GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: זה צריך להיות המהלך שלנו, חברי הכנסת, להוציא את זה.
חיים כץ: ממשרד הכלכלה זה כבר יצא.
חיים כץ: להוציא את זה ממשרד הכלכלה, ולהעביר את זה - - -
יצחק הרצוג: למועצה להשכלה גבוהה.
חיים כץ: ולהעביר את זה למשרד החינוך.
יצחק הרצוג: או להשכלה הגבוהה.
חיים כץ: תשמעי, אם לא רוצים את הילד, אז מוצאים לו משפחת אומנה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חייבת להגיד מילה: גם אני, חשובות לי הישיבות, זה לא סוד, אבל אני לא חושבת שזה אחד נוגע לשני.
פניה קירשנבאום: אני רואה אותו נלחם על זה.
פניה קירשנבאום: אני רואה שהוא נלחם.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שמה שהם מתארים הוא לא רק מחצי השנה האחרונה, הם מתארים כנסות שלמות שלא התייחסו אליהם.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני חלילה לא מגנה על זה שלא נלחמים בשבילם.
פניה קירשנבאום: אף אחד לא - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שצריך להילחם בשבילם.
שולי מועלם-רפאלי: ברור לכולם שהחינוך הטכנולוגי במדינת ישראל הוא מחויב המציאות.
שולי מועלם-רפאלי: אם נחשוב שהדבר הנכון ביותר הוא להעביר אותם למשרד אחר – מצוין.
שולי מועלם-רפאלי: השאלה איפה המקום הנכון להם.
חיים כץ: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, יש פה עניין שהמשרד החדש לא מתייחס.
חיים כץ: הוצאתי מכתב לפני חודשיים, עד עכשיו לא היה להם זמן לענות.
שולי מועלם-רפאלי: חבל מאוד.
שולי מועלם-רפאלי: אני מצטערת על כך.
שולי מועלם-רפאלי: בושה וחרפה.
חיים כץ: לא היה להם זמן לענות.
חיים כץ: תשמעי, אין התייחסות.
חיים כץ: תשמעי, גם התייחסות שלילית זו התייחסות.
שולי מועלם-רפאלי: נכון, מותר לחלוק.
חיים כץ: יש את יושב ראש התאחדות הסטודנטים?
<אורי רשטיק: כן, תודה.
<אורי רשטיק: אורי רשטיק, יושב ראש התאחדות הסטודנטים.
<אורי רשטיק: אני רוצה להגיד משהו: דיברו פה על מדיניות, על חוסר מדיניות.
<אורי רשטיק: יש מדיניות לשר.
<אורי רשטיק: השר אמר לפני שניים או שלושה חודשים: אל תלכו ללמוד משפטים.
<אורי רשטיק: עכשיו, אני הולך להגיד משהו שבעולם שלי הוא מאוד-מאוד לא פוליטי והוא מאוד-מאוד לא נכון: הוא צודק.
<אורי רשטיק: לא כולם צריכים ללכת ללמוד משפטים, ואני מייצג יותר סטודנטים למשפטים מאשר סטודנטים הנדסאים, ואני מסכים עם השר – לא כולם צריכים ללכת ללמוד משפטים.
<אורי רשטיק: אבל מאחורי אמירה כזאת גם מסתתרת אחריות מאוד-מאוד ברורה.
<אורי רשטיק: לא מספיק רק להגיד או לכתוב סטטוס בפייסבוק, צריך לעמוד מאחורי זה.
<אורי רשטיק: ואם משרד הכלכלה רוצה להוציא סטודנטים, להוציא ציבור צעיר ללמוד מקצוע יצרני, שיעמוד מאחורי האמירה הזאת, ושיתקצב.
<אורי רשטיק: ואנחנו כבר, לא יודע כמה חודשים – שלושה, ארבעה חודשים – לא מצליחים להגיע לשלב המעשים משלב הדיבורים.
<אורי רשטיק: פשוט לא מצליחים.
<אורי רשטיק: שולחים אותנו לוועדה כזאת, לוועדה כזאת.
<אורי רשטיק: פתאום היום, חמש שעות לפני ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, נאותו לעשות דיון במשרד הכלכלה, ועוד פעם הקימו ועדה או צוות או משהו כזה.
<אורי רשטיק: מה הולך להיות עכשיו, שלושה שבועות לפני תחילת שנת הלימודים?
<אורי רשטיק: הולך להתקדם משהו?
<אורי רשטיק: הולכים להגיע תקציבים?
<אורי רשטיק: אנחנו רוצים שבמדינת ישראל יהיה רק לופט גשפט?
<אורי רשטיק: לא יהיו מקצועות יצרניים?
<אורי רשטיק: לי נוח עם זה.
<אורי רשטיק: אני יושב ראש התאחדות הסטודנטים, יש 300 אלף סטודנטים אקדמאים, כולנו אנשי אקדמיה – טוב, מדברים, ברוח, נחמד.
<אורי רשטיק: טוב ויפה.
<אורי רשטיק: לא, אנחנו לא רוצים רק מקצועות רוח, אנחנו רוצים גם מקצועות יצרניים.
<אורי רשטיק: ואם זו המדיניות של השר, תעמדו מאחורי המדיניות הזאת, תעשו משהו.
<אורי רשטיק: תפסיקו לדבר.
<אורי רשטיק: עכשיו, אני אומר את זה באופן חד משמעי וברור: אל תכניסו את האקדמיה לתוך המאבק הזה, הסטודנטים לאקדמיה.
