GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: שכר המינימום הוא 4,300.
חיים כץ: זאת אומרת 4,000 שקל עם שעות נוספות – בעל המפעל עובר על החוק.
<אפרים מלכה: כבוד היושב-ראש, אנחנו לא עובדים 186.
<אפרים מלכה: אין עבודה.
<אפרים מלכה: אנחנו עובדים - - -
חיים כץ: אז אתה עובד בחלקיות משרה.
חיים כץ: אז לא שעות נוספות.
חיים כץ: אם אתה לא גומר משמרת, אז אתה לא עושה שעות נוספות.
<אפרים מלכה: כבוד היושב-ראש, אפילו חודש רגיל אין, כתוצאה מחוסר הזמנות.
חיים כץ: אז תקשיב, אתה לא עובד שעות נוספות.
חיים כץ: אתה משלים את המשמרת שלך במסגרת שעות אחרות, אבל אתה לא מגיע למצב שאתה גומר 186 ועובר לשעות נוספות.
חיים כץ: אחרת בעל הבית שלך עבריין, ואתה אומר שהוא לא כזה.
<אפרים מלכה: חלילה, הוא לא עבריין.
<אפרים מלכה: הוא בעל בית אמין, וכולם מכירים.
<אפרים מלכה: המצב אצלנו בייצור חלש.
<אפרים מלכה: אנחנו פשוט מנקים את הרצפה ואת המכונות.
<אפרים מלכה: כל מה שעשינו עכשיו – יצאנו לחופשות.
<אפרים מלכה: אני חזרתי מעשרה ימי חופשה, ואני צריך לצאת לעוד חופשה.
<אפרים מלכה: כל הצעדים האלו ננקטו כדי למשוך, אולי נקבל - - -
חיים כץ: חופשה על חשבון מי?
<אפרים מלכה: חלק על חשבוננו, למי שיש חופשה.
חיים כץ: למי שאין חופשה?
<אפרים מלכה: הוא יצטרך לספוג את זה.
<אפרים מלכה: בעל הבית מוכן לתת כמה.
<אפרים מלכה: כמה?
<אפרים מלכה: אני כבר לא - - -
חיים כץ: כמה בעל הבית מוכן לתת?
<אפרים מלכה: לפי החוק.
חיים כץ: לפי החוק הוא לא נותן כלום, הוא נותן רק את החופשה שמגיעה.
חיים כץ: הוא לא מתחשב שאין עבודה ואומר לך הביתה, אני שומר אותך, אני אתן לך עוד יומיים על חשבוני.
<אפרים מלכה: לא, הוא נותן.
חיים כץ: הוא לא עושה את זה.
<אפרים מלכה: הוא נותן מינוס 30-20 שעות.
חיים כץ: מינוס.
חיים כץ: אבל הוא מתחשבן אתך אם אתה הולך הביתה.
<אפרים מלכה: ברור.
חיים כץ: הוא לא נותן.
חיים כץ: הוא נותן לך מפרעה.
<אפרים מלכה: כבוד היושב-ראש, מתחילת השנה קיבלנו כ-2% – הנה, רואים את זה בשקף – מסך ההזמנות.
<אפרים מלכה: אנחנו, המפעל והבעלים, מנסים להיכנס קצת לתעשייה האזרחית.
<אפרים מלכה: לאט-לאט אנחנו מצליחים.
<אפרים מלכה: כי אנחנו מבינים שמשרד הביטחון מקצץ.
חיים כץ: משרד הביטחון לא מקצץ, הכנסת מקצצת.
חיים כץ: משרד האוצר מקצץ.
<אפרים מלכה: אוקיי, בסדר.
<אפרים מלכה: אני יודע שהבעלים אוטוטו מדברים על פיטורים של עוד כמה עובדים – 10, אולי 20.
<אפרים מלכה: רואים את זה.
<אפרים מלכה: סבב החופשות ממשיך, פשוט לא נגמר.
חיים כץ: נשאלת השאלה במשרד הביטחון אם הם רוצים את טנק "המרכבה" בכלל.
חיים כץ: יכול להיות ששדה הקרב העתידי השתנה, והם אומרים עזוב אותי מהטנקים, אני לא צריך X טנקים.
חיים כץ: אני צריך 83-X, בלי להיכנס למספרים.
חיים כץ: אני בתמורה רוצה יותר "כיפת ברזל" שתיתן לי הגנה כזו.
חיים כץ: והעלויות הן כך וכך.
חיים כץ: זאת אחת השאלות שהם צריכים להגיד.
חיים כץ: עם כל הכבוד, משרד הביטחון צריך להגן על תושבי מדינת ישראל, ולא להיות משרד התעסוקה.
חיים כץ: כדי להגן על מדינת ישראל צריך לייצר כך וכך, ולעשות דברים אחרים.
חיים כץ: אבל אני לא שומע את זה.
חיים כץ: אני שומע מהם – הוא אומר אני הולך לתת תעסוקה לפריפריה, ואחר כך הוא אומר בכאילו.
חיים כץ: בשלושה מיליון הוא נותן, במקום 30, במקום 40.
ראובן ריבלין: צריך לדאוג שזה יהיה בשלבים.
חיים כץ: כן, תמשיך.
<אפרים מלכה: נכון להיום, המצב הוא מאוד קשה.
<אפרים מלכה: פשוט לא נעים.
<אפרים מלכה: אתה מגיע לעבודה, אין לך חשק לעבוד, כי למעשה, אין לך עבודה במכונות.
