GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טל איטקין: אבל יש אנשים שהם באמת מעוטי יכולת כספית, מעוטי יכולת לימודית, וזה מה שהם רוצים, ובלוותר על זה אתם מוותרים עליהם.
<טל איטקין: דבר שלישי, בקשר לתשואות.
<טל איטקין: אני בטוחה שבעוד עשר שנים, התשואות – גם הערכיות וגם הכלכליות – יתנקמו בכם.
חיים כץ: את יודעת מה זה תשואה?
<טל איטקין: אני חושבת.
<טל איטקין: אבל זה יתנקם בנו כלכלית וזה יתנקם בנו ערכית אם אנחנו נוותר היום על המקצוע הזה.
מיכל בירן: כשאני מסתכלת, דבר ראשון אני חושבת שככה נראה משהו שעובד.
מיכל בירן: זה פשוט לקחת משהו בריא לחלוטין, לפרק משהו ולהפוך אותו לחולה.
מיכל בירן: כשאני מסתכלת על התוכנית הזאת מול ויסקונסין, פה אני רואה מקצועות שנותנים לאנשים עבודה אמיתית, מכובדת, שהם יכולים לבוא בכבוד, להתגאות במקצוע שלהם, להתפרנס בכבוד.
חיים כץ: ואפילו לא צריך להביא אותם בכוח.
אורלי לוי אבקסיס: הם גם נותנים מהכיס שלהם - - -
מיכל בירן: זה בדיוק חלק מהעניין.
מיכל בירן: זה מראה לכולם שכשמציעים עבודות שמפרנסות בכבוד, אנשים באים, אנשים לא רוצים לשבת בבית.
מיכל בירן: לעומת זאת, אני מסתכלת על ויסקונסין – הדבר היחיד שהם עושים זה מעבירים מנקת קבלן מחור אחד לחור שני.
אורלי לוי אבקסיס: או מחליפה.
אורלי לוי אבקסיס: היא תשמור על הילדים של זו - - -
מיכל בירן: בסופו של דבר זה לא יוצר משרות חדשות במערכת.
מיכל בירן: אני מסתכלת על ההכשרה המעולה שאתם מעניקים לעומת – אתם זוכרים את התחקיר של חיים ריבלין על ויסקונסין, על כיתת מחשבים שאין בה מחשבים?
אורלי לוי אבקסיס: סודוקו אבל היה שם נהדר למנחה.
מיכל בירן: הבנתי שנציג האוצר – אני מתנצלת על האיחור שלי – אמר שהתשואה פה נמוכה.
מיכל בירן: אנחנו דיברנו עם אדם בכיר במשרד הכלכלה שאמר שההשתלמויות האלה מצוינות ושהם מרוצים מהם ושהם גאים בהם.
מיכל בירן: ולגבי המחירים, אני לא יודעת כמה מתמחרים עכשיו את ויסקונסין, אבל יתקן אותי יושב-ראש הוועדה.
מיכל בירן: בפעם הקודמת תמחרו במיליארד שקלים לחמש שנים את ויסקונסין.
אורלי לוי אבקסיס: 800 מיליון.
מיכל בירן: מיליארד שקלים?
מיכל בירן: 15 עד 30 מיליון.
אורלי לוי אבקסיס: באמת, אני מסתכלת פה על האנשים ועל המעורבות שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: מדובר פה על שפים שמחזיקים מלונות, באמת פנינות במקום שלנו, והם מגויסים לזה מעבר לנושא, כי בסוף ישלחו להם גם כוח-אדם לא מיומן, גם עובדים זרים, ויכשירו אותם ככה במדיניות של דלת מסתובבת בצורה כזו או אחרת, ויתפסו מקומות.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת, כמה מהם בטח רואים את עצמם בתור אלה שהיום יכולים לעבור את ההדרכה כי אז הם היו בנעליים שלהם, ומה היה קורה אילולא היו רוכשים את המקצוע הזה דרך הקורסים האלה, ואני מסתכלת עליהם ומנסה לחשוב על אלה שנמצאים היום בתוך התהליך, שאולי בעוד כמה שנים או עשרות שנים הם יהיו בדיוק בתפקיד הזה.
אורלי לוי אבקסיס: קודם כול, על הגיוס שלכם אני מצדיעה, וכל הכבוד.
אורלי לוי אבקסיס: דבר שני, אני חייבת להגיד, חיים – אנחנו ישבנו פה על הדיונים של ויסקונסין, ראינו גם מה קורה בפנים, גם עדויות כאלה ואחרות על הכשרות.
אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת את מרינה סולודקין, זיכרונה לברכה, שהייתה באה ומדברת על הקורסים המטומטמים שהיו מעבירים שם, כי כנראה מישהו, באיזשהו סוג של קבלנות משנה – איך היא אמרה אז, על ערפדים ביערות ברזיל – אבל היה גם, הזכות להיות עשיר, זו הייתה נחשבת לתוכנית לבעלי מוגבלויות בתוך ויסקונסין.
