GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי רוזנטל: למה לעצור בפרנקל?
מיקי רוזנטל: למה לא זנבר?
<זאב חושינסקי: חיים, אני לא רוצה לגזול הרבה זמן, רק שתי נקודות חשובות.
<זאב חושינסקי: היום שוק העבודה הוא לא יציב.
<זאב חושינסקי: הביטחון התעסוקתי הוא מאוד נמוך.
<זאב חושינסקי: אין לנו ביטחון תעסוקתי בשוק העבודה.
<זאב חושינסקי: אנשים יכולים להרוויח סכומים גבוהים מאוד, ולאחר מכן להיות בתקופה ארוכה מאוד של אי-הכנסות, ולהגיע למצב שהם לא חוסכים בכלל לפנסיה.
<זאב חושינסקי: ולכן כל הרעיון הזה שאנחנו חוסכים כסף לאורך כל תקופת העבודה, הוא הולך ומשתנה.
<זאב חושינסקי: אני כהסתדרות יכול להגיד לך שאנחנו היינו רוצים מאוד לייצר יציבות בשוק העבודה.
<זאב חושינסקי: היום בן-אדם עובד במקום עבודה אחד, אין לו מושג מה קורה מחר.
<זאב חושינסקי: אפשר לפטר אנשים, ועושים את זה גם.
<זאב חושינסקי: אפילו במגזר הציבורי אנחנו עומדים כחומה בצורה ומנסים להתמודד עם הדבר הזה.
<זאב חושינסקי: נקודה נוספת חשובה מאוד - - -
חיים כץ: עוד מעט לא תעשה שביתה.
מיקי רוזנטל: תהיה בוררות חובה עם אקדח.
<זאב חושינסקי: שמענו גם על זה.
<זאב חושינסקי: אנחנו רואים פה את המגמה ואת רוח המפקד.
<זאב חושינסקי: אנחנו מתמודדים עם זה.
<זאב חושינסקי: אבל עוד דבר אחד נוסף חשוב שאני רוצה להגיד, אומרים ששנתיים עבדו על התוכנית הזאת, ואנחנו היינו שותפים - - -
חיים כץ: בעלות אפס.
<זאב חושינסקי: בדיוק, זה מה שאני בא להגיד.
חיים כץ: עכשיו שינו לנו את התוכנית ל-1.2 מיליארד.
<זאב חושינסקי: יושב פה גם מנהל המחלקה מטעם רשות המסים, וגם איל היה בעניין הזה.
<זאב חושינסקי: אנחנו כל הזמן דיברנו על פישוט המודל, והעברת חלק מההכנסות מבעלי ההכנסות הגבוהות למעמד הביניים, אותו אדם עובד ששמים במרכז.
<זאב חושינסקי: אבל זה היה במשחק סכום אפס, לא הייתה כוונה להרוויח מזה.
<זאב חושינסקי: ולכן אני לא רואה שום סיבה היום, אם יש צורך בהגדלת הכנסות המדינה – בטח ובטח לא בשוק הפנסיה.
חיים כץ: לדעתי זה ייגמר בסכום אפס.
<זאב חושינסקי: דיינו.
<זאב חושינסקי: זהו, אני סיימתי חיים.
<זאב חושינסקי: תודה.
חיים כץ: אל תסתכל עלי.
חיים כץ: יש עוד מישהו שביקש והבטחתי לו.
חיים כץ: אתה ביקשת לדבר.
<אבי אקהאוס: אין לי מה להוסיף לאור ההערות האלה.
<אבי אקהאוס: אני רק אגיד הערה קטנה.
<אבי אקהאוס: קודם כל, שמי אבי אקהאוס, ואני מייצג את לשכת סוכני הביטוח.
<אבי אקהאוס: בעברי הייתי מנכ"ל קרן פנסיה חדשה, וקרן פנסיה ותיקה מאוזנת.
חיים כץ: איזו?
<אבי אקהאוס: "עמית", של "הפניקס".
חיים כץ: אני מכיר.
<אבי אקהאוס: על אף היותי לא צעיר, אך לא מבוגר, גם בעידני יצרו גרעון אקטוארי לפנסיונרים.
<אבי אקהאוס: זאת אומרת, האשליה הזו שאנחנו מדברים רק על הצד המיסויי – אבל בתור אחד ששילם את הקצבאות הן לנכים והן לפנסיונרים, אני אומר לכם מתוך ניסיון, המגמה שקורית עכשיו היא מצב – אותם צעירים, אותה בעיה בן-דורית שהעלו פה, אנחנו רואים ירידה משמעותית בצבירות לעת פרישה.
<אבי אקהאוס: אנחנו רואים כבר התארכות תוחלת חיים.
<אבי אקהאוס: רוב הסחורה היום נכנסת לקרנות פנסיה.
<אבי אקהאוס: יש לנו מדינה נפלאה, ותהיה פה התארכות תוחלת חיים של דור צעיר.
<אבי אקהאוס: אנחנו מניבים פה הרבה דור צעיר.
<אבי אקהאוס: העתיד של הצעירים האלה, עקב התארכות תוחלת חיים, בקרן פנסיה יהיה גירעונות, כמו שאתה אומר, ואתה מעלה את זה, וזו בעיה.
מיקי רוזנטל: יקצרו את זה.
מיקי רוזנטל: ייתנו לאנשים לנשום גז עכשיו.
<אבי אקהאוס: אני לא רוצה להיות ציני, כי אני דואג לאותם בני 30.