<אורי רשטיק: יצא לפני כמה ימים מכתב מאוד-מאוד ברור - - -
חיים כץ: איזה מאבק?
<אורי רשטיק: למאבק לטובת עתיד המכללות הטכנולוגיות, המאבק הזה.
<אורי רשטיק: יצא לפני מספר ימים מכתב מכול יושבי הראש של אגודות הסטודנטים בארץ – לא רק של ההנדסאים, אוקיי?
<אורי רשטיק: גם של האקדמיה.
<אורי רשטיק: גם של אוניברסיטת תל אביב, שאין שם סטודנטים הנדסאים, וגם של אוניברסיטת בן גוריון שאין שם הנדסאים – בקריאה מאוד-מאוד ברורה: אנחנו עומדים באופן סולידרי מאחורי הסטודנטים ההנדסאים.
<אורי רשטיק: ואם לא תהיה לנו ברירה, אנחנו ניכנס למאבק הזה ביחד.
<אורי רשטיק: אני מייצג גם הנדסאים וגם אקדמיה.
<אורי רשטיק: חבר'ה, תתאפסו על עצמכם.
<אורי רשטיק: לא יכול להיות שאנחנו עומדים שלושה שבועות לפני תחילת שנת הלימודים ואנחנו עדיין בשלב הדיבורים.
<אורי רשטיק: אני לא רוצה להיות חצוף, אבל זה כולה 80 מיליון שקלים.
<אורי רשטיק: להזכיר לכם מה תקציב המל"ג?
<אורי רשטיק: מה תקציב הות"ת?
<אורי רשטיק: תשעה מיליארד שקלים.
<אורי רשטיק: זה כל הסיפור.
<אורי רשטיק: להוציא את המערכת מהברוך שהיא נמצאת בה.
<אורי רשטיק: לעבור משלב הדיבורים לשלב המעשים.
חיים כץ: דוקטור עופר רימון ממשרד החינוך.
חיים כץ: אתה מוכן לקלוט אותם?
חיים כץ: השר הקודם רצה.
חיים כץ: אתה - - -
<עופר רימון: זו כבר רמה של מדיניות.
<עופר רימון: אבל בגדול אנחנו אחראים על י"ג, י"ד – הצעירים שהם המשך של י"ב, דחיית שירות.
<עופר רימון: אני רוצה קצת לספר על המהלכים שאנחנו עושים: קודם כל, מספר התלמידים בחינוך הטכנולוגי, בשלוש השנים האחרונות, גדל ביותר מ-20 אלף תלמידים.
<עופר רימון: בכל מחזור שלנו בסוף י"ב, כבר עכשיו בי"ב, יש בו 6,000 תלמידים יותר בהשוואה לשלוש שנים אחורה.
<עופר רימון: טכנאים והנדסאים: אם היינו לפני שלוש שנים, בתשס"ט, בסביבות 2,500, בתשע"ב, הנתונים האחרונים שיש לנו, אנחנו כבר מעל 2,800 – זה גידול של 300 תלמידים.
<עופר רימון: אבל אני חושב שהחידוש הגדול ביותר, ואני חושב שזו ממש רעידת אדמה, זו תכנית טו"ב – טכנאי ובגרות – שיחד עם מר שרגא ברוש, שהיה נשיא התאחדות התעשיינים דאז, הכנסנו את התכנית הזאת.
<עופר רימון: אז אם בתשס"ט היו לנו 20 בוגרים, שכבר בי"ב סיימו עם תעודת טכנאי, יש לנו היום 1,159 בוגרי טו"ב.
<עופר רימון: זאת אומרת שכבר בי"ב מסיימים טכנאי.
<עופר רימון: זאת אומרת, מעבר ל-300 האלה אנחנו מדברים שהכנסנו עוד 1,000 תלמידים למסלול הזה, שזו ממש רעידת אדמה, אני חושב.
<עופר רימון: עכשיו, עם צה"ל, אנחנו צריכים לחשוב מה זה אומר מבחינת כל הסיפור.
<עופר רימון: לא רק שהגדלנו את הכמות, התחלנו להכניס גם תחומים חדשים שאנחנו עושים, טכנאים-הנדסאים.
<עופר רימון: למשל: טכנאי תקשוב, שלא היה קודם, שזה טכנאי של תחזוקת מכשירי - - - ורשתות מחשבים, טיפול ברשתות.
<עופר רימון: יש לנו כבר י"ג, אנחנו בדרך לייצר י"ד – הנדסאי.
<עופר רימון: אנחנו מדברים עכשיו גם על תחומים נוספים להכניס פנימה: בתחומים של ניהול פרויקטים, מה שנקרא: P.M.O.
<עופר רימון: – הסמכות בתחום הזה.
<עופר רימון: מבחינת הצטיידות, אחד הדברים המיוחדים, אני חושב, בפרויקט טו"ב, שנבנה כל כך נכון, שהוא כלל בתוכו גם את מרכיב ההצטיידות בכל מוסד.
<עופר רימון: אנחנו מדברים על פתיחת 100 מסלולים ב-100 - - -
חיים כץ: בדקתם כמה מהאנשים שלכם ממשיכים אחר כך להנדסה?
<עופר רימון: להנדסאי, לא להנדסה.
חיים כץ: לא, להנדסה.
<עופר רימון: נתונים כאלה אין לי.
<עופר רימון: אני יכול להגיד שהרבה מאוד מתלמידי טו"ב ממשיכים הלאה להנדסאים.
<עופר רימון: כמובן, הם נקלטים בצבא.