אורלי לוי אבקסיס: כמה כסף הוציא משרד הכלכלה על זה, משרד האוצר, מהכיס של כולנו, ואני מסתכלת על הדברים האלה ואני אומרת – חבר'ה, מה, רק הוועדה הזו רואה בעיניים אמיתיות, מציאותיות?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על אוכלוסיית יעד קיצונית, חלשה, שהיכולת שלה אחר כך לרכוש מקצוע, אם אפשרויות כאלה לא יהיו קיימות בשוק, הולכת וקטנה, אחר כך הם יהיו הלקוחות של ויסקונסין שיעבירו אותם מחברה אחת לחברה אחרת, בלי אופק תעסוקתי, בלי אותה חכה שאנחנו מדברים עליה כל הזמן – לא לתת רק את הדג, לתת את החכה.
אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו רואים מפעל שעובד כל כך טוב – רק אל תתערבו, רק אל תהרסו – אבל מה הם אומרים?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לחסוך פה בכמה גרושים כדי לתת, כמו שאמרה מיכל קודם, למפעילים.
אורלי לוי אבקסיס: אם שכחנו, חלק מאותם מפעילים של התוכניות בכלל היו קנדים שראו פה איזושהי הזדמנות עסקית – הוציאו מיליונים, עשרות מיליונים בכלל שלא שיחקו אחר כך במשק הישראלי, שיצאו אחר כך לחוץ-לארץ.
אורלי לוי אבקסיס: האחריות שלנו פה כוועדה – ואנחנו אנשים אחראים, בעיקר עם היושב-ראש ועם האומץ שלך, חיים – אבל יש פה חברים גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, שמגלים לפעמים הרבה יותר אחריות מהמשרדים, שזה אמור להיות האינטרס הראשוני שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: אסור שהדבר הזה יקרה, כבר עשו את זה בבאר-שבע ומבכים על זה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא רוצים שזה יקרה בפריפריה, אני לא רוצה שזה יקרה, ואני אומרת, אותה אוכלוסיית יעד, שבחלקם גם אני מכירה מבית-שאן וסביבתה, אופציה אחרת לא קיימת.
אורלי לוי אבקסיס: בוא לא נשכח שיש פה גם תרומה של אותו אחד שנכנס לתוך המערכת הלימודית הזאת, הוא מגייס בערך 6,000 שקלים לקורסים האלה – יקראו לזה דמי רצינות, אבל זו ההשתתפות שלו כמה הוא רוצה את זה – וגם קשה להם להשיג את הכסף הזה.
אורלי לוי אבקסיס: בוא נזכור שזו אוכלוסייה מאוד חלשה, אז במקום ללכת ולהקטין את ההשתתפות העצמית של אותו מובטל, מה שהם עושים, הם אומרים - לא, עכשיו אנחנו בכלל לא ניתן את זה, יהיו לנו יותר לקוחות ויגידו, הנה, יש יותר דורשי קצבאות, יש לנו יותר סיבה לוויסקונסין.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא יעבוד ככה.
<יעקב ירדני: מותר למחוא כפיים?
חיים כץ: לא לא.
<יעקב ירדני: לדברים שלך.
<יעקב ירדני: תודה רבה.
<יעקב ירדני: מטפורה.
חיים כץ: רצית להתייחס, שלום?
<שלום בן משה: אני רוצה להעיר שלוש הערות.
<שלום בן משה: הערה ראשונה, שהעמדה שלי באופן אישי, כמי שאחראי על כל ההכשרה במדינה, ושל משרד הכלכלה, שההכשרה הזאת חשובה מאוד, מכל מה שנאמר כאן ואני לא צריך להוסיף.
<קריאה: ואיפה ה"אבל"?
חיים כץ: למה היא הופסקה?
<שלום בן משה: שנית, מבחינה עניינית, מכיוון שלא היה תקציב מדינה מתחילת השנה, אי-אפשר היה - - -
חיים כץ: היא 1 חלקי 12.
<שלום בן משה: 1 חלקי 12, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, יותר טוב מכולם, שגם זה היה - - -
חיים כץ: שזה שומר על המצב שהיה בשנה האחרונה.
<שלום בן משה: אבל זה בעיקר ניתן קודם כול למימון ולמשכורות.
<שלום בן משה: זה מה שהיה, ולכן לא היה כסף להכשיר.
חיים כץ: מה אתה אומר עכשיו, כשיהיה תקציב, הקורסים יימשכו?
<שלום בן משה: מה שאני רוצה לומר - - -
חיים כץ: לא מה שאתה רוצה.
חיים כץ: מה אתה אומר?
<שלום בן משה: השר קיים אתמול ישיבה על העניין הזה, והשר נתן הנחיה לקיים ישיבה דחופה שלנו, של משרד התיירות ושל ההתאחדות, כדי לגבש במהירות ולמצוא דרכים לחדש את ההכשרה.
<שלום בן משה: זה מה שאמר השר.
אורלי לוי אבקסיס: גם בדרום?
<שלום בן משה: אני חושב שצריך לתת הזדמנות.
<שלום בן משה: לא רק בדרום - - -
אורלי לוי אבקסיס: בטבריה.
חיים כץ: בכל הפריפריה.
חיים כץ: בכל המקומות, גם בתל-אביב.
<שלום בן משה: ובאמת, ההכשרה הזאת נעשית בפריפריה.
<שלום בן משה: יש תעסוקה גבוהה מאוד, וכל מה שנאמר כאן מוסכם.