<אבי אקהאוס: אני כבר עברתי כברת דרך.
<אבי אקהאוס: דבר נוסף – וכדאי להתייחס לזה – אנחנו מדברים על עשירון עליון.
<אבי אקהאוס: הערת הערה חשובה מאוד.
<אבי אקהאוס: 18,000 לאותו אקדמאי שסיים ללמוד, הוא צריך לכלכל את משפחתו, גני ילדים, אין לו הטבות מס.
<אבי אקהאוס: אבל בואו נהיה רגע ריאליים.
<אבי אקהאוס: אותם הייטקיסטים שיושבים בכלוב זהב, היום הם בני 35 ומרוויחים 30,000 ש"ח, בגיל 45 אין להם עבודה.
<אבי אקהאוס: ובכל פרק הזמן הזה הם היו צריכים לאגור כסף כדי שתהיה להם צבירה לעת פרישה.
<אבי אקהאוס: הדור הזה, הדור הנפלא הזה, שיש לנו בעיה במדינה לתת להם פתרונות, אנחנו מסתכלים עליהם בתור העשירים והמיליונרים.
<אבי אקהאוס: אני לא רוצה להסתכל על האלפיונים.
<אבי אקהאוס: אני רוצה לדבר על דור העתיד של מדינת ישראל.
<אבי אקהאוס: כשאנחנו מדברים על העתיד, עולם הטכנולוגיה, עולם הרופאים, כל האנשים שהם בעלי מקצועות חופשיים, שצריכים לקבל שכר הגון, להם יש סיכוי נמוך מאוד להגיע לפנסיה, כי בשלב מסוים – ועדת העבודה והרווחה, אתם יודעים – הם יוצאים ממסגרות העבודה, וקשה להם אחרי זה לאסוף את הכסף הזה.
<אבי אקהאוס: כל מה שאמרתי פה זה מניסיון של מנכ"ל קרן פנסיה לשעבר, שראה את הפורשים.
<אבי אקהאוס: אנחנו ביצענו גירעונות לפורשים בשנים האחרונות לא פעם ולא פעמיים, באישור אגף שוק ההון.
<אבי אקהאוס: הוא יודע את זה, בסביבת ריבית נמוכה.
<אבי אקהאוס: אנחנו נאלצים לעשות היום גרעון לפנסיונרים – שימו לב, לפנסיונרים – להוריד להם את הפנסיה.
<אבי אקהאוס: וכל זה בגלל שאין מספיק כסף.
<אבי אקהאוס: וכל הרפורמה הזו - - -
חיים כץ: בגלל שהקופה מאוזנת.
<אבי אקהאוס: היא מאוזנת, אבל - - -
חיים כץ: אם היא הייתה גרעונית, אז לא היית מוריד להם עכשיו.
<אבי אקהאוס: אין בעיה, אבל הגרעון הוא עדיין פגיעה בפנסיה.
<אבי אקהאוס: מה השורה התחתונה?
<אבי אקהאוס: הרפורמה הזו – ויש פה דור צעיר שמוביל אותה.
<אבי אקהאוס: הוא יהיה חלק מזה שהוא פוגע בעצמו ובילדיו.
<אבי אקהאוס: הרפורמה הזו מקטינה את היכולת גם של אלה שמתפרנסים יפה - - -
יעקב מרגי: לא, הם יתמנו לבעלי קרנות פנסיה.
חיים כץ: הילד מוכשר, הוא יעבוד במקום טוב.
חיים כץ: לא מעניינת אותו הפנסיה.
חיים כץ: איך אמרת?
חיים כץ: החבילה של 45 היא 450 בסטרלינגים.
<אבי אקהאוס: לא, אני נותן לו כבוד שהוא עושה את זה ברמה הערכית.
<אבי אקהאוס: אני רק אומר, לפעמים הוא לא רואה את התמונה עד הסוף.
חיים כץ: הוא תמיד רואה.
<אבי אקהאוס: זה הכול.
<אבי אקהאוס: זהו, אני מאחל לכם בהצלחה, להוריד את החוק הזה כמו שהוא.
<אייל אפשטיין: רק תשובות לגבי - - -
חיים כץ: לא, אל תנצל את זמנך לתשובות.
חיים כץ: ביקשת הערה בקשר – תן הערה, ואת ההמשך אתה תמשיך ביום רביעי.
חיים כץ: תן לנו תשובה על ה-30-30.
<אייל אפשטיין: ניסיתי לחשוב מה זה 30-30, עכשיו נזכרתי.
<אייל אפשטיין: עכשיו אתה רוצה את התשובה על ה-30-30?
חיים כץ: לא, אני מצפה שאתה תעשה עבודה רצינית, תחזור בצורה רצינית, ואל תיתן שליפות מהמותן, אחרת עוד יפטרו אותך.
<אייל אפשטיין: לא, שליפות מהמותן - - -
חיים כץ: אל תגיד לי לא, כבר לפני חודשיים רצו לפטר אותך.
<אייל אפשטיין: זה נכון.
<אייל אפשטיין: 30-30 – אני בטוח שנעשתה על זה עבודה רצינית.
<אייל אפשטיין: אנחנו נבדוק את המספרים ונחזור עם זה בדיון הבא.
<אייל אפשטיין: הדיון פה נחלק לשניים.
<אייל אפשטיין: חיים, לגבי ההתחלה, אני לא ציינתי שאנחנו עובדים על המודל הזה שנתיים, ציינתי שאנחנו עובדים עליו תקופה ארוכה.