<עופר רימון: אנחנו הקמנו, השר הקים עכשיו ועדה לבחינת החינוך הטכנולוגי-מקצועי, ובמקרה או לא במקרה מי שהזכרתי קודם, מר שרגא ברוש עומד בראש הוועדה הזאת.
<עופר רימון: הנושא של טכנאים והנדסאים מאוד יקר לליבו.
<עופר רימון: ואני מקווה שלפחות בגזרה שלנו אנחנו נעים קדימה בתחום הזה, בתחום שהוא תחת האחריות שלנו.
חיים כץ: לנציגי הצבא יש משהו להגיד?
<עוזי שוחט: שמי עוזי, אני ראש ענף קד"צ בחיל החימוש.
<עוזי שוחט: אני מאוד מתחבר לדברים שנאמרו כאן על ידי דוקטור עופר רימון בהיבט של התכניות עם משרד החינוך.
חיים כץ: מה זה קד"צ.
<עוזי שוחט: קדם צבאי.
<עוזי שוחט: הצורך שלנו, בצבא, בסוגיה של ההנדסאים, הולך וגובר.
<עוזי שוחט: עם כניסה של אמל"ח חדש, יש אמל"ח שהוא עתיר טכנולוגיה.
<עוזי שוחט: ובאמל"ח הזה, מי שמאחזק אותו זה החבר'ה ההנדסאים.
<עוזי שוחט: ללא ההנדסאים האלה, בחלק מהאמל"ח, אין מי שיאחזק אותו כמו שצריך.
<עוזי שוחט: זה אמל"ח עתיר טכנולוגיה, זה במרכבה סימן 4, ו-, ו-, ו-.
<עוזי שוחט: היום כמעט כל האמל"ח שנכנס הוא בטכנולוגיה מאוד-מאוד גבוהה.
<עוזי שוחט: שיתוף הפעולה שלנו עם המכללות, בעיקר עם משרד החינוך, הוא מאוד-מאוד גבוה.
<עוזי שוחט: אנחנו גם מממנים לחלק מהתלמידים שמסיימים י"ב 90% משכר הלימוד במכללה עצמה, ולאחר מכן הוא מתגייס אלינו והוא ממשיך שנה נוספת, על מנת באמת להעשיר את החלק המקצועי ולהגביר את החלק - - -
חיים כץ: אתם מאתרים אותם בבתי הספר?
<עוזי שוחט: מאתרים אותם בבתי הספר.
<עוזי שוחט: הוא נגע כאן בתכנית טו"ב, שאנחנו מובילים אותה, חיל החימוש מוביל אותה בבתי הספר.
<עוזי שוחט: זאת תכנית פנטסטית.
<עוזי שוחט: לקחת את התלמידים האלה.
<עוזי שוחט: מי שסיים טכנאי, ולגייס אותו בכיתה י"ב; ומי שלא, להמשיך יחד למכללה עם מימון שלנו, ולגייס אותו אלינו.
<עוזי שוחט: אז הצורך בטכנאים ובהנדסאים, שקודם הוצג כאן, הוא צורך עצום בצבא.
<עופר רימון: אני רוצה רק לציין שאצלנו זה ממלא צורך של ילדים שלא מסיימים - - -
חיים כץ: לא צריך לציין כלום.
<עופר רימון: שמסיימים ללא בגרות, יש לנו עוד נתיב להכניס אותם לשוק העבודה.
<טל לוטן: דוקטור טל לוטן.
<טל לוטן: אני מנהלת התחום של חינוך טכנולוגי והכשרה מקצועית בהתאחדות התעשיינים.
<טל לוטן: אני מדברת בשם הלקוח.
<טל לוטן: היום חסרים לנו בתעשייה, ובכלל במשק, אלפי טכנאים והנדסאים, אם זה בייצור, בפיתוח, באחזקה.
<טל לוטן: אם לא נעשה משהו קריטי, אז אנחנו באמת נצטרך להביא גם עולים או אנשים זרים שיעבדו - - -
חיים כץ: קודם כל, אם נביא עולים זה כבר טוב.
<קריאה: אז זה טוב.
<קריאה: עולים זה - - -
חיים כץ: זה כבר טוב.
<קריאה: עולים זה מצוין.
<קריאה: ואם הם יהיו - - -
פניה קירשנבאום: כבר הבאנו פעם עולים רופאים ומהנדסים.
פניה קירשנבאום: אם נביא עוד עולים זה טוב, אבל זה לא מספיק.
חיים כץ: זה יהיה win-win: גם יהיה לנו בתעשייה, גם לא נצטרך להשקיע בהם כסף – נקבל אותם מוכן – - -
<קריאה: כי הם באים מוכנים.
חיים כץ: - - וגם נקלוט עלייה.
<טל לוטן: זה ברור שאלמלא העלייה הרוסית שהצילה את התעשייה, והיום הם בגילאי 60-55.
<טל לוטן: אז אנחנו היום בשוקת שבורה.
<טל לוטן: הלוואי ותהיה עלייה גדולה, כמו שהייתה בעבר.
<טל לוטן: נכון להיום, חסרים בתעשייה הזאת: ברפא"ל, ישקר, בז"ן, טבע, אינטל, רמת חובב, אלביט.
<טל לוטן: כולם, חסרים להם טכנאים והנדסאים.
<טל לוטן: חסרים להם בכלל עובדים בכל מיני תחומים, אבל לדיון שלנו – טכנאים והנדסאים.
<טל לוטן: כמובן שאנחנו תומכים במאבק, אנחנו תומכים בכל התכניות.
