GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא איך יסבירו להם גם, בנושא הזה, מה הזכויות שלהם ואיך הם יכולים באמת להחליט בין גמלה בכסף לגמלה בעין, מה היתרונות, מה החסרונות, מה התהליך שהם צריכים לעשות, מה המחויבות שלהם, למי, מה נדרש להם כדי לא להפוך אותם גם לעבריינים, צריך לזכור גם את זה.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לקבוע את כל ההליך המסודר - -
חיים כץ: יפה מאד.
חיים כץ: אמרת ואמרו את זה לפנייך.
חיים כץ: יש פה כמה בעיות.
חיים כץ: משרד האוצר.
חיים כץ: הענין הוא כזה, נשאלו פה שאלות - -
<גדעון בן ישראל: אפשר להוסיף עליהן כמה?
חיים כץ: - - למי פונים במעבר?
חיים כץ: איך מקבלים אינפורמציה?
חיים כץ: כמה זמן לוקח לכתוב תקנות?
חיים כץ: אני רוצה להתנות את כל הסיפור הזה בכתיבת התקנות.
חיים כץ: מבחינתי, אני רוצה לדעת, ללכת למהלך אבל אני רוצה לדעת לפני המהלך איך זה נראה.
חיים כץ: לא באמצע המהלך, שתבוא ותגיד לי זה ככה וזה ככה.
חיים כץ: זאת אומרת, התאריך תחום.
חיים כץ: תאריך ההפעלה, מבחינתי, הפיילוט ימשיך אותו דבר ב-4,5 אזורים, בכמה הוא היום?
<קריאות: 9.
חיים כץ: - - הוא ימשיך ב-9 אזורים אותו דבר.
חיים כץ: שאתה תביא פה את התקנות - -
<רועי קרת: אבל זה לא הוא, ביטוח לאומי צריך להביא.
<משה בר סימנטוב: הפעלת החוק לא דורשת - -
חיים כץ: היא דורשת.
חיים כץ: בא אני אגיד לך למה היא דורשת: קודם כל, איך אני עובר ממקום למקום?
חיים כץ: איך זמן התגובה?
חיים כץ: מי מגיב לי?
חיים כץ: אני רוצה לעבור היום, החלטתי שאני לוקח כסף ואני רואה שאני לא מסתדר עם זה ואני רוצה לחזור לגמלה בעין.
חיים כץ: למי אני פונה, תוך כמה זמן הוא מגיב לי?
איציק שמולי: מי מעביר את התיק?
חיים כץ: אני רוצה לדעת בחקיקה.
<דורון רז: זה שני משרדי ממשלה שונים - -
חיים כץ: תסלח לי אדוני, אני לא רוצה לשמוע.
חיים כץ: אני רוצה לדעת בחקיקה איך זה מעוגן.
חיים כץ: אני רוצה שכל אחד שמקבל ומחליט יקבל חוברת הסברה מה יש לו מפה ומה יש לו מפה.
עדי קול: מתורגמן, לא רק בעברית.
חיים כץ: כן, ב-4 שפות.
חיים כץ: יש כללים במשחק הזה.
חיים כץ: תשמע, אני רוצה את ההשקעה של המערכת.
חיים כץ: עכשיו, אני יכול להעביר את זה בהתניה.
חיים כץ: אני רוצה לדעת בדיוק שזה לא יוחל עד שלא נביא לפה ונראה תקנות ראשוניות, שנדע איפה אנחנו חיים.
חיים כץ: אני אומר לך את האמת - -
<משה בר סימנטוב: אני רוצה לתת לך יותר, חיים.
חיים כץ: - - לא מענין אותי לא התאגידים ולא הגופים.
חיים כץ: אני רוצה שאנשים יבחרו תוך ידיעה ברורה מה הם עושים.
חיים כץ: עוד מעט אני אתן לך, גדעון, אתה תהיה המסכם.
חיים כץ: תשמע, בדיון עלו דברים נכונים.
חיים כץ: אני רוצה לעבור, החלטתי לקבל כסף ואני רוצה לעבור לגמלה בעין.
חיים כץ: איך זה קורה?
מיכל בירן: מי מפקח שם?
חיים כץ: אתה מבין למה אני רציך שתביא את זה בתקנות?
חיים כץ: יהיה לך יותר קל.
חיים כץ: אני מאשר אותן בפגרה אם אתה מביא לי.
חיים כץ: חקיקה ראשית, אין מליאה, אין כלום.
חיים כץ: אתה יכול לעשות לי לובי, פה אתה לא יודע לעשות לי לובי.
חיים כץ: כמה זן ייקח לך לעשות את זה?
<משה בר סימנטוב: רועי, כמה זמן אנחנו צריכים לדבר הזה?
<רועי קרת: תלוי בגודל.
<רועי קרת: מדובר בזמן קצר.
<משה בר סימנטוב: אדוני היושב ראש, כמה זמן שתטיל עלינו.
חיים כץ: אני לא מטיל.
חיים כץ: בא, תשמע, כשאתם מוכנים עם התשובות.
חיים כץ: עכשיו אנחנו בהמשך, לפני שנעבור להקראה, נרשום פה באגים.
חיים כץ: נרשום מה האנשים שיושבים פה, אנשים חיים במערכת הזאת וכמו שאמרה הגברת מעיריית תל-אביב: איך בדיוק אנחנו עוברים?