חיים כץ: לא אמרת שנתיים?
חיים כץ: יש פה פרוטוקול.
מיקי רוזנטל: יש פרוטוקול, נבדוק אותו.
חיים כץ: אמרת אנחנו עובדים שנתיים.
<אייל אפשטיין: אבל זאת לא המהות.
<אייל אפשטיין: שמחתי לשמוע שהסתדרות העובדים תומכת בפישוט המודל.
מיקי רוזנטל: כולם פה רוצים פישוט המודל.
מיקי רוזנטל: אבל על הדרך לא רוצים שתקצרו גם את הפנסיה כולה.
<אייל אפשטיין: זו בדיוק הנקודה שאני רוצה להסביר.
<אייל אפשטיין: פישוט המודל – זאת הייתה המטרה המרכזית כשהתחלנו לעבוד על הרפורמה הזאת לפני מספר שנים.
מיקי רוזנטל: ציינת - - -
<אייל אפשטיין: שנייה.
<אייל אפשטיין: ציינתי בצורה מפורשת מאוד שעקב המצב הפיסקלי של מדינת ישראל – הכסף הזה לא הולך לאוצר.
<אייל אפשטיין: ויש פה אחריות כוללת לכנסת ישראל, שדרך אגב, חוקקה לפני מספר שבועות את חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית, שקבע שהגרעון בשנת 2014 יעמוד על 3% תוצר.
<אייל אפשטיין: אז אפשר להסתכל רק על פרספקטיבה אחת.
<אייל אפשטיין: דרך אגב, אחת הסיבות שהחוק הזה מונח בוועדת העבודה והרווחה היא כדי שדיון בפנסיה יגיע לכלל מיצוי.
<אייל אפשטיין: אבל עדיין, ועדת העבודה והרווחה, וכל חברי הכנסת שיושבים פה, צריכים לראות את האתגר הכולל - - -
חיים כץ: למה הרפורמה בבריאות הנפש לא הגיעה לוועדת העבודה והרווחה?
חיים כץ: לא רציתם שהיא תגיע לכלל מיצוי?
<אייל אפשטיין: רגע, שנייה.
חיים כץ: לא, אבל אם אתה מדבר ככה – אתם עמדתם על הרגליים האחוריות – זו ועדת הבריאות – שהרפורמה בבריאות הנפש לא תבוא.
<אייל אפשטיין: חיים, אנחנו דנים עכשיו - - -
חיים כץ: אה, עכשיו אנחנו בפנסיה.
<אייל אפשטיין: חיים, עכשיו אנחנו דנים בפנסיה.
<אייל אפשטיין: בסופו של דבר, על כל אחד מהמהלכים הפיסקליים שאנחנו עושים כדי לכנס את הגרעון, אנחנו הולכים לתת ביקורת נקודתית שאנחנו מסתכלים על המהלך הספציפי.
<אייל אפשטיין: גם על העלאת מס החברות, גם העלאת מס על שכירים ועל יחידים.
<אייל אפשטיין: אבל תזכרו מה קורה למדינות שהגירעונות שלהן מתחילים להתבדר, ומגיעים להתבדרות פיסקלית.
<אייל אפשטיין: בדיונים הבאים אנחנו נמצה לגבי כל השאלות שקשורות לפישוט המודל.
<אייל אפשטיין: לגבי השאלה הפיסקלית, אני חושב שיש לה חשיבות גדולה.
<אייל אפשטיין: אני פונה אליך, היושב-ראש, אני מבקש שתשקול את הדבר הזה בצורה האופטימלית שאפשר לשלב בין שני האתגרים האלה.
<אייל אפשטיין: הראייה של שוק החיסכון הפנסיוני, והראייה של האתגר הפיסקלי.
<אייל אפשטיין: דרך אגב, הערה אחרונה ואני סיימתי, שגם היא בסופו של דבר, כשאנחנו מסתכלים על נטל בין דורי, לחוב של מדינת ישראל יש משמעות אדירה בהעברת הנטל הבין דורי וניהול הכלכלה עצמה.
חיים כץ: אני יכול להבטיח לך דבר אחד לקראת הדיון של יום רביעי, אני לא אהיה הבן-אדם ששותף לסגירת החיסכון הפנסיוני במדינת ישראל.
<אייל אפשטיין: לא חשבתי לרגע.
חיים כץ: קח את זה לתשומת לבך.
יעקב מרגי: איל, אם נביא לך חלופות כדי לא לפגוע - - -
חיים כץ: תקשיב לי - -
<אייל אפשטיין: לא יהיה שמח ממני.
חיים כץ: - - אני לא צריך להביא לו חלופות.
חיים כץ: אני לא צריך להביא לו כלום.
חיים כץ: אתה באופוזיציה, אל תביא כלום.
חיים כץ: היית שם, לא הבאת.
יעקב מרגי: רציתי לשמוע ממנו אם הוא בטוח.
חיים כץ: אני לא צריך לתת לו, הם אנשים חכמים.
חיים כץ: הם לא צריכים את העצות שלנו.
חיים כץ: אנחנו לא צריכים לייעץ להם.
חיים כץ: דבר אחד אני יכול להבטיח לך, אני לא אהיה הבן-אדם שיסגור את החיסכון הפנסיוני במדינת ישראל, נקודה.
חיים כץ: היום יום שני בשבוע, א' באב, ה-8 ביולי 2013.
חיים כץ: הנושא: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים.