<טל לוטן: אם זה טו"ב, שיביאו את זה מנוער, מבתי ספר; טכנאים והנדסאים למבוגרים.
<טל לוטן: אם לא נעשה משהו ונתעשת עכשיו, אז כולנו נשב אחר כך ונבכה למה לא עשינו את מה שהיינו צריכים לעשות במועד.
<טל לוטן: אני חושבת שכבר הגענו לשנת השין.
<טל לוטן: אני הייתי לא מעט במכללות.
<טל לוטן: זה באמת, חלק מהמכללות עם ציוד לא רלוונטי, עם מורים שקשה לשלם להם כמו שצריך.
<טל לוטן: בסוף, מגיעים עובדים לא מספיק מיומנים לתעשייה, וזה הכול חוזר אלינו כבומרנג.
<טל לוטן: לכן, חייבים להתעשת, פה, בשולחן הזה, ולתת מענה למה שצריך, שאחר כך - - - בתעשייה.
חיים כץ: ממכללת רופין מישהי ביקשה לדבר.
חיים כץ: מישהי?
חיים כץ: מישהו?
<תמי צוקרמן: תמי צוקרמן, מנכ"לית המכללה הטכנולוגית רופין.
<תמי צוקרמן: אני רציתי להגיד משפט אחד כתשובה לשאלה שפתחת בה – אז מה אנחנו עושים?
<תמי צוקרמן: פותחים את השנה?
<תמי צוקרמן: השנה נפתח, תשע"ד, בפעם האחרונה, כי יש לנו התחייבות לנרשמים, למרצים.
חיים כץ: עשית, אמרת משפט רע.
<תמי צוקרמן: עשיתי משפט רע, למה?
<תמי צוקרמן: כי השנה - - -
חיים כץ: למה, כי משרד הכלכלה שמע את זה, רשמו ואמרו: יאללה, הרווחנו שנה.
חיים כץ: אמרת משפט רע.
<תמי צוקרמן: שמעתי, כן.
<יוכבד פנחסי אדיב: בתור יושבת ראש פורום המכללות הטכנולוגיות אני רק אציין שיש חשש גדול מאוד שאנחנו לא נפתח את שנת הלימודים.
<תמי צוקרמן: אני יכולה להמשיך?
<תמי צוקרמן: למרות המשפט הרע.
<תמי צוקרמן: אצלנו כבר התקבלה החלטה: אנחנו פותחים, יש לנו אחריות לנרשמים רבים שנרשמים אצלנו, למרצים שלנו.
<תמי צוקרמן: יש משפט אחד שנאמר גם הבוקר, כבר שמעתי: יש מכללות שמסתדרות, יש מכללות שלא זקוקות לסכומים האלה.
<תמי צוקרמן: אז אני רוצה להגיד: אין מכללות שמסתדרות, ואנחנו ביניהן.
<תמי צוקרמן: אנחנו לא פריפריה, ואין לנו תרומות.
<תמי צוקרמן: אנחנו חיים משכר הלימוד וממה שמקבלים ממשרד הכלכלה, מהגרושים, ואין לנו עודפים.
<תמי צוקרמן: אנחנו צפים כי משלמים סכומים מביישים למרצים, כי לא מחדשים ציוד, כי מקצצים בשעות.
<תמי צוקרמן: אני מתביישת בכלל להגיד פה מה אנחנו עושים, לאיזה רמות אנחנו מגיעים, ולכן צפים כי אסור לנו להיות בגירעון.
<תמי צוקרמן: להגיד את המשפט: יש מכללות שמסתדרות, זה פשוט ירייה בבטן.
<תמי צוקרמן: אין מכללות שמסתדרות.
<תמי צוקרמן: מי שמסתדר מוריד שעות, משלם למורים 120 שקל, כל המורים המצוינים כבר לא איתנו.
<תמי צוקרמן: אסור לנו לפתוח עוד שנה, אסור, כי אנחנו ירדנו לזנות.
<תמי צוקרמן: ירדנו לזנות.
<תמי צוקרמן: אני מתביישת.
יצחק הרצוג: זה כמו שמביאים לעיתים זנות - - -
חיים כץ: כן, דבר אתה.
<עידו חגאי: עידו חגאי, מנכ"ל המכללה הטכנולוגית כנרת בעמק הירדן.
<עידו חגאי: במכללה שלי אכן יש הנדסאים, וגם יש י"ג-י"ד של העתודה הטכנולוגית של חיל האוויר, ואני יכול להשוות.
חיים כץ: י"ד לא מסיים הנדסאי?
<עידו חגאי: הנדסאי, כן.
<עידו חגאי: י"ג-י"ד – הנדסאים.
<עידו חגאי: אני חייב להגיד פה שקודם כל אנחנו עוסקים לא בהכשרה מקצועית בהשכלה טכנולוגית.
<עידו חגאי: ויושבים פה אנשים מהאקדמיה.
<עידו חגאי: אנשי האקדמיה, חלקם לא יעמדו בסטנדרטים של הבחינות של ההנדסאים, ואנחנו גאים בזה – בארבע הבחינות הממלכתיות, ובפרויקט גמר ברמה מאוד גבוהה.
<עידו חגאי: ואנחנו לא מוכנים להתפשר על הרמה הזאת, כי התעשייה צריכה את זה.
<עידו חגאי: שנית, פערי התקצוב הגיעו כבר לגיחוך.
<עידו חגאי: אני יושב שנה שלמה כנציג המכללות עם אנשי משרד האוצר, ואני שומע דברים שאו שלא מכבדים אותי או שאנשים – אני מתבייש להשתמש בשפה הזאת – מזלזלים בנו.
