GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איילת אלישר: ראינו, הבאנו דוגמה מהעולם באנגליה, נותנים להם שנה.
<מיקי אריאלי: גם בארצות-הברית.
<איילת אלישר: זה אני לא מכירה.
<איילת אלישר: ולכן פרק הזמן הזה, שזה כנראה פרק זמן יחסית סביר, כי שוב - - -
עדי קול: איך אני רואה כאן איזה נתונים מובאים בפני המנכ"ל, המנהל הזה?
<איילת אלישר: זה שיקול הדעת.
<איילת אלישר: "סבר המנהל" – כתוב לך.
עדי קול: כן, על סמך מה "סבר המנהל"?
<איילת אלישר: שהחומר מסכן.
עדי קול: אמרת לי הרגע שיהיה לו מכתב ממשרד הבריאות, ממיקי, ותהיה לו חוות דעת מאודי.
<איילת אלישר: הם היום עושים את אותו דבר.
עדי קול: בסדר, אז השאלה אם אני רוצה לראות שזה יהיה כתוב באיזשהו מקום - - -
<מוריה בן צור: אם אפשר בסעיף הבא ב-(ב).
<אתי כהנא: יש לו התייעצות - - -
עדי קול: אני רואה את ההתייעצות.
עדי קול: הוא מנכ"ל משרד הבריאות ויש לו התייעצות עם - - -
<אתי כהנא: עם הרשות למלחמה בסמים ועם הנציג של המשטרה, שאלו בעצם שלושת הגופים שבידיהם מצוי המידע.
עדי קול: אני שואלת משפטית, אם אני צריכה להדגיש שזה לא ייעוץ אלא גם להיות, להיווכח, לקבל את חוות דעתם של - - -
<איילת אלישר: כיום בפקודת הסמים אין להם אפילו פרוצדורה הזאת, אין, לכן מה שפה אמרנו, הגענו - - -
עדי קול: אני מבינה שאין, אבל אנחנו עושים פרוצדורה דחופה יותר, - -
<איילת אלישר: מאורגנת.
עדי קול: - - אז אני אומרת:
עדי קול: בואו נראה – כיוון שאני מכירה אישית את המנכ"ל, אני רוצה שיהיו בפניו מרב העובדות.
<יואל הדר: אם את מכירה אותו אישית, הוא לא יכריז בלי זה.
<אודי וולף: הרי את מכירה אותו, יש לו שיקול דעת.
<אתי כהנא: הוא לא יכריז, הוא צריך שיהיה לו - - -
<יואל הדר: למה שהוא יכריז בלי זה?
עדי קול: מספיק שאגיד: להתייעץ או שאני צריכה להגיד גם שתהיה חוות דעת מקצועית של משרד הבריאות וחוות דעת של מעבדה.
<יואל הדר: זו המשמעות של התייעצות, זה מה שעושים.
<שירי חבה: המעבדה חייבת להיות.
<יואל הדר: אצלנו התייעצות זה לא שאתה שואל אותו מה קורה.
<יואל הדר: התייעצות זה - - -
<מוריה בן צור: אני יכולה לומר לך משהו?
<מוריה בן צור: המנהל זה גם לרבות עובד שהואצלה לו הסמכות הזו, וכיוון שאנשים שגורמי מקצוע מקצועיים - - -
עדי קול: ברור שהמנכ"ל לא צריך בעצמו, אלא שהוא יקבל המלצה של מישהו.
עדי קול: אז ממיקי הוא יקבל את ההמלצה כי הוא המנכ"ל שלו.
עדי קול: אני יודעת שזה בכל מקרה עובר אצל אודי ולא המפכ"ל מתקשר, כמו שאתם יודעים מה, כמו שהתקשר אלינו במקרה השר לביטחון פנים וביקש שנצביע היום לא משנה מה, וזה ברמת - - -
<איילת אלישר: זה תפקידו, זה משהו אחר, זה דווקא בסדר.
עדי קול: אז אני לא רוצה שזו תהיה שיחת טלפון מהמפכ"ל שאומר את זה טכנית, אני רוצה שתהיה חוות דעת גם של המעבדה, איך קוראים למעבדה?
<אודי וולף: מעבדה אנליטית.
<אודי וולף: אבל למה להתערב בסמכותו של המפכ"ל?
<יואל הדר: אנחנו לא יורדים לפרטים כאלה ושמות.
<אודי וולף: ככה זה עובד.
<אודי וולף: מפכ"ל הוא מי שמונה מטעמו.
<אודי וולף: אם הוא לא יבחר בי - מה אם אהיה ילד רע?
<אתי כהנא: אנחנו צריכים שוב לראות את שיקול הדעת של המנהל, משום שיש פה כל מיני מנגנונים של שיקול דעת שמוטלים על המנכ"ל, אז אין צורך להוסיף עליהם את - - -
עדי קול: הוא צריך להוכיח שזה חומר מסכן, אמרנו.
<אודי וולף: יש פה פסקה על המעשה המינהלי.
<אודי וולף: בוא ניתן למפכ"ל להיות - - -
עדי קול: נכון, אני נוטה להסכים אתכם, אנחנו מתלבטים אם אנחנו רוצים להחזיר אתכם לפה.
<אודי וולף: אפילו הסניגוריה מסכימה.
<נועה ברודסקי-לוי: הם לא פה.
עדי קול: רגע, הוא היה פה כשסיכמנו על הפשרה הקודמת?
