GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: פשוט בוועדה שאני עומדת בראשותה שמעתי את זה מעוד כמה גורמים שמתלוננים על כמות הדיווחים לכנסת, ואמרתי: אבל כולם עושים ככה, אבל זה חלק מהעבודה לדווח לכנסת.
עדי קול: אני משאירה את החצי שנה.
<יואל הדר: אי-אפשר אחרי זה כל שנה?
עדי קול: לא, אבל שקלתי, נשבעת.
עדי קול: אז, יפעת רק צריכה לחזור אלינו עם תשובה וגם איילת.
<נועה ברודסקי-לוי: אז נצביע על זה בצורה כזאת שאם זה אפשרי אז זה יכנס, ואם זה לא אפשרי אז לא.
עדי קול: בדיוק, אם זה אפשרי אז זה יכנס, אם לא אז לא.
<נועה ברודסקי-לוי: ואז יכנסו רק על כתבי האישום.
עדי קול: נצביע, כן?
<נועה ברודסקי-לוי: עכשיו את היחידה שמצביעה.
עדי קול: כן, נצביע על הנוסח שהוסכם.
<יפעת רווה: שאודיע עד מחר בבוקר?
<נועה ברודסקי-לוי: בסדר, כן.
עדי קול: עד מחר בבוקר.
<יפעת רווה: אני מנסה לסמס.
עדי קול: אנחנו מצביעים על זה שאם זה אפשרי אנחנו מכניסים את זה, אם לא אז לא.
עדי קול: מי מחברי הכנסת הנוכחים בעד החוק?
עדי קול: אני מאשרת את החוק לקריאה שנייה ושלישית במליאה.
חיים כץ: אנחנו בשידור.
חיים כץ: היום, יום שלישי בשבוע, ב' באב התשע"ג, ה-9 ביולי 23013 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: הנושא שעל סדר היום הוא עתיד עובדי עיתון "מעריב".
חיים כץ: למען האמת, זימנתי את הישיבה הזאת לאור פנייה של ועד עובדי "מעריב" וזאת כדי להבין יותר מה קורה.
חיים כץ: יצא לי לדבר עם אחד המנהלים של "מעריב" שגם אמר לי את דעתו.
חיים כץ: הייתי מבקש לשמוע את נציג הוועד.
חיים כץ: תן תמונת מצב על מה שקורה ב"מעריב", במערכת יחסי העבודה, ביחסים בין הוועדים לוועדים אחרים.
חיים כץ: המטרה שלנו בסוף היא שיהיה עיתון ושתהיה לכם עבודה.
<יאיר טרצ'יצקי: זה בטוח.
<יאיר טרצ'יצקי: אני אציג את עצמי.
<יאיר טרצ'יצקי: שמי יאיר טרצ'יצקי, אני יו"ר ארגון העיתונאים ואנחנו הארגון היציג ב-16 כלי תקשורת, בין היתר הארגון היציג של עיתונאי "מעריב".
<יאיר טרצ'יצקי: אני מדגיש את המילה עיתונאי "מעריב", כי אנחנו מייצגים רק את העיתונאים של "מעריב".
<יאיר טרצ'יצקי: לצורך העניין, בתוך כל הקומפלקס הזה שנקרא "מעריב" – "מקור ראשון", יש עוד כל מיני קבוצות עובדים שחלקן לא מאוגדות ואני לא יכול לדבר בשמן.
חיים כץ: יש קבוצות עובדות שהן כן מאוגדות?
<יאיר טרצ'יצקי: יש את עובדי הדפוס שהם מאוגדים בהסתדרות.
<יאיר טרצ'יצקי: אנחנו, ארגון העיתונאים, גם חלק מההסתדרות, אבל איגוד מקצועי נפרד בתוך ההסתדרות.
<יאיר טרצ'יצקי: יש את העיתונאים של "מקור ראשון".
חיים כץ: הם באותה חבילה?
<יאיר טרצ'יצקי: כן.
<יאיר טרצ'יצקי: יש כאן סכנה.
<יאיר טרצ'יצקי: הסכנה היא לכולם, גם לעיתונאים של "מקור ראשון".
<יאיר טרצ'יצקי: יש לנו ויכוח כבר כמה חודשים עם הנהלת "מעריב"/"מקור ראשון", האם אנחנו מייצגים את העיתונאים של "מקור ראשון" או לא.
<יאיר טרצ'יצקי: ארגון העיתונאים התיימר לייצג אותם.
חיים כץ: זה חשוב היום?
<יאיר טרצ'יצקי: אני רק מדגיש כי העניין יעלה אחר כך והנהלת "מעריב"-"מקור ראשון" מסרבת באופן עקבי, גם בצורה לא תקינה, שנייצג את העיתונאים של "מקור ראשון".
<יאיר טרצ'יצקי: כאן, לצורך העניין, אני מדגיש, באתי לדבר בשם עיתונאי "מעריב".
<יאיר טרצ'יצקי: אני יודע שיש עובדים אחרים אותם אני לא מייצג.
חיים כץ: תן לנו תמונת מצב.
<יאיר טרצ'יצקי: "מעריב" נמצא במשבר כלכלי לא פשוט כבר הרבה שנים ואת זה אתם מכירים, כך שלא אכנס לזה.
<יאיר טרצ'יצקי: לפני קצת פחות משנה העיתון עבר למעשה לבעלותו או להפעלתו של שלמה בן-צבי שהיה עד אז המו"ל של "מקור ראשון".