חיים כץ: אחרי שראינו איך משחררים חיילים, אנחנו מדברים על קליטת חיילים משוחררים.
חיים כץ: אבל אלו חיילים שסיימו את שירות החובה, או מקסימום שנה אחת של קבע, אני מבין.
חיים כץ: הצעת החוק עברה דין רציפות?
רוברט אילטוב: הצעת החוק עברה את כל התהליך מחדש – ועדת שרים, קריאה טרומית.
חיים כץ: והיא באה לפה להכנה לקריאה ראשונה.
חיים כץ: זו הצעת החוק של חבר הכנסת רוברט אילטוב.
רוברט אילטוב: ודוד רותם.
חיים כץ: אני מקריא את אלה שבאים.
חיים כץ: בדרך כלל נהוג לרשום קבוצה של אנשים על חקיקה, אבל אתה יוזם הרעיון, ואתה עומד מאחורי החוק.
חיים כץ: ואם אתה עומד מאחורי החוק, ואם דוד רותם, שהוא שותף שלך – אם הוא היה בא, הייתי מקריא אותו.
חיים כץ: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה, בוא תציג את הצעת החוק.
רוברט אילטוב: קודם כל, אני מודה לך על כך שיזמת את הדיון בהקדם.
רוברט אילטוב: כידוע לך, הצעת החוק הזאת אכן עברה את כל התהליך עד השלב הזה בקדנציה הקודמת.
רוברט אילטוב: לצערנו, הלכנו לבחירות, והחוק נעצר.
חיים כץ: למה לצערנו?
רוברט אילטוב: מההיבט של העברת החוק.
חיים כץ: יש פה שלושה שלא חושבים שזה לצערנו.
חיים כץ: יש להם רוב.
חיים כץ: אם לא היו בחירות, הם לא היו יושבים פה עכשיו.
חיים כץ: אולי הם מתעניינים בחוק, אבל לא כבעלי זכות הצבעה.
רוברט אילטוב: לשמחתם, הצעת החוק הגיעה לפה בפעם השנייה.
רוברט אילטוב: אני מקווה מאוד שאנחנו נעלה אותה היום.
רוברט אילטוב: אנחנו סיכמנו עם ועדת השרים לענייני חקיקה שאנחנו נתאם את המהלך הזה עם שר המדע והטכנולוגיה.
רוברט אילטוב: לצערי, מספר פעמים הפגישה הזאת נדחתה, כולל היום.
רוברט אילטוב: לכן, גם אם אנחנו נעביר את החוק, אני אשב אתו בכל מקרה.
חיים כץ: למה היא נדחתה גם היום?
חיים כץ: יש פה נציג של מדע וטכנולוגיה?
<נתנאל מזא"ה: של המשרד.
רוברט אילטוב: אני לא יודע למה השר דחה מספר פעמים את הפגישה, לא בגלל הצעת החוק, בגל שיש לו עומס עבודה מטעם המשרד, כך אני מבין.
חיים כץ: מי שר המדע והטכנולוגיה?
רוברט אילטוב: פרי.
חיים כץ: הוא היה עסוק בחיילים משוחררים.
שולי מועלם-רפאלי: חיילים מגויסים.
רוברט אילטוב: אני לא חושב שיש לו איזושהי התנגדות כזאת או אחרת לחוק.
רוברט אילטוב: אני חושב שדווקא מבחינת המשרד הזה, אנחנו נותנים תוספת תקציב ללימודי מדע וטכנולוגיה.
רוברט אילטוב: לכן אני לא חושב שיש התנגדות עקרונית לחוק.
חיים כץ: מה אומר החוק?
רוברט אילטוב: בחוק חיילים משוחררים יש את הקרן הראשית ואת הקרן המשנית, כאשר בקרן המשנית אין שימוש מכיוון שאין הגדרות מדויקות למה היא מיועדת.
רוברט אילטוב: בחוק, אנחנו מייעדים את הכסף ללימודי הנדסה וטכנולוגיה.
רוברט אילטוב: זו מהות החוק, מכיוון שאנחנו חושבים שיש חוסר באנשי מקצוע ברמה גבוהה.
חיים כץ: של הנדסה?
רוברט אילטוב: הנדסה וטכנולוגיה, כמובן.
רוברט אילטוב: יש חוסר.
חיים כץ: במהנדסים?
רוברט אילטוב: במהנדסים.
רוברט אילטוב: בכל מיני תחומים.
חיים כץ: אני חשבתי שיש חוסר בהנדסאים וטכנאים.
רוברט אילטוב: גם זה.
רינה פרנקל: גם.
חיים כץ: למהנדסים יש לימודים קבועים.
חיים כץ: יש חוסר ענק.
רוברט אילטוב: גם זה, אבל הקרן הזאת מדברת על לימודים אקדמאיים.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת אילטוב, במידה ואדם הולך ללימודי אקדמיה, אבל של טכנאים או הנדסאים, זה לא יכנס לו - - -
חיים כץ: טכנאי לא נחשב אקדמיה.
רוברט אילטוב: זה לא בתחום הזה.
שולי מועלם-רפאלי: והנדסאי?
חיים כץ: גם לא.
רוברט אילטוב: שם צריך טיפול אחר לגמרי.
חיים כץ: מהנדס הוא אקדמאי.
חיים כץ: הנדסאי הוא לא אקדמאי.
חיים כץ: הנדסאי שסיים את לימודיו הוא לא אקדמאי.
