עוג'ר: שאלה לכבוד השר, בן אדם שהגיע לגיל 75, הסכום שהוא מקבל – הוא צריך לפרנס גם את עצמו וגם את אשתו שהיא לא עובדת ואין לה שום דבר.
<נסים עוג'ר: הוא מקבל 4,900 שקל קצבה משירות המדינה.
חיים כץ: יש לה ביטוח לאומי.
<נסים עוג'ר: מקבל קצבה משירות המדינה 4,900.
<נסים עוג'ר: הוא הולך לעבוד בעבודה נוספת.
<נסים עוג'ר: הוא אומר אני אזכה בעוד 2,000-1,500 שקל.
<נסים עוג'ר: בא משרד האוצר ומקצץ לו 900 שקל.
<נסים עוג'ר: האם אתם נערכים לאפשרות הזאת כשאתם אומרים בוא נאפשר לאדם להמשיך לעבוד עד גיל 70?
חיים כץ: לפני שאתה עונה, יש פה עוד מישהו שרוצה להגיד משהו?
<מאירה בסוק: אני רוצה לחלק את העניין לשני דברים.
<מאירה בסוק: יש מקצועות, כמו רופאים, ובעיקר רופאות – אני נתקלתי בכמה מקרים שגם באו הנה ודיברו – שיש להם משכורת טובה, יש להם גרנטים, הם בשיא פריחתם.
<מאירה בסוק: בגיל 67 הם צריכים לעזוב.
<מאירה בסוק: אלו אנשים שתורמים לחברה בצורה מדהימה, והם נשארים במקצוע שלהם.
<מאירה בסוק: יש כמה מהם שהגישו בג"ץ לגבי חוק חובת פרישה.
<מאירה בסוק: לגבי הדבר הזה אפשר אולי לשנות.
<מאירה בסוק: יש אנשים, שהם מרב האוכלוסייה, שאין להם כמעט פנסיה.
<מאירה בסוק: הם עובדים כי הם צריכים לעבוד, כי אחרת לא יהיה להם איך לחיות.
<מאירה בסוק: אני חושבת שבנושא הביטוח הלאומי, אם אדם ממשיך לעבוד מגיל 67 עד 70, הוא מקבל אחר כך 5% תוספת, צריכים להגדיל את זה למשל.
<מאירה בסוק: צריכים לשנות את הדברים האלה.
<מאירה בסוק: כל התודעה לגבי אנשים שיעבדו אחרי גיל 67 צריכה להיות אחרת.
<מאירה בסוק: אני לא מדברת על כל מיני נשים שמפטרים אותן בגיל 55 ואין עבודה במשק.
<מאירה בסוק: כל הנושא של תעסוקת נשים, אין בכלל גישה לנושא.
<מאירה בסוק: למה המשרד לאזרחים ותיקים לא מטפל גם בנושאים האלה?
<מאירה בסוק: כי אנשים מפוטרים בגיל 54-55, לא קורה כלום.
חיים כץ: אדוני, כבוד השר, זכות המילה האחרונה היא שלך, ואנחנו נדאג שלא יפריעו לך.
חיים כץ: סליחה, המילה האחרונה תהיה שלך.
נחמן שי: אנחנו ישבנו קודם בוועדה אחרת ודיברנו על סוגיות שנושקות לדברים שאנחנו מדברים עליהם עכשיו.
נחמן שי: מסתבר שבישראל יש אחוז גבוה, ללא השוואה, של מבוגרים, גמלאים, קשישים – לכל ועדה יש טרמינולוגיה שונה בעניין הזה – שעובדים מעבר לגיל הפרישה.
נחמן שי: מצד אחד זה מעורר התלהבות, כי אנשים רוצים להישאר.
נחמן שי: גם אתה אמרת שיש מתנדבים.
נחמן שי: מצד שני, אולי זה גם נובע מכך שהתשלומים שאנשים מקבלים בשלב הזה של חייהם פשוט אינם מספיקים להם.
נחמן שי: האווירה היא כאילו כולם קמים בבוקר ורוצים לעבוד.
נחמן שי: יש כאלה שעבדו 40 שנה – אתה מכיר אותם, גם אצלך במפעל – הם לא רוצים להתנדב, הם רוצים לנוח.