<יאיר טרצ'יצקי: כחלק מהמעבר אלינו מידי הקפאת הליכים של הנאמן, נחתם הסכם קיבוצי בין עיתונאי "מעריב" ואנשי המינהלה של "מעריב", כל אחד בנפרד, לבין אחוזת הירש, החברה של שלמה בן-צבי.
<יאיר טרצ'יצקי: מערכת היחסים הקיבוציים ידעה עליות ומורדות.
<יאיר טרצ'יצקי: היה צריך לעשות תהליכי הבראה והיינו שותפים לתהליכי ההבראה, ובזכות השותפות שלנו פרשו 140 עובדים מ"מעריב".
<יאיר טרצ'יצקי: היו תהליכים לא פשוטים.
חיים כץ: כמה עובדים יש ב"מעריב"?
<יאיר טרצ'יצקי: כיום יש בערך 120 עיתונאים ב"מעריב", עיתונאים שנקלטו למעשה מ"מעריב" הישן.
חיים כץ: 120 עיתונאים.
<יאיר טרצ'יצקי: בערך 120 עיתונאים.
<יאיר טרצ'יצקי: לפני בערך שבועיים הבנו שהמצב קשה מאוד, שמענו שמועות ורקע בפנים והתחלנו לפנות להנהלה שסירבה לשתף אותנו בפרטים.
<יאיר טרצ'יצקי: היה סכסוך עבודה, הייתה התחלה של פניות לבית הדין לעבודה.
<יאיר טרצ'יצקי: יש שם עוד תיק שמתנהל על פיטורי יושב ראש הוועד, על זה שלא קלטו אותו אבל לא ניכנס לזה עכשיו.
<יאיר טרצ'יצקי: יש מערכת יחסי עבודה מורכבת ומתוחה.
חיים כץ: מה זה מצב קשה מאוד?
<יאיר טרצ'יצקי: הבנו שיש פה סכנת סגירה.
<יאיר טרצ'יצקי: הבנו שהמצב הכלכלי קשה.
<יאיר טרצ'יצקי: זה לא סוד.
<יאיר טרצ'יצקי: הבנו שהזרמת הכסף מהבעלים עלולה להיות תקועה.
<יאיר טרצ'יצקי: הבנו שברקע יש בדיקה של מקנזי שאמורה להוציא דוח לגבי התייעלות וכנראה הדוח הזה יכול להמליץ על דברים מאוד מאוד קשים.
<יאיר טרצ'יצקי: ניסינו לקבל פרטים באמת כדי שנוכל להיות פרטנר למהלך כמו שהיינו בעבר, גם בימי נוחי דנקנר ודסקש, גם באמצע הדרך כשהיו צריכים לעשות פרישה מרצון.
<יאיר טרצ'יצקי: ניסינו לקבל פרטים אבל סירבו לתת לנו פרטים.
<יאיר טרצ'יצקי: העניין הזה גם נדון עכשיו בבית הדין לעבודה.
חיים כץ: היה דיון היום?
<יאיר טרצ'יצקי: היום היה דיון בו למעשה מסרנו שהתחיל להתנהל משא ומתן.
<יאיר טרצ'יצקי: אני אעדכן בעניין הזה עוד שנייה.
<יאיר טרצ'יצקי: העניין הגורלי היה ביום ראשון האחרון, אז למעשה זומנו, נציגי העיתונאים, לשיחה עם שלמה בן-צבי והמנכ"ל ישראל גולדשטיין, בה אמרו לנו דבר פשוט: זאת תכנית ההבראה שאנחנו רוצים לעשות, קחו אותה או שהעיתון נסגר.
חיים כץ: מה הם אמרו?
<יאיר טרצ'יצקי: היה שם גם פיטורים לא מצומצמים, גם קיצוצי שכר.
חיים כץ: אתה אמרת לו שאתם חלק מהעיתון, זה מקור הפרנסה שלכם.
חיים כץ: נגיד שאמרת לו.
<יאיר טרצ'יצקי: אנחנו אמרנו שאנחנו נהיה פרטנר לתהליך ההבראה.
חיים כץ: אבל תסביר לנו למה.
<יאיר טרצ'יצקי: אבל מה שאנחנו דורשים, זה לנהל משא ומתן עכשיו.
<יאיר טרצ'יצקי: אין לנו בעיה לנהל אותו עכשיו, להביא את אנשי המקצוע שלנו, לבוא ולדבר.
<יאיר טרצ'יצקי: הוא אמר: אין על מה לדבר.
חיים כץ: הוא שם נתונים?
<יאיר טרצ'יצקי: הציבו לנו אקדח לרקה.
<יאיר טרצ'יצקי: תסמכו עלי, לא קיבלנו שום מספרים.
<יאיר טרצ'יצקי: דרשנו מספרים ונתונים של כמה הם צריכים לקצץ, כמה כסף צריך להזרים כדי שנדע על מה אנחנו מדברים, אבל לא הסכימו לתת לנו נתונים.
<יאיר טרצ'יצקי: אמרו לנו חד משמעית שלא יהיה כאן משא ומתן, תסכימו או שאנחנו סוגרים את העיתון.
<יאיר טרצ'יצקי: אגב, אני אגיד בהערת אגב שבן-צבי לא יכול לסגור את העיתון כי "מעריב" המותג עדיין בידיים של בית המשפט, של הנאמן.
<יאיר טרצ'יצקי: כמובן שאנחנו לא רוצים שזה יגיע לשם, אבל מבחינה זאת את "מעריב" הוא לא יכול לסגור.
<יאיר טרצ'יצקי: יכול להיות שזה יחזור לנאמן ואחרי חודש ייסגר, אבל הוא אישית, אין לו את הסמכות לסגור.