חיים כץ: אנשים לא יתנו נאומים - -
<רועי קרת: יש לנו ניסיון של 5 שנים ולא היו תקלות - -
חיים כץ: תקשיב, אני רוצה את הניסיון שלך ואני רוצה גם את הניסיון שלהם.
חיים כץ: רגע, אני רואה, אתן לכם לדבר, תהיו רגועים.
חיים כץ: ואז אתה, תשבו אתם עם המשרדים, אנחנו כבר נעביר מליאה.
חיים כץ: אנחנו נצטרך שהכל יהיה מותנה בתקנות, שהתקנות האלה יהיו צריכות להיות מאושרות כשאנחנו יודעים מה קורה.
חיים כץ: אנחנו רוצים לדעת מה קורה.
חיים כץ: אנחנו רוצים לתת לאנשים אפשרויות, אנחנו לא רוצים שהבירוקרטיה תהרוג אותם.
<משה בר סימנטוב: בתקנות אין לי ענין, הנגשת המידע וכללי המעבר - -
חיים כץ: הכל.
חיים כץ: וכללי המעבר בשינויים, כן.
<משה בר סימנטוב: - - בין המסלולים במהלך הבחירה.
<אסתי שטרן: לא לאחר הבחירה גם איך נעשית הבחירה.
<אסתי שטרן: שתהיה בחירה מודעת.
חיים כץ: כן, כן.
חיים כץ: הוא ייתן חוברת.
חיים כץ: בקצרה, משפטים קצרים, מה צריך לצורך הענין, יש שיטה.
חיים כץ: עשינו פרויקט, יש "מוקאפ", בנינו מטוס מעץ ועכשיו אנחנו רוצים לשפר אותו.
חיים כץ: כל אחד שיגיד מה הוא חושב שצריך לשפר במשחק הזה, שלא יתקן שהוא לא טוב.
חיים כץ: מה צריך לשפר?
חיים כץ: כן גברתי, אנחנו הולכים במעגל עכשיו.
חיים כץ: כולם ידברו.
<תמי פרבר: אני מנהלת יחידה לטיפול בקשישים בדרום השרון.
<תמי פרבר: אני מדברת על בתים שיש בהם שני זקנים סיעודיים, עומס טיפולי בשני קשישים שנמצאים באותו בית.
<תמי פרבר: מי יעזור לקשיש לבחור - -
חיים כץ: מי עוזר היום?
חיים כץ: בני המשפחה.
<תמי פרבר: לא.
<תמי פרבר: כיום הרווחה עוזרת וקובעת אם יש עומס טיפולי על מטפל אחד שמטפל בשני קשישים.
<תמי פרבר: אני מדברת על שני קשישים שייקחו מטפל אחד, ויכול להיות שיהיה עומס ואי אפשר יהיה לטפל בבית אב אחד.
חיים כץ: מה זה ייקחו מטפל אחד?
חיים כץ: יקבלו פעמיים כסף?
<קריאה: כן, היום אפשר.
חיים כץ: איפה הרווחה תגיד את זה?
<תמי פרבר: היום הם מקבלים את זה דרך ביטוח לאומי במקרה שהרווחה מאשרת את זה.
יעקב מרגי: הרווחה עמוסה, אני לא סומך על זה.
חיים כץ: את רושמת את התקלות האלה?
<שמרית שקד גיטלין: - - מבחינה חוקית.
<קריאה: אתה רוצה למנוע את זה?
חיים כץ: אני רוצה שיהיה שני מטפלים.
<קריאות: זה לא הגיוני - - -
רינה פרנקל: אי אפשר להעביר שתי משכורות לאדם אחד.
<דורון רז: יש מטפל אחד ישראלי ומטפל אחד זר לפי ההנחיה של - -
חיים כץ: אני לא שומע אותך וכמה שתצעק לא תדבר.
חיים כץ: אם לא תדבר, לא ירשם בפרוטוקול.
חיים כץ: תרשום את הבאגים האלה.
<גל שחם: אני יושב ראש תא הזקנה באיגוד העובדים הסוציאליים.
<גל שחם: אני רוצה רק לחדד את הנושא של הבחירה, שהוא מאד מהותי ומאד חשוב אבל חשוב שאנחנו נזכור מנקודת מבטו של הקשיש את היכולת לבחור.
<גל שחם: האם נמצא במקרה של אפוטרופסות אבל לא לכולם יש אפוטרופוס והוא בשלב אחר של - -
חיים כץ: מה זה משנה אם יש או אין?
חיים כץ: הוא לא יודע לקבל החלטה אז המשפחה תקבל.
<גל שחם: לא, אבל רק רגע.
<גל שחם: אנחנו בשטח ואנחנו רואים את כל הערירים שהם בירידה קוגניטיבית ולא מסוגלים לקבל החלטה.
<גל שחם: את אלה שחשופים - -
חיים כץ: מי מחליט בשבילם?
<גל שחם: במצבים כאלה שמוכרים בשירותי הרווחה, יש התערבות של העובד הסוציאלי שיכול להשפיע, יכול להיכנס ולעזור בהחלטה.
חיים כץ: למי הוא עוזר?
<גל שחם: לקשיש כי כאשר - -
חיים כץ: אבל הקשיש כבר איננו.
חיים כץ: הוא אתנו פיסית אבל הוא - -
חיים כץ: לא, יש שלבים שונים.
חיים כץ: עכשיו, היכולת הזאת - -
חיים כץ: הקשיש הוא ערירי?
חיים כץ: אין לו משפחה בכלל בכלל אף אחד?