<אפרים מלכה: המכונות סגורות.
<אפרים מלכה: מ-80-70 עובדים, ירדנו דרסטית.
<אפרים מלכה: שלא לדבר על החופשות.
<אפרים מלכה: העובדים שפוטרו, אתה רואה אותם בעיר, ממש עצוב.
<אפרים מלכה: כואב הלב לראות אותם.
<אפרים מלכה: כבוד חבר הכנסת ריבלין היה אצלנו לפני שלוש-ארבע שנים.
<אפרים מלכה: הוא ראה את התעסוקה.
<אפרים מלכה: יש לו את התמונות.
<אפרים מלכה: נכון להיום המצב – לא נעים לי להגיד – מאוד מאוד קשה.
ראובן ריבלין: הייתי לפני שבועיים עוד פעם.
חיים כץ: אני רוצה לשמוע את אמיר חייק, מנכ"ל התאחדות התעשיינים.
<אמיר חייק: אני יושב-ראש הוועדה.
<אמיר חייק: תודה רבה.
<אמיר חייק: אדוני סגן שר הביטחון, מנכ"ל משרד הביטחון.
<אמיר חייק: אנחנו מדברים על עניין של ודאות.
<אמיר חייק: מפעלים הם לא רוכסן – פותחים וסוגרים מתי שרוצים, מביאים את העובדים, שולחים את העובדים.
<אמיר חייק: אי-אפשר לעבוד בצורה הזאת.
<אמיר חייק: לתעשייה הזו אין ודאות.
<אמיר חייק: גם כשמדברים על תר"ש של 700 מיליון שקלים, לא מדברים עליו בצורה רב-שנתית.
<אמיר חייק: לא יכול להיות – בכל פעם שמגיעה עונת התקציב, אנחנו מתכנסים, והחבר'ה האלה מתחילים לדאוג מה יהיה עם ההזמנות.
<אמיר חייק: ואז הולכים למשרד הביטחון, ואודי, מנכ"ל משרד הביטחון, בטובו, עוזר.
<אמיר חייק: התהליך הזה הוא תהליך לא נכון, הוא לא בריא.
<אמיר חייק: אני בהחלט מסכים, אדוני היושב-ראש, עם ההצהרה שלך על כך שמשרד הביטחון צריך להחליט אם הוא רוצה את "המרכבה" או לא רוצה את "המרכבה".
<אמיר חייק: אבל יש עוד שתי נקודות שחייבים לשים לב אליהן.
<אמיר חייק: האחת, יש לדאוג לתחזוקה של "המרכבה".
<אמיר חייק: חלקי חילוף – מי ייצר?
<אמיר חייק: השנייה - - -
חיים כץ: זה לא באותה ליגה.
<אמיר חייק: אני גם שמעתי את מנכ"ל משרד הביטחון ואת סגן שר הביטחון, בפורומים כאלו או אחרים, מדברים על הדור הבא.
<אמיר חייק: ואת הדור הבא גם צריכים לייצר פה בארץ.
<אמיר חייק: לא יהיו מפעלים.
חיים כץ: לא ייצרו את הדור הבא, יקנו את זה בחו"ל.
<אמיר חייק: אדוני יושב-ראש הוועדה - - -
חיים כץ: תשמע מה אני אומר לך, יקנו את זה בחו"ל.
<אמיר חייק: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אתה תהפוך להיות יושב-ראש ועדת רווחה, כי בריאות לא תהיה פה, ועבודה לא תהיה פה.
<אמיר חייק: רואים את זה במהלך - - -
חיים כץ: גם אני לא אהיה פה.
חיים כץ: מה אתה חושב, שאני אהיה פה לנצח?
<אמיר חייק: האדם שישב על כיסאך.
<אמיר חייק: אנחנו רואים את בהבנה – אנחנו רואים את זה, לצערי, כחוט השני, דבר שעובר בכל התעשייה.
<אמיר חייק: אנשים חושבים שתעשייה היא דבר שאפשר לייבא משהו אחר במקומו.
<אמיר חייק: ולא מבינים שזה גלגל השיניים שמניע פה את כל המשק הזה.
<אמיר חייק: ואנחנו רואים את זה במקרה של המפעלים שמתדפקים על דלתו של משרד הביטחון.
<אמיר חייק: ובאמת, אני יכול לציין את שיתוף הפעולה המלא גם של סגן השר, גם של המנכ"ל, בצורה יוצאת מן הכלל.
<אמיר חייק: אבל גם ידיהם קשורות.
<אמיר חייק: הבעיה היא בעיית התייחסות לתעשייה בכלל.
<אמיר חייק: אני עולה לשלב אחד למעלה, ואני אומר – בלי ודאות, לא מהפה ולחוץ, בלי פעולות שיוכיחו שמישהו פה רוצה תעשייה במדינה הזו, וישמור לה על כושר התחרות, וייתן לה אפשרות לעבוד – בסופו של דבר, את המובטל לא מעניין כמה עולה קוטג', עם כל הרצון של מחאה החברתית.
<אמיר חייק: אמר חבר הכנסת ליצמן שרוצים לגייס חרדים – אז אנחנו רוצים לגייס חרדים לשוק העבודה, אבל שוק העבודה הולך ומצטמצם.
<אמיר חייק: אנחנו נשמח לקלוט חרדים.
<אמיר חייק: מוביל את זה גם השר בנט.
חיים כץ: מה הוא מוביל.