<שלום בן משה: אני מכיר את זה מקרוב.
חיים כץ: אבל.
<שלום בן משה: אמרתי בתחילת הדברים – צריך לזכור שתקציב ההכשרה, היסטורית, נמצא בירידה.
<שלום בן משה: השר נתן הנחיה אתמול לפעול כדי לאפשר את הפתיחה של הקורסים.
חיים כץ: ועדת העבודה והרווחה תוציא מכתבים הן לשר האוצר והן לשר הכלכלה, בהם היא מבקשת, דורשת, להמשיך את הקורסים, ואנחנו מדברים בדרך טובה.
חיים כץ: ולא – ניפגש במגרש.
חיים כץ: המגרש, הוא יהיה מהיר.
חיים כץ: היום אנחנו נצביע על התקציב בקריאה ראשונה.
אורלי לוי אבקסיס: נעשה ישיבת ביקורת בעוד שבועיים.
שמעון סולומון: עוד שבוע.
חיים כץ: התקציב עובר היום בקריאה ראשונה.
חיים כץ: קחו בחשבון, זה רשום בפרוטוקול.
חיים כץ: מצד אחד, יש אנשים שרוצים לבוא לעבוד.
<קריאה: וללמוד.
חיים כץ: וללמוד.
חיים כץ: ומצד שני, אתם רוצים להוציא מהחושך אנשים שלא רוצים לעבוד, ושופכים עליהם מיליונים.
חיים כץ: שופכים מיליונים, ולא מקבלים תמורה, או מקבלים תשואה שלילית.
חיים כץ: פה, אולי אתה מקבל תשואה נמוכה, אבל שם אתה מקבל תשואה שלילית.
חיים כץ: זה רק הוצאות.
<מינה גנם: כבוד היושב-ראש, אני צריכה - - -
חיים כץ: את לא צריכה כלום, גברת.
<מינה גנם: אני ממשרד התיירות, אני רוצה להגיד מילה.
חיים כץ: בסדר, לא נורא, לא קרה כלום.
חיים כץ: אני מקווה שהבנת מה אמרתי – גם אתה, משרד האוצר, אני מקווה שהבנת מה אמרתי – שלא יצא שכרכם בהפסדכם.
חיים כץ: קחו את זה לתשומת לבכם.
אילן גילאון: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית אני רוצה להתנצל.
אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי לומר, לא חלילה וחס שהנושא הזה הוא לא חשוב, אבל לפעמים, עבודת הכנסת והוועדות בעיקר – אין חפיפה, ויש נושאים מסוימים שחברי כנסת מעורבים בשניהם.
אורלי לוי אבקסיס: הייתי עכשיו בוועדה לביקורת המדינה בנושא של המענקים לדיור בפריפריה, והיה שם שר השיכון, אנחנו גם מעורבים בנושא של משפרי דיור שזה עוד מאבק של התקציב, שאם אנחנו לא נהיה שם, חלילה וחס עוד נמצא את זה בנקודה שבה לא נוכל לשנות.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אני מתנצלת.
אילן גילאון: אתם מבינים איזו עבודה חשובה נעשית כאן.
אילן גילאון: אחרים חושבים שזה מקום שאם אתה לא מזיק אתה כבר מועיל.
אילן גילאון: חברים, שלום לכולכם, וברוכים הבאים.
אילן גילאון: אנחנו מקיימים לבקשתה של חברת הכנסת אורלי לוי, ולבקשתם של חברי הכנסת דב חנין ואיציק שמולי, שגם הם בדרך לכאן, דיון מהיר בנושא עמותת ער"ן - סכנת סגירה, אני מסתכל כאן ואני רואה שב- 2 ביולי,2009 קיימנו את אותו דיון מהיר.
אילן גילאון: לצערנו הרב, לא היו שום התפתחויות דרמטיות מאז.
אילן גילאון: מדינת ישראל יש לה הרגל לעבוד באמצעות גורם שלישי, עמותות NGO, זה מתאים לה מאד.
אילן גילאון: זה עולה לה יותר זול.
אילן גילאון: היא משילה מעצמה אחריות במקרה כזה.
אילן גילאון: מה שער"ן עושה – היא מצילה הרבה מאד מערכות במדינת ישראל.
אילן גילאון: ההצעה לדיון מהיר של חברי הכנסת – הגיעה בגלל שאנחנו שוב נמצאים במצב של אי תקצוב, תת תקצוב, של גירעון, של תת יכולת להפעיל את הנושא הזה, ובעיקר הדיון יהיה על הבטחה שלטונית, כך אני יכול לקרוא לה, של 5 מיליוני שקלים של שני שרים בעבר, ולאור ההתבטאויות האחרונות של שרת הבריאות לגבי טיפול אקטיבי ואינטנסיבי בנושא האובדנות וההתאבדויות.
אילן גילאון: לכן, חברת הכנסת לוי, אני מבקשת שתציגי את הנושא.
אורלי לוי אבקסיס: תודה אני חושבת שמן הראוי היה שיהיה כאן
אורלי לוי אבקסיס: המנכ"ל או השרה של משרד הבריאות כדי שנקבל באמת תשובות, ולא עוד פעם - - אני מאד מקווה, באמת, שמהדיון היום יצא משהו.