חיים כץ: אבל מישהו צריך לקבל החלטה.
<גל שחם: אבל אין.
<גל שחם: בתל-אביב 47% גרים לבד - -
<אסתי שטרן: ו-16% עריריים.
<גל שחם: בשטח, בפועל, אנחנו רואים את הפערים.
<גל שחם: עכשיו, גם הנושא של משפחה, אולי כל אחד מדבר מהמקום האישי שלו ומדבר על המשפחה שהוא מכיר אבל אנחנו בשטח נתקלים במגוון המשפחות שמפעילות לחצים מאד מאד קשים על הקשישים ומטים את קבלת ההחלטה.
<גל שחם: אמירה פשוטה: יש משפחה, אתה רוצה לראות את הילדים, את הנכדים שלך?
<גל שחם: אתה תדאג להעביר לי את הכסף.
חיים כץ: למה זה לא קורה היום?
<גל שחם: זה קורה.
חיים כץ: כמה זה קורה?
חיים כץ: אני רואה את התוצאות.
חיים כץ: כמה אנשים לוקחים גמלה בכסף?
חיים כץ: אל תספר לי מקרה, באחוזים.
חיים כץ: 95% לוקחים גמלה בעין?
<קריאות: לא...
חיים כץ: אז זה לא קורה.
חיים כץ: אם יש משפחה פה, משפחה שם, זה לא קורה.
<גל שחם: אני רק רוצה לחדד את הנושא הזה.
<גל שחם: יש לנו היום בפועל את הנושא של השר"ם.
<גל שחם: הנושא של השר"ם זה אנשים שבחרו לקבל את הגמלה בכסף והגיעו לגיל זקנה ועדין בוחרים להמשיך את הגמלה בכסף, הרי אין כפל גמלאות.
<גל שחם: הם לא משתמשים בכסף - -
חיים כץ: אוקי, הבנתי.
<אורנה זמיר: אני מנהלת את אגף סיעוד במוסד לביטוח לאומי.
<אורנה זמיר: קודם כל, ההשוואה לשר"ם היא לא לענין כי פה מדובר רק על מי שמעסיק עובד זר ופר הגדרה יש לו הוצאה שגבוהה יותר מגובה הגמלה.
<אורנה זמיר: הוא לא יכול לבחור לעשות עם זה מה שהוא רוצה.
<אורנה זמיר: הוא חייב להשתמש, כפי שאמר אדוני היושב ראש, לצורך מימוש הסחר לעובד הזר.
<אורנה זמיר: לגבי הדברים האחרים, שפתאום תמוה איך הדברים מסתדרים, הם כבר 5 שנים עובדים.
<אורנה זמיר: אז יש לנו כמובן חוברות מידע שהמוסד לביטוח לאומי הפיץ - -
יעקב מרגי: סליחה, הפעם יש לכם נתונים - -
<אורנה זמיר: זכות הדיבור שלי עכשיו.
יעקב מרגי: גברתי, מותר לי, אני חבר כנסת.
יעקב מרגי: פעם שעברה באתם בלי נתונים ביחס לדיונים.
יעקב מרגי: השאלה אם הפעם כשאת אומרת שזה עובד 5 שנים, את יכולה לתת לי נתון כמה ממשו - -
חיים כץ: יעקב, הם יבואו לפה עם כל הנתונים ואנחנו נפתח ונראה ותהיה רגוע.
חיים כץ: אתה יכול להיות רגוע.
<אורנה זמיר: הנתונים האלה פורסמו באתר של המוסד לביטוח לאומי, הם גלויים לכולם.
<אורנה זמיר: זה משתנה מאזור לאזור.
<אורנה זמיר: באזור רמת-גן, שהיה הכי הרבה שימוש באפשרות הזאת השתמשו כ-16%, ובאזורים אחרים השתמשו פחות.
<אורנה זמיר: יש אזורים בארץ שגם משתמשים בפחות עזרה של עובדים זרים מאשר - -
חיים כץ: אנחנו נדע את כל הנתונים.
חיים כץ: לפני שזה יבוצע, צריך לאשר את התקנות.
<אורנה זמיר: רק רציתי לומר לגבי הנושא של העברת מידע, לגבי זכויות-חובות, המוסד לביטוח לאומי הכין כבר לפני שנים - -
חיים כץ: אז תביאו את זה לוועדה.
חיים כץ: גברתי, אתם תביאו את זה לוועדה, תשימו את זה ואנחנו נדון ונקבל החלטה ימינה או שמאלה.
<רוניתה טביב: אני מעמותת "מטב", אני אישה רגישה אז תרחם עלי.
<רוניתה טביב: אני רוצה שנשאל את שאלת הבסיס, למה לא בחרו בגמלה בכסף?
<רוניתה טביב: אני חושבת שהנימוק לא נעוץ בזה שלא היה - -
חיים כץ: תשמעי, את כנראה לא מקשיבה.
חיים כץ: את רגישה אבל את לא מקשיבה למה שאמרתי.
חיים כץ: תני לי פתרונות.
חיים כץ: לא בחרו כי לא היתה אינפורמציה, לא בחרו כי לא - -
<רוניתה טביב: דקה, רק שנייה.
חיים כץ: אז אחרים לא ידברו.
<רוניתה טביב: אני רוצה להגיד משפט אחד וכבר אגיד לך פתרון: אני רוצה לומר שהגורמים המקצועיים בשטח כנראה הצביעו ברגליים ולא פרסמו את הענין הזה וצריך להתעכב ליד העובדה הזאת.