<יואל הדר: זה לא נושא שהוא - - -
עדי קול: לא הכרזה, הכרזה דחופה ברור, תגידי אם הוא היה כשסגרנו על החלק הראשון.
<אודי וולף: אני חושב שכן.
<יואל הדר: זה עניין אותו.
<שירי חבה: על החלק של הכרזה דחופה, הוא לא העביר הערות.
<אתי כהנא: אם יורשה לי נחזור לכבוד הוועדה הזאת, אז למעשה לא קיצרנו את התהליך האמיתי,The real thing.
עדי קול: ברור, לא קיצרנו.
עדי קול: נאפשר הכרזה דחופה ואחר כך ניתן לבדיקה של שיקול הדעת.
עדי קול: איפה יש את הדיווח?
<שירי חבה: יש דיווח.
<אתי כהנא: בהמשך אנחנו מדווחים לוועדה.
<יואל הדר: יש גם לוועדה שלושה חודשים - - -
<אתי כהנא: יש חובת דיווח לוועדה אחרי שלושה חודשים.
<יואל הדר: אז הוועדה בעצמה יכולה לשאול - - -
עדי קול: אשמח, ואני אומרת: לא בגלל הצורך המשפטי, אני מסכימה שאין צורך, אני חושבת, בגלל טובת הציבור, להוסיף על סמך חוות הדעת של הגורמים המקצועיים, אתם מתנגדים?
<יואל הדר: אבל לא בהכרח, כי יכול להיות שהוא לא ירצה לאמץ את חוות הדעת נגיד לכאן או לכאן – וזו התייעצות.
<אודי וולף: שיחשפו את הפרוטוקולים ואין לדבר הזה סוף, זה לא טוב.
<יואל הדר: ההנחיות של היועץ המשפטי לממשלה קובעות בעניין מה זה ייעוץ.
<יפעת רווה: זה גם מקל עלינו בעיקר בתיקים אחרים.
<יפעת רווה: כי יש לנו המון המון חוקים, התייעצויות - - -
עדי קול: אני לא רוצה לפרש את המילה התייעצות.
עדי קול: לא אכתוב "על סמך", מסכימה אתך ש"על סמך" זה בעייתי, אבל אם יש מילה רכה יותר.
<יואל הדר: הנחיות היועץ המשפטי לממשלה קובעות איך צריכים להתייעץ עם כל מיני גורמים.
<יואל הדר: יש הנחיות בעניין הזה.
<יואל הדר: זו לא התייעצות שאתה שואל, אלא יש הנחיות מפורשות איך אתה צריך להתייעץ.
<יואל הדר: חובת ההתייעצות זה בהנחיות היועץ.
<אתי כהנא: להתייעצות הטובה.
<נועה ברודסקי-לוי: הדיווח.
<נועה ברודסקי-לוי: אז פה יש כמה אפשרויות, אקריא: "לא הוגשה לאישור ועדה של הכנסת טיוטת צו להוספת החומר האסור בהפצה לתוספת הראשונה בפקודת הסמים המסוכנים בהתאם להוראות סעיף 41 לפקודה האמורה בתום שלושה חודשים ממתן ההכרזה, ימסור המנהל הודעה בדבר הכרזה דחופה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת".
<נועה ברודסקי-לוי: עכשיו בעצם עולה פה השאלה האם הוועדה רוצה שכן ההכרזה תבוא באיזשהו שלב לאישור הוועדה או שמסתפקים בדיווח?
<יואל הדר: אין להם שום כלים לבדוק את זה.
<יואל הדר: אנחנו צריכים ליידע, ואז אתם צריכים לבדוק.
עדי קול: זה לא להם, זה לנו, ואני מסכימה.
<יואל הדר: כן, לכם, סליחה.
<יואל הדר: אני חושבת שגם הוועדה אמרה את זה בדיון הקודם, אין להם כלים, אנחנו לא יודעים, הפכנו להיות חותמת גומי.
<יואל הדר: אני רק רוצה לחשוב מה המשמעות מבחינתנו.
<יפעת רווה: רק אבהיר מה שאנחנו עושים גם בפקודת הסמים, זאת אומרת, מה שאנחנו בעצם עושים זה בודקים באמת את שיקול הדעת ולמה הוחלט להכניס, וזה מאפשר את הדיון הפומבי של - - -
<אתי כהנא: בגלל שזה הליך ביניים שבעצם כל כולו מיועד להיות בסופו של דבר – אין צורך לספק.
<יואל הדר: כבר הצלחת להוריד את זה משישה חודשים לשלושה חודשים וזה יפה.
עדי קול: תראו, אנחנו עושים את זה הוראת שעה, נכון?
עדי קול: אבל עושים את זה לשלוש שנים.
<נועה ברודסקי-לוי: לא, זו לא הוראת שעה.
<נועה ברודסקי-לוי: הוראת השעה לפי איך שזה מוצע כרגע זה על פרק ב', לא על פרק ג'.
עדי קול: אוקיי, אז פרק ג' זו לא הוראת שעה, ולכן כן ניתן תקופה של דיווח לוועדה על מספר - - -
<יואל הדר: שלושה חודשים.
<אודי וולף: מספר החומרים שיוכרזו.
עדי קול: דיווח תקופתי לוועדה, שהוועדה תבדוק אם זה פורסם כראוי, את התהליך, אני חושבת שצריך את זה.