חיים כץ: מהנדס בגיאוגרפיה הוא אקדמאי.
רוברט אילטוב: אני אומר לכם כהנדסאי, אני לא אקדמאי.
חיים כץ: גם אני הנדסאי אלקטרוניקה, הלימודים בהנדסאות אלקטרוניקה הם הרבה מעבר ללימודי עריכת דין.
חיים כץ: בטח הרבה מעבר ללימודי גיאוגרפיה.
חיים כץ: הרבה מעבר.
חיים כץ: לפחות בקטע המתמטי, של דטרמיננטות, נגזרות, אינטגרליים ודיפרנציאלים.
חיים כץ: הרבה יותר מעבר ללימודי גיאוגרפיה.
חיים כץ: אבל זה לא אקדמאי, ולימודי גיאוגרפיה זה אקדמאי.
רוברט אילטוב: הצעת החוק קובעת שמי שיקבע את הזכאות יהיו השרים הרלוונטיים והתקנות לחוק.
רוברט אילטוב: הצעת החוק היא מאוד פשוטה.
רוברט אילטוב: אני מבקש לפתוח את הדיון.
חיים כץ: יש פה מישהו שרוצה להתייחס להצעת החוק?
<גל כהן: עורך הדין גל כהן, משרד הביטחון, ובין היתר, משמש כיועץ משפטי של "הקרן לקליטת חיילים משוחרים".
<גל כהן: יש לנו מספר בעיות עם ההצעה הזאת.
<גל כהן: קודם כל, מבחינה טכנית, מה זה בעצם?
<גל כהן: מבקשים לתקן פה את סעיף 7א.
<גל כהן: מה אומר סעיף 7א?
<גל כהן: הוא מקים קרן בתוך "הקרן לקליטת חיילים משוחררים".
<גל כהן: שנייה, ניתן הקדמה.
<גל כהן: יש את "הקרן לקליטת חיילים משוחררים", ובתוך "הקרן לקליטת חיילים משוחררים" פועלות שתי קרנות בנות, נגיד: הקרן לסיוע נוסף, ממנה מתוקצבים לימודי הנדסאים, מה שדיברתם קודם, ולימודים במכינות הקדם אקדמאיות.
<גל כהן: ויש את הקרן החדשה, הקרן לעידוד לימודי השכלה גבוהה, שזה סעיף 7א, שאותו מבקשים לתקן כאן.
<גל כהן: זה תיקון חדש יחסית, מלפני שנתיים בערך, התיקון של גילה גמליאל, שאתה בוודאי זוכר אותו, "הקרן לעידוד לימודי השכלה גבוהה".
רוברט אילטוב: זה גם תיקון שלנו, של דוד רותם ושלי - -
חיים כץ: שעבר בוועדה הזאת.
רוברט אילטוב: - - הייתה הצעה ממשלתית והייתה ההצעה שלנו.
רוברט אילטוב: ההצעה הממשלתית הייתה זהה להצעה שלנו, כי אנחנו העלינו אותה - -
חיים כץ: ומה קרה אז?
חיים כץ: למה אם הוא חוקק חוק לפני שנתיים, הוא צריך לבוא ולתקן אותו עכשיו?
<גל כהן: אני אסביר.
<גל כהן: זה לא תיקון.
<גל כהן: מה שאני רוצה להגיד זה שהתיקון לא מתאים למקום הזה.
<גל כהן: סעיף 7א הקים את אותה קרן לעידוד לימודי השכלה גבוהה, שהמטרות שלה – אני מקריא מהחוק – הן עידוד חיילים משוחררים ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה באזורי סיוע באמצעות מימון בהשתתפות שכר לימוד, ועידוד חיילים משוחררים המתגוררים באזורי סיוע ללמוד לימודי השכלה גבוהה באמצעות תכניות, כשהקרן הזו קובעת את התכניות האלה.
<גל כהן: זאת אומרת, סעיף 7א נועד לעודד רכישת השכלה גבוהה באמצעות תכניות, אבל הוא לא עוסק בתחומי לימוד או מקצועות לימוד.
<גל כהן: הוא לא נכנס לתוכן, הוא נועד לבנות כלי לקידום - - -
חיים כץ: כמה כסף יצא מהקרן הזאת בינתיים, במשך שנתיים?
<גל כהן: בסביבות 40 מיליון?
חיים כץ: יצא?
רוברט אילטוב: אין להם הגדרה לשימוש בכסף, הם לא - - -
<גל כהן: לא, זה לא נכון.
<גל כהן: שוב, אני מזכיר, הקרן הזאת מיועדת לשתי מטרות.
<גל כהן: אחת, היא מממנת שכר לימוד לשנה ראשונה במוסדות להשכלה גבוהה בפריפריות.
<גל כהן: זאת אומרת, כל מי שלומד בפריפריה זכאי לשנה ראשונה מכספי הקרן הזאת.
<גל כהן: זה המון כסף.
<גל כהן: אין לי את הנתונים המדויקים, אבל זה המון כסף.
רינה פרנקל: רק שנה ראשונה?
<גל כהן: רק שנה ראשונה.
<גל כהן: והחלק השני הוא תכניות - - -
חיים כץ: למה חוקקת את החוק אם זה נכון מה שהוא אומר?
רוברט אילטוב: קודם כל, אם זה נכון, מה שהוא אומר, למה זה לא עלה בוועדת שרים לענייני חקיקה?
חיים כץ: הם לא יודעים.