<רוניתה טביב: זאת לא עובדה שצריכה לעבור לנו מול העיניים.
<רוניתה טביב: אני מרגישה שמה שאתם מנסים לעשות פה הוא משהו שהוא מאד מאד בחיפזון בלי שיח מקצועי, אמתי.
<רוניתה טביב: יצוצו פה הרבה מאד בעיות, עומס טיפולי ועוד כהנה וכהנה ומה שאסתי אמר - -
אורלי לוי אבקסיס: אז הם יוכלו לחזור להסדר הקודם.
<רוניתה טביב: שניה.
<רוניתה טביב: אני חושבת שצריך לעשות שיח - -
חיים כץ: אנחנו לא ב"מטב", אנחנו במקום שצריך לקבל החלטות בכל נושא כל יום.
חיים כץ: כל יום בכל נושא מדברים כמוך.
חיים כץ: זה דיון מקצועי, ונבוא, ונשב ונאכל.
<רוניתה טביב: אבל חוק הסיעוד יהפוך בסוף כמו שירותי הבריאות במדינת ישראל כי הרוב ייקחו כסף מבלי לדעת באיזה אתגרים הם הולכים לעמוד - -
חיים כץ: סלחי לי גברתי, שלא נתת שום פתרון.
חיים כץ: באת לנאום וסיפרת את הסיפור שביקשתי שלא כי אני רוצה לעזור לקשישים ולך יש ניסיון יותר גדול משלי, ובמקום לתת לי פתרון אז נאמת לי למה לא.
<רוני קלינסקי: אני מנכ"ל הקרן לרווחה לנפגעי השואה.
<רוני קלינסקי: בקצרה אני אומר שיש כ-26 אלף ניצולי שואה שמקבלים סיוע בסיעוד בתוספת של 9 שעות בנקודת זמן, 22 אלף כאלה, והתקציב לענין הזה הוא סדר גודל של 420 מיליון שקל שמתוכם 300 מיליון שקל מגיע מוועידת התביעות.
<רוני קלינסקי: זאת אומרת, היקף מאד גדול, תקציב מאד גדול.
<רוני קלינסקי: יש לנו ניסיון רב בענין.
<רוני קלינסקי: צריך להדגיש עוד דבר אחד - -
חיים כץ: זאת אומרת, 9 שעות הולכות ישר לכוח האדם.
חיים כץ: לא יכול ללכת לבן אדם.
חיים כץ: הולך ישר לכוח אדם, בן אדם לא יכול לקבל את הכסף.
<רוני קלינסקי: צריך לומר שמאחר ואנחנו יושבים בכנסת, הסיוע שאנחנו נותנים - -
חיים כץ: אני לא אומר שאתה לא נותן סיוע.
חיים כץ: אני אומר שאצלך ה-9 שעות שאתה מייעד ונותן, והן ברוכות, אי אפשר לקחת אותן בכסף.
חיים כץ: זה הולך לחברת הסיעוד או לחברת כוח האדם.
חיים כץ: הכסף, התשלום, לא בא למשפחה.
חיים כץ: הוא אומר על טיב הסיוע - -
<רוני קלינסקי: מילה רעה אני לא אומר.
חיים כץ: אני קובע כעובדה שהכסף הזה הולך לחברה, לא בא לבן אדם.
רינה פרנקל: ואפשר לשנות את זה נכון להיום?
חיים כץ: לא, לא מדברים על זה.
<רוני קלינסקי: הכסף הזה גם לא הולך על פי חוק אלא הוא סיוע נוסף שנקרא - -
חיים כץ: נכון, נכון, אבל הוא גם לא בא למשפחה.
<רוני קלינסקי: אני מצביע על זה שיש סיכוי רב שיהיו משפחות, שכשהן יחליטו, אם יחליטו, לקחת את הכסף - -
חיים כץ: את שלך הם לא יכולים לקחת.
<רוני קלינסקי: הם יבקשו - -
חיים כץ: הם יבקשו זה בסדר, הם יכולים לבקש.
<קריאות: לא, אבל הוא אומר שהם לא יקבלו את זה.
עדי קול: רגע, זה לא ימנע מהם את ה-9 האלה?
אורלי לוי אבקסיס: גם גמלה בכסף היא לא גמלה שהולכת ישירות לבנק.
אורלי לוי אבקסיס: היא גמלה שתלויה בהעסקת עובדים ולכן, תמיד הגמלה היא גם נמוכה מהעלות האמתית ויש פה מקום לתוספת.
אורלי לוי אבקסיס: אז אני לא מבינה חלק מהטיעונים פה, שהמשפחה תיקח את הכסף.
אורלי לוי אבקסיס: אז מאיפה העובד הזר?
חיים כץ: אורלי, אני יודע שבאת מרחוק, שם ליד בית שאן אבל כל זה אני אמרתי בהתחלה.
<רוני קלינסקי: רק כדי להשלים את הטיעון - -
חיים כץ: בא, עזוב.
חיים כץ: אתה לא תורם לנו כלום לענין.
חיים כץ: סלח לי שאני עוצר אותך רגע.
חיים כץ: אני צריך לעלות למליאה להעביר חקיקה.
חיים כץ: זה ייקח 10 דקות רבע שעה ואני אחזור.
יעקב מרגי: רבותי, אני מחדש את הדיון.
יעקב מרגי: ננצל את ה-10 דקות האלה לשמוע עוד התייחסויות.