<אמיר חייק: השר בנט מוביל היום מהלך, ביחס עם שר האוצר להכשרה מקצועית של חרדים, לקליטה שלהם בשוק העבודה.
שולי מועלם-רפאלי: חרדים וערבים.
<אמיר חייק: חרדים וערבים, אכן.
<אמיר חייק: ואנחנו נשמח לקלוט אותם.
<אמיר חייק: אבל רבותי, שוק העבודה בתעשייה הולך ומצטמצם.
<אמיר חייק: אנחנו במאבק יומיומי לשמור על מקומות העבודה הנוכחיים שלנו.
<אמיר חייק: אני חוזר שוב, זו תהיה ועדת הרווחה.
<אמיר חייק: לא תהיה פה עבודה, ובטח לא בריאות כתוצאה מזה.
חיים כץ: בריאות – תהיה לנו הרבה עבודה.
חיים כץ: הרבה חולים יהיו פה לפי מה שאתה אומר.
חיים כץ: לפרוטוקול, שם.
<עמרם שחר: שמי עמרם שחר.
<עמרם שחר: אני ממלא מקום ראש העיר, קריית שמונה.
<עמרם שחר: א', אני חייב להגיד תודה לחבר הכנסת חיים כץ.
<עמרם שחר: לאחר שפגשנו אותו, תוך מספר ימים הוא ארגן את הוועדה הזאת.
<עמרם שחר: דבר שני, רבותי, כל מה שאנחנו שומעים, צריך להגיד גם דברים טובים בנושא הזה של משרד הביטחון.
<עמרם שחר: אחר כך יש לי בעיות, ואני אסביר אותן.
<עמרם שחר: בנושא הזה של משרד הביטחון, יש לנו אוזן קשבת.
<עמרם שחר: אני אומר את זה כי גם ראיתם את זה כשהיו הזמנות.
<עמרם שחר: לצערי הרב, היום אין הזמנות.
<עמרם שחר: קריית שמונה בנויה – אני אומר, ובאחריות – על התעשייה הביטחונית.
<עמרם שחר: הבחור שדיבר מ"סימת" – הלוואי אם כל בעלי הבית, בעלי מפעלים בארץ היו כמו בעל הבית הזה.
<עמרם שחר: הוא נלחם כדי לא לפטר.
<עמרם שחר: לפני שבוע הייתה לי שיחה אתו, והוא אומר גם אם המצב הזה ימשך, הוא יכול למשוך עוד קצת.
<עמרם שחר: הבן-אדם הזה בא והקים שני מפעלים בקריית שמונה.
<עמרם שחר: אלו מפעלים פרטיים.
<עמרם שחר: רבותי, שימו לב, המפעלים הם פרטיים, למעט מפעל של תע"ש.
<עמרם שחר: אם בקריית שמונה אין תעסוקה, העיר קורסת, אני אומר.
<עמרם שחר: ברגע שאין הזמנות, גם החברות הגדולות לא נותנות עבודה לפריפריה.
<עמרם שחר: אז אנחנו "אוכלים אותה" משני הצדדים.
<עמרם שחר: זה ההזמנות הישירות של משרד הביטחון, וההזמנות של המפעלים הגדולים, שנותנים עבודה.
<עמרם שחר: ולכן אני אומר צריך להתעורר בנושא הזה.
<עמרם שחר: אני הולך טיפה לפוליטיקה.
<עמרם שחר: רבותי, אנחנו פה כבר שנים מנהלים כביכול משא ומתן בין שתי מדינות.
<עמרם שחר: אנחנו לא שתי מדינות.
<עמרם שחר: אנחנו שלוש מדינות.
<עמרם שחר: אחת זו תל-אביב.
<עמרם שחר: שניים זו הפלסטינים.
<עמרם שחר: ולצערי הרב, זו הפריפריה.
<עמרם שחר: חזקו את הפריפריה.
<עמרם שחר: אם תחזקו את הפריפריה, המפעלים שנמצאים במרכז – אנשים שגרים במרכז יבואו לפריפריה.
<עמרם שחר: אני מצטער, אומרים גליל ונגב.
<עמרם שחר: מה בנו בקריית שמונה במשך עשרות שנים?
<עמרם שחר: אני שם 30 שנה.
<עמרם שחר: ואתה יודע את זה, חבר הכנסת – היינו אצל חבר הכנסת רובי ריבלין – פעמיים בשבוע אני בא מקריית שמונה, היום ב-05:20.
<עמרם שחר: רבותי, וכל זה בהתנדבות, ללא אגורה אחת, כדי להציל את העיר, כי אני יליד קריית שמונה משנת 55'.
<עמרם שחר: ואחר כך הלכתי לישיבה, ובעוונותי הרבים, הלכתי לצה"ל ל-21 שנים בחיל האוויר.
<עמרם שחר: באתי, ואני יושב היום בקריית שמונה.
<עמרם שחר: הגיע הזמן לעזור לפריפריה.
<עמרם שחר: כשאני אומר קריית שמונה – זה צפון ודרום.
<עמרם שחר: כי משרד הביטחון עושה את כל המאמצים, ואנחנו רואים את זה ב-2012.
<עמרם שחר: ב-2013 אין שקל אחד.
<עמרם שחר: והבחור שאמר 4,000, זה 5,000 כפול 2 זה 10,000.
<עמרם שחר: איזה בית אני אקנה?
<עמרם שחר: אני לא רוצה בית, אני רוצה תעסוקה.
<פרץ מצרפי: שלום, מצרפי פרץ, יושב-ראש ועד העובדים "עשות" אשקלון.