עדי קול: שוב, אם נראה בסופו של דבר שיש הכרזות דחופות, כל שלושה ימים אתם מכריזים על איזשהו חומר –אני מנסה למצוא את הבעייתיות – השאלה אם לדווח דיווח תקופתי על ההכרזות הדחופות?
<נועה ברודסקי-לוי: את רוצה דיווח תקופתי או שאת רוצה דיווח מיידי?
<שירי חבה: יש את זה בסוף, לדעתי ב"הוראות שונות", לא?
<מוריה בן צור: זה בסוף בכלל, יש דיווח שנתי.
<נועה ברודסקי-לוי: אני יודעת, השאלה או זה או זה.
<נועה ברודסקי-לוי: זאת אומרת, השאלה אם באמת זה יהיה דיווח מיידי או דיווח שנתי על הכול, או כל שישה חודשים.
עדי קול: בדיווח מיידי כזה על מה הוועדה תדון?
עדי קול: רק האם זה פורסם?
<שירי חבה: רק מתי שיש.
<שירי חבה: אולי באמת נעשה את זה.
<אודי וולף: אנחנו נכנסים לפגרה, אז עכשיו תהיה לנו בעיה - - -
עדי קול: אני לא רוצה לחייב אתכם לעשות את זה.
עדי קול: השאלה, בעבר כשבאתם לוועדה לאישור, מה היה טיב הדיון?
עדי קול: לא היה דיון באמת?
<אודי וולף: היה דיון.
<מוריה בן צור: אני גם חושבת שהיה דיון.
<מוריה בן צור: זה בעצם הליך שהוא שלב לפני הכרזת - - -
עדי קול: אני מבינה, אני רק רוצה לדעת מה דנו – דנו על האם פרסמתם איך זה עבד או - - -
<אודי וולף: לא דנו בצדדים הטכניים, הדיון היה ענייני.
<מוריה בן צור: לא, זה לא היה דיון רטרואקטיבי - - -
עדי קול: לדעתי זה לא צריך להיות מיידי, אני חושבת שזה צריך להיות תקופתי.
עדי קול: לא מסכימה?
<יואל הדר: אז יש פה דיווחים בסוף בחוק.
<מוריה בן צור: אחת לשנה, זה מה שכתוב בסוף – של השר.
<אודי וולף: אם זה לא יכנס לפקודה?
עדי קול: אחת לחצי שנה.
<נועה ברודסקי-לוי: אחת לחצי שנה תדווחו, אז זה בסוף.
עדי קול: ובסוף זה מכסה את הכול, כן?
עדי קול: אנחנו ממשיכים?
<נועה ברודסקי-לוי: אנחנו רוצות להבהיר פשוט כמה דברים.
עדי קול: אז תגידי.
עדי קול: אה, ביניכן?
עדי קול: הפסקה לשירותים לשלוש דקות.
עדי קול: יש לנו 40 דקות להעביר את החוק, זה אומר שאתם צריכים להסכים אתי והכל בסדר.
<נועה ברודסקי-לוי: אני רוצה להבהיר רק משהו בנושא הזה.
<נועה ברודסקי-לוי: אנחנו מדברים בכל זאת על משהו חריג, ובגלל זה חשוב לי להגיד את זה – בדרך כלל כשיש קביעת עבירה פלילית בתקנות חייבים לבוא לאישור של אחת מוועדות הכנסת, וחשוב לי להבהיר שפה בעצם מאפשרים את זה כחריג בגלל שהוועדה הבינה את הצורך, ושזה בכל זאת מוגבל לפרק זמן של שנה.
<נועה ברודסקי-לוי: היה חשוב שזה יובהר שזה חריג לכלל.
עדי קול: את מדברת על הדיווח.
<נועה ברודסקי-לוי: כן, עצם זה שזה הופך להיות עבירה פלילית – הנוסח של העבירה קבוע כאן, אבל - - -
<יואל הדר: יש דברים כאלה בחוק רישוי עסקים לתקופות הרבה יותר ארוכות, אבל לא חשוב.
<נועה ברודסקי-לוי: בעיקרון עבירות פליליות אמורות להיקבע באישור ועדה בכנסת.
<יואל הדר: לא, פליליות.
<יואל הדר: ברישוי עסקים אתה מכניס פריטים עם סנקציה פלילית בלי שום ועדה, בלי שום דבר.
עדי קול: סנקציה פלילית ברישוי עסקים?
<יואל הדר: עכשיו נדרוש כספת.
<יפעת רווה: השאלה אם זה רלוונטי.
<נועה ברודסקי-לוי: הבנו שזה חריג.
<יואל הדר: אנחנו מכניסים כספות, מי שלא ישים כספת הוא עובר ברישוי עסקים עבירה פלילית.
<יפעת רווה: אנחנו הרבה פעמים מכניסים מעצמנו אישור של ועדה כי - - -
<יואל הדר: אבל יש מקרים שגם לא עושים את זה.
<יפעת רווה: כשבאמת יש תרומה לעיניים נוספות, וגם אם זה מקשה עלינו יש לזה חשיבות בדברים שהם באמת עניינים מקצועיים לגמרי, וגם אנחנו - - -
עדי קול: אמרתם "נהלים פנימיים", זה לא יגיע לרמת תקנות?
עדי קול: דיברנו על דיווח אחת לחצי שנה.
<מוריה בן צור: את עושה את זה בסוף?
<מוריה בן צור: איפה את עושה את הדיווח?