יעקב מרגי: אמנם לא התנסיתי לצעוק כמו חיים אבל אין לי בעיה לעשות זאת פעם ראשונה.
יעקב מרגי: מה, את חושדת בנו שאנחנו מכלים את זמנכם לריק?
יעקב מרגי: השאלה היתה מיותרת.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, מי שיפריע למהלך הדיון פשוט נאלץ להוציא אותו.
<רוני קלינסקי: היום הקרן נותנת את המימון של ה-9 שעות הנוספות לספקי הסיעוד, וכך היא מתכוונת לעשות בהמשך.
<רוני קלינסקי: אין לנו שום יכולת לתת את זה למשפחות, בין השאר בגלל העובדה שהכספים שמגיעים אלינו משני המקורות העיקריים מגיעים באיחור של חודשים, ולכן המשמעות היא שהמשפחה תצטרך איך שהוא לספוג את זה והיא לא תוכל מן הסתם.
<רוני קלינסקי: הדבר השני זה שמערכת הבקרה שצריך לפקח, גם אם המדינה תעשה את זה, הביטוח הלאומי, זה לעבוד מול עשרות אלפי משפחות במקום לעבוד מול 117 ספקים.
<רוני קלינסקי: זו מערכת בקרה אחרת.
יעקב מרגי: שמענו את החשש שלך לגבי הקרן.
יעקב מרגי: פיני קבלו.
<פיני קבלו: אני סמנכ"ל בשלטון המקומי, מטפל בתיק הרווחה.
<פיני קבלו: זאת אחת הצעות החוק שבמשך שנים אנחנו מלווים אותה ובאים לכאן לא כנציגים של חברות הסיעוד או חברות כוח אדם.
<פיני קבלו: באים באמת אנשי מקצוע, ואני מכיר את עמדת הסתדרות הגמלאים, אני מכיר את עמדת העובדים הסוציאליים, אני מכיר את עמדת משרד הרווחה, כולל העמדה שלנו.
<פיני קבלו: לכן, נעשה ניסוי.
<פיני קבלו: הלכנו לקראת הניסוי הזה, נאבקנו על הניסוי הזה.
<פיני קבלו: הניסוי הזה לא הצליח ומנסים עכשיו בדרך לא דרך.
<פיני קבלו: הגיע הנושא לחוק ההסדרים.
<פיני קבלו: אמרנו שנפצל את זה בכדי ליצור חקיקה מסודרת, רחבה בשביל לשמוע.
<פיני קבלו: עושים את זה יום אחרי שחוק ההסדרים עבר, מכנסים דיון, רוצים להקריא וכבר להעלות את זה מחר להצבעה.
<פיני קבלו: יושבים פה אנשים מקצוע, עובדים סוציאליים, אנשים שעובדים ביום יום עם הבעיות של הקשישים האלה ומסבירים את הדברים, שהתהליך הזה שהולך להיות כאן הוא תהליך לא טוב לקשיש.
<פיני קבלו: אז אנא, בבקשה, באמת יושבים פה אנשים שזה העיסוק שלהם, תאטו את העניינים ואני רק רוצה להציע: אם האדון מהאוצר רוצה לכתוב את התקנות, אני מבקש, יושבים פה צוות העובדים הסוציאליים.
<פיני קבלו: הוא לא בעל מקצוע שיוכל לכתוב תקנות - -
<אורנה זמיר: קודם כל, יש לנו את המידע שאנחנו נקבל מהלשכה הפרטית כי האיש שברח לו העובד הזר מן הסתם גם לא ימשיך לשלם 70 שקלים בחודש.
<אורנה זמיר: זה דבר אחד.
<קריאות: מאיפה הלשכה הפרטית יודעת?
<קריאות: הלשכה הפרטית לא יודעת - - -
יעקב מרגי: אני מבקש, רק רגע.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, תמיד חשבתי שאולי חיים מגזים אבל נראה לי שהוא צודק בשיטת הניהול.
יעקב מרגי: אני מבקש משמעת.
<אורנה זמיר: ראשית, אנחנו נהיה מחוברים, חלק מהשינוי שיהיה עכשיו, שאנחנו נהיה מחוברים לממשקים און-ליין של רשות ההגירה, שהיא גם ניזונה מהלשכות הפרטיות וגם ממידע אחר.
<אורנה זמיר: תחזור על השאלה.
יעקב מרגי: המטופל ביקש, חתם על בקשה לקבל את הקצבה בכסף.
יעקב מרגי: עבר את כל תנאי הסף כדי שהוא יקבל בכסף, יעסיק עובד, הכל, ברח לו העובד.
יעקב מרגי: בן משפחה הסתדר לו שבוע והוא ראה שהוא יכול להסתדר עם זה ברמת שירות מסויימת.
יעקב מרגי: אני מדבר אתך שהוא הולך לקבל קצבה יותר גדולה ליד ולמנף אותה.
יעקב מרגי: איך אני יכול להיות - -
<אורנה זמיר: אנחנו כיום כבר מפעילים מערכת גם שלנו, בנוסף לכל ייתר הדברים, של הצהרה אחת לחצי שנה, פלוס זה הצלבה עם המידע של רשות ההגירה - -
יעקב מרגי: אין לך אותו.
<אורנה זמיר: אנחנו כיום דורשים הצהרה - -
יעקב מרגי: ברגע שאמרת "אחת לחצי שנה" אני הפסקתי להקשיב.
<אורנה זמיר: שניה, רק רגע.