<פרץ מצרפי: בניגוד אליו, אני עובד בחברה הזאת 40 שנה, ב"עשות" אשקלון.
<פרץ מצרפי: ידעתי עליות ומורדות בחברה הזאת, ועכשיו אני הכי מודאג, מכיוון ש-70% מהחברה שלי מתעסקת בנושא "המרכבה" ו"הנמר".
<פרץ מצרפי: ביטול של הפרויקט הזה יגרום ל-70% מהעובדים ללכת הביתה.
חיים כץ: מה אחוז התעסוקה שיש אצלך עכשיו?
<פרץ מצרפי: אנחנו עכשיו ב-85%-80% תעסוקה.
חיים כץ: איך זה משפיע על המניה בבורסה?
<פרץ מצרפי: הבורסה לא מעניינת אותי.
חיים כץ: לא, אני רוצה ללמוד מפה על המפעל.
<פרץ מצרפי: יש לי מניה 30 שנה - - -
חיים כץ: לא המניה שלך.
חיים כץ: לא שלך.
חיים כץ: שלך לא מעניין.
חיים כץ: בשוק.
חיים כץ: איך השוק מתייחס לזה כשהוא יודע שלא נכנסת עבודה מטנק "המרכבה", ויכול להיות שלא תיכנס עבודה, והמפעל – איך השוק מתייחס לזה?
<פרץ מצרפי: השוק מאוד מודאג, אבל יש לנו הנהלה שדואגת גם – קצת, בשוק האזרחי.
חיים כץ: מצרפי, מה קרה עם המניה של "עשות"?
<פרץ מצרפי: היא יורדת.
חיים כץ: כמה היא הייתה לפני חצי שנה?
חיים כץ: על כמה היא עומדת היום?
<פרץ מצרפי: ואללה, אני לא מתעסק.
<פרץ מצרפי: מאז שנפלתי ב-83', אני לא מתעסק בבורסה יותר.
<פרץ מצרפי: לא מעניין אותי.
<פרץ מצרפי: מעניין אותי עבודה, תעסוקה, שיש לנו פרנסה.
<פרץ מצרפי: בורסה – מי שברוקר, שיתעסק אתה.
<פרץ מצרפי: אותי לא מעניינת הבורסה.
<פרץ מצרפי: מעניין אותי העובדים ב"עשות", שתהיה להם פרנסה.
חיים כץ: אבל כשאני רואה את הבורסה, אני לא צריך לשמוע אותך.
חיים כץ: כשאני רואה את התגובה, אני יודע מה קורה במפעל.
חיים כץ: אני הולך למאזן, אנליסטים קוראים את המאזן, רואים הזמנות, הכנסות.
חיים כץ: יודעים במה משקיעים, רואים את המצב, יודעים מה יהיה המפעל.
חיים כץ: לא מעניין אם יש לך מניה - - -
<פרץ מצרפי: אתה צודק, אבל אם ההזמנות תבוטלנה, אז בטח שהמניות יפלו.
חיים כץ: אבל הם כבר יודעים.
<אמיר חייק: אגב, ההנהלה צריכה לדווח על זה בדוחות לבורסה, אם יש סכנה.
שולי מועלם-רפאלי: לכן חיים שואל איך הבורסה מתנהגת.
חיים כץ: אני שומע אותם, אני לא רואה דיווחים.
חיים כץ: אני נכנס למאיה לפני הדיון הזה ואומר אני רוצה לראות מה המצב של המפעל.
חיים כץ: הוא במקרה מפעל ציפוי - - -
<פרץ מצרפי: כבוד היושב-ראש, אני עובד ייצור, לא מעניינת אותי הבורסה.
חיים כץ: אני רואה את הדיווחים, ואין דיווחים.
חיים כץ: ואם אין דיווחים, אז אני שומע אותו – בסדר.
<פרץ מצרפי: אני אומר לך, אותי מעניין שתהיה לנו תעסוקה לעובדים, 500 עובדים, זה במעגל הראשון.
<פרץ מצרפי: בטח עוד 400-300 משפחות במעגל השני, קבלני משנה וכאלה.
<פרץ מצרפי: כולל גם קריית שמונה, שאנחנו מנסים גם לספק להם עבודות קטנות.
<פרץ מצרפי: ולכן כולם יודעים - - -
חיים כץ: אתה חושב שהם לא יכולים לעשות עבודות גדולות?
<פרץ מצרפי: לא.
<פרץ מצרפי: אנחנו עושים עבודות גדולות.
<פרץ מצרפי: כבוד היושב-ראש, כולם יודעים כמה עולה טנק "מרכבה", אבל אף אחד לא יודע כמה עולה כשאין טנק "מרכבה".
<פרץ מצרפי: יושב פה מנכ"ל משרד הביטחון, ויושב פה ראש מנת"ק, הם יודעים מה זה כשאין טנק בלבנון והיו צריכים שם, והיה חסר – כמה היה שווה ערך הטנק שם.
<פרץ מצרפי: זה הדבר הכי חשוב שמדינת ישראל צריכה לדעת.
<פרץ מצרפי: חוץ מזה, גם חברתית, צריכים לשים לב שבלי עבודה, גם בריאות הולכת, כמו שאמר המכובד הקודם.
<פרץ מצרפי: חבל מאוד שאנחנו מסתכלים רק "דרך החור של הגרוש" על כל דבר במדינה הזאת.
<פרץ מצרפי: אנחנו צריכים להתייחס שתהיה פרנסה טובה ושאנשים ייהנו במדינה הזאת, ויהיה להם טוב.