חיים כץ: לפני גיל 67 הם באים – הוא אומר אני תשוש, אני עייף, אני רוצה ללכת.
נחמן שי: לכן העניין הזה של עבודה בכל דרך היא יפה כאופציה, אבל אי-אפשר להחליט - - -
חיים כץ: לא גורף.
נחמן שי: אנחנו מדינה מובילה בתחום הזה של עבודה אחרי גיל הפרישה.
נחמן שי: אנחנו עוברים את מדינות ה-OECD באחוז המבוגרים שעובדים מעבר לגיל פרישה.
<קריאה: חיים, אפשר עוד מילה אחת?
חיים כץ: לפני שתי היינו צריכים לסיים.
אראל מרגלית: אני, יחד עם כמה מהחברים פה, הגשנו הצעת החוק – גם כן דיברתי אתך עליה בזמנו – ביטול חובת גיל פרישה.
אראל מרגלית: זה דיון שאני מקווה שייתנו לו לעלות ויהיה על זה איזשהו דיון.
אראל מרגלית: היום, בכל המוסדות מדברים על זה שרוצים להעלות את גיל הפרישה לכמה מהסקטורים במשק.
אראל מרגלית: אנחנו מציעים, יחד עם עמותת "והדרת" – שיתפנו פה פעולה – דרך אחרת להתמודד עם העניין הזה, בעיקר על-ידי האופציה לתת לאנשים להמשיך לעבוד.
חיים כץ: אתה תיתן למנהלים גם את הזכות לפטר את מי שהם לא צריכים?
<גלעד סממה: צריך.
אראל מרגלית: אנחנו ניתן למנהלים גם את הזכות לפטר, גם את הזכות לדבר על מקצועות כאלה שבהם שר הכלכלה – קבענו בחוק – יכול לקבוע שבמקצועות האלה יש בכל זאת מגבלת גיל.
אראל מרגלית: אנחנו גם נרצה בתוך הדיון – ואני מקווה שזה יעלה פה לדיון לגבי הצעת החוק – לדבר על האפשרויות להעביר חלק מהעובדים לחצאי משרות או למסגרת קצת אחרת.
אראל מרגלית: אבל אנחנו משוכנעים שהמדינה שלא תיתן את האופציה לאנשיה לעבוד אחרי גיל 67 או 62, כשהם בשיא יצירתם בהרבה מאוד מקומות – אני רק אתן אנקדוטה.
אראל מרגלית: החברה המוצלחת ביותר שאני הייתי מעורב בה לאחרונה, לפני שנכנסתי לכנסת, כשהתחלנו את החברה – היזם הגיע מארצות-הברית, הוא היה בן 67 – היום היא מעסיקה 450 עובדים.
אראל מרגלית: היא עשתה בזמנו Joint venture בצפון באזור יוקנעם.
אראל מרגלית: והיא עובדת.
אראל מרגלית: והוא ממשיך יחד עם הקבוצה שלו.
אראל מרגלית: יש היום מחקרים כאלה ואחרים בכל העולם שהרבה מאוד אנשים מגיעים לשיא פריחתם, לשיא הרעיונות שלהם, הרבה מאוד פעמים, אחרי גיל 60.
אראל מרגלית: אנחנו מקווים שנוכל - - -
חיים כץ: אתה לא מדבר על תעשייה עתירת עבודה.
חיים כץ: אני שיחקתי כדורגל בגיל 30.
חיים כץ: היום אני בקושי הולך פעם בשנתיים למשחק.
חיים כץ: מהרעש של הכדור אני נפצע וחודשיים לא מבריא.
אראל מרגלית: אני רוצה להגיד לך, עם כל זה שאנחנו יכולים לשחק כדורגל או כדורסל, יש הרבה מאוד מקצועות שרוב העבודה שם היא עבודה של האינטלקט.
אראל מרגלית: האינטלקט היום רוב המשק.
אראל מרגלית: חלק גדול מהמשק.
אראל מרגלית: לשם הוא הולך.
אורי אורבך: זה הולך וגדל.
אראל מרגלית: עיתונאים, מדענים, אנשי רוח, אומנים - - -
חיים כץ: אראל, גם אם תצעק ותספור את כולם, חצי מהמשק לא מגיע לסף המס.