<אורנה זמיר: - - גם על מקום המגורים של האדם וגם שם ומספר.
<אורנה זמיר: כל המידע הזה אצלנו מוצלב עם מידע מרשות ההגירה.
<אורנה זמיר: ביטוח לאומי יודע ליצור חוב ויודע לגבות חובות ממשפחה.
יעקב מרגי: אני לא מרשה קריאות ביניים.
<דורון רז: אני יושב ראש איגוד חברות הסיעוד.
<דורון רז: אני רוצה לומר כמה דברים עניינית לחברי הכנסת: אני מברך את הוועדה שהוציאה את זה מחוק ההסדרים.
<דורון רז: הכיוון היה נכון.
<דורון רז: עכשיו הלאה: הטופס לבקשת קבלת היתר העסקה של עובד זר נמצא בכלל במשרד הפנים.
<דורון רז: ההפעלה נמצאת במשרד הרווחה.
<דורון רז: מדינת ישראל, יש ביניהם הגמוניה של עבודה שהתיאום יהיה כל כך טוב, שבן אדם נמצא במצב ראשוני, שהוא מגיש בקשה לקבל היתר העסקה של עובד זר הוא מבולבל, הוא לא יודע - -
יעקב מרגי: בא אני אספר לך משהו, לא לקחתי לך את רשות הדיבור: איך אמר העובד הסוציאלי המכובד?
יעקב מרגי: כל אחד מביא מהניסיון.
יעקב מרגי: אני זוכר כמה אשתי, למרות שהיא עבדה דרך חברה ודרך כל לשכות השירות, כמה פעמים היא הלכה למשרד הפנים וכמה פעמים ביום היא דיברה עם חברת הסיעוד?
יעקב מרגי: גם היום זה ככה.
יעקב מרגי: לכן, תאמר את זה - -
<דורון רז: רגע, אני עוד לא סיימתי.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אז, דרך השירות שלהם לפתור את הבעיה הזאת כדי שיהיה הרבה יותר כדאי - -
<דורון רז: תראי, יש מערכת מובנית של 130 גופים, עמותות וחברות שמטפלות ב-150 אלף קשישים, מתוכם כ-30 אלף עובדים זרים.
<דורון רז: החברות האלה מפוקחות בצורה מאסיבית על ידי ביטוח לאומי ועובדות תחת הסכם עם מחויבות לבקרה, לפיקוח, להדרכת העובדים לכל מיני דברים.
<דורון רז: זה נעלם.
<דורון רז: עכשיו אני רוצה לחזור חזרה: כשלבן אדם נוצר מצב שהוא צריך עובד זר, זה תהליך שלוקח משהו כמו חודש פלוס, חודש וחצי.
יעקב מרגי: יש לך הצעה לסדר.
יעקב מרגי: אמר לך היושב ראש חיים כץ.
יעקב מרגי: סליחה, דווקא מהניסיון שלך, אני לא רוצה לומר לך מה שהוא אמר לגברת הנכבדה מ"מטב".
יעקב מרגי: מהניסיון שלך תגיד לי מה אתה מציע - -
<דורון רז: תן לי לסיים את המשפט.
יעקב מרגי: תעזור לי.
יעקב מרגי: בצניעות, תעזור לי, תקשיב לי.
יעקב מרגי: אני בא ואומר: מהניסיון שלך, אתה רואה את החוק.
יעקב מרגי: החוק הוא עובדה, הוא יתקדם.
יעקב מרגי: אני רוצה ככה, מהניסיון שלך, מהמקום שלך, תאמר לי מה את המציע להוסיף או לתקן בחוק.
<דורון רז: אני מציע ככה - -
יעקב מרגי: אל תרביץ בי תורה עכשיו.
<דורון רז: אני לא מרביץ בך תורה.
<דורון רז: אתם רוצים, וזה בסדר, את טובת הקשיש, לאפשר לו לקבל יותר, לאפשר לו חופש ומרווח פעולה וזה בסדר.
<דורון רז: כשקשיש כזה מגיש בקשה לקבל היתר העסקה של עובד זר, הוא מקבל מיידית טיפול על ידי חברת סיעוד, על ידי עובד ישראלי עד שנוצר הרישיון.
<דורון רז: עד שיש לו את העובד הזר, הוא מפסיד את זה ברגע.
<דורון רז: על חשבוננו הוא מקבל את זה, הוא מפסיד את זה ברגע, מחקת לו את התקופה של חודש ראשון - -
אורלי לוי אבקסיס: אז השאלה אם לא כדאי עדין להשתמש בסיעוד - -
<דורון רז: רגע, בסדר.
<דורון רז: אבל נותנים לו לקבוע החלטה עוד לפני שהוא נחשף והוא יודע מה הוא יפסיד.
<דורון רז: הטופס שהוא ימלא, הוא שגוי ביום הראשון שהוא מגיש בקשה.
אורלי לוי אבקסיס: - - ברירת המחדל היא סיעוד.
<דורון רז: לא אורלי, לא נכון.
יעקב מרגי: רגע, אני אפסיק את הדיון.
יעקב מרגי: לא רוצה את קריאות הביניים.
יעקב מרגי: תסיים בבקשה את דבריך.
<דורון רז: לא, זה לשכת שירות.
רינה פרנקל: - - לשכה פרטית, וגם דרך חברת הסיעוד גובים ממנו כסף.
<קריאה: לא גובים ממנו אגורה.
<קריאה: שקל לא גובים ממנו.