<יאיר טרצ'יצקי: הגענו למצב הזה ובאנו ואמרנו שזה לא מקובל עלינו, זאת לא דרך, אנחנו מוכנים להיות פרטנר, נסכים להרבה מאוד דברים, נלך מאוד מאוד רחוק ונקבל החלטות כואבות, אבל לפחות צריך להתנהל משא ומתן.
<יאיר טרצ'יצקי: הייתה הרבה מאוד מתיחות.
<יאיר טרצ'יצקי: בין היתר היו הרבה מאוד לחצים מלמעלה, התנהלו עניינים, באנו לעובדים.
אילן גילאון: מה הייתה ההתחייבות שלו לגבי מצבת העובדים?
<יאיר טרצ'יצקי: הוא התחייב גם לבית המשפט, לשופטת ורדה אלשייך, וגם בהסכם קיבוצי לקלוט קצת יותר מ-350 עובדים לתקופה של שנה וחצי.
<יאיר טרצ'יצקי: היו שם הרבה.
<יאיר טרצ'יצקי: חלקם עובדים במשרות חלקיות.
חיים כץ: זה לא משנה מה הוא התחייב.
חיים כץ: נשאלת השאלה מה הוא יכול ובאיזה מצב הוא יכול לתפעל.
<יאיר טרצ'יצקי: ברור.
חיים כץ: אנחנו רוצים לחיות חכמים ולא למות צודקים.
<יאיר טרצ'יצקי: אתה צודק לגמרי.
חיים כץ: קודם כל הוא צריך לשים את המצב הכלכלי הנוכחי, מה מצפה לו מחר בבוקר ולכמה זמן התכנית.
חיים כץ: הכסף שישקיע, לכמה זמן יש לו טווח חיים, אם הולכים למהלך.
חיים כץ: אם הולכים למהלך של פיטורים, פיטורי שכר וכן הלאה, האם אנחנו יודעים שזה נותן לנו אופק תעסוקתי, או שאנחנו הולכים לעוד מעבר בשיטת הסלאמי לפיה אנחנו מפטרים חלק ובעוד חצי שנה נבוא ונפטר עוד קצת.
חיים כץ: אמרת שאתה מוכן להיכנס למהלך – עזוב לרגע משא ומתן – להבראת מקום העבודה שלך כשאתה מבטיח לך מקום עבודה.
<יאיר טרצ'יצקי: זה בדיוק.
חיים כץ: זה מה שאתה רוצה.
<יאיר טרצ'יצקי: זאת הייתה האמירה שלנו.
<יאיר טרצ'יצקי: כמו שאמרתי, רצינו לנהל את זה משא ומתן ורצינו לקבל את הנתונים.
<יאיר טרצ'יצקי: אני אגיד עוד אמירה חשובה כי היו שם כל מיני סעיפים.
<יאיר טרצ'יצקי: בדרך כלל עובדים באים ואומרים שלא יקצצו ושלא יפטרו.
<יאיר טרצ'יצקי: הדבר המרכזי שהפריע לנו שם הוא שהייתה לו התחייבות לשנה וחצי והוא אמר שגם אלה שיישארו, הוא כבר כאילו מקצר את ההתחייבות.
<יאיר טרצ'יצקי: איפה זה קשור לכסף?
<יאיר טרצ'יצקי: איפה העניין הזה קשור לכסף?
<יאיר טרצ'יצקי: הייתה לנו תחושה מאוד קשה שחלק מזה הייתה הכוונה – אני לא אגדי שזאת הייתה המטרה של המהלך אבל על הדרך - לפרק את העבודה המאורגנת ב"מעריב".
<יאיר טרצ'יצקי: היו לזה עוד ביטויים ואתמול הנהלת "מעריב" עשתה צעד מאוד חריג ופנתה לעובדים מעל ראש הנציגות הרשמית שלהם ואמרה להם שמבחינתה הוועד לא רלוונטי.
חיים כץ: אתה הולך למקומות אחרים.
חיים כץ: מטרת הישיבה הזאת היא שיהיה עיתון.
<יאיר טרצ'יצקי: לגמרי.
חיים כץ: זאת המטרה, שקודם כל יהיה עיתון.
חיים כץ: עזוב אותי עם העבודה המאורגנת שאני לא נגדה.
חיים כץ: אתה לא יכול לחשוב שאני נגדה אבל המטרה היא שיהיה עיתון.
חיים כץ: זאת המטרה הראשונית.
חיים כץ: אני לא קורא לזה משא ומתן.
חיים כץ: העיתון הוא לא פחות משלך מאשר של בעל הבית.
<יאיר טרצ'יצקי: אני רוצה לסכם במשפט אחרון ודווקא בנימה אופטימית.
<יאיר טרצ'יצקי: אחרי שאמרו שלא יהיו שום דיבורים ויש או זה או זה, או סגירה או פיטורים, ההנהלה באה, פנתה אלינו ואמרה שהיא תשב ותדבר.
<יאיר טרצ'יצקי: התחלנו כבר אתמול בלילה לדבר והיום גם נתנו הודעה משותפת לבית הדין לעבודה והודענו שאנחנו מתכוונים להמשיך את המשא ומתן בתום לב ובענייניות.
<יאיר טרצ'יצקי: להערכתי, לגבי העיתונאים אותם אני מייצג אחרי שהתחלנו לדבר אתמול, אני מאמין שגם אפשר למצוא לזה פתרון.
<יאיר טרצ'יצקי: אני מאמין שיש נכונות.
<יאיר טרצ'יצקי: כמובן שיש עוד הרבה אספקטים בתוך עסקת החבילה לגביהם אני לא בטוח, אבל אני יכול להגיד שבקרב העיתונאים אני חושב שהפערים הם לא גדולים ואני חושב שיש נכונות.