חיים כץ: כל האינטלקט עובר את סף המס.
חיים כץ: אז כבר מה שאמרת, רוב הוא לא רוב.
חיים כץ: שמע, חצי מהמשק לא מגיע לסף המס.
חיים כץ: האינטלקט לא מרוויח 5,000 שקל לחודש, שזה השכר הממוצע.
חיים כץ: אבל אתה לוקח את זמנו של השר.
אראל מרגלית: עובדים סוציאליים - - -
חיים כץ: אני לא מסכים אתך, תודה רבה.
אראל מרגלית: זכותך, אבל גם אני לא מסכים אתך.
חיים כץ: מותר לך.
אראל מרגלית: אתה בא מדיסציפלינה אחת, ששם יש עבודה מאורגנת, ואני - - -
חיים כץ: תקשיב, אבל אני פה קובע, ואני ביקשתי ממך להפסיק.
אראל מרגלית: - - סקטור של מדינת ישראל שבנה פה תעשייה.
אראל מרגלית: ועל זה אני מדבר.
אראל מרגלית: תתייחס בכבוד, כי זה 60% מהתל"ג.
חיים כץ: תקשיב, אני מתייחס בכבוד - -
אראל מרגלית: תקשיב גם אתה.
חיים כץ: - - אבל דיברת - - -
אראל מרגלית: וגם אתה דיברת.
אראל מרגלית: אל תזלזל בסוף דברי, זה הכול.
אראל מרגלית: תודה לך.
רינה פרנקל: אני חושבת שיש היום בעיה לגיל מבוגר.
רינה פרנקל: אנשים עם ניסיון, אנשים מלאים מוטיבציה להמשיך.
רינה פרנקל: אנשים שיכול להיות שאין להם יכולת כספית להמשיך בגיל פרישה עם קצבת זקנה.
רינה פרנקל: הם מוכנים לעבוד, ולא מאפשרים להם לעבוד.
רינה פרנקל: בנוסף, כמו שדיברנו, יש מקצועות מתכת.
רינה פרנקל: דיברתי עם התאחדות בעלי מלאכה.
רינה פרנקל: יש מחסור גדול מאוד במקצועות האלה.
רינה פרנקל: אנשים לא מסכימים לעבוד אחרי גיל פרישה כי לא משתלם להם לעבוד.
רינה פרנקל: אני חושבת שמשרד הכלכלה צריך לחשוב, אולי יחד עם משרד הגמלאים, על תמריצים לאנשים האלה כדי שיוכלו להמשיך.
רינה פרנקל: זה משתלם גם לכלכלה הישראלית.
רינה פרנקל: דבר אחר, כמו שדובר פה על חוק סיעוד.
רינה פרנקל: אני מכירה את הסוגיה הזו.
רינה פרנקל: פנו אלי אנשים שבגיל 70 לא יכולים להמשיך לטפל באנשים.
רינה פרנקל: אני חושבת שצריך להסיר את המחסום הזה.
רינה פרנקל: אישה שמוכנה לטפל בגיל 70 ולעזור לעוד אנשים, והיא יכולה לעזור להם, היא יכולה להמשיך ולעבוד – הביטוח הלאומי לא צריך לשים מחסום על אנשים שמלאים כוחות ויכולים לעזור לעוד אנשים.
רינה פרנקל: אז אני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב על כל הסוגיות האלה, וצריכים להביא לפתרון.
רינה פרנקל: זה חשוב מאוד לכלכלה הישראלית ולאנשים שמגיעים לגיל הזה.
רינה פרנקל: לתת אפשרות להמשיך ולהתפרנס בכבוד, לתרום לכלכלה הישראלית.
חיים כץ: ואדוני השר.
אורי אורבך: לסיום, במשפט אחד, כל הנושאים שעלו פה – הסרת חסמים למי שרוצה ויכול לעבוד – עולים בוועדה בראשות יוג'ין קנדל.
אורי אורבך: כל הנתונים שהראנו הם מהמועצה הלאומית לכלכלה, על מה שמסכימים ועל מה שלא מסכימים.
אורי אורבך: זה בראשותי.