אורלי לוי אבקסיס: ער"ן עושה עבודת קודש.
אורלי לוי אבקסיס: היא מטפלת ב- 160 אלף תלונות או פניות בשנה.
אורלי לוי אבקסיס: אני, בשנה שעברה, הצלחתי להרחיב הצעת חוק של שיחות חינם למוקדי חירום, ביניהם גם לנפגעי תקיפה מינית, לתת את זה לאותם אנשים שנמצאים על הקצה, שרוצים עזרה נפשית ראשונית, שיהיה עם מי לדבר.
אורלי לוי אבקסיס: לפעמים הידיעה שיש מישהו בצד השני שמקשיב לך, שאתה יכול, ויש לו גם את הכלים לתת ייעוץ ואוזן קשבת.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שמתוך אותן פניות, 4,000 היו שיחות אובדניות.
אורלי לוי אבקסיס: 700 מתוכם היו בתוך אירוע אובדני מתרחש, וכשאני מסתכלת על המענים, וכבר דנו כאן בוועדה על המענים האחרים שיש למדינה לתת, חברים – שום מענה לא נותן את מה שער"ן נותנים.
אורלי לוי אבקסיס: יתרה מכך, אנחנו מדברים על למעלה מאלף מתנדבים, אבל כדי שיהיו מתנדבים צריך להכשיר אותם לתת את העזרה הראשונית הזו.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לתת להם את ההכשרה, את הכלים.
אורלי לוי אבקסיס: ניסינו להבין במי מדובר.
אורלי לוי אבקסיס: כל הנושא, לצערי, היום נופל על הכתפיים של ער"ן שנאלצת לחפש תרומות כקבצן בשטח, כשהיא עושה פעילות שממשל אמור לעשות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שגם בצה"ל עושים שימוש בשירות של ער"ן, אנחנו יודעים שבמשרד הבריאות משתמשים בשירות של ער"ן, אבל כאשר ער"ן נמצאת בסכנת סגירה, אנחנו פתאום רואים את המשרדים הרלבנטיים נעלמים.
אורלי לוי אבקסיס: בדיונים שערכנו קודם – אלה לא היו דיונים עקרים כי אנחנו קיבלנו הבטחה בין היתר, ממש לקראת סוף הקדנציה הקודמת היתה כמעט סגירה, אם אינני טועה – של משרד הבריאות ומשרד הרווחה לשאת בחלק מהנטל, לתת עזרה, בעצם – לסבסד חלק מהשירותים שהמדינה מעבירה לער"ן לתת, אבל היא שכחה לשים על זה סעיף תקציבי בצד.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר שהדבר הזה לא יכול להימשך.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו, כחברי כנסת, חייבים לשים את זה על השולחן ולבקש מהרשויות לקחת אחריות.
אורלי לוי אבקסיס: זה האזרחים שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו אחריות רפואית, אחריות הומנית, יש לנו באמת להבין, וגם רווח חברתי אחר כך, כאשר הדברים האלה מצליחים.
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שהתקיימה שיחה בין ער"ן ובין השר החדש, מאיר כהן, והבנתי שגם התקיימה שיחה השבוע עם שרת הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שהבטחות שניתנו במשרדים בשנה שעברה לגבי השתתפות, אכן – השרים החדשים יעמדו בהן.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו אינטרס ציבורי שכך יקרה.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להרחיב עוד, אני חושבת שרוב הדברים נאמרו.
אורלי לוי אבקסיס: אולי ניתן לער"ן להציג את התמונה האמיתית וגם לשמוע את המשרדים השונים.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד שהבקשה לדיון מהיר היא לא רק שלי, היא גם של חבר הכנסת איציק שמולי וגם של חבר הכנסת דב חנין.
אורלי לוי אבקסיס: הם בישיבת הוועדה שהייתי בה קודם ותכף גם יצטרפו אלינו, לכאן.
אורלי לוי אבקסיס: גם לא מדובר בכסף גדול, אתה יודע.
אילן גילאון: מדינת היהודים יכולה לפתח מודל חדש של מדינה – מדינת העמותה.
אילן גילאון: מנכ"ל ער"ן, בבקשה.
<דוד קורן: קודם כל תודה לחברת הכנסת אורלי לוי על ההתגייסות.
<דוד קורן: אנחנו לצערי תמיד מגיעים לכאן בעיתות משבר, ותמיד מחובקים כאן.
<דוד קורן: חבר הכנסת לשעבר חיים אורון, שנבצר ממנו להגיע היום בגלל סיבות אישיות, אמר לנו בסיום הדיון הקודם שהבעיה שלנו היא שבכל מקום אומרים לנו את זה.
<דוד קורן: כולם בעד, כולם מחבקים ואף אחד לא מתנגד.
<דוד קורן: הדיון בכל פעם מגיע אחר כך לדיון של תקנות ושם התקלה, כי ההחלטה המנהיגותית שהתקבלה, אני רוצה לקוות, בין משרד הבריאות למשרד הרווחה – משם זה צריך להתחיל.
<דוד קורן: כשסגן שר הבריאות יעקב ליצמן נתן את האמירה שהוא צריך להעביר לנו 3 מיליון שקל, כזה ירד למטה- ויושב כאן הממונה על בריאות הנפש, גדי, שהוא שותף שלנו – הוא אמר:
<דוד קורן: אני לא מדבר בשפה הזו.