<יאיר טרצ'יצקי: ברגעים אלו ממש הוועד ונציגים אחרים של ארגון העיתונאים יושבים מול נציגי ההנהלה, מנהלים משא ומתן.
<יאיר טרצ'יצקי: היה לנו חשוב לבוא לדיון ולומר גם את האמירות העקרוניות וגם לשתף למעשה את הציבור בדברים שקורים.
<יאיר טרצ'יצקי: אני מקווה שבסופו של דבר נוכל בסוף היום הזה לומר שיש "מעריב" וזה גם בלי לפגוע בתנאים של העובדים.
אילן גילאון: מצוין.
אילן גילאון: על זה אנחנו מברכים.
חיים כץ: אני מבין שיש עוד רגל לוועדים.
חיים כץ: יש את הרגל של הדפוס.
חיים כץ: נמצא כאן נציג ועד עובדי הדפוס?
<אלעד טנא: אני סגן עורך "מעריב".
<אלעד טנא: כפי שהזכיר יאיר, כרגע מתנהל משא ומתן ואני הגעתי לייצג את ההנהלה שנמצאת ברגעים אלה במשא ומתן עם ועד העובדים.
חיים כץ: תן לנו סקירה על מה קורה.
חיים כץ: הוא התייחס למצב העיתונאים ואמר שאנחנו מוכנים ללכת, אנחנו חלק לא קטן מהעיתון הזה, אנחנו רוצים את מקור הפרנסה הזה, אנחנו חושבים שאנחנו עושים עבודה חשובה, אנחנו עושים עבודה מקצועית ואנחנו רוצים להמשיך בעיתון.
<אלעד טנא: נכון.
<אלעד טנא: אני אתקן קודם כל תיקון קטן.
<אלעד טנא: יאיר לא עובד "מעריב" אלא הוא עובד ההסתדרות.
<אלעד טנא: שאלת אותו קודם אם הוא מייצג את העובדים.
<אלעד טנא: כי יושבת לידי המפיקה של סוף שבוע.
חיים כץ: אתה מבין שאנחנו לא שם?
חיים כץ: אתה רב אתי על הסיפון כשיש לך כזה חור בירכתיים.
<אלעד טנא: אתה צודק.
<אלעד טנא: אני אתן תיקון כי אני לא יודע אם הוא מכיר את כל העובדים.
חיים כץ: בוא נגיד שהוא לא מכיר אף אחד.
חיים כץ: מה שהוא אמר, אם אני הייתי הבעלים של "מעריב", הייתי שמח לשמוע.
חיים כץ: הוא אמר שהם חלק, מוכנים ללכת לקראת, רוצים לדעת אופק תעסוקתי.
חיים כץ: בדבריו לא היה שום חרחור מלחמה.
<אלעד טנא: אני אגיע לזה, אבל גם לנושא של העיתונאים.
<אלעד טנא: בקצרה, מה שקרה זה שלפני שמונה חודשים נערכה רכישה של שלמה בן-צבי ומשפחתו כאשר עד אז הוא החזיק את קבוצת "מקור ראשון" ובעצם בתהליך, כפי שיאיר הזכיר, שעוד לא הסתיים, רכש.
חיים כץ: הוא רכש.
חיים כץ: זה לא בעצם.
חיים כץ: הוא רכש, לא בעצם רכש.
<אלעד טנא: הוא רכש.
<אלעד טנא: מה שקרה בשמונת החודשים האלה, אני חייב להגיד לכם כאיש תוכן, הייתה עבודה מדהימה, יעיד יוסי על כך שאנחנו עובדים כתף אל כתף.
<אלעד טנא: אני עורך גם את אתר אנרג'י.
<אלעד טנא: בשמונת החודשים האלה מבחינה עיתונאית העסק עבד ולמרבה ההפתעה היו כל מיני אנשים שאמרו שיש כאן כל מיני אספירציות פוליטיות וכל מיני דברים.
חיים כץ: כלכלית?
<אלעד טנא: כלכלית העסק לא עבד.
<אלעד טנא: נקודה.
<אלעד טנא: אנחנו מכירים את המצב בשוק.
<אלעד טנא: אנחנו לא מנותקים מכל המצב שקורה היום בעולם ובישראל בפרט.
<אלעד טנא: מה שקרה זה שכל מיני התחייבויות שהתרחשו לפני שמונה חודשים, ובאמת בתום לב שההנהלה עשתה, כיום הגענו למצב, כפי שיאיר הזכיר – אחרי הדוח של מקנזי שהוגש לפני כשבועיים למשפחה - שהבעלים החליטו להפסיק להזרים כספים לחברה.
<אלעד טנא: זה מצב נתון.
<אלעד טנא: כולנו מכירים איכשהו את מצב התקשורת.
<אלעד טנא: אנחנו גוף תקשורתי שחשוף למשרדי פרסום, שחשוף לשוק תחרותי.
<אלעד טנא: אני כבר חודשיים לא ישן בלילה כשאני יוצא מישיבות הנהלה.
<אלעד טנא: העובדה שהמצב קשה והנזילות בעייתית, זה לא משהו שאנחנו יכולים לספר לעובדים.
<אלעד טנא: היום החברה התפרקה ולכן גם הצעד הוא צעד רדיקלי.
<אלעד טנא: הצעד שנעשה הוא צעד רדיקלי וכואב לנו.
<אלעד טנא: אנחנו צריכים להסביר את זה, מה גם שכולנו באותה סירה, אבל בן-צבי אומר היום שהבעלים הפסיק להזרים, והוא מסיבות שלו, בגלל המחויבות שלו ל-420 משפחות, מעוניין להמשיך.