<עידו חגאי: ב-7,500 שקל לשנה אי אפשר להכשיר הנדסאי שלומד 1,000 שעות עם מעבדות.
<עידו חגאי: אי אפשר.
<עידו חגאי: זה לא מתכנס לתקציב.
<עידו חגאי: וההשקעה של משרד האוצר בהון האנושי כמנוע צמיחה, גם במדיניות הפיסקאלית – מצטטים אותה הרבה – היא מאוד-מאוד ברורה: בתקציב האחרון הוסיפו עשרה מיליארד שקל.
<עידו חגאי: בתיכונים יש "עוז לתמורה", בחינוך התעשייתי הוסיפו עכשיו ל-13 אלף תלמידים, מ-ט' עד י"ב, שנמצאים במשרד הכלכלה, הם יתוקצבו ב-540 מיליון שקל, 13 אלף תלמידים.
<עידו חגאי: כל תלמיד שם כמו מהנדס.
<עידו חגאי: אדרבה, כל הכבוד שהמדינה משקיעה בהם.
<עידו חגאי: לדעתי, הם צריכים דברים אחרים: ערכיים, חינוכיים, ציוניים.
<עידו חגאי: הם לא העתודה הטכנולוגית של מדינת ישראל, חבר'ה שנפלטו.
<עידו חגאי: 60 בתי ספר, 13 אלף תלמידים, 540 מיליון שקל.
<עידו חגאי: אנחנו 60 מכללות, 24 אלף סטודנטים, שליש מהם לא מתוקצב – 160 מיליון שקל.
<עידו חגאי: שלא נלך לאקדמיה שקיבלה תוספת תקציבית של 1.2 מיליארד שקל.
<עידו חגאי: אז אף אחד שלא יזלזל באינטליגנציה שלנו ויגיד לנו שאפשר.
<עידו חגאי: מחר אני עושה ועדת כספים, אני צריך לפתוח את השנה, חסר לי מיליון שקל.
<עידו חגאי: מה עושים?
<עידו חגאי: אני צריך לקצץ בתכניות הלימודים, לא לתת נסיעות, אני מתבייש מהמרצים.
<עידו חגאי: יש לי דוקטורים שעובדים, אני משלם להם 100 שקל לשעה.
<עידו חגאי: הם מרצים גם באקדמיה, ומקבלים שם פי שלושה ופי ארבעה.
<עידו חגאי: אז אף אחד, לא במשרד האוצר ולא במשרד הכלכלה, יטיף לנו מוסר, ויגידו לכם:
<עידו חגאי: אנחנו נעשה לכם תכנית חומש באיזה 80 מיליון שקל.
<עידו חגאי: כי למה?
<עידו חגאי: כי לא צריך.
<עידו חגאי: שאנשים ייקחו אחריות.
<עידו חגאי: והנושא הזה, אי אפשר לפתוח את השנה.
<עידו חגאי: ואנחנו עושים פה פעילות חברתית ממדרגה ראשונה.
<עידו חגאי: אנחנו מובילים פריפריה חברתית.
<עידו חגאי: החבר'ה מבית שאן, מטבריה, עם בגרות חלקית, אנחנו מביאים אותם לדיפלומה של הנדסאי.
<עידו חגאי: והם הולכים לעבוד, ותורמים למשק.
חיים כץ: הנדסאי אלקטרוניקה שבקלות היה מסיים כלכלה.
<עידו חגאי: נכון.
חיים כץ: אני לא בטוח שכל מי שסיים כלכלה יכול לסיים תואר לימודים כהנדסאי אלקטרוניקה.
חיים כץ: בטח לא עורך דין.
חיים כץ: אם היית שם את כל אלה שסיימו הנדסאי אלקטרוניקה ללמוד עריכת דין, הם היו עושים את זה ככה?
חיים כץ: לא יודע אם 50% מאלה שסיימו עריכת דין היו מסיימים הנדסאי אלקטרוניקה.
<קריאה: - - -, נכון?
<קריאה: בזה צריך גם חושים.
<עידו חגאי: עכשיו, אני חייב לומר פה שאנחנו מרגישים זלזול, כמו שיושבים איתנו אחרון הוועדים במדינת ישראל.
<עידו חגאי: אנחנו אומרים: אנחנו רוצים לדעת מה התמחור.
חיים כץ: מה אתה רוצה לרמוז, שמשרד הכלכלה נגד הוועדים?
<עידו חגאי: לא.
<עידו חגאי: אני רוצה שמשרד האוצר, שמזלזלים בנו; אנחנו יושבים שנה, מתקציב המכללות שאין לנו שכרנו את שירותיו של מר שמואל סלבין, היה מנכ"ל משרד האוצר, חבר הות"ת.
<עידו חגאי: עשה עבודה של תמחור ההנדסאים, של הנדסאים, על פי אמות מידה של השכלה.
<עידו חגאי: במשרד האוצר ובמשרד הכלכלה, שנה לא קיבלנו תשובה.
<עידו חגאי: אף אחד לא עונה לנו.
<עידו חגאי: עשו עבודה מקצועית במשרד הכלכלה, במה"ט, עם רואה החשבון גינצבורג, ויושבת פה מנהלת מה"ט, הגברת לימור ניסן.
<עידו חגאי: במשרד האוצר גנזו את העבודה כי זה יותר מדי כסף.
<עידו חגאי: אין עבודה מקצועית, אין פה שקיפות.
<עידו חגאי: יש פה בושה וחרפה, וחוסר אחריות לאומית.