חיים כץ: ועדת שרים לענייני חקיקה מתנהלת כמו שוק פרסי.
חיים כץ: הם לא יודעים, אין פרוטוקולים, אין כלום.
חיים כץ: הפקידים מנהלים את זה והשרים לא יודעים.
שמעון סולומון: גם, רק מה שמונח להם על השולחן, מה שמובא להם.
יעקב מרגי: אתם רוצים עדות מכלי ראשון?
חיים כץ: הנה, יש לך עדות מכלי ראשון.
חיים כץ: הוא היה בוועדת השרים לענייני חקיקה.
יעקב מרגי: אם בא לראש הוועדה, אז הוא "מתקתק" דיון כמו שצריך.
יעקב מרגי: אם לא בא לו, לא.
יעקב מרגי: זה לגופם של מציעים לפעמים.
חיים כץ: ואם יו"ר ועדת שרים לענייני חקיקה מחליטה – עכשיו זו מחליטה – שהיא לא מקדמת חוק, היא לא תקדם אותו.
חיים כץ: היא תעשה ועדת בדיקה, כמו החוק לשכר הבכירים במשק.
שמעון סולומון: אתמול היה דיון בוועדת חקיקה – זה אבסורד – שחוק מסוים בכלל לא יכול לבוא לכנסת.
חיים כץ: רוברט, אני מאוד אוהב אותך ואני יחד אתך.
חיים כץ: תראה מה הבן-אדם אומר.
חיים כץ: אנחנו נקבע לך עוד דיון, אבל אני רוצה שתשב איתם.
חיים כץ: אני מכיר אותך, אתה לא רוצה לחוקק סתם דברים שאין בהם צורך.
חיים כץ: יכול מאוד להיות שהוא צודק.
חיים כץ: אז אתה תשב אתו, אם לא, אנחנו נעשה דיון נוסף ונאשר לך את זה.
חיים כץ: בסדר?
חיים כץ: תשב אתו, תראה לו נתונים - - -
רוברט אילטוב: אולי נשמע עוד התנגדויות, אם יש.
חיים כץ: לא, אין פה.
חיים כץ: יש את משרד המדע, שבינתיים אולי הם ימצאו זמן לשבת אתך, אחרי שהם גמרו את הסיפור הגדול של גיוס בני הישיבה.
רוברט אילטוב: שיעבירו לי את הנתונים.
חיים כץ: קיבלתי טלפון היום מתל-השומר, מהקלט.
חיים כץ: יש שם 740 בני ישיבה שהולכים להתגייס בעקבות חוק גיוס - - -
יעקב מרגי: זה הסיוט של צה"ל.
יעקב מרגי: ביום שיבואו לו 1,000 במכה אחת, זה הסיוט של צה"ל.
יעקב מרגי: אני אמרתי לגפני – הוא משוגע שהוא התנגד – הוא צריך להגיד כן ולהציף אותם.
<גל כהן: אפשר רק לסיים?
<גל כהן: עוד שתי נקודות.
<גל כהן: נקודה טכנית בקשר לתיקון שמבקשים - - -
חיים כץ: בסדר, שב אתו.
<גל כהן: אוקיי, ומבחינה מהותית, כבר היום, התוכניות האלה הן תכניות - - -
חיים כץ: שב אתו.
חיים כץ: יכול להיות שאתה צודק.
שולי מועלם-רפאלי: המשפט הראשון שלך ייתר את הדבר.
שולי מועלם-רפאלי: אם הוצאתם 40 מיליון שקל - - -
רוברט אילטוב: לא, קודם על הוא לא ייתר את הדבר.
חיים כץ: משרד המדע, יש לך גם משהו להגיד?
רוברט אילטוב: סליחה, כבוד היושב-ראש, קודם כל, הוא לא ייתר את העניין.
שולי מועלם-רפאלי: לא, הוא לא ייתר את ההצעה, אלא את ההסבר שלו.
רוברט אילטוב: אני אתקדם עם הצעת החוק.
רוברט אילטוב: אני חושב שהנושא של לימודי הנדסה וטכנולוגיה הוא חשוב.
רוברט אילטוב: אם אנחנו נראה שאנחנו פוגעים בקבוצה אחת של אנשים, אנחנו נמצא לה אלטרנטיבה במקום אחר.
רוברט אילטוב: זה לא אומר שבגלל ששמענו את מה ששמענו, אנחנו נבהלנו ונעצרנו.
חיים כץ: אנחנו לא נבהלים מכלום.
חיים כץ: מאז שביטלו את הכיסא החשמלי במדינת ישראל, הפסקנו לפחד ולהיבהל.
<חגי לוין: חגי לוין, סמנכ"ל תכנון - - -
רוברט אילטוב: רגע, הוא רצה להוסיף עוד משהו.
חיים כץ: הוא לא רוצה.
<גל כהן: רק להגיד שהכסף הזה ישמש ללימודי הנדסה וטכנולוגיה.
חיים כץ: בסדר, הבנו.
רינה פרנקל: שאלה, אם אפשר.
רינה פרנקל: אני יודעת שהיום משלמים את כל ארבע השנים לאלה שהולכים ללמוד הנדסה.
רינה פרנקל: הצבא מממן.
רינה פרנקל: האם זה נכון?
חיים כץ: עתודאים?
חיים כץ: זה במסגרת אחרת לגמרי.
רוברט אילטוב: אני לא הבנתי, בסוף הדברים שלו הוא אמר שהכסף הזה הולך בדיוק להנדסה ולטכנולוגיה - -
<גל כהן: גם.