חיים כץ: יש עוד מישהו שרוצה להגיד פה משהו?
<נעם מרק: שלום, שמי נעם מרק, אני מ"ישרלייזר".
<נעם מרק: קודם כל, אני רוצה לתקן משהו לגבי המצגת שראינו.
<נעם מרק: אנחנו ראינו שכ-50% מפעילות טנק "המרכבה" נעשית במכרז.
שולי מועלם-רפאלי: 60%.
<נעם מרק: 58% במדויק.
<נעם מרק: כל המפעלים שראינו בטבלאות האלה הם גם מייצרים בעקיפין לאותו טנק "מרכבה", מכיוון שהם כבר באותה ביצה.
<נעם מרק: זאת אומרת, אם אני לוקח את המפעל שלי – אני אחד המובילים בייצור מול התע"ש.
<נעם מרק: התע"ש יושבת במצגת בתוך ה-58% - - -
<ברוך מצליח: לא אמרת איפה המפעל נמצא.
<נעם מרק: רגע עוד פעם, אנחנו לא מייצרים רק מול מה שראיתם במצגת.
<נעם מרק: כולנו, כל מי שראיתם פה הוא גם יצרן עקיף בתוך אותה מערכת לטנק "המרכבה".
<נעם מרק: זאת אומרת, אנחנו מדברים על מפעל שכששואלים אותו מה הנזק שלו, והוא אומר כ-30%-20% נזק מייצור לטנק "המרכבה", זה כ-15% ישירות, ולפחות עוד כ-20%-15% עקיף.
<נעם מרק: את זה צריך לזכור לגבי כל המצגות שראינו.
<נעם מרק: מבחינתי, איך שאני רואה את זה, אני רוצה לדבר על העובדים.
<נעם מרק: אנחנו מפעל שעבר עכשיו לחמישה וארבעה ימים בשבוע משישה ימים.
<נעם מרק: אנחנו יושבים בקרבת הרצועה - - -
<קריאה: קיבוץ רעים בנגב.
חיים כץ: משמרת אחת?
<נעם מרק: משמרת אחת.
<נעם מרק: סגרנו משמרות לילה, סגרנו שעות נוספות.
<נעם מרק: נסגר הכול.
<נעם מרק: אני מעריך שזה יביא אותנו לאיזשהו איזון מול כוח האדם שאנחנו מעסיקים.
חיים כץ: אתם מרוויחים כסף?
<נעם מרק: בחודש שעבר הפסדנו כחצי מיליון שקל בחודש.
<נעם מרק: החודש הזה אנחנו - - -
חיים כץ: מה המחזור של החברה שלך?
<נעם מרק: בסביבות 50 מיליון.
<נעם מרק: החודש הזה אנחנו נגמור באפס, ואת השנה הזאת אנחנו נגמור מאוזנים, בגלל הצמצומים שנעשה.
<נעם מרק: יש גם חיבור בינינו.
<נעם מרק: זאת אומרת, אם אני לוקח את "אורדן" מצפה רמון, אז אנחנו עושים כל שיתוף אפשרי בשביל לשמור אחד על השני.
<נעם מרק: אבל צריך להבין, הדיון לדעתי הוא מוחטא אם אנחנו נעשה דיון על 700 מיליון או לא 700 מיליון.
חיים כץ: לא, זה לא הדיון.
<נעם מרק: הדיון האמתי הוא זה שלפני שנה זה היה 10,000 בתי אב, או 10,000 עובדים - - -
חיים כץ: הדיון האמתי הוא אם צה"ל רוצה טנק "מרכבה", ואם כן, יהיה טנק "מרכבה" ותהיה עבודה.
חיים כץ: אם לא, לא יהיה טנק "מרכבה" ולא תהיה עבודה.
<נעם מרק: אם לא יהיה טנק "מרכבה", אנחנו נראה איך אנחנו מתארגנים.
<נעם מרק: נצטרך להתארגן בהתאם.
<נעם מרק: אבל אני מדבר על תעשייה שלמה שהיא לא רק טנק "המרכבה".
<נעם מרק: היא "הנמר" שלא נעשה היום בישראל.
<נעם מרק: היא המדיניות שאין buyback אמתי מול המערכות של מה שיצא מישראל.
<נעם מרק: זאת אומרת, אם אני לוקח את עצמי כיצרן "נמר", אני לא מייצר שום דבר ל-GD, למעט ברקטים.
<נעם מרק: להם רשום שהם ניסו לעשות איתי buyback, ואם תשאלו פה מי עובד מול GD כמו שעבד מול "הנמר", לא תמצאו אחד.
<נעם מרק: הם מחויבים תיאורטית להיות שם.
<נעם מרק: הדיון השנה הוא על 8,000 משפחות בכל הניירות והמצגות שיש.
<נעם מרק: וכנראה אנחנו נהיה כמו החמור של הרשל'ה, שלאט-לאט למד לחיות בלי אוכל.
<נעם מרק: בסוף היה חסר לו רק עוד יום אחד.
<נעם מרק: אנחנו נהיה באותו דיון כנראה בשנה הבאה.
<נעם מרק: כבר יהיו רק 4,000 עובדים שיינזקו מזה שיש או אין טנק "מרכבה".
<נעם מרק: ולמה רק 4,000?
<נעם מרק: כי 4,000 אחרים ייעלמו כמו 2,000 משנה שעברה, שנעלמו, הם לא בדיון הזה פה.