<אלעד טנא: הוא אומר שהוא יכול להמשיך בתנאים מסוימים.
נחמן שי: מי אומר את זה?
נחמן שי: שלמה בן-צבי?
<אלעד טנא: שלמה בן-צבי.
<אלעד טנא: לצורך העניין אני הקטן מייצג אותו כי הוא במשא ומתן.
<אלעד טנא: הרבה אנשים הופתעו.
<אלעד טנא: שוב, אי אפשר היה לספר לכל העולם כמה המצב קשה, אבל המצב באמת קשה וזה דבר אמיתי ולא משחק.
חיים כץ: אני מבין מה אתה אומר.
חיים כץ: אני רוצה להבטיח לעצמי שלושה-ארבעה דברים.
חיים כץ: האחד, אתה רוצה ממני הורדת שכר, אני הולך אתך.
חיים כץ: אני רוצה שכר תיאורטי, שכר מעשי.
חיים כץ: שכר תיאורטי זה שכר שאם חלילה יקרה לי משהו - הזכויות הפנסיוניות שצברתי ימשיכו להיות לפי השכר הישן ולא לפי השכר החדש.
חיים כץ: זאת אומרת, יהיו הפרשות לזכויות הפנסיוניות ולביטוח לאומי.
חיים כץ: אם חלילה אני אהיה בתאונת עבודה, זה יהיה לפי השכר הישן כי אחרת, בשביל הניסיון של שלמה בן-צבי שרוצה להבריא את "מעריב", אני יכול לקחת על עצמי נזק לכל החיים.
חיים כץ: אומר הבן אדם, שבנוסף, אחרי שהוא קיבל את השכר התיאורטי והוא מוכן לרדת בשכרו, הוא רוצה להבין כלכלית, כשהוא הולך למהלך הזה, לכמה זמן זה או באיזה מצב המהלך הזה יוכל לתת עתיד ורוד למקום העבודה שלו.
חיים כץ: אומר הבן אדם שהוא מאמין בשלמה בן-צבי, הוא רכש, אבל חוסר אינפורמציה זה אחד הדברים שמובילים לטרגדיה והוא רוצה את האינפורמציה.
חיים כץ: הוא לא רוצה ללכת לבלתי נודע אלא ללכת לנודע.
חיים כץ: אתה מבקש ממנו לשלם עבור שמירת מקום העבודה שלו, הוא מוכן לשלם, אבל תן לו נתונים כלכליים.
חיים כץ: הוא רוצה לדעת שבפיטורים האלה יש לו עתיד כי אם אין לו עתיד, סגור עכשיו.
חיים כץ: אם יש לו עתיד, הוא מוכן ללכת.
<אלעד טנא: אז מה רוצים, שנסגור?
חיים כץ: הוא רוצה לדעת.
רינה פרנקל: מה בעצם עושים כדי להפוך מצב כלכלי לרלוונטי?
<אלעד טנא: אנחנו אומרים שכרגע הגענו לצומת.
<אלעד טנא: אנחנו יכולים להמשיך להחזיק את החברה - זה מה שההנהלה אומרת – בתנאים כאלה וכאלה ועל כל הדברים החשובים שאמרת, גם אני מאוד אשמח לקבל אותם כעובד "מעריב".
חיים כץ: אוי ואבוי אם לא.
<אלעד טנא: כן.
<אלעד טנא: על הדברים האלה מתנהל כרגע, ממש ברגעים אלה, משא ומתן של 24 שעות.
<אלעד טנא: אני רוצה לחדד את מה שאתה אומר ולציין כמה הסוגיה הזאת בוערת.
<אלעד טנא: בעצם אנחנו מדברים לא רק על עובדי "מעריב".
<אלעד טנא: יש כאן עוד רגל שלא הוזכרה.
חיים כץ: עובדי הדפוס.
<אלעד טנא: יש גם את עובדי הדפוס שגם אתם מתנהלים כרגע מגעים, אבל יש גם את עובדי "מקור ראשון" שמונים 120 משפחות.
<אלעד טנא: בעצם הסכנה היא לכולם.
נחמן שי: "מקור ראשון" היה במצב יציב.
<אלעד טנא: את זה אני רוצה לחדד.
<אלעד טנא: האיום הוא אמיתי.
נחמן שי: "מקור ראשון" היה כלי תקשורת שנוהל בצורה יעילה וזהירה.
<אלעד טנא: אני עזבתי את "ידיעות" בשביל "מקור ראשון" ואני מאוד גאה ב"מקור ראשון,.
<אלעד טנא: "מקור ראשון" הוא עיתון חשוב בפני עצמו.
חיים כץ: התייחסת לעיתונאים.
חיים כץ: מה יש לך עם עובדי הדפוס?
<אלעד טנא: במילה, אני רוצה לחדד.
<אלעד טנא: אנחנו מדברים לא רק על העיתונאים, לא רק על עובדי הדפוס ולא רק על "מקור ראשון" אלא אנחנו מדברים גם על עובדי מינהלה.
חיים כץ: על כל העובדים.
<אלעד טנא: אנחנו מדברים כאן על 420 משפחות.
שולי מועלם-רפאלי: כמה מקומות עבודה?
<אלעד טנא: 420 משפחות שאם אנחנו לא נקבל את התכנית הזאת, ילכו הביתה.
חיים כץ: מי אומר שאם נקבל את התכנית הזאת אנחנו לא הולכים הביתה בעוד שלושה חודשים?
<אלעד טנא: אין לנו תעודת ביטוח.