<דוד קורן: כלומר, צריך לתרגם את זה בשפה שגם הפקידות וגם היועץ המשפטי וגם החשב, וגם זו שכותבת את ההעברה בסוף, יידעו את זה בשפה שלהם.
<דוד קורן: אין מה לעשות, זו מדינה שכבר מידת הרגולציה שבה היא היסטרית.
<דוד קורן: עכשיו אני רוצה לומר במה אנחנו עוסקים.
<דוד קורן: יושבים אתי פה שותפים נאמנים שלנו.
<דוד קורן: יש לנו למעלה מאלף מתנדבים.
<דוד קורן: כמו שחברת הכנסת אורלי לוי אמרה – אנחנו עוסקים בהצלת נפשות, ורק בשנה שעברה לא ענינו ללמעלה מ-100 אלף איש, שאני לא יודע כמה מהם עמדו על הגג באותו רגע.
<דוד קורן: אני לא יכול לדעת את זה, כי באותו לילה לא היו לנו את מספר המתנדבים שיכלו להיות.
<דוד קורן: קיבלנו בקשה לפתוח סניף, כשכל סניף זה משהו כמו 100 איש נוספים שעונים על עוד 15 אלף פניות בשנה, באשדוד, במודיעין, בקרית שמונה – מקומות שאנחנו צריכים להוסיף את המענים כי אנחנו היום לא עונים בערך ל-150 או 120 אלף פניות בשנה, שאנחנו לא יודעים מי הם, כי כשמגיעים אלינו זו פניה אנונימית, פניה חד פעמית, שזה היתרון וזה הכוח שלה.
<דוד קורן: המודלים שקיימים בעולם הם כולם כאלה שהמדינה שותפה בסדרי גודל של 40%, 30%, 60%.
<דוד קורן: יש מדינות שאנחנו לא דומים להן שזה 100%.
<דוד קורן: מזרח אירופה, באזורים האלה.
<דוד קורן: ערב הסעודית מקימה עכשיו שירות כזה.
<דוד קורן: כבר שלוש שנים הם מסתובבים בכל העולם עם צוות מקצועי ללמוד את המודל.
<דוד קורן: שאלתי אותם- מתי אתם מקימים?
<דוד קורן: לאף אחד זה לא בוער.
<דוד קורן: אבל זאת מדינה שאין בה - -
אילן גילאון: אני כאן רואה את השוני בין התקציב שבו משרדי הממשלה מימנו אתכם לאורך השנים.
אילן גילאון: אתה יכול להסביר לי למה בשנה אחת יש פי 2 מאשר בשנה אחרת?
אורלי לוי אבקסיס: איך ירד?
אורלי לוי אבקסיס: מ-95 ל-2012.
<דוד קורן: ב-96', כשהארגון היה פחות מחצי של היום, קיבלנו ממשרד הבריאות מיליון שקל.
<דוד קורן: כל הטור הזה זה כספים שמגיעים דרך צינור שנקרא "תמיכות", אני מניח שאנשים יודעים פה מה זה.
<דוד קורן: הצינור הזה הוא סוג של מפעל הפיס.
<דוד קורן: אנחנו היום עומדים על סדר גודל של 300 אלף שקל ממשרד הבריאות, שזה, בעצם, ב-1 בינואר זה הכסף שאני יודע שיש לנו.
<דוד קורן: זאת אומרת, עמך ישראל הוא זה שמחזיק את השירות הזה.
<דוד קורן: כשאנחנו באים ואומרים להם – תנו קצת יותר, אז הם שואלים – בסדר, כמה המדינה נותנת?
<דוד קורן: ואז אני מתבייש.
<דוד קורן: אני אגיד להם – 300 אלף, אז כמה אתה רוצה מאתנו, מ "אמדוקס"?
<דוד קורן: מה שרואים בטור הזה, חבר הכנסת אילן גילאון – יש פה תנודות שחלקן בגלל גלישה משנה לשנה, זה ממש מתוך המאזנים.
<דוד קורן: אבל בגדול, המשרדים שהיו בעבר והיום לא תומכים בנו זה משרד הקליטה, בגלל שגל הקליטה הוא כבר מאחורינו, משרד החינוך, שהגיע למסקנה שאנחנו לא צריכים לטפל יותר בפניות של בני נוער - - -
אורלי לוי אבקסיס: למרות שהם מפרסמים בבתי הספר לפנות לער"ן.
עדי קול: מי אמור לטפל בבני נוער?
אילן גילאון: אבל למעט שנה אחת, המשרדים הנוספים על משרד הבריאות הם שוליים, יחסית.
עדי קול: אז מה אמר משרד החינוך לילדים – להתקשר אליו, אל המשרד?
<דוד קורן: אנחנו היום בתהליך של פיתוח של שירות שהוא הרבה יותר רלבנטי לילדים ובני נוער, של דרך אס אם אס וה"וואטסאפ", שירות תמיכה נפשי, דבר שהוא מקובל היום באירופה.
<דוד קורן: משרד החינוך אמר שהוא לא מעוניין בזה, כרגע.
<דוד קורן: יושבת כאן נציגת משרד החינוך, שהיא תומכת נלהבת שלנו, אבל אלה הם פני הדברים.