<עידו חגאי: אני, בסטנדרטים שלי, תושב הצפון, הפריפריה, שבגיל 50 עושה מילואים במדינת ישראל בגיס צפון, בוגר קורס מח"טים, אני חושב שזו פגיעה בביטחון המדינה.
<עידו חגאי: ואף אחד שלא יטיף לנו מוסר: לא אדון עמית לנג, לא אדון בנט, לא אדון לפיד.
<עידו חגאי: וכל הפקידות המקצועית, שייקחו אחריות ויובילו את הדברים.
<עידו חגאי: השאלה שלך, הדילמה שלנו אם לפתוח או לא לפתוח: אנחנו מחויבים לציבור העובדים שלנו – 5,000 עובדים.
<עידו חגאי: 5,000 עובדים שמקבלים שכר מביש, כי כל שאר המורים זה או דירוג עובדי הוראה או הדירוג האקדמי.
<עידו חגאי: אצלנו דירוג מביש, ומנצלים את זה.
<עידו חגאי: והסטודנטים שלנו, אין להם אלטרנטיבה.
<עידו חגאי: ואנחנו מוכנים להוביל.
<עידו חגאי: אנחנו מוכנים להוביל מהפך פדגוגי, מבני, לצמצם את כמות המכללות.
<עידו חגאי: אמרנו את הכול.
<עידו חגאי: תשובות אנחנו לא מקבלים.
<עידו חגאי: רק, עוד פעם, שואלים אותנו שאלות: מה אתם רוצים?
<עידו חגאי: ולא נותנים תשובות.
<עידו חגאי: ואני חושב שהנושא הזה, פה, מהשולחן הזה, צריך להסתיים.
<עידו חגאי: במדינת ישראל יש הרבה כסף.
חיים כץ: תאמין לי, אם לשולחן הזה היה מספיק סמכויות, העניין הזה היה מסתיים.
<עידו חגאי: אני יודע.
חיים כץ: היה מסתיים.
<עידו חגאי: כן.
חיים כץ: אני מסתכל לך ככה, מרחוק, בעיניים: היה מסתיים.
<עידו חגאי: צריך פה אחריות.
חיים כץ: פקידי משרד האוצר היו מתנהלים כמו שצריך להתנהל, ובמשרד הכלכלה היו מתחילים לעבוד.
חיים כץ: מפסיקים לדבר, מתחילים לעבוד.
<עידו חגאי: רק משפט לסיום: גם היום יש הרבה כסף בתקציב המדינה.
<עידו חגאי: בעוד ימים ספורים, תוך חודש-חודשיים, המל"ג יעשה את סיכום תשע"ג.
<עידו חגאי: אני מעריך שכמו בשנה שעברה, יעביר עודפים של 300 מיליון שקל משנה לשנה.
<עידו חגאי: אני מעריך שבאגף המעונות, שמופקדת עליו הגברת מיכל צוק, שבשנה שעברה היו עודפים של כ-100 מיליון שקל, עודף של תת ביצוע, והשנה קיבלו תוספת תקציבית – זה נתוני אגף התקציבים – הוסיפו עוד 200 מיליון שקל.
<עידו חגאי: השאלה היא איך מבצעים.
<עידו חגאי: משרד הכלכלה קיבל תוספת תקציבית של 1.2 מיליארד שקל – מ-2.4 מיליארד שקל, ל-3.6 מיליארד שקל.
<עידו חגאי: יש כסף.
<עידו חגאי: אנחנו מבקשים להפוך לבן בכור, קודם כל, במשרד הכלכלה.
<עידו חגאי: לא רוצים להיות בן חורג.
<עידו חגאי: אנחנו רוצים להיות אחד משלושת היעדים של המשרד, כפי שהשר אמר.
<עידו חגאי: אנחנו לומדים, רוצים לכבד את האנשים, אבל הגיעו מים עד נפש.
<עידו חגאי: תודה.
חיים כץ: הגברת מיכל צוק.
<מיכל צוק: אני אגיד ככה: קודם כל, נאמרו כאן הרבה דברים, ודברים קשים ורציניים.
<מיכל צוק: אני חושבת שהתחושה שלכם, ואני לא יכולה להתעלם ממנה, שאתם אומרים: זלזול, היא לא המקום שלא אני ולא משרד הכלכלה, ולדעתי גם לא אף אחד בממשלה, מגיע ממקום של לזלזל.
<מיכל צוק: להיפך.
<מיכל צוק: אני חושבת שאנחנו רואים לנגד עינינו את החשיבות המאוד-מאוד גדולה שיש להכשרה של הנדסאים וטכנאים - - -
חיים כץ: אז למה אתם לא עונים למכתבים?
פניה קירשנבאום: במה זה מתבטא?
חיים כץ: חוץ מלדבר, מה אתם עושים?
חיים כץ: חוץ מלדבר מה עשיתם?
חיים כץ: לא עניתם למכתב חודשיים, לא היה לכם זמן?
חיים כץ: ואת אומרת: אנחנו לא מזלזלים.
חיים כץ: תשמעי, בדיבורים אתם מצוינים.
חיים כץ: בדיבורים אתם ליגה לאומית.
חיים כץ: מה עשיתם?
חיים כץ: תפרטי לי מעשים.
חיים כץ: זה לא לעמוד על במה ולקשקש.
חיים כץ: יש לכם אחריות.
חיים כץ: אתם אחראים לחינוך הטכנולוגי במדינת ישראל.
חיים כץ: תני לי תשובות מה אתם עושים, מה עושים בעוד שלושה שבועות.