אורי אורבך: אנחנו עוסקים בכלל בתופעת הזדקנות אוכלוסייה, אבל הנושא הראשון בשלושת החודשים הקרובים הוא שילוב בתעסוקה.
אורי אורבך: אם יש דברים שדורשים שינוי חקיקה, אלו ההמלצות שאנחנו נגיש לממשלה.
אורי אורבך: אי-פגיעה בקצבאות ובתשלומי העברה למי שעובד בכל זאת.
אורי אורבך: עבודות מועדפות לקשישים, כמו שיש לחיילים.
אורי אורבך: הרבה רעיונות.
אורי אורבך: אנחנו גם מזמינים אתכם, חברי כנסת ואחרים, להציע לוועדה הזאת – שהיא של כל המשרדים, ראש הממשלה, האוצר ודרומה – כדי לפתור את הבעיה של האנשים שרוצים ויכולים לעבוד, ורוצים אותם עוד לפני השינויים המבניים במשק.
אורי אורבך: אם נרוויח כמה עשרות אלפי מקורות הכנסה לאזרחים הוותיקים, אנחנו עושים דרך גדולה.
אורי אורבך: לשינויים האסטרטגיים, המבניים, והוויכוחים האידיאולוגיים עוד יהיה מקום וזמן.
אורי אורבך: אבל צריך להשאיר משהו גם לאחרי הצהריים.
חיים כץ: יום שני בשבוע, א' בכסלו, 4 בנובמבר 2013.
חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא פעילותה של הקרן למפעלי שיקום.
חיים כץ: הייתי רוצה לפתוח בסקירה של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שעשה בדיקה בעניין.
<פלורה קוך-דבידוביץ: פלורה קוך-דבידוביץ, חוקרת הוועדה בממ"מ.
<פלורה קוך-דבידוביץ: סקירה קצרה, תודה רבה.
<פלורה קוך-דבידוביץ: תקציבה של הקרן בשנים האחרונות בממוצע רב-שנתי, כנתונים שהתקבלו במשרד הרווחה, הוא כ-80 מיליון שקלים.
<פלורה קוך-דבידוביץ: מעל ל-90% מתקציב זה, מקורו בתקציב המדינה.
<פלורה קוך-דבידוביץ: כפי שעולה מהתייחסויות של גופים שונים שקיבלנו, בשנים האחרונות גירעונה של הקרן הולך וגדל, ונכון להיום, על-פי נתוני משרד הרווחה, עומד על כ-20 מיליון שקלים.
<פלורה קוך-דבידוביץ: הקרן מבחינה משפטית היא הקדש, ולכן במקרה של הפסדים הממשלה מחויבת לכסות הפסדים אלה.
<פלורה קוך-דבידוביץ: הגורמים הנוגעים בדבר, ובראשם משרד הרווחה, טוענים כי המצב של הקרן נובע מהתנהלותה וכן ממעמדה המשפטי.
<פלורה קוך-דבידוביץ: גם מבקר המדינה, בדוח 57ב' לשנת 2007, התייחס להשלכות מעמדה המשפטי של הקרן על פעילותה, אך מאז, מסיבות שונות, מעמדה לא שונה.
<פלורה קוך-דבידוביץ: משרד הרווחה ציין כי היום מתנהלת תוכנית הבראה, שבמסגרתה גם יכול להיות שישונה מעמדה המשפטי.
<פלורה קוך-דבידוביץ: במסגרת תוכנית ההבראה גם ניתנו עד היום כ-20 מיליון שקלים לקרן.
אילן גילאון: ישונה מעמדה המשפטי ממה למה?
<פלורה קוך-דבידוביץ: מהקדש, לחברה לתועלת הציבור או לאיזשהו גוף מסוג שונה.
<פלורה קוך-דבידוביץ: ממשרד האוצר נמסר לנו כי עד היום ניתנו לה כ-20 מיליון שקלים לכיסוי הגירעונות, כ-15 מיליון שקלים מתוכם הם במעמד הלוואה, כשכיום גם לא כל כך ברור עד כמה הקרן מסוגלת לעמוד בהחזר של ההלוואה הזאת, ויכול להיות שהיא עתידה להפוך למענק.