שולי מועלם-רפאלי: אבל מה שכן רואים זה שמשרד הרווחה נכנס קצת יותר בשנים האחרונות.
<דוד קורן: שני הסכומים שמופיעים פה, של משרד הרווחה, הם מהקרן המיוחדת ששר הרווחה יצחק הרצוג הקים בזמנו, להצלת עמותות.
<דוד קורן: זה לא לפעילות שלנו.
<וילמה מאור: או אותה קרן בהיקף של 200 מיליון שקל?
<קריאה: לא, יותר.
<קריאה: זה היה פעם אחת 600 ופעם אחת 300.
<דוד קורן: זה הסכום שמופיע פה, שהיה, בעצם, יוזמה של משרד הרווחה לתמוך בעמותות.
<דוד קורן: זה לא נגע לעצם הפעילות - אבל איך אומרים?
<דוד קורן: אני שם את זה, ו"שאפו" על זה.
עדי קול: ואת התקציב 14-13, יש לך את זה?
<דוד קורן: אל"ף, ציינה נכון חברת הכנסת אורלי לוי שיש הבנה בין משרד הרווחה למשרד הבריאות שהם חייבים להיכנס לתמיכה בנו, לא דרך התמיכות, ואני מאד מצפה שזה יקרה כי זה בעצם הפתרון שאליו אנחנו שואפים.
<דוד קורן: אני כן רוצה להגיד לזכותו של משרד הבריאות שהוא נכנס אתנו לשותפות בנושא של קו סיוע מיוחד לניצולי שואה, שזה משהו חדש לגמרי.
<דוד קורן: סליחה, התכוונתי למשרד הרווחה.
<דוד קורן: מי שצריך להגיד את התודה זה ניצולי השואה וכולנו.
שולי מועלם-רפאלי: ועידת התביעות לא משתתפת?
<דוד קורן: ועידת התביעות נתנה לנו רק את ברכת הדרך, בינתיים, וכך גם מרכז הארגונים וכך גם החברה להשבת הרכוש.
<דוד קורן: כמו כן המשרד לאזרחים ותיקים שאני מצפה - - שגם, יש לנו המון תמיכה והמון אהבה מהם - - -
אורלי לוי אבקסיס: רק אין צ'ק.
<דוד קורן: וגם מהם אנחנו מצפים.
<דוד קורן: אבל שני המשרדים שצריכים להיות לב השותפות צריכים להיות משרד הבריאות ומשרד הרווחה, ויש את ההבנה הזו.
אילן גילאון: על מה התבססה ההבטחה של ה-2 ו-3 מיליון שקלים של הרווחה ושל הבריאות?
<דוד קורן: על הבנת הצורך.
אילן גילאון: צורך של מה – של תפעול שנתי?
אילן גילאון: של גירעון?
אילן גילאון: של מה?
<דוד קורן: של תפעול שנתי שוטף – 5 מיליון בשנה.
אילן גילאון: זאת אומרת, אתה רוצה להגיד לי – מהמקסימום שהיה 1,100,000 בשנה היתה הבטחה לקפוץ לפי 5 במימון?
<דוד קורן: פי 3.
אורלי לוי אבקסיס: גם הפניות עלו.
אורלי לוי אבקסיס: יש גם עליה של מודעות לשירות.
<דוד קורן: משרד הבריאות ל-3, משרד הרווחה ל-2.
אילן גילאון: אני מסתכל על הסך הכל.
אילן גילאון: ב-2011 היה לך את המימון המקסימלי.
אילן גילאון: נומינלית.
<דוד קורן: כן, אנחנו מדברים על שנים שער"ן היה הרבה הרבה יותר קטן מהיום.
אילן גילאון: כלומר, היתה פה הכרה שאתם בתת תקציב, פי 5.
אילן גילאון: במילים אחרות – זה היה אמור להיכנס לבסיס של תקצוב.
אילן גילאון: יש בכלל בסיס לתקצוב הזה?
אילן גילאון: הוא רשום באיזשהו מקום?
<דוד קורן: לא, לא.
אורלי לוי אבקסיס: זו הדרישה, בעצם.
<דוד קורן: זו הדרישה, ואני אומר שיש גם הבנה, ברמה של השרים.
דב חנין: שאלת הבהרה: אדוני יכול להתייחס לסוגיית האילוצים שלכם מבחינת לוחות זמנים?
דב חנין: כל הדיבורים כאן ראויים, מעניינים וחשובים אפילו, אבל מה לוחות הזמנים?
דב חנין: איפה אנחנו עומדים מבחינת תמונת האילוצים?
<דוד קורן: תודה על השאלה.
<דוד קורן: יכולת התגובה שלנו – חסרים לנו היום סדר גודל של 400 מתנדבים.
<דוד קורן: לגייס מתנדב זה תהליך של בערך 9 חודשים.
<דוד קורן: זאת אומרת, להגיע למצב שאנחנו נהיה מסוגלים לתת את המענה הראוי והמקצועי זה תהליך של בערך שנתיים, אני מעריך, כי היכולת שלנו לקלוט מתנדבים, להרחיב את היקף המענה שיש לנו היום, שהיום יושב על אלף איש – איך אומרים.