<נועה ברודסקי-לוי: אני חושבת שנעשה את זה בסוף, כי נעשה את זה במרוכז, דיווח אחת לחצי שנה על הכול.
<נועה ברודסקי-לוי: נדבר על זה, יש עוד סעיף של דיווחים.
<יואל הדר: כל הדיווחים בסוף.
<מוריה בן צור: נועה, רק להבהיר, בעצם את הסיפא אנחנו מוחקים?
<נועה ברודסקי-לוי: איזה סיפא?
<מוריה בן צור: "בתום שלושה חודשים מיום מתן הכרזה ימסור המנהל הודעה בדבר הכרזה דחופה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות".
<נועה ברודסקי-לוי: כן, פשוט נעשה אחת לחצי שנה דיווח מרוכז.
<מוריה בן צור: יופי.
<נועה ברודסקי-לוי: "תוקפה של הכרזה דחופה 6.
<נועה ברודסקי-לוי: " – להכרעת הוועדה, כי משרד הבריאות - - -
עדי קול: באיזה עיתון העדפתם?
<מוריה בן צור: לטעמנו, אין פה פרסומת, אבל בגדול ברגע שזה נכנס לפרסום ברשומות – היום אנחנו עושים את ההכרזה הכוללת בפרסום ברשומות בלי עיתונים, בלי כלום.
<מוריה בן צור: עכשיו פה אנחנו גם מוסיפים את אתר האינטרנט של המשרד.
<מוריה בן צור: אני לא בטוחה עד כמה צריך את העיתונים היומיים גם בנוסף לאלה.
<מוריה בן צור: זו רשימה - - -
<יואל הדר: חבל על הכסף של משרד הבריאות.
עדי קול: שוב, אני מסכימה לגבי עיתונים, רק תחשבו, תזכרו, אנחנו מדברים על – עכשיו אזכיר את כוונת החוק – אנחנו רוצים להגן על קטינים, וקטינים לא קוראים את העיתונים, ולכן העיתונים פחות חשובים.
<מוריה בן צור: אבל הקטינים לא מבינים את השם הכימי של מה שהם - - -
עדי קול: אבל הקטינים גם לא יכנסו לאתר של משרד הבריאות, ולכן – אני מבינה - - -
<אתי כהנא: אבל הם לא העבריינים כאן.
<יואל הדר: לא, זו הכרזה דחופה, זה לא קשור לקטינים.
<יואל הדר: רגע, פה זו הכרזה דחופה בכלל.
עדי קול: ברור, אבל הוא צריך לדעת - - -
<אודי וולף: חבר'ה, לקטינים זה לא יגיד כלום, אם אגיד לו - - -
<מוריה בן צור: הם לא מבינים את השם הכימי.
<מוריה בן צור: אנשים שעומדים מאחורי המוצרים האלו הם אלו - - -
עדי קול: אבל את רוצה להבהיר את השם הכימי או גם קוראים לזה עכשיו "נייס גאי"?
<מיקי אריאלי: "נייס גאי" יכול להיות 1,000 חומרים, זאת הבעיה.
עדי קול: אני שואלת מנקודת המבט של הקטינים, היום הם קונים את "חגיגת", "מבסוטון" איך שלא יהיה, והם לא יודעים אם זה הוכרז כמשהו מאוד מסוכן, ועכשיו זה הוכרז.
<יפעת רווה: אנחנו לא מפלילים צרכנים.
<אתי כהנא: אנחנו לא מפלילים את הצרכנים.
עדי קול: אני יודעת שלא מפלילים, אני רוצה לדעת - - -
<יואל הדר: לא מפלילה צרכן, רק את המוכר.
<יפעת רווה: אני יודעת שאנחנו חשובים פה, אבל אנחנו לא מפלילים צרכנים.
עדי קול: לא, תקשיבו רגע, אתם לא מקשיבים לי עד הסוף.
עדי קול: אני לא אומרת שאתם מפלילים, אני רק רוצה שהקטינים ידעו שהחלטתם על משהו שהם עכשיו מכירים במציאות כמשהו שלא כדאי להם.
עדי קול: אני לא אומרת שזה יהיה עבירה, אבל אני אומרת: אם כבר החלטנו ש"מבסוטון" זה לא טוב ויהיה על זה – אני רוצה שיהיה מפורסם איפשהו שהחומר הידוע כ"מבסוטון" הוא חומר מסוכן.
<יפעת רווה: החוק הזה הוא לא תחליף להסברה והוא לא תחליף לחינוך אצל הקטינים.
<יפעת רווה: לקטינים זה לא יעזור שזה יהיה בעיתון, זה צריך להיות גם בפעולות של הסברה וצריך להיות חינוך וצריך להיות בבתי-ספר והורים.
עדי קול: מסכימה אתך ועדיין יש פה פרסום.
עדי קול: איילת, מה את אומרת?
<איילת אלישר: זה לא אפשרי.
עדי קול: לא אפשרי?
<איילת אלישר: כי אנחנו לא יודעים מה זה "מבסוטון".
<איילת אלישר: אנחנו כן יודעים – וזה נכון גם לסמים וגם לחומרים האלה – את ההרכב הכימי, את ההשפעות ומה שמפורסם זה ההרכב הכימי.
<איילת אלישר: מי שעושה בסופו של דבר את העבודה, כמו שקרה עכשיו בוועדת הסמים, עושה את זה בסוף התקשורת.