<נעם מרק: וזה הדיון שצריך להיות איך אנחנו מחליטים אם אנחנו רוצים או לא רוצים תעשייה בפריפריה.
<נעם מרק: מה היא תעשה?
<נעם מרק: האם היא תהיה קשורה לרמות הביטחוניות של המדינה או לא?
חיים כץ: כן, אבל זה לא הדיון הזה.
<נעם מרק: אבל הדיון הזה יכול לייצר את הדרך שתוביל גם להחלטה אם מחליטים לצאת מטנק "המרכבה", ומחליטים שלישראל יהיו רק "אברמס".
<נעם מרק: כי היום, ל-GD אני מייצר חלקים ל"אברמס" שעושים במצרים.
<נעם מרק: אם זה נשמע הגיוני, זה בסדר, אבל זה מה שאני עושה היום.
<נעם מרק: אז יכול להיות שזאת תהיה ההחלטה, אבל בואו תעשו אותה בצורה מתואמת.
<נעם מרק: אנחנו נבנה את היכולות המתאימות - - - אני חושב שזו התאבדות.
<נעם מרק: אני רואה מה קורה היום עם התע"ש.
<נעם מרק: אני רואה מה קורה ברמת"א.
<נעם מרק: אני ספק מוביל בשתי המערכות האלה.
<נעם מרק: אני חושב שמדינת ישראל קצת איבדה מהדרך, אבל זו דעתי האישית.
רינה פרנקל: אני חושבת שפרויקט טנק "מרכבה" חשוב משני היבטים.
רינה פרנקל: אחד, מההיבט התעסוקתי, והשני מההיבט הביטחוני.
רינה פרנקל: אם טנק "מרכבה" הוא הטנק הכי טוב בעולם, אז מה הסיבה שאנחנו נפסיק את ייצור טנק "המרכבה"?
רינה פרנקל: דבר שני, תעסוקה בפריפריה, אנחנו מדברים על אנשים בגילאים 50 פלוס, בפריפריה הם לא ימצאו תעסוקה, כי זו תעסוקה מסורתית.
רינה פרנקל: אלו אנשים שכל החיים שלהם עבדו בדבר הזה, ואין להם עבודה אחרת.
רינה פרנקל: גם אין פנסיה מוקדמת, כי זה לא מפעל ממשלתי.
רינה פרנקל: אני רוצה לשאול, מהדיון הזה, אנחנו יוצאים בהנחה שמה?
רינה פרנקל: אנחנו ממשיכים?
רינה פרנקל: האנשים האלו ימשיכו לעבוד?
רינה פרנקל: מה יקרה איתם?
רינה פרנקל: זה מה שחשוב לי לדעת, כי לדעתי - - -
חיים כץ: עוד מעט את תצאי איתי ותביני עם מה אנחנו יוצאים מהדיון הזה.
חיים כץ: עוד כמה דקות.
רינה פרנקל: אוקיי.
רינה פרנקל: לדעתי חשוב מאוד להמשיך, חשוב מאוד לתת פרנסה לאנשים בפריפריה.
רינה פרנקל: גם הפרויקט עצמו, טנק "המרכבה", אם הוא הכי טוב בעולם, אין שום סיבה שאנחנו נפסיק את הפרויקט הזה, למרות שיש לנו היום גם כן "כיפת ברזל" ודברים שאנחנו צריכים.
רינה פרנקל: אבל לדעתי לא צריך לוותר בקלות על הדברים הכי טובים שצריכים אותם עדיין במדינת ישראל.
יעקב מרגי: קודם כל, אני חושב שהדיון הוא חשוב.
יעקב מרגי: טוב שהוא התקיים בוועדה הזו.
יעקב מרגי: נכון שאנחנו מוגבלים, כי פה לא נדון אם צה"ל צריך אותו, וכמה הוא צריך.
יעקב מרגי: יש ויכוח, יש תפיסות שונות בצה"ל.
יעקב מרגי: אבל אני כרגע מסתכל על אותם מפעלים - - -
ראובן ריבלין: המנכ"ל אומר לך שעד 2022 בוודאי שיהיה.
ראובן ריבלין: אפילו לא חולמים לסגור.
ראובן ריבלין: השאלה מה הכמות.
יעקב מרגי: יפה, מה הכמות.
יעקב מרגי: יכול להיות שרק תחזוקה.
יעקב מרגי: כשאנחנו רואים את המציאות שהוא הציג לנו, גם ההצהרה של מנכ"ל משרד הביטחון, אני חושב שצריך לקחת אותה ברצינות ולא בערבון מוגבל, לאור הנתונים שהציג לנו מפקד פרויקט "המרכבה".
יעקב מרגי: אני חושב שצריך לצאת מפה – צריך לשמוע מאודי בצורה חד-משמעית וחזקה שבחמשת החודשים שנותרו צריך לעשות הכול כדי שלא רק יופיע בספר התקציב הסכום; לעשות הכול כדי שבאמת נדביק את הפערים כדי שהמפעלים לא יהיו מחוברים רק לזונדה.
יעקב מרגי: הם צריכים להתקדם, הם צריכים אופק שירות.
יעקב מרגי: אופק שירות הוא בדיונים בוועדות אחרות.
יעקב מרגי: כרגע אתה מצהיר ואומר המפעלים בפריפריה יקבלו – נכון, אני מבין את התהיות של היושב-ראש, אבל אני לוקח את זה כי צה"ל הוא באמת צבא העם, יש לו גם שיקולים נוספים.