<דוד קורן: זה לא חברה קבלנית שאני מקפיץ מוקד בין לילה כי אלה אנשים שעוברים תהליך מאד מורכב של לימוד.
<דוד קורן: הלימוד לא נפסק.
<דוד קורן: ההדרכה שאנחנו נותנים למתנדבים שלנו היא כל הזמן.
<דוד קורן: יושבת פה המנהלת של סניף ירושלים, שבחצי משרה היא מנהלת סניף, והיא לא מצליחה, בגלל מצוקת הזמן, לעבור על כל השיחות, והיא צריכה לעשות את זה.
<דוד קורן: יכולת ההשקעה גבוהה מידי לעומת מה שאנחנו אחר כך מקבלים.
עדי קול: מבחינה תקציבית, הקיום שלכם בסכנה כרגע, או לא?
<דוד קורן: אנחנו לא עומדים לסגור את השירות, אבל אנחנו מצמצמים אותו לרמות שהן לא סבירות.
<דוד קורן: במקום להתרחב, אנחנו מצטמצמים.
<דוד קורן: ושוב - אלה שלא מקבלים את השירות הם אנונימיים.
אילן גילאון: הצטרפו אלינו חברי הכנסת יעקב ליצמן, סגן שר הבריאות לשעבר, וחברי הכנסת איציק שמולי ודב חנין שהם מהמבקשים, וחבר הכנסת סולומון שנמצא כאן.
אילן גילאון: אני רוצה לתת למבקשים את זכות הדיבור לפני שנמשיך.
איציק שמולי: קודם כל אני מתנצל על האיחור.
איציק שמולי: אני חושב שהדברים כאן סך הכל מדברים בעד עצמם ואני מבין שאני מדבר אחרי המנכ"ל אז אני בכלל חושב שלא צריך להכביר מילים על החשיבות לשמור, בעיקר בתקופה כזאת שהולכים לקראת עוד גזירות וקיצוצים – על המעוזים האלה שאליהם מגיעים הציבורים המוחלשים ביותר.
איציק שמולי: קראתי את מודל התקצוב ואת התכתובות עם שרת הבריאות.
איציק שמולי: בסופו של דבר לנו יש מטרה אחת מרכזית בעניין הזה, וזה פשוט למסמר את כל ההתחייבויות האלה, כי כשמסתכלים על התקצוב של ער"ן במבט רב שנתי רואים שחיקה ונסיגה הולכת ומתמשכת.
איציק שמולי: זה כמובן לא אשמתה של ממשלה שמכהנת 3 חודשים אבל לפחות במקום הזה, אם הולכים ליפול גזירות כל כך קשות על ראשו של הציבור, את המגמה הזו צריך לעצור.
איציק שמולי: זו מטרת הדיון ולשם כך ביקשנו אותו.
איציק שמולי: אני מקווה שאתלה באילן גבוה, שתאמר לנו, או תנחה אותנו כח"כ מנוסה, אדוני היושב ראש, מה לדעתך נוכל לעשות כדי שבאמת נוכל למסמר את העניין הזה.
אילן גילאון: צריך להחליף את הממשלה הזו.
אילן גילאון: אני כבר אומר לך.
<חיים קנובלר: אני רוצה קצת להעיר מה עלול לקרות אם יסגרו את ער"ן או אם השירותים ייפגעו כתוצאה מחוסר בתקציב.
<חיים קנובלר: פה היגיע הזמן דווקא להגיד את הדברים החיוביים.
<חיים קנובלר: בתור מי שקשור לער"ן מתחילת ההתמחות בפסיכיאטריה אני יכול לומר שאני וחבריי, כאשר מטופלים אפילו מאושפזים בבית חולים היו אומרים – לא מספיקות לנו השיחות שאנחנו מקבלים, היו אומרים להם הרבה פעמים: אתם רוצים עוד שיחות?
<חיים קנובלר: -תתקשרו לער"ן.
<חיים קנובלר: חלק מהשיחות לער"ן הם מחולים מאושפזים בבתי חולים פסיכיאטרים, חלק גדול מאד מהשיחות הם של חולי נפש מטופלים במוסדות הציבוריים שמעודדים אותם, לפעמים, להתקשר לער"ן, כדי שלא יהיו בודדים, מאחר שהקו של ער"ן משפר מאד את הבעיה של הבדידות.
<חיים קנובלר: למשל עכשיו אנחנו רואים את החשיבות של התרומה הזו בהקמה של הקו לניצולי השואה, שהם אנשים קשישים, בודדים בחלק מהמקרים, וזה שירות נוסף וחיוני להם.
<חיים קנובלר: אני בטוח שעם הירידה בשירותים של ער"ן יהיו יותר אשפוזים פסיכיאטרים, שזה דבר שמעיק מאד על המערכת הציבורית מבחינה תקציבית.
<חיים קנובלר: מניעת התקציבים כבר אומרת שכדאי לתת לער"ן את כל מה שהוא מבקש.
<חיים קנובלר: עוד דבר שאנחנו לא מדגישים זה הישגים.
<חיים קנובלר: פה נוצרה גם בציבור תמונה לא נכונה וזה – הורדת התאבדויות כתוצאה גם מהקמת הקו לחייל בצה"ל.