חיים כץ: מי פותח, מי סוגר.
חיים כץ: למה המנכ"ל איננו פה?
חיים כץ: למה השר איננו פה?
חיים כץ: לא שאנחנו חלילה מורידים מכבודך, אבל יש הירארכיה במגרש הזה.
חיים כץ: והגיעה שעת השין, שלושה שבועות.
חיים כץ: עסוקים?
חיים כץ: אין זמן לבוא?
חיים כץ: או שהנושא פה לא מספיק חשוב?
חיים כץ: לא רציני?
חיים כץ: אני מקווה שאני אקבל ממך תשובה.
<מיכל צוק: אוקיי.
<מיכל צוק: אז אני אמשיך.
<מיכל צוק: שאלת מה עשינו, ואני אגיד מה עשינו ומה אנחנו עושים, ולא רק, אגב, מתוך הבנה של החשיבות של פתיחת השנה.
<מיכל צוק: ואני אגיד כאן שאנחנו נדבר, וגם דיברנו לפני כן.
<מיכל צוק: כלומר, לא התעוררנו היום בבוקר.
<מיכל צוק: הישיבה שהייתה היום בבוקר היא בהמשך להרבה שיחות שהיו ופגישות שהיו עם נציגי המכללות, והיא גם הייתה קבועה עוד שבוע קודם לכן.
<מיכל צוק: אבל אנחנו דיברנו בעבר, ואנחנו נמשיך לדבר עם הפורום של המכללות הטכנולוגיות במטרה להשיג.
<מיכל צוק: ואני מקווה, ואני חושבת שזה אפשרי להשיג, לקראת פתיחת שנת הלימודים, סיכום שיאפשר באמת, קודם כל, ייצוב, אבל גם אופק למכללות הטכנולוגיות, ואני אסביר.
<מיכל צוק: וכאן אני אגיד, שגם אם אתם תגידו, כולכם, וחלקכם אומרים, ואני חושבת שזה נכון, שאתם פותחים את שנת הלימודים, זה לא יגרום לנו לא לשבת ולדבר.
<מיכל צוק: לא, ממש-ממש לא.
<מיכל צוק: אלא אנחנו נשב ונדבר אתכם מתוך כוונה להגיע לסיכומים שאפשר באמת לקיים אותם, ושיוכלו באמת לייצב את המערכת הזאת ולתת לה אופק.
<מיכל צוק: ולמה אני מכוונת?
<מיכל צוק: אומרים כאן, כל הזמן, וכך היה בשנה שעברה.
<מיכל צוק: אמרתם: ישבתם אצלי בבית, ואתם כולכם יודעים באיזה נסיבות, והנסיבות הן בגלל החשיבות שאנחנו רואים במערכת הזאת.
<מיכל צוק: והתקבל תקציב, כמו שאומרים עכשיו, תקציב חירום.
<מיכל צוק: זה תקציב חד פעמי, שבאמת עכשיו לא נמצא אצלכם בפתיחת השנה.
<מיכל צוק: ואני חושבת שהנושא הזה הוא לא התנהלות נכונה.
<מיכל צוק: אני חושבת שמה שאנחנו צריכים להשיג, ואני חושבת שזה אפשרי להשיג גם בטווחי זמן קצרים, כי אנחנו לא מתחילים מאפס; אנחנו, בכל זאת, יושבים חודשים ארוכים ומדברים אתכם, ולפעמים אתם לא הייתם מרוצים מאיך שהייתה ההתנהלות בצד שלנו; ולפעמים גם אני מאוד הצרתי כשאנחנו רצינו, בלוחות זמנים רלוונטיים, ערב התקציב, לשבת, ואתם, מסיבותיכם שלכם, לא הגעתם, וזה בסדר, כי זה לא רלוונטי.
<מיכל צוק: מה שמשנה זה שנשב עכשיו, ונשב בצורה אינטנסיבית, את השבועות שנותרו לפתיחת השנה, וגם אם קצת אחרי, ונוכל להגיע לסיכום רב שנתי.
<מיכל צוק: אני חושבת שמערכת שעושה הכשרה, בכלל, כל הכשרה, כל מערכת חינוך, ובוודאי הכשרה טכנולוגית, ובוודאי כשהדברים שנאמרו כאן לא התחילו באמת בחודשים האחרונים – הם תוצאה של התנהלות שהיא של כמה וכמה שנים.
<מיכל צוק: אני חושבת שמחייב אותנו לפיתרון סדור, שיטתי, רב שנתי.
<מיכל צוק: כן, מצד אחד, עם תוספות תקציב ותוספות משאבים.
<מיכל צוק: וכולכם יודעים, מצד אחד, מה המצב הכלכלי שיש, וגם את העובדה שאושר תקציב מדינה.
<מיכל צוק: ועדיין, אנחנו נכונים, וכבר אחרי הרבה שעות גם עם משרד האוצר, יודעים להביא תוספות של משאבים, אני מקווה, למערכת הזאת, כולל על חשבון פעילויות אחרות של משרד הכלכלה, והדבר נאמר לכם.
<מיכל צוק: ומהצד השני, יש גם מגבלות לנושא התקציבי.
<מיכל צוק: אבל, ואני שמה את זה על השולחן: זה לא רק כסף.
<מיכל צוק: כלומר, לשבת ולזרוק עכשיו כך וכך כסף חד פעמי, לא יעשה, בעיניי, טוב למערכת הזאת.
<מיכל צוק: המערכת הזאת צריכה לקבל תוספות של משאבים, מצד אחד.