רינה פרנקל: על איתור עובד זר...
<קריאות: שקל לא גובים - - -
רינה פרנקל: אז אם הוא הפסיק פעילות אתו מרגע לרגע, מי מחזיר לו את הסכום הזה או שהוא פשוט הולך לאיבוד?
רינה פרנקל: נגיד הוא היה אצלו חודש אבל הוא שילם על איתור סכום חד-פעמי - -
<קריאות: זה לא קשור.
<קריאות: ..
רינה פרנקל: זאת אומרת שהוא מפסיד כסף.
<קריאה: זה לא קשור לגמלה, זה לא קשור לחוק.
מיכל בירן: אם הוא לא רוצה את העובד הזר אז הוא בכל מקרה - -
רינה פרנקל: הוא לא רוצה את השירות של החברה.
יעקב מרגי: עדי, רצית לשאול שאלה?
<שמרית שקד גיטלין: גם אם אתה עובר הלוך חזור בין גמלה בעין וגמלה בכסף, תוכל להישאר עם אותו עובד זר.
<משה בר סימנטוב: חברת הסיעוד, כל מה שהיא עושה, זה לתת כסף - -
<קריאה: חברים, אתם יכולים לומר הכל, זה מה שחברת הסיעוד עושה.
<קריאה: יש - -
יעקב מרגי: סליחה, ידידי, אי אפשר להתעלם מכך שחברות הסיעוד נותנות מענה מסוים וטיפול שלא יהיה.
<משה בר סימנטוב: לא עובדים זרים.
<דורון רז: מה מניע את האוצר כל כך - -
<משה בר סימנטוב: אתם צריכים לשאול את עצמכם מה מניע אתכם, את חברות הסיעוד, לבוא לפה - -
<קריאות: - - 30 שנה מטפלים באנשים.
יעקב מרגי: לא שומעים אותך, תשבי ליד מיקרופון ותדברי.
יעקב מרגי: גם הפרוטוקול לא שומע אותך.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני מהמשרד לאזרחים ותיקים, ואני רוצה להדגיש שהצעת החוק של גם וגם היא הצעה נפלאה.
<שרה זילברשטיין-היפש: יחד עם זאת, היא מושתתת על בסיס של בעיות מאד קשות שלא מקבלות פתרון, וזו הבעיה המרכזית פה.
<שרה זילברשטיין-היפש: 4 משרדי ממשלה מעורבים בזה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני, באופן אישי, עשיתי יבוא אישי לאמא שלי, אמי הסיעודית ז"ל, וזה דברים שאי אפשר לתאר אותם אפילו.
<שרה זילברשטיין-היפש: ברגע שזה מושתת על בעיה של 4 משרדי ממשלה ואין גורם מפקח אחד, בסופו של דבר, זו עיקר הבעיה פה כי אני חוזרת, החוק הוא נהדר אבל הבעיה היא שלא פתרנו את כל הבעיות האחרות והן משליכות על החוק הזה.
<שרה זילברשטיין-היפש: ברגע שאין גורם מפקח אחד מרכזי, אני רוצה להגיד לכם, גם מניסיון אישי שכולם מדברים עליו, שום פיקוח לא היה אצל אמא שלי, אני מצטערת להגיד את זה, ואני מכירה את כל העובדים הסוציאליים - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל את עשית את זה לא דרך הסיעוד.
רינה פרנקל: דרך חברת סיעוד?
<שרה זילברשטיין-היפש: - - אני עשיתי דרך חברת סיעוד כי לא יכולתי אחרת.
<שרה זילברשטיין-היפש: עשיתי יבוא אישי של העובד הזר, וזה יותר מסובך מול משרד הפנים, ברשות ההגירה.
<שרה זילברשטיין-היפש: - -
<קריאה: ולא היה פיקוח?
אורלי לוי אבקסיס: רגע, וחברות הסיעוד לא עשו אצלה ביקורת?
<שרה זילברשטיין-היפש: מה זה "אין דבר כזה" כל הזמן?
<שרה זילברשטיין-היפש: אני עובדת סוציאלית במקצועי ומכירה את כולם.
<שרה זילברשטיין-היפש: הייתי בהנהלה של - -
יעקב מרגי: רגע, תעצרי פה.
יעקב מרגי: קריאת ביניים גוררת דיון וחבל.
יעקב מרגי: אתם יודעים מה הסכום שהגיע לביטוח לאומי ולקחת את חלקכם.
יעקב מרגי: אתם כן יודעים אם המשפחה השלימה לפי שכר מינימום או לא.
יעקב מרגי: בדברים האלה אתם פדנטיים.
יעקב מרגי: פיקוח ספציפי בתוך הבית, מה הוא מקבל?
יעקב מרגי: זה לא אתם, אתם לא שם.
יעקב מרגי: אז לא לזרוק באוויר.
ש<דורון רז: זה ממש לא נכון, כבודו.
<שרה זילברשטיין-היפש: כבודו, עוד משפט אחד - -
<דורון רז: ישנה כאן הגברת אורנה זמיר מביטוח לאומי, היא יכולה להעיד.
<דורון רז: היא תעיד אם העובדים הסוציאליים של חברות הסיעוד לא מבצעים 6 ביקורי בית בשנה מינימום אצל קשיש שמעסיק עובד זר.
<דורון רז: בבקשה, היא נמצאת פה.
יעקב מרגי: אחת לחודשיים.