חיים כץ: אתה בא לכאן בתום לב ובידיים נקיות.
חיים כץ: אני יוצא מתוך נקודת הנחה כזאת.
חיים כץ: אתה אומר שאתה לא יודע להבטיח לנו אפילו שלושה חודשים.
חיים כץ: זה מה שאתה אומר?
<אלעד טנא: לא.
<אלעד טנא: אני אומר שברגעים אלה מתנהל משא ומתן.
חיים כץ: עזוב משא ומתן.
חיים כץ: אין משא ומתן.
רינה פרנקל: האם יש תכנית הבראה כלכלית?
רינה פרנקל: האם יש בכלל תכנית הבראה?
<אלעד טנא: בוודאי.
חיים כץ: קיבלת את כל מה שאתה רוצה, מה אתה יודע להבטיח?
<אלעד טנא: אני ראיתי תכנית שאנשי הכספים, החשב שלנו ושלמה בן-צבי אומרים שהם יודעים לעמוד בה ולעמוד מאחוריה, אבל זה אומר שהם חייבים להגיע לנקודת איזון.
<אלעד טנא: במקום הזה של נקודת איזון אליו יגיעו, אתה רוצה ממנו ביטוח.
מיקי רוזנטל: אנחנו מנסים להבין האם אפשר לעזור לכם.
חיים כץ: אני לא אויב שלך.
מיקי רוזנטל: הוועדה רוצה לעזור להמשיך לקיים את "מעריב" שזה דבר חשוב לכולנו כחברה.
שולי מועלם-רפאלי: עם 420 משרות.
מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לדעת אם אנחנו יכולים לעזור.
חיים כץ: אתה לא הקשבת למה שאמרתי לך.
חיים כץ: אתה מסתיר ממני נתונים, אתה לא נותן לי נתונים כלכליים אבל יחד עם זה אני אומר שאני מוכן לקחת סיכון.
חיים כץ: אני לא מתווכח בכלל.
חיים כץ: אתה אומר שמונה אחוזים, אני נותן לך שבע עשרה אחוזים.
חיים כץ: כמה זמן אתה יודע להבטיח לי עבודה?
<אלעד טנא: שוב, אני מניח שבישיבה עכשיו מדברים גם על זה.
<אלעד טנא: אני לא נמצא בפנים, אבל אני יודע שמדברים על זה.
אילן גילאון: כשדיברתם על לשמר 420 משפחות, מה אתם רוצים?
אילן גילאון: מה רציתם ולמה אתם מתכתבים?
אילן גילאון: גם אתם למדתם לדבר דרך הפייסבוק?
אילן גילאון: למה לא לדבר עם האנשים?
<אלעד טנא: חבר הכנסת גילאון, הסיטואציה היא כל כך קשה.
אילן גילאון: את זה הבנו.
<אלעד טנא: אני אסביר ואני אתן תשובה.
<אלעד טנא: שבעה חודשים דיברו עם עובדי הדפוס ועם עובדי ההפצה ועשו משאים ומתנים.
<אלעד טנא: אמרו להם שיביאו רוכש ועדיין משלמים להם.
<אלעד טנא: בית הדפוס של "מעריב" היום, בגלל שהמונה ירד – והזכירו את מספר העיתונים – עובד שעתיים ביום.
<אלעד טנא: אנשים מוזמנים לנסוע לבת ים ולראות שבית הדפוס של "מעריב" עובד שעתיים ביום.
<אלעד טנא: הנהלת "מעריב" ממשיכה לשלם לבית הדפוס של "מעריב" שכר מלא.
<אלעד טנא: שבעה חודשים מתנהל כך הדבר הזה והעסק מדמם.
<אלעד טנא: אותו הדבר לגבי ההפצה.
<אלעד טנא: היה משא ומתן שניהלנו עם ההסתדרות במשך שבעה חודשים.
חיים כץ: אתה לא אומר לנו מה רוצים עובדי הדפוס.
<אלעד טנא: אני אומר שהיו חייבים לנקוט בצעד רדיקלי.
חיים כץ: בוא נעבוד מסודר.
מיקי רוזנטל: אתה לא מבין.
מיקי רוזנטל: אם אתה רוצה שהוועדה הזאת תעזור לך, והוועדה הזאת רוצה לעזור לך, צריך להגיד שלמשל אם ירדו מסך 420 משרות ל-300 משרות אתם תוכלו לשרוד.
<אלעד טנא: אני אתן את הנתונים.
<אלעד טנא: הנתונים הם מאוד ברורים.
<אלעד טנא: הנתונים הוגשו לעובדים והם חתמו עליהם ברוב גדול.
אילן גילאון: מה זה חתמו?
אילן גילאון: אתה כותב לכל עובד ואתה רוצה שהוא יחתום?
חיים כץ: אלעד, דבר עברית.
חיים כץ: אין לך מה להסתיר.
<אלעד טנא: אין מה להסתיר.
<אלעד טנא: התכנית שהחברה אומרת שהיא יכולה לחיות הלאה מדברת על שלושה פרמטרים.
<אלעד טנא: האחד, עלייה של החברה לירושלים והתכנסות של כל החברה - בעצם קבוצת "מעריב" ו"מקור ראשון" - במבנה אחד בירושלים.
<אלעד טנא: השני, הורדת שכר הדרגתית.
חיים כץ: מה ההכנסות של "מעריב" לחודש?
<אלעד טנא: אני לא יודע לתת לך את הנתון הזה.
חיים כץ: אז אתה לא יודע לתת לי כלום.
<אלעד טנא: אני יכול להגיד לך.
<אלעד טנא: צריך לזכור שהחברה הזאת היא לא חברה ציבורית.