<מיכל צוק: מצד שני, בתהליך רב שנתי, גם לעשות מספר שינויים משמעותיים, כדי שבאמת הכשרת ההנדסאים והכשרת הטכנאים תהיה מפוארת, כפי שהיא צריכה להיות, וכפי שאתם מעוניינים שהיא תהיה, ואנחנו מעוניינים בכך לא פחות.
<מיכל צוק: ואם דיברתם על דיפלום: אז כן, אני יודעת שחסרים, ויש דרישה לכוח אדם מיומן במשק, להנדסאים וטכנאים.
<מיכל צוק: אבל יש הרבה חברות, שגם אומרות: אנחנו רוצות כוח אדם יותר מיומן.
<מיכל צוק: ואנחנו הרי דיברנו על זה, זו לא המצאה.
<מיכל צוק: ובשביל זה, כן, אנחנו צריכים שינוי.
<מיכל צוק: אנחנו צריכים גם מכללות שיוכלו להיות מספיק גדולות כדי לאפשר את האיכות האקדמית.
<מיכל צוק: אני מסכימה, ונאמר גם בדיון, ואני אומרת את זה גם עכשיו: צריך לחשוב גם על הפיזור.
<מיכל צוק: יש חשיבות גם לפריפריה, אין ספק.
<מיכל צוק: אבל עדיין אנחנו צריכים מכללות שהן עם מסה קריטית מסוימת, שתאפשר למכללה, בתוספת המשאבים שלנו, גם להביא באמת ולעמוד בהוצאות הנכונות.
<מיכל צוק: זה מקובל גם בעולם האקדמי, זה הגיוני, לקבל איזושהי מסה קריטית של סטודנטים, שיהיה אפשר באמת - - - מכללה.
פניה קירשנבאום: - - - מדובר עוד יותר בפריפריה בדרך הזאת.
פניה קירשנבאום: כולם יתרכזו במרכז.
<מיכל צוק: לא, לא.
<מיכל צוק: אני אמרתי שצריך - - -
פניה קירשנבאום: כולם יתרכזו במרכז, כי הכי קל להתרכז במרכז, ונשאיר את הפריפריה בלי הכשרה.
<מיכל צוק: אז אני חושבת שלא זאת תהיה התוצאה, וזה בוודאי לא איך שצריך להוביל את זה.
<מיכל צוק: אני חושבת שצריך לתת את הדעת גם על הפריפריה.
<מיכל צוק: אבל מכללות מאוד-מאוד קטנות ברמה המקצועית, וגם תסתכלו על מערכת ההשכלה הגבוהה - - -
יצחק הרצוג: רק בינתיים צריך לפתוח את השנה.
פניה קירשנבאום: הן יכולות להיות שלוחה.
<יעקב דור: מי פתח אותן?
<יעקב דור: אנחנו פתחנו אותן?
חיים כץ: הלו, סלח לי.
יצחק הרצוג: צריך לפתוח את השנה.
<מיכל צוק: אני מסכימה שצריך לפתוח את השנה.
<מיכל צוק: אבל אני בכל זאת חושבת שאנחנו לא יכולים להתעלם מכמה עקרונות.
<מיכל צוק: עכשיו, אני אומרת עוד פעם: מה זה "מי פתח אותן"?
<מיכל צוק: זה לא שבאתי אליכם בטענות - - - שהדבר הנכון - - -
חיים כץ: הגברת מיכל צוק, מה שהוא צעק פה הוא לא צעק באישור.
<מיכל צוק: אני מסכימה אתך.
<מיכל צוק: אבל אני בכל זאת עונה כי אני אומרת: זו לא האשמה.
<מיכל צוק: לא אמרתי מי פתח - - -
חיים כץ: אנחנו מחכים לראות מה פרודוקטיבית אתם הולכים לעשות.
חיים כץ: זה מה שמעניין.
חיים כץ: בשורה התחתונה, איך אנחנו מובילים את העסק, מה אנחנו עושים, מתי אנחנו מקימים מועצת הנדסאים.
פניה קירשנבאום: מה קורה מחר.
חיים כץ: את כל זה אני רוצה לדעת, איפה אנחנו חיים.
פניה קירשנבאום: ומה קורה מחר.
חיים כץ: אמרת שידברו על פתיחת הלימודים.
חיים כץ: זאת אומרת, קבעתם - - - שאתם נכנסים לחדר, ולא יוצאים עד שזה לא נגמר.
<מיכל צוק: קבענו שאנחנו יושבים עכשיו עם פורום - - -
חיים כץ: מה זה "עכשיו"?
חיים כץ: עכשיו – אחרי הדיון?
חיים כץ: אני מקצר אותו, אני סוגר.
חיים כץ: אם אתם יושבים עכשיו אני - - -
יצחק הרצוג: הבעיה היא שאת יכולה להעביר - - -.
יצחק הרצוג: אבל את לא תספיקי לפני פתיחת שנת הלימודים, הגברת מיכל צוק.
<מיכל צוק: רגע, שנייה, אני לא מסכימה.
חיים כץ: היא לא מסכימה.
חיים כץ: היא אומרת שהיא תספיק.
<מיכל צוק: אני לא חושבת.
<מיכל צוק: הרי אנחנו לא מתחילים היום, אנחנו יושבים כבר מספר חודשים.
<מיכל צוק: אנחנו יודעים - - -
יצחק הרצוג: נו, יש איזו הצעה?
יצחק הרצוג: יש איזה נייר?
יצחק הרצוג: יש איזה קווי מתאר?
פניה קירשנבאום: מה גיבשתם בזמן הזה שישבתם?