<איילת אלישר: התקשורת מספרת להם: בוועדת הסמים הוציאו עכשיו את ה"מבסוטון" או מה זה היה, את ה"נייס גאי", ועכשיו הוא לא חוקי.
<איילת אלישר: זה מי שעושה את זה, וזה לא הפרסומים האלה.
<איילת אלישר: הפרסומים האלה לא יכולים לעשות את זה, זה לא משהו מדויק.
עדי קול: אז למי מיועדים הפרסומים האלה?
עדי קול: ליצרנים שהולכים לעשות את הנגזרת הבאה?
<איילת אלישר: הפרסומים האלה הם חלק מהנורמה הפלילית – הפרסום הזה בעצם נועד להגיד מהי הנורמה הפלילית, להגיד: החומר הזה והזה הוא אסור, זו המשמעות.
<יפעת רווה: הפרסום ברשומות.
<נועה ברודסקי-לוי: אני רק רוצה להסביר למה ביקשנו את הפרסום הנוסף.
<נועה ברודסקי-לוי: הסיבה הייתה בגלל שזה חומר שהיום הוא חוקי ומחר הוא כבר לא חוקי, אז - - -
<נועה ברודסקי-לוי: - - - גם עדכן את התעודה דווקא, כי זה מגיע לפה לוועדה ובדיוק כמו שהיה לפני שלושה חודשים, זה התפרסם.
עדי קול: אני צריכה להזדרז?
עדי קול: אז אתר ועיתון אחד, ואני מכריעה על זה, כי צריך להכריע מהר.
עדי קול: אז אנחנו מסכימים על זה, יאללה.
<מוריה בן צור: בסוף בעיתון זה רשימות כימיות.
<יפעת רווה: פשוט מיותר, המון כסף.
<יפעת רווה: אפשר להסתפק באתר פשוט מטעמים כלכליים?
<יואל הדר: חבל על הכסף של המדינה, חבל על הכסף של הציבור בעיתון, באמת.
<יפעת רווה: אפשר להסתפק באתר מי שרוצה?
<יפעת רווה: באמת חבל על הכסף הציבורי.
<יואל הדר: באתר של משרד הבריאות זה מספיק, באמת חבל, זה סתם כסף - - -
עדי קול: אגיד לכם מה, הבעיה שגם את לא אומרת לאיזה תקופה בעיתון, ליום אחד?
עדי קול: פעם אחת?
<יואל הדר: בעיתון בעברית, בעיתון בערבית.
<יפעת רווה: היום באתר זה בחינם וזה הרבה יותר אפקטיבי.
עדי קול: אוריד את העיתון, אבל אתר של המשטרה, בסדר?
<נועה ברודסקי-לוי: ואם אפשר לבקש גם שבאתרים זה יישאר, זאת אומרת, זאת תהיה רשימה קבועה.
<יואל הדר: שמות החומרים?
<מוריה בן צור: שמות החומרים, ההכרזה עצמה.
<יואל הדר: ההכרזה.
<נועה ברודסקי-לוי: כן, אבל גם אם אפשר שבאתר בעצם גם תהיה רשימה, לא שזה יופיע לכמה ימים, אלא שתהיה רשימה של כל החומרים שהוכרזו כאסורים להפצה.
<יואל הדר: סליחה, בואו נעשה סדר, הרי אנחנו מחכים לפרסום ברשומות, נכון?
<יואל הדר: אז יהיה לינק מהרשומות שזה באתר של משרד המשפטים ושל הכנסת אל אתר המשטרה ואתר משרד הבריאות.
עדי קול: יפה מאוד.
<נועה ברודסקי-לוי: אבל עוד פעם, שזה יישאר באתר, זאת אומרת, אם מישהו רוצה לבדוק איזה חומרים אסורים, תהיה לו אפשרות להיכנס לאתר.
<יפעת רווה: אתר זה דבר שנשאר, זה מה שיפה באתר.
עדי קול: בסדר, הכרענו.
עדי קול: הלאה.
<נועה ברודסקי-לוי: "(ב) הכרזה דחופה תעמוד בתוקפה לתקופה שלא תעלה על 12 חודשים, ואולם רשאי המנהל להאריך את תוקפה פעם אחת בשלושה חודשים נוספים, מטעמים שיירשמו, ויחולו הוראות סעיף קטן (א) לעניין הפרסום.
עדי קול: לא הסכמתם על זה?
עדי קול: זה סוכם.
<נועה ברודסקי-לוי: "(ג) על אף הוראות סעיף קטן (ב), הוסף חומר אסור בהפצה לרשימת הסמים המסוכנים, יפקע תוקפה של ההכרזה הדחופה ביום כניסתה לתוקף של ההוספה כאמור.
<נועה ברודסקי-לוי: (ד) הוכרז חומר כחומר אסור בהפצה ולא הוסף לרשימת הסמים המסוכנים, לא יכריז עליו המנהל כעל חומר אסור בהפצה פעם נוספת, אלא אם כן הגיע לידיו מידע חדש בדבר השפעת החומר או השימוש בו, הכרזה נוספת, כאמור, טעונה אישור של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.
עדי קול: או, אני רואה שאודי כבר לא שמח.
<איילת אלישר: כן, אנחנו מתנגדים.
עדי קול: תסביר למה.