יעקב מרגי: צריך לצאת מפה בהצהרה שצה"ל ומערכת הביטחון לוקחים את חמשת החודשים הקרובים, האחרונים שנשארו בשנת התקציב הזאת, לתת דחיפה בהזמנות, כדי שיהיה להם אוויר לנשימה גם ב-2014.
שמעון סולומון: תודה רבה אדוני היושב-ראש.
שמעון סולומון: חברי הכנסת, האורחים, בוקר טוב.
שמעון סולומון: קודם כל, המנכ"ל צייר תמונה, וכשאתה שומע מהצד השני, אתה מבין את הרגישות ואת החשש שיש.
שמעון סולומון: ולכן אני חושב שבוועדה חלק מהתפקיד שלנו זה לשאול ולקבל תשובות אמתיות כדי לפעול בכיוון.
שמעון סולומון: מה שחבר הכנסת ליצמן ביקש, לקבל נתונים אמתיים, אני חושב שזה חשוב מאוד – על כל 200 המפעלים.
חיים כץ: הוא ביקש וקיבל.
חיים כץ: הוא רק השאיר אותם פה.
שמעון סולומון: השאלה השנייה היא – המנכ"ל, אתה אומר שבמרכז אתה לא מבטיח שלא יהיו פגיעות, ולעומת זאת בפריפריה לא תהיה בעיה, לא תהיה פגיעה.
שמעון סולומון: אני שואל האם אין חשש שבמהלך השנים לא תהיה השפעה שלילית גם על הפריפריה?
שמעון סולומון: האם זה מנותק לגמרי, או שיש השפעה לטווח ארוך?
שמעון סולומון: האם תיתכן השפעה שלילית כתוצאה מפגיעה במרכז, גם פגיעה בפריפריה, או שאין קשר ביניהם?
שמעון סולומון: זו שאלה.
יעקב מרגי: במרכז זה לא קטלני, בפריפריה זה קטלני.
שמעון סולומון: בואו ניתן לכבוד המנכ"ל – זו שאלה ישירה מאוד.
חיים כץ: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.
שולי מועלם-רפאלי: שלום, תודה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהשאלה המרכזית שאתה חוזר עליה כל הזמן, ואני מרגישה שהיא שאלת המפתח, גם הכלכלית, גם הלאומית, גם החברתית, גם הבריאותית, ובעיקר התעשייתית – האם הפרויקט הזה ממשיך או לא ממשיך?
שולי מועלם-רפאלי: ואם הוא ממשיך, באיזה אופן - -
חיים כץ: באיזה קצב?
שולי מועלם-רפאלי: - - באיזה סדר גודל?
שולי מועלם-רפאלי: מה המטרה של המפעלים?
שולי מועלם-רפאלי: אני לא מבינה את המשחק הזה בין לא תהיה פגיעה בפריפריה, תהיה פגיעה כלשהי במרכז, מול המספר המציאותי של 60 מול 40.
שולי מועלם-רפאלי: התחושה היא שאם 60% מהמפעלים הם במרכז, אז גם 60% מהעובדים הם במרכז.
שולי מועלם-רפאלי: אני מסכימה עם חבר הכנסת מרגי, שבפריפריה מדובר על מפעלי עוגן, כמו שלימדו אותי את המונח הזה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל עדיין, יש 60% מהעובדים במרכז שגם להם יש פחות עבודה, פחות משמרות, פחות הכנסה.
שולי מועלם-רפאלי: וגילאי העובדים במרכז, אני מניחה, לא שונים באופן משמעותי מגילאי העובדים בפריפריה.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מדברים על אנשים מגילאי 40 ומעלה, אותה עבודה מסורתית שחברת הכנסת פרנקל דיברה עליה, וכולי.
שולי מועלם-רפאלי: זאת לדעתי שאלה מהותית, שגם התשובה שלא תהיה פגיעה בפרויקט היא נכונה ככותרת, אבל צריך לתת לה איזשהו תוכן.
שולי מועלם-רפאלי: שאלה שיכול להיות שכחברת כנסת חדשה – תיכף אתם תחייכו חיוכים ציניים, אבל כל פעם אני מגלה שיש עוד משהו שאני לא מבינה איך הוא יתכן.
שולי מועלם-רפאלי: אם מקובל על כולנו - - -
חיים כץ: עד 120, את כל הזמן תגלי שיש דברים שהם לא יתכנו.
שולי מועלם-רפאלי: כל יום לומדים משהו חדש אמרו חז"ל, ובעזרת ה', אני מקווה שאני אלמד כל יום משהו חדש.
שולי מועלם-רפאלי: פה לומדים הרבה יותר מאחד.
שולי מועלם-רפאלי: איך יכול להיות מצב שאם מקובל שיש צורך להוציא מכרזים, למה אנחנו מאפשרים לאוצר לעצור את האפשרות שלו להוציא את העבודה למפעלים בפריפריה או במרכז?
יעקב מרגי: באוצר, הזמן עובד לטובתם.
יעקב מרגי: <וילמה מאור:> לא היה תקציב.
חיים כץ: אין תקציב.
חיים כץ: אין תקציב, הוא לא יכול להתחייב.
שולי מועלם-רפאלי: לא, אבל הוא אומר שנתנו לו - - -
חיים כץ: עזבי מה שהוא אומר.
שולי מועלם-רפאלי: רגע, לא, אז אולי אני לא מבינה, אז תסביר לי.
שולי מועלם-רפאלי: הוא אומר נותנים לי כל חודש 1/12.