<אלעד טנא: זאת חברה של בן אדם שהפסיד בערך שישים מיליון שקלים.
<אלעד טנא: זה לא נוחי דנקנר ואין כאן תספורות.
<אלעד טנא: אני לא יודע לתת את הנתון הזה.
חיים כץ: מה זה נוגע לתספורות?
<אלעד טנא: אני עונה לחבר הכנסת גילאון.
<אלעד טנא: מדברים על שלושה פרמטרים.
<אלעד טנא: האחד, עלייה לירושלים.
<אלעד טנא: השני, הורדת שכר הדרגתית שכוללת את כולם ותגיע עד ל-15 אחוזים ברמות השכר הגבוהות, מ-6,500 שקלים כאשר בסכום נמוך מזה לא נוגעים בכלל.
<אלעד טנא: השלישי, פיטורים של 25 עובדים.
מיקי רוזנטל: 25 מתוך 420 עובדים?
<אלעד טנא: מסך העובדים.
<אלעד טנא: שלמה בן-צבי אומר שהוא יודע לחיות עם התכנית הזאת.
אילן גילאון: הוא יתחיל להזרים כסף?
חיים כץ: אילן, שנייה.
חיים כץ: 420 עובדים, זה גם עובדי הדפוס וגם העיתונאים?
חיים כץ: גם "מקור ראשון" וגם מההנהלה?
<אלעד טנא: לא, אני לא חושב שמדובר גם בעובדי הדפוס.
<אלעד טנא: אני לא מכיר את הנתונים.
<אלעד טנא: כרגע מתנהל משא ומתן על עובדי הדפוס.
<אלעד טנא: אני סגן עורך "מעריב" ואני מתעסק עם התוכן.
מיכל בירן: נראה שהנהלת "מעריב" שלחה לכאן נציג לא מוסמך.
מיכל בירן: חיים, זה ממש לא רציני.
<אלעד טנא: היא פשוט מנהלת כרגע משא ומתן.
מיכל בירן: אני בטוחה שאפשר היה למצוא מישהו שיודע את הנתונים.
<אלעד טנא: אני יכול לתת לו את כל הנתונים על ההסכם שהוצג לעובדים.
חיים כץ: ההסכם לא חשוב.
מיכל בירן: אני בטוחה שיש לך כוונות טובות, אבל נראה שאתה לא מכיר את החומר.
חיים כץ: ההסכם לא חשוב ואני אגיד לך למה הוא לא חשוב.
חיים כץ: לצורך העניין אנחנו באים ואנחנו מסכימים לכל.
חיים כץ: מה שאתה מבקש, אנחנו מסכימים לזה.
חיים כץ: מה אתה מבטיח לנו?
חיים כץ: אתה לא יודע להגיד לי.
<אלעד טנא: לא, אני יודע להגיד לך כמו שאני מבין.
חיים כץ: לא כמו שאתה מבין.
חיים כץ: אתה נציג הבעלים.
יצחק הרצוג: אין לו סמכות החלטה.
מיכל בירן: הוא גם לא מכיר את הדברים.
חיים כץ: הוא נציג ההנהלה.
חיים כץ: אתה נמצא בכנסת ישראל.
חיים כץ: אנחנו רוצים לעזור אבל אנחנו לא חיים על בערך.
חיים כץ: אנחנו מצפים לקבל נתונים מדויקים על היכולת שלנו להתנהל אחרי שוויתרנו על הכול.
חיים כץ: לא התווכחנו אתך על אחוז.
חיים כץ: כמה זמן עבודה אתה מאפשר לנו ואיזה סנקציות אתה לוקח על עצמך, איזה ביטחונות אתה נותן לנו אם לא תעמוד במה שאתה מבטיח לנו?
מיכל בירן: אם אתה לא יודע, לך תתקשר.
<אלעד טנא: בתשובה לגברתי.
<אלעד טנא: שלמה בן-צבי היה בדרך לכאן וחזר לתל אביב.
<אלעד טנא: ברגעים אלה מתנהל משא ומתן בו מדברים על כל הדברים שחבר הכנסת כץ הזכיר, כולל גם לגבי הנושא של הביטחון של השלושה או ארבעה חודשים או חצי שנה או שנה.
<אלעד טנא: הדברים האלה נדונים כרגע במשא ומתן אמיתי ומרתוני שמתנהל כרגע.
נחמן שי: אתה בא עם תכנית הבראה, עם מודל איך מבריאים מפעל ששוקע.
רינה פרנקל: זה מה ששאלתי אותו.
רינה פרנקל: אין להם תכנית הבראה.
נחמן שי: זה יכול להיות מחר מפעל אחר.
יצחק הרצוג: איך את יודעת?
רינה פרנקל: אין להם.
יצחק הרצוג: את יושבת בדירקטוריון?
רינה פרנקל: לא, שאלתי אם יש אבל הוא לא עונה.
<אלעד טנא: יש לנו תכנית.
נחמן שי: ההנהלה נותנת, העובדים נותנים, המפעל קיים.
<אלעד טנא: יש לנו תכנית הבראה.
חיים כץ: איך אני מבטיח את מה שאומר הבעלים?
<אלעד טנא: על זה הם מדברים.
חיים כץ: הבעלים אומר שהוא משלם.
חיים כץ: הוא משלם מאחר והוא רוצה לשמר את הפרנסה.
חיים כץ: הוא חושב שעיתון "מעריב" הוא עיתון חשוב והוא רוצה לשמר אותו.
חיים כץ: כך אומר הבעלים, אבל איך אני לוקח ומכמת את מה שהוא אומר?