רוברט אילטוב: - - אז מה הבעיה?
רוברט אילטוב: למה הוא מתנגד?
חיים כץ: הוא אומר שזה מיותר.
חיים כץ: אני אשב אתך.
חיים כץ: הוא אומר למה אתה הולך לחוקק דבר - - -
רוברט אילטוב: לא, הוא - - -
חיים כץ: שב אתו, רוברט, אנחנו נעשה דיון.
<חגי לוין: חגי לוין, סמנכ"ל תכנון בשירות תעסוקה.
<חגי לוין: אני גם מרכז ועדה שנמצאת במשרד הכלכלה שדנה במחסור בכוח אדם מיומן, ועדת יישום.
<חגי לוין: רוברט מלווה את התהליך הזה כבר זמן רב.
<חגי לוין: אני רוצה לומר שני דברים.
<חגי לוין: ברמה הכללית, משרד הכלכלה מאוד - - -
חיים כץ: מה זה נוגע לחוק הזה?
<חגי לוין: אני רוצה לחזק את האמירה של רוברט - - -
חיים כץ: אתה רוצה גם להביא כסף ממשרד הכלכלה?
חיים כץ: אם אתה רוצה לבוא לשמחה, תביא מתנה.
חיים כץ: אתה בא לשמחה חופשי, נותן הצהרות, ואתה לא מביא שקל מהבית.
חיים כץ: בוא, תשתתף.
חיים כץ: אתה יודע להביא כסף ממשרד הכלכלה לקרן?
<חגי לוין: אני אומר שני דברים.
<חגי לוין: אחד, ועדת העבודה והרווחה – אני שמח שהנושא הזה עולה בוועדה, כי בעיני משרד הכלכלה זה נושא חשוב מאוד - - -
חיים כץ: אז תמליץ שייתנו לנו להדליק משואה ביום העצמאות.
<חגי לוין: דבר שני, אנחנו כן עובדים על משהו שגם יכלול נושאים תקציביים.
<חגי לוין: "הקרן לעידוד חיילים משוחררים" היא אחד הכלים.
<חגי לוין: ישנם כלים נוספים.
<חגי לוין: אגב, הנושא הוא נושא שורשי.
<חגי לוין: הוא גם קשור לתהליכי חינוך, חינוך טכנולוגי, ומספר דברים רבים.
<חגי לוין: אני כן אגיד בהקשר של הצעת החוק הזאת, צריך לברר – בזמנו, אני דיברתי עם "הקרן להכוונת חיילים משוחררים", והם העלו את האפשרות – הם לא יישמו את זה בקריטריונים מנהליים – לתעדף את תחומי ההנדסה והטכנולוגיה, ולא בחקיקה ראשית.
חיים כץ: יש פה עוד מישהו שרוצה להגיד?
חיים כץ: מאחר ואף אחר לא רוצה להגיד, תודה רבה, הישיבה נעולה.
חיים כץ: בוקר טוב, היום יום רביעי בשבוע, י' באב, ה-17 ביולי 2013, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה הרווחה והבריאות בנושא:
חיים כץ: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 145 - הוראת שעה) (ביצוע בדיקת תלות במסגרת תכנית ניסיונית), הצעת חוק – הכנה לקריאה השנייה והשלישית, של חבר הכנסת חיים כץ.
חיים כץ: ובמה עסקינן?
חיים כץ: בהרחבת האפשרות לכל הארץ של אנשים בני 80 עד 90 - - -
<רוני דינור: כל הארץ?
חיים כץ: כן, אני רוצה כל הארץ – לקבל זכות להביא גריאטר הביתה במקום הבדיקות השגרתיות הקבועות.
חיים כץ: והייתי רוצה לשמוע פה אם יש למישהו התנגדויות.
חיים כץ: לך?
<רוני דינור: שלום, נושא הערכות התלות על-ידי הרופאים הגריאטריים יש בו פגם רציני מהסיבה הפשוטה – שהרופאים, הגישה או הפרשנות היא שונה לחלוטין או לא לחלוטין, אבל היא שונה, היא נשענת על אבחנות ולא על תפקוד.
<רוני דינור: כאשר ההערכה התפקודית שנעשית על-ידי המעריכים והמעריכות נשענת על התפקוד, על המידע הרפואי ועל האבחנות.
חיים כץ: יש לאחות כישורים לאבחן, כמו שרופא גריאטר שההסמכה שלו היא רק שנתיים?
חיים כץ: אחרי לימודי רפואה, אחות יכולה לאבחן מה שרופא גריאטר?
<חן שמילו: יותר משנתיים, אדוני.
חיים כץ: תסלח לי, אדוני.
<רוני דינור: אחות לומדת - - -
חיים כץ: אם היא הייתה יכולה לאבחן ככה, היא לא הייתה צריכה להגיד לבן-אדם להוריד את התחתונים.
<רוני דינור: סליחה, קודם כול אף אחות לא מבקשת להוריד את התחתונים.
חיים כץ: אף אחות?
<רוני דינור: כבר גמרנו את הדיונים האלו, חבל לחזור עליהם.
<רוני דינור: כבר עשינו כל כך הרבה שינויים אצלך כבר, בתקופה שלך, שממש לא הוגן לעשות את מה שאתה עושה עכשיו.
<רוני דינור: בשביל להאדיר מישהו לא צריך להנמיך מישהו אחר, לדעתי.
<רוני דינור: את הנמכת ישר את הגריאטרים.