<אודי וולף: אני צופה רציונל כזה – ברגע שהחומר הזה יכנס לפקודה הוא יצא מהשוק; יצא מהשוק למשך שנה, לא נשמע ממנו; אם לא נשמע ממנו למשך שנה, לא תהיה לנו סיבה להכניס אותו לפקודת הסמים; לא תהיה לנו סיבה להכניס אותו לפקודת הסמים, הוא ימחק גם מהרשימה הזאת; ימחק מהרשימה הזאת - - -
עדי קול: אם מצאתם חומר, כבר ראיתם אותו, כבר בדקתם אותו, החלטתם שהוא מסוכן, למה לא להכניס אותו?
<אודי וולף: לא, אין לי בעיה להכניס אותו לפקודת הסמים באופן סיטונאי, זה בסדר, זאת אומרת, זאת תהיה מקפצה לקראת פקודת הסמים?
<אודי וולף: על הכיפק.
<איילת אלישר: החשש הוא אם לא יהיה מספיק מידע והוא לא יכנס לפקודת הסמים, אז בפעם הבאה לא יהיה לנו מידע נוסף, זאת אומרת, הוא יצוץ - - -
<אודי וולף: כי הוא ייעלם מהשוק.
<איילת אלישר: הוא ייעלם מהשוק, הוא יצוץ עוד שנה שוב, עכשיו אני כבר לא יכולה להכריז עליו מחדש, כי אין לי מידע נוסף.
<איילת אלישר: יהיה לי את אותו מידע בדיוק.
<אודי וולף: אני רוצה את אותם תנאי פתיחה כמו בפעם הראשונה.
עדי קול: אני מכריעה על זה, הכרזה נוספת תהיה טעונה אישור של הוועדה, זה יחזיר אתכם למצב הקודם.
<נועה ברודסקי-לוי: מה שמטריד אתכם זה המידע הנוסף?
<איילת אלישר: המידע הנוסף.
<נועה ברודסקי-לוי: אז אפשר להגיד: המידע הנוסף או מקרים נוספים שיגיעו.
<שירי חבה: אין לנו בעיה שזה יהיה באישור הוועדה, המידע החדש הוא הבעיה.
<איילת אלישר: כל סמכות מינהלית בחוק שיש לנו מוגבלת בזמן.
עדי קול: אם זה רק באישור הוועדה, זה בסדר בעיני.
עדי קול: אם לא יהיה מידע נוסף אז נגיד שלא, אין להם סיבה.
<יואל הדר: בכל מקרה בלי שום תנאים, בלי תנאים.
<נועה ברודסקי-לוי: בלי המידע, אבל באישור הוועדה.
<שירי חבה: אלא באישור ועדה?
<איילת אלישר: בלי מידע חדש.
<יואל הדר: בלי תנאים, אוטומטי, בלי מידע חדש.
<איילת אלישר: בסדר, אבל אם יהיה משהו דחוף, נגיע לוועדה יותר מהר מאשר לעשות את כל הפרוצדורה.
<איילת אלישר: זה עדיין נכון.
<שירי חבה: איילת, לגמרי נכון.
<נועה ברודסקי-לוי: "הוכרז חומר כחומר אסור בהפצה, לא יחולו לגביו הסמכויות האמורות בפרק ב', אף לאחר פקיעתה.
<נועה ברודסקי-לוי: " אסביר, אבל אקריא גם את חלופה ב': "נתפס חומר מסכן לפי הוראות פרק ב' והתגלה כי הוא חומר אסור בהפצה ימשיכו לחול עליו הוראות פרק ב' בלבד.
<נועה ברודסקי-לוי: פקעה הכרזה דחופה, ללא הוספת החומר לרשימת הסמים המסוכנים, לא יחולו לגבי החומר הוראות פרק ב'.
<אתי כהנא: לא הבנו.
עדי קול: אני גם לא.
<נועה ברודסקי-לוי: אז אסביר קודם כול את הרציונל ואז את שתי האפשרויות.
<נועה ברודסקי-לוי: העניין שבמקרה שחומר הוכרז כחומר אסור בהפצה, זאת אומרת, אי-אפשר יהיה לשחק בין שני ההליכים: המינהלי והפלילי.
<נועה ברודסקי-לוי: זאת אומרת, חומר שהוכרז כחומר אסור בהפצה יחולו עליו ההוראות לפי זה.
<אתי כהנא: אני חייבת להעיר פה הערה ברמה הפרקטית.
<שירי חבה: זה לרעתו של המחזיק מכיוון שאם אנחנו אומרים: זה חומר שהוכרז כאסור בהפצה, לקחנו, ואז אנחנו אומרים: אתה יודע מה, נלך להליך המינהלי, לא נלך אתך בהליך הפלילי, זה לטובתו, זה לרעתנו, אבל זה לטובתו.
<שירי חבה: אז מה שאת מציעה בעצם דווקא לרעת המחזיק.
<נועה ברודסקי-לוי: אז זה בעצם חלופה ב', מה שאת אומרת.
<אתי כהנא: מה זה חלופה ב'?
<שירי חבה: כן, אבל אנחנו רוצים לאפשר שככל שאנחנו נדרשים בכל מקרה לעשות בדיקה מז"פית וכל הבדיקות האחרות להוכיח באמת על איזה חומר מדובר ושזה חומר באמת מסוכן, סם מסוכן, או לחלופין חומר שהוכרז עליו כאסור בהפצה, עדיין שנוכל ללכת כיום בחלק ב'.
<יואל הדר: מה אני צריך את הסעיף הזה?