<דורון רז: נכון, אחת לחודשיים, זה מה שהמדינה חייבה.
יעקב מרגי: תסיימי בבקשה.
יעקב מרגי: את מהמשרד לאזרחים ותיקים?
<שרה זילברשטיין-היפש: כן.
יעקב מרגי: אני הייתי מציע, ואני לא אומר את זה כביקורת, כמי שהיה שר, שאם זה נושא שבוער בקרבכם, לכאן הייתם צריכים להגיע ומרגע - -
יעקב מרגי: מי זה הפריע לי עכשיו, אני יכול לדעת?
יעקב מרגי: - - אני אומר לך את זה לא כביקורת אלא עצה: מהיום שזה נכנס לחוק ההסדרים הייתם צריכים להיות פה עם נייר עמדה, מה החוק הזה טעון תיקון.
יעקב מרגי: זה שהיום את זורקת לי באוויר, זה לא עוזר הרבה.
אורלי לוי אבקסיס: אני בכלל חושבת שהמשרד לאזרחים ותיקים יקים אצלו איזו שהיא יחידה שבעצם תהיה גג, שהיא תעשה את השירות הזה בין כל המשרדים.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני לא יודעת, תשמע, יכול להיות - -
יעקב מרגי: אם היית שואלת את האוצר, הוא היה סוגר את המשרד הזה.
<משה בר סימנטוב: ממש לא.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני מדברת על דעת כל היושבים - -
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר שעלתה פה נקודה שאני חוששת שהיא עברה מתחת לרדאר והיא מאד משמעותית בכל מה שנוגע לקרן לרווחת ניצולי שואה:
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לבדוק בחקיקה הראשית איך אנחנו מבטיחים שזה לא יבוא על חשבון זה כי אם הם עוברים לגמלה בכסף, יכול להיות שהם מאבדים את ה-9 שעות של העובד - -
<משה בר סימנטוב: בשום אופן לא.
מיכל בירן: זה יהיה בנוסף כאילו?
<משה בר סימנטוב: בואו נסביר את הנקודה הזאת - -
יעקב מרגי: תסיימי את השאלה.
יעקב מרגי: אני רוצה שתשאלי שוב את השאלה לאט.
<משה בר סימנטוב: ישראלי.
אורלי לוי אבקסיס: - - ילך לאיבוד ויבלע.
אורלי לוי אבקסיס: אם הוא אומר 300 מיליון מתוך ה-400 - -
יעקב מרגי: ניצול השואה, לא מעניין אותו.
מיכל בירן: אבל גם בתוך זה, אם יש 2 מטפלים שונים - -
רינה פרנקל: יהיו 2 מקורות.
אורלי לוי אבקסיס: - - אבל גם היום הוא מקבל תוספת של 9 שעות כשהוא בסיעוד - -
<משה בר סימנטוב: וגם היום יש שני מקורות.
אורלי לוי אבקסיס: - - שניה, אבל הוא עדין בסיעוד ולא בכסף.
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה כשהוא עובר למסלול של הכסף עם האקסטרה הזאת, שאותה אני לא רוצה שהוא יאבד.
<שמרית שקד גיטלין: זה נעשה דרך המוסד לביטוח לאומי - -
יעקב מרגי: אתה מוכן להסביר?
יעקב מרגי: בואו נשמע את האוצר.
<משה בר סימנטוב: אין, חלילה, לאף אחד שום רצון לפגוע בניצולי השואה ונתנו את דעתנו.
<משה בר סימנטוב: בואו נסביר מה עובד היום ואיך זה יעבוד מחר: היום, קשיש שמעסיק עובד זר מקבל חלק מההעסקה שממומנת על ידי חברת הסיעוד והיתרה ממומנת על ידו.
<משה בר סימנטוב: עכשיו אנחנו פשוט נשנה את הפרופורציות: חלק ימומן על ידי הקשיש, חלק על ידי גמלת הסיעוד שהוא עכשיו מקבל אותה, אם הוא יבחר בכסף ולא בשירות, ואת ה-9 שעות האלה, בהנחה שהם לא עוברים לגמלה בכסף אלא נשארים בגמלה בעין, הוא יקבל דרך חברות הסיעוד.
<קריאות: לא, אבל השאלה היא לגבי גמלה בכסף.
<משה בר סימנטוב: כשהוא עובר לגמלה בכסף זה לא גורע בשום צורה כי אנחנו לא משנים - -
רינה פרנקל: הוא פשוט מאבד את 9 השעות האלה.
<משה בר סימנטוב: אנחנו לא משנים את תנאי הזכאות לגמלה או לגובה הגמלה.
אורלי לוי אבקסיס: - - אבל אוטומטית היום ה-9 שעות האלה עוברים לגמלה בעין דרך חברות הסיעוד.
מיכל בירן: דרך חברת הסיעוד שנותנת דרך הביטוח הלאומי - -
אורלי לוי אבקסיס: כן, בדיוק.
אורלי לוי אבקסיס: אלה שני צינורות נפרדים, הביטוח הלאומי מכאן והקרן מצד שני.
<קריאה: אורלי, אני אחדד לך את הדברים.
יעקב מרגי: לא אתה הפונקציה.
רינה פרנקל: חברת הסיעוד לא תרצה לטפל רק ב-9 שעות.
רינה פרנקל: חברת הסיעוד לא תהיה מעוניינת רק ב-9 שעות ולא לתת שירותים אחרים.
יעקב מרגי: חברת הכנסת רינה, שניה אחת.