<רוני דינור: לא הנמכתי.
חיים כץ: הנמכת.
חיים כץ: אם נדמה לי שהנמכת, אז הנמכת.
<רוני דינור: אוקיי.
חיים כץ: גם אם את חושבת שלא – גריאטר זה מציל חיים לא פחות מאחות.
<רוני דינור: לא אמרתי שהוא לא מציל חיים, אני גם לא אומרת שהוא לא עושה עבודתו נאמנה.
חיים כץ: לא פחות מאחות.
<רוני דינור: הוא עושה עבודתו מאוד נאמנה לחולים - -
<רוני דינור: - - למטופלים, וזה בסדר.
<רוני דינור: הבעיה היא כאשר אתה בא אל זכאי גמלת סיעוד בשני כלים שונים – יש פה מערך לא בריא.
<רוני דינור: הביטוח הלאומי איננו יכול לעשות החלטות שונות לגבי אותם מבוטחים, זה קשה, זה לא נכון.
<רוני דינור: שוב אחזור ואומר, הגריאטרים נותנים לנו אבחנות גריאטריות וזה בסדר גמור, אנחנו גם נשענים על ההערכות שלהם.
<רוני דינור: הם אינם לוקחים את הנושא העיקרי שלגביו נחקק החוק, שהוא התפקוד של האיש בפעולות ה- ADLשלו.
<רוני דינור: יש לנו שני דברים שאנחנו בודקים: האחד, זה את הפעולות הבסיסיות של הבן-אדם, אנחנו בודקים ושואלים, בעיקר שואלים וגם בודקים.
<רוני דינור: הדבר השני, זה הצורך בהשגחה.
<רוני דינור: עכשיו, למשל, אם אתן דוגמה, הפרשנות של הרופאים, למשל, להשגחה, זה שמי שנופל צריך השגחה 24 שעות, והם נותנים השגחה מתמדת – 168%, כאשר על נפילות יש ניקוד לנפילות, שהוא לחוד בכלל, והוא לא בהשגחה.
<רוני דינור: או, למשל, מי שאיננו מסוגל לזכור לקחת תרופות לבדו שלוש פעמים ביום.
<רוני דינור: אנחנו לא נותנים על זה השגחה מתמדת, כי זה בסך הכול שלוש פעמים ביום.
<רוני דינור: אפשר שאדם – כמו שהוא צריך לקבל עזרה באכילה, הוא מקבל גם עזרה בנטילת תרופות, ומפה באים הפערים הגדולים.
שולי מועלם-רפאלי: אבל סליחה, האם אנחנו לא טיפה מפרקים את הבן-אדם?
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת – אני אחות, בשביל הגילוי הנאות – האם נקודת המוצא היא שלא עדיף להסתכל על הדבר כמכלול?
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, אדם שוכח לקחת שלוש פעמים תרופות, הוא מן הסתם לא שוכח רק לקחת שלוש פעמים ביום תרופות, זאת אומרת, אני לא - - -
<רוני דינור: כן, נכון, אז אנחנו לוקחים את המכלול, אנחנו לוקחים הרבה דברים בנושא של השגחה – יש את העניין של יוזמה, יוזמה לפעולות, הבנת - - -
חיים כץ: בואי, תתכנסי, תתכנסי.
<רוני דינור: את כל הנושאים האלו אנחנו לוקחים בחשבון, כולל גם את המידע הרפואי, כאשר אנחנו באים לתת השגחה מתמדת, ולא שלא נותנים השגחה מתמדת, השאלה היא על מה נותנים.
<רוני דינור: עדיין, ירידה קוגניטיבית יש לה מצבים משתנים - -
<רוני דינור: - - הולכים ומחמירים.
<רוני דינור: הם לא מהתחלה מקבלים השגחה מתמדת, למרות שייתכן מאוד שיגיעו למקום הזה.
<קריאה: בהמשך.
<רוני דינור: הגמלאי לא מההתחלה ברמה הגבוהה ביותר, היא לא ניתנת גם כמניעה לקראת.
<רוני דינור: כי ברור לגמרי שאדם שחולה פרקינסון, למשל, שזה בכלל משהו אחר, זו גם מחלה פרוגרסיבית, זאת מחלה שיכולים להתקדם אתה ולהגיע למצבים מאוד קשים מבחינה תפקודית, ועדיין לא נותנים למי שיש פרקינסון מייד את הגמלה הגבוה.
חיים כץ: אוקיי, תתכנסי.
<רוני דינור: לכן אנחנו לא רואים בעין טובה את העניין הזה שהגריאטרים יבדקו את הקשישים.
<רוני דינור: מה עוד שיש בני 80 שאינם יכולים להגיע כולם אל הגריאטר, ואז יוצא מצב שאדם שדווקא תפקודו יותר גרוע, עלול לקבל ניקוד שונה ממה שהיה אם הוא היה מגיע אל מישהו אחר.
<קריאה: מה עוד רצית להגיד?
חיים כץ: היא אין לה כלום, היא רוצה – את לא מנחה פה.
חיים כץ: את רוצה, מרימה את האצבע, את לא מנהלת עבודה פה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אנחנו בהחלט בעד, בעד, בעד גריאטרים.
<שרה זילברשטיין-היפש: א.
<שרה זילברשטיין-היפש: פסטיבל התחתונים, אם אפשר לקרוא לזה, והניכור לזקנים ממשיך להתקיים, וזה ממש לא מדויק שזה לא כך.