איתן כבל: הוא לא נתן לך את התשובה.
<אלעד טנא: הבעלים אומר שאם הוא עושה את התכנית, הוא יודע לחיות.
איתן כבל: חיים, אם היית במצבו, היית יודע לתת את התשובות בדיוק כמוהו.
איתן כבל: לא היית מקבל תשובה אחרת, גם מסיבות עסקיות.
חיים כץ: מכל אלה שיושבים כאן בחדר, אני הייתי במצבו.
חיים כץ: אני ויתרתי על 25 אחוזים בשכר, אני הייתי אחראי לפיטורים של 2,500 אנשים מתוך רשימה מוגדרת.
איתן כבל: עם כל הכבוד, היית יושב ראש ועד עובדים ולא היית אחראי תוכן.
מיכל בירן: הוא יכול להתקשר ולחזור עם תשובות.
<יאיר טרצ'יצקי: אני רוצה דווקא להגן על אלעד טנא.
<יאיר טרצ'יצקי: הוא לא האדם הנכון להיות כאן.
<יאיר טרצ'יצקי: אני אגיד משהו אחר, לגבי השאלה ששאלת.
חיים כץ: אלעד, אתה היחידי כאן מההנהלה?
<אלעד טנא: אני אחד מההנהלה, אבל צריך לזכור דבר אחד והוא שזאת חברה פרטית.
איתן כבל: גם בחברה פרטית יש עובדים.
<יאיר טרצ'יצקי: אתמול בית הדין חייב את "מעריב" לחשוף את הנתונים.
חיים כץ: בואו נעשה את זה מסודר.
חיים כץ: גם בחברה פרטית, כל עוד אתה משלם את המשכורות, מעסיק את העובדים והכל בסדר ואתה לא בא בדרישות, אתה לא צריך לדווח על הרווחים שלך.
חיים כץ: היום אתה חברה פרטית שבאה לעובדים ואומר: אני במצוקה, שלמו לי.
חיים כץ: עכשיו הם באים ואומרים שהם רוצים לדעת אם המצוקה הזאת היא אמיתית או אם יש בה תכלית.
חיים כץ: יכול להיות שהיא אמיתית ואין בה תכלית, ואז הם באים אליך ואומרים לך שאין בזה תכלית ואנחנו סוגרים את העסק.
חיים כץ: אתה לא צריך לשלם הרבה פיצויים, אתה יושב פחות משנה, הסכום שעולה לך לסגור הוא מועט.
חיים כץ: הם באים ואומרים לך הפוך.
חיים כץ: הם אומרים לך שהם שנכנסים אתך למשא ומתן, אבל אתה תהיה שקוף.
חיים כץ: אתה מאבד את הזכות לפרטיות שלך.
חיים כץ: ברגע שאתה בא ואומר שאתה לא יכול ומבקש שיעזרו לך, שים את הדברים על השולחן.
חיים כץ: כך זה צריך להתנהל.
חיים כץ: אני אומר לך שאני הייתי שם ובאתי בדרישות, באתי עם ויתורים וגם הצלחתי.
חיים כץ: אני יכול להגיד שהצלחתי.
חיים כץ: זה היה דרמטי.
חיים כץ: לא דובר ב-25 עובדים אלא ב-2,500 עובדים כשחלק רצה וחלק לא רצה, חלק מתעלף וחלק אפילו מתאבד לצערי אבל המפעל קיים ומפרנס.
חיים כץ: באים האנשים ואומרים לך שהם רוצים אבל כנראה שאין לך את התשובות.
<אלעד טנא: הדברים ברורים.
<אלעד טנא: אז מה האלטרנטיבה?
<אלעד טנא: מה שאני מציג כאן זה שהגענו לצומת.
<אלעד טנא: ההנהלה אומרת שהחברה הולכת לפירוק.
<אלעד טנא: זה לא משחק.
<אלעד טנא: היא אומרת שכרגע, לאחר שהבעלים עזבו והשאירו אותו לבד במערכה, הוא כרגע לא יודע לעבוד.
<אלעד טנא: האלטרנטיבה היא ש-420 משפחות הולכות הביתה היום.
יצחק הרצוג: מה אתה מבקש מאתנו?
יצחק הרצוג: מה הבקשה האופרטיבית?
<אלעד טנא: את הדיון זימן מכובדי.
חיים כץ: לא, אני.
חיים כץ: הוא לא זימן את הדיון אלא אני.
חיים כץ: הוא לא יודע לזמן דיון בכנסת.
חיים כץ: הוא עיתונאי מכובד אבל כדי לזמן דיון בכנסת הוא צריך קודם כל להיבחר לכנסת ולהיות יושב ראש ועדה.
חיים כץ: אז הוא יכול לזמן דיון.
<אלעד טנא: נכון, אני מתנצל.
<אלעד טנא: אני מבקש שתתנו את הגב ל"מעריב".
חיים כץ: במה זה מתבטא שניתן את הגב?
<אלעד טנא: לתת את הגב, זה באמת לתת להם למצות.
<אלעד טנא: יושבים עכשיו אנשים של "מעריב", שלמה בן-צבי וחברי הנהלה.
חיים כץ: אתם רוצים משא ומתן?
<אלעד טנא: הם יושבים כרגע במשא ומתן.
חיים כץ: אתם מוכנים לעניין הזה?
<יאיר טרצ'יצקי: כרגע מתנהל משא ומתן.
<יאיר טרצ'יצקי: אני חושב שאלעד הוא לא האדם הנכון שהיה צריך לבוא לכאן ולהגן על העניין הזה אלא היה צריך להשתתף כאן איש הנהלה.