<חיים קנובלר: נמצאים פה חלק מהמקימים מער"ן, מהצבא, כאשר ד"ר גדי לובין, נציג משרד הבריאות, היה ראש ענף מחלקת בריאות הנפש, כשאני הייתי המפקד שלה.
<חיים קנובלר: הקו הוקם כאשר הוא היה ראש המחלקה, בשנת 2006.
<חיים קנובלר: מקיץ 2006, גם כתוצאה מפעולה נוספת של הוצאת נשקים מחיילים, שלא היו חייבים לשאת אותם, ההתאבדויות של חיילים בשירות חובה בצה"ל ירדו בצורה משמעותית ביותר – 50-40%.
<חיים קנובלר: לא מדגישים את זה, מאחר שאצלנו, הישגים חיוביים לא מתפרסמים כל כך מהר.
<חיים קנובלר: זה על רקע של עליה באובדנות אצל צעירים, בעיקר אצל חיילים בצבאות אחרים.
<חיים קנובלר: אני לא יכול להבדיל כמה מנע הקו של ער"ן וכמה מנעו פעולות אחרות בצה"ל אבל ברור לנו שהפסקה או ירידה בפעילות של ער"ן, משמעותה – אל"ף, פגיעה בציבור, אבל משמעותה גם פגיעה כלכלית כי ברור שיעלו האשפוזים הפסיכיאטרים.
דב חנין: אני מצטרף לדברים שאמרו חברי, יוזמי הדיון, גם בעניין ההתנצלות שלנו, היינו שלושתנו בדיון אחר, וגם בעניין התכנית.
דב חנין: אני חושב שאנחנו חייבים כתוצאה מהדיון הזה ליצור תשובה קבועה.
דב חנין: אנחנו לא יכולים בכל שנה לחזור על המצב הזה שהשירות שנותנת עמותת ער"ן נמצא בסכנת קריסה.
דב חנין: אני אומר בגלוי שלטעמי הנושא הזה היה אמור להיות מוסדר על ידי המדינה.
דב חנין: בעולם שכולו טוב, משרד הרווחה היה מקים מערכת שהיתה נותנת את השירות הזה.
דב חנין: לצערי זה לא קרה, זה לא קורה, וזה כנראה גם לא יקרה.
דב חנין: לכן כרגע יש לנו את עמותת ער"ן שהתנדבה, אם תרצו, למלא מקום שהמדינה היתה צריכה למלא.
דב חנין: כל הכבוד לכם, אני מאד מעריך את הפעילות שלכם.
דב חנין: המדינה צריכה להעריך את הדבר הזה, וצריכה לתת לכם את האפשרות לבצע את העבודה שלכם בצורה תקינה כדי שלא אתם תהיו במצוקה.
דב חנין: אתם אמורים להיות בתשובה למצוקה, ולא בעצמכם במצב של מצוקה.
דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, אני חושב שאנחנו, במסקנות הדיון הזה נרצה לדרוש מודל קבוע של התנהלות, תקצוב רב שנתי שלא יהיה קשור לתזזיות תקציביות כל שנה, מניעה של שחיקה של התקציב של ער"ן - -
אילן גילאון: לקבוע בבסיס את התקציב את המימון.
יעקב מרגי: גם בתמיכות?
<וילמה מאור: לא, לא.
<וילמה מאור: הם עוברים לתקצוב.
<וילמה מאור: הם היו בתמיכות.
דב חנין: נקודת המוצא הרעיונית – שהמדינה צריכה להבין שפה בכסף קטן מניעים ומפעילים מערכת מאד גדולה, שבעיקרה מבוססת על התנדבות.
דב חנין: זאת אומרת שהכסף שהמדינה משקיעה פה זה הכסף הכי חסכוני.
דב חנין: זו התכנית הכי חסכונית לטיפול בבעיות, שאפשר להעלות על הדעת.
יעקב ליצמן: קודם כל נתחיל מהעיקר – ער"ן חשוב, סופר חשוב, וצריך לחפש כל דרך לעזור להם.
יעקב ליצמן: אני חושב שהם יוכלו להעיד שאני ניסיתי לעזור כמה שיכולתי.
<קריאה: ציינתי את זה טרם בואך.
יעקב ליצמן: אבל אני רוצה להסביר מה הבעיה, ולכן לא בטוח שכל מה שמדברים כאן זה הפתרון.
יעקב ליצמן: הבעיה של ער"ן, ובגלל זה ביקשתי קודם - - לחפש, יאיר אסרף היה בוועדת הכנסת - - -הנושא כאן התחיל שאי אפשר לשחרר את הכסף ואנחנו נצטרך לעשות את זה מעין מד"א, שלא צריך קריטריונים, כי או שזה היה שירות או תמיכות, ולכל דבר שעשו - - -
אילן גילאון: הרעיון של ה-3 מיליון שקל שהתחיל ממך – לאן הוא הגיע, ואיפה הוא נתקע?
יעקב ליצמן: בשחרור.
יעקב ליצמן: את הכסף לא חסכתי.
יעקב ליצמן: אמרתי שהם צריכים, ואגב, מי שחסר לדיון כאן זה חבר הכנסת לשעבר חיים אורון, שעבד הרבה וקשה, גם בכנסת וגם מחוץ לכנסת.