<אתי כהנא: לא מבינה את הסעיף הזה.
<יואל הדר: למה צריך את הסעיף הזה?
<יפעת רווה: נועה, את יכולה פשוט להסביר מה מטריד אותך.
עדי קול: כן, את זה אני גם שאלתי.
<נועה ברודסקי-לוי: אז קודם כל הכי הטריד אותי שחומר שהוכרז כחומר אסור בהפצה ובסוף לא הוכנס לפקודה, שהוא לא יחזור להיות לי חומר מסכן רגיל לפי הוראות פרק ב'.
<אודי וולף: למה לא?
<אתי כהנא: למה לא?
<נועה ברודסקי-לוי: כי אם הוחלט שהחומר הוא לא מספיק כדי להיכנס לפקודה, אז זה בעייתי שאמשיך - - -
<אודי וולף: מה, כל חומר הוא כמו הרואין?
עדי קול: האם חזקה על משהו שאתם לא אומרים שהוא אסור, שהוא מותר?
<אתי כהנא: לא הבנתי בכלל את הסיטואציה, סליחה.
<איילת אלישר: לא הבנתי את הסיטואציה גם.
עדי קול: מוצר שלא אמרתם שהוא נכנס לפקודה - - -
<נועה ברודסקי-לוי: זאת אומרת, כבר הכרזתם, לא היה לכם מספיק להכניס לפקודה.
<שירי חבה: הוא לא הצליח להיכנס לפקודה.
<אודי וולף: לא כל חומר שנכנס, שהאכיפה לגביו היא מאסר של שלוש שנים, הוא ברמת סיכון כזאת שהאכיפה לגביו תהיה 20 שנה.
<אודי וולף: מה, זה - - - מחייבת?
<אודי וולף: יהיו חומרים - - - לנצח.
עדי קול: למה אתה לא עושה עוד מדרגה כשאתה אומר:
עדי קול: חומרים שאני לא רוצה להכניס אותם לפקודה, אבל אני רוצה שזה יהיה יותר משלוש שנים.
<שירי חבה: זה לא יהיה הגיוני, זה פוקע לחצי שנה.
עדי קול: אתם אומרים: בדקנו אתכם, אנחנו לא רוצים שתפיצו את זה, אבל אנחנו לא מכניסים את זה לפקודה, אבל אנחנו רוצים, מה?
עדי קול: את הסמכות ללכת לאסוף את זה מכל הפיצוציות?
<איילת אלישר: אולי לא יהיה לך מספיק כדי להכריז על זה.
<שירי חבה: בדיוק.
<איילת אלישר: אחת הבעיות שעולות זה שאין מספיק מידע לדעת מה הסיכון מהחומר, ולכן אין לך מספיק בשביל להכריז על זה.
עדי קול: כן, אבל אין לכם סמכות משפטית אחרת לאסוף את כל החומר שנמצא עכשיו בשוק?
<איילת אלישר: זאת הסמכות.
עדי קול: אחרי שהחלטתם שזה כבר חומר אסור להפצה.
<אתי כהנא: לא הבנתי.
עדי קול: אני רוצה להבין, אנחנו מדברים על לקחת חומר – הייתה הכרזה דחופה, אנחנו עושים את מה שצריך, אנחנו אומרים: זה לא נכנס לפקודה.
<אודי וולף: בינתיים, במחדל.
<נועה ברודסקי-לוי: מה זה בינתיים?
<אודי וולף: זה לא במעשה, זה במחדל, שנה.
<נועה ברודסקי-לוי: בינתיים זה פקעה ההכרזה הדחופה.
<אודי וולף: שנה.
<נועה ברודסקי-לוי: אוקיי, היה לכם הרבה זמן לבדוק, והגעתם למסקנה שמעבר לתקופה אתם לא מכניסים את זה לפקודה.
<אודי וולף: נכון, אבל למה שנכניס אותו לפקודה?
<אודי וולף: אולי בגלל שהכנסנו אותו לחומר אסור?
<אודי וולף: אם פתאום אנחנו רואים שהתופעה נעלמה, פתאום כל הפיצוציות נעלמו מעל פני האדמה וכולם הפכו להיות חנויות פרחים – למה שנכניס את זה לפקודה?
<נועה ברודסקי-לוי: אבל את זה כבר אמרנו - - -
עדי קול: נראה לי שבאמת היינו צריכות להסכים על זה.
עדי קול: כי מה זאת אומרת?
עדי קול: מצאתם שזה חומר לא טוב, אבל בוא נכניס לפקודה, כי אולי – איזה תופעה נעלמת?
עדי קול: ותופעות לא חוזרות?
עדי קול: תופעות הופכות להיות חוזרות.
<אודי וולף: כי הוא לא נמכר בארץ.
עדי קול: אז הוא יימכר בארץ עוד שלוש שנים, אז לא תכניס אותו לפקודה?
<אודי וולף: אז זאת בדיוק השאלה, אם דוחפים אותנו להכניס חומר לפקודה, נעשה את זה, השאלה אם אנחנו - - -
<נועה ברודסקי-לוי: אם אתם אומרים שזה באמת חומר שראוי שיהיה בפקודה, וכבר הכרזתם עליו בהכרזה דחופה, אתם כבר שם, אני חושבת, אלא אם כן יש סיבה לא להכניס.
<אודי וולף: נכון, אבל מה שקורה כאן זה שבמחדל אנחנו משנים את הסטטוס של החומר ולא במעשה.