חיים כץ: היו אומרים לתת לו.
<קריאה: לא נתנו לו.
יעקב מרגי: באוצר יש כלל שלא עובד בשום מקום – הזמן עובד לטובתם.
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, היו אמורים זה לא אומר נתנו.
חיים כץ: הוא לא יכול להתחייב, הוא לא יודע לממש את ההתחייבויות.
שולי מועלם-רפאלי: אז למה אנחנו מתפלאים שהם מורידים משמרות ונסגרים?
חיים כץ: אנחנו לא מתפלאים.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא מתפלאים.
חיים כץ: לא ממש.
שולי מועלם-רפאלי: האם אנחנו יכולים לקרוא לאוצר לעשות עם זה משהו?
חיים כץ: עוד חודש.
<רן טוטנאור: שמי רן טוטנאור, אני תעשיין ויושב-ראש איגוד המתכת, חשמל ותשתית, איגוד שמאגד בתוכו 450 מפעלים.
<רן טוטנאור: כל 200 המפעלים תחת האיגוד שלי, 120,000 עובדים בהתאחדות כמובן.
<רן טוטנאור: אני רוצה רק להבהיר שתי נקודות.
<רן טוטנאור: נכון שאנחנו מדברים על 8,000 עובדים, אבל אנחנו יודעים שעל כל עובד תעשייה יש ארבעה בשירותים.
<רן טוטנאור: לא סתם אמר אמיר שזו הוועדה - - -
חיים כץ: למה כזה overrated?
<רן טוטנאור: כי יש לך שירותים.
<רן טוטנאור: יש לך את - - -
חיים כץ: זה מוגזם.
חיים כץ: אתה לא - - -
<רן טוטנאור: לא, זה פחות או יותר ארבעה על כל עובד.
<רן טוטנאור: אני אסביר לך.
<רן טוטנאור: אם זה מוניות, אוטובוסים, כביסה, אוכל.
<רן טוטנאור: לא ישירים, עקיפים.
<אמיר חייק: הוא מדבר על הלא ישירים.
<אמיר חייק: הוא מדבר על עובדים עקיפים, לא ישירים.
<רן טוטנאור: אני אסביר.
<רן טוטנאור: אתה מדבר על ניקיון, עובדי תובלה, "אל-על", בנקים, שמירה, ביטוח – הכול.
<רן טוטנאור: מדברים על כך שעל כל עובד תעשייה, יש ארבעה בשירותים.
<רן טוטנאור: צא ולמד מה אמיר אמר לך לגבי ועדת הרווחה, לזה זה הולך להפוך.
<רן טוטנאור: זה דבר ראשון.
<רן טוטנאור: זאת אומרת, זה לא רק 8,000, שיהיה ברור.
<רן טוטנאור: הדבר השני שאני רוצה להסביר, בטח מנקרת בראשכם הנקודה הזאת – למה המפעלים האלו לא ייסבו את הייצור שלהם למוצרים אחרים?
<רן טוטנאור: אז אני רוצה להזכיר לכולם, יש עכשיו מיתון עולמי.
<רן טוטנאור: אין היום עבודות בעולם.
<רן טוטנאור: העבודות מצטמצמות, העולם ב recession-קשה ביותר.
<רן טוטנאור: ולכן המפעלים האלה מוכים פעמיים.
<רן טוטנאור: פעם אחת על-ידי משרד הביטחון.
<רן טוטנאור: הפעם השנייה זה כמובן המיתון העולמי, שלא נותנים להם להסב את הליינים שבמפעלים.
<רן טוטנאור: המצב הוא קשה ביותר, גם מאספקט המיתון העולמי.
<רן טוטנאור: ולכן הם רוצים להסתמך על משרד הביטחון, כי הכסף שם, אבל הוא לא ניתן.
<רן טוטנאור: הדבר השלישי הוא שאנחנו מבקשים, כבוד היושב-ראש, תכנית לפחות לחמש שנים.
<רן טוטנאור: המפעלים האלה צריכים לחדש שכירות, מכונות, ציוד, כל דבר שלא יהיה.
<רן טוטנאור: הם עומדים היום ושואלים להמשיך או לא להמשיך?
<רן טוטנאור: להשקיע או לא להשקיע?
<רן טוטנאור: זו לא פעם ראשונה שאנחנו בוועדה שלך, כבוד היושב-ראש, זו פעם שנייה כבר.
<רן טוטנאור: אנחנו נזעקים לפה כל שנה כמעט.
חיים כץ: מתי הייתה הפעם - - -
<רן טוטנאור: לפני שנתיים בערך.
<רן טוטנאור: אמרתי את אותם דברים פחות או יותר.
<ברוך מצליח: לפני שנה בדיוק.
<רן טוטנאור: מה שאני רוצה להגיד הוא שאם נפתור את זה - - -
שולי מועלם-רפאלי: לפי השקף שהוא צייר, נפגשתם לפני 2012.
<ברוך מצליח: ב-2012.
<רן טוטנאור: אני מסיים.
<רן טוטנאור: אני רק רוצה להגיד דבר אחר, אם אנחנו הולכים לתת פתרון רק לשנה הזו, רע מאוד, כי אנחנו פה עוד שנה.
<רן טוטנאור: אני מבקש, לפחות תכנית חומש, שכך המפעלים יכולים להתגבר, לעבוד ולתכנן.
<רן טוטנאור: לפחות חמש שנים, ושלא נהיה פה כל פעם – כן יהיה, לא יהיה.