עדי קול: אני חושבת שכל מי שהוא לא משטרה לא מבין את הסיפור הזה.
<יואל הדר: לא מבין למה צריך את הסעיף הזה.
<יואל הדר: לא הבנתי את הצורך בסעיף הזה.
<נועה ברודסקי-לוי: בנוסח של היום זה לא מה שהוא אומר – הנוסח שלו היום אומר שאי-אפשר לעבור - - -
<יואל הדר: אבל זה לא נכון.
עדי קול: אודי, שוב שאלה, חומר אסור להפצה, מה עושה אתו המשטרה מעכשיו?
עדי קול: רק אומרת: מעכשיו הוא אסור או שאתם אוספים כל מה שקיים?
<אודי וולף: לא, אנחנו מתייחסים אליו בהתאם, אם הוא ייתפס אז האדם יועמד לדין, וניצב בית-המשפט יגיד להשמיד את החומר בסוף ההליך, כמו בסם.
עדי קול: באיזה סיטואציה תצטרך?
<אודי וולף: חומר אסור זה בפקודת הסמים בעצימות נמוכה.
עדי קול: ובאיזה סיטואציה תצטרך את פרק ב'?
<אתי כהנא: של ההשמדה?
<אודי וולף: אם תעבור שנה.
<אתי כהנא: לא אם תעבור שנה.
<אתי כהנא: אני רוצה לתת את הסיטואציה שבה זה מחדד למה צריך שעדיין יהיו סמכויות של השמדה.
<אתי כהנא: הרי מעצם הכנסת החומר הזה לפקודת הסמים המסוכנים לא קמה סמכות השמדה שלו – צריך להגיש כתב אישום, צריך לנהל הליך, עכשיו יש חומרים שלא יהיה מספיק ראיות כדי לנהל את אותו הליך פלילי שיביא בסופו של דבר להשמדה.
<אתי כהנא: רגע, התהליך הפלילי - - -
עדי קול: אבל חייבנו הליך פלילי בחומרים לפי הפקודה, אז לא אמנע אותו עכשיו דרך פרק ב'.
<יואל הדר: לא הבנתי למה צריך את הסעיף.
<יואל הדר: אתן סיטואציה, כי אני לא חושב שצריך בכלל את הסעיף הזה.
<יואל הדר: בתוך השנה הראשונה אני לא צריך את הסעיף הזה, את מה שאת רוצה להכניס עכשיו, נכון?
<אתי כהנא: לא צריך.
<אודי וולף: כי ממילא הוא חומר אסור.
<נועה ברודסקי-לוי: לא, זאת שאלה, האם אעבור בין הליכים?
<יואל הדר: בתוך השנה אני לא צריך את זה, זה חומר אסור.
<נועה ברודסקי-לוי: אבל אז השאלה אם אתה יכול עדיין להפעיל עליו הוכחות.
<יואל הדר: אני לא יהיה מה שיהיה.
<יואל הדר: בפרק ב' אני לא יודע איזה מצב חומר זה בהתחלה כשאני מכין, אין לי מושג.
<יואל הדר: אני לא יודע איזה חומר זה בפרק ב'.
<נועה ברודסקי-לוי: תפסת ולא ידעת, בסדר, אבל לא תשמיד אותו אם אתה הולך להליך - - -
<יואל הדר: אני לא יודע מה המצב שלו בשלב הזה.
<יואל הדר: אין לי מושג מה המצב.
עדי קול: דקה, אפשר שקט?
<אתי כהנא: אבל ההכרזה היא ביום הראשון.
עדי קול: אנחנו מדברים כרגע – הייתה הכרזה דחופה, אבל עכשיו אתם בודקים.
עדי קול: בשלב הזה אני לא רוצה ללכת לאפשר להם עכשיו להיכנס לכל פיצוצייה ולאסוף את כל החומר.
<אתי כהנא: לא?
<אתי כהנא: בטח שכן.
<יואל הדר: על איזה חומר?
<יואל הדר: זה לא החומר הזה בכלל.
<יואל הדר: אתה נכנס לפיצוצייה ולא יודע איזה חומר זה בכלל.
עדי קול: אמרתם שאחרי ההכרזה זה הולך ללא מינהלי, אתם עוברים לפלילי.
<יואל הדר: אבל הוא לא יודע איזה חומר זה.
<אתי כהנא: אבל הסמכות של התפיסה של זה, זה של חומר שהוא בדרגה עוד יותר גבוהה מאשר חומר שהוא רק מסכן.
<שירי חבה: שנייה, אני רוצה להסביר באמת למה באופן עקרוני אין בעיה ככל שאנחנו בשלב שעדיין החומר מוכרז.
<שירי חבה: ככל שהוא מוכרז כחומר אסור בהפצה, יש לנו סמכות פלילית לתפוס הכול, לקחת הכול ולהגיש - - -
<אתי כהנא: לתפוס אין בעיה.
עדי קול: זו השאלה שלי, נועה, הם אומרים שיש להם - - -
<אתי כהנא: יש לנו סמכות לתפוס את זה, זו עבירה פלילית.
<אתי כהנא: זאת עבירה פלילית.
עדי קול: ברגע שיש הכרזה, הם לא צריכים את ב'.
<שירי חבה: אנחנו לא צריכים את ב', אבל בזמן של ההכרזה - - -
<אודי וולף: לא, אבל ב-ב' יהיה חומר חדש כבר.