GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שולי מועלם-רפאלי: אם יש מענה על זה – אשמח לשמוע מה התשובה שקיבלתם מה-WTO.
שולי מועלם-רפאלי: דבר שני, רוצה שתנסו לאמץ איזושהי גישה שתאזן בין הצורך האמיתי להביא למודעות של הציבור כדי למנוע צריכה מיותרת של מאכלים שאנחנו חושבים שגורמים לבעיות, לבין הצורך לפתוח חסמים בסחר ולמנוע את גלגול העלויות לצרכן.
שולי מועלם-רפאלי: אולי יש לנסות לאמץ זמן היערכות ארוך יותר כדי שאולי חלק מהעולם יצטרף אלינו, ואז ממילא חברות כמו "מארס" יהיו כבר בתהליך הזה, יבינו ויפנימו את הדבר הברוך הזה.
שולי מועלם-רפאלי: אם לא - לאמץ את ההצעה השניה שעלתה פה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שגם מאחורה וגם מקדימה זה מיותר, זה לא נכון.
שולי מועלם-רפאלי: בואו נבליט - או מאחור או שנעביר הכול מקדימה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שעודף הפרטים מפספסים את המטרה.
שולי מועלם-רפאלי: המטרה היא בריאות הציבור – זאת המטרה בדיון הזה - אבל אי-אפשר להסתכל על בריאות הציבור בלי להסתכל על המכלול כולו, שקשור גם בעניינים בריאותיים, גם בעניינים משפטיים וגם בעניינים כלכליים אמיתיים, של הציבור עצמו בסופו של דבר.
<אהוד מלמד: אני מהאיגוד, מחברת "שטראוס".
<אהוד מלמד: הבאתי לפה מוצרים, שקשה לראות אותם מהמרחק הזה, כדי להבין כמה מידע רשום היום על האריזות וכמה קשה להוסיף עוד מידע על האריזות.
חיים כץ: עזוב, שים את זה.
<אהוד מלמד: אני שם את זה פה וממשיך לדבר.
<אהוד מלמד: מי שירצה יוכל להסתכל אחר כך ופשוט לראות את הדברים בעיניים.
יעקב מרגי: התקנות הבאות יחייבו אתכם לשים זכוכית מגדלת באריזה כדי שנוכל לקרוא.
<קריאה: יש היום בסמרטפון.
<קריאה: אנשים הולכים עם זה לסופר.
<אהוד מלמד: יש עוד תקנות של אלרגניים ודברים אחרים, שמוסיפים עוד מידע.
חיים כץ: עזוב אותך.
חיים כץ: אם נעשה את זה, תראה שהכול אפשרי פתאום.
חיים כץ: ראיתי את זה עם התרופות, ששמו בארבע שפות.
חיים כץ: פתאום היו קנסות, אז תוך חודש הכול נעשה אפשרי.
<אהוד מלמד: אדוני היושב-ראש, הכול אפשרי.
<אהוד מלמד: אני מסכים.
חיים כץ: אז במקום לציין 17 דברים תציין חמישה דברים בצורה בולטת, גדולה.
<אהוד מלמד: הכול פה לפי חוק, כל הסימונים.
<אהוד מלמד: הכול אפשרי – אני מסכים.
<אהוד מלמד: השאלה היא המשמעויות.
<אהוד מלמד: אחד הדברים שאנחנו, וגם החברות האחרות, מנסים זה להוסיף את הסימונים בשפה הערבית.
<אהוד מלמד: על-פי חוק, למעט שם המוצר, אנחנו יכולים לסמן את כל הסימונים בשפה הערבית.
<אהוד מלמד: לכן גם את הטבלה מקדימה אצטרך לסמן בשפה הערבית או להוריד את כל הסימונים בשפה הערבית.
חיים כץ: תקטין את הפרה.
חיים כץ: מפה אני רואה את הפרה, לא רואה שום אות.
חיים כץ: מה היתרון שנותנת הפרה?
<אהוד מלמד: דבר אחרון שאני רוצה לציין, שדברים שאנחנו עושים בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות דווקא כן נושאים פרי.
<אהוד מלמד: ניקח, למשל, את הוועדה להורדת המלח – יש עכשיו יותר ויותר קטגוריות שנכנסות בשיתוף פעולה וכבר בימים אלה מתחיל לרדת מלח מהמוצרים בזכות שיתוף הפעולה הוולונטרי הזה.
חיים כץ: למה לא נעשה באופן עצמאי לפני משרד הבריאות?
חיים כץ: למה הייתם צריכים את משרד הבריאות?
חיים כץ: אם אתם יודעים שזה לטובת הציבור, הייתם מורידים, עושים את זה לבד ומדלגים על משרד הבריאות.
<אהוד מלמד: להעמיד אותך על טעותך – זה נעשה גם לפני כן.
חיים כץ: אומר המנכ"ל שלא נעשה.
<אהוד מלמד: אז הוא טועה.
חיים כץ: שנינו טועים.
<אהוד מלמד: אני יכול להביא נתונים.
חיים כץ: אתה יודע יותר טוב מאתנו, זה ברור לנו.
<אהוד מלמד: יחד עם זאת, היום בוועדה שאנחנו עושים עם משרד הבריאות קורים דברים בזכות העבודה המשותפת, כשאנחנו מביאים את היכולות שלנו ומשרד הבריאות מנסה לדחוף אותנו קדימה באיזון הנכון.
<אהוד מלמד: אני מציע שגם זה יהיה בצורה הזאת, כי אז הדברים ייצאו נכון.
חיים כץ: אני מקבל את מה שאתה אומר.
חיים כץ: זה צריך להיות באיזון הנכון, בצורה הנכונה, בזמנים המתאימים.
חיים כץ: חברת הכנסת יפעת קריב, בבקשה.
יפעת קריב: הצטרפתי אליכם לדיון כי אני חושבת שהנושא הזה ממש ממש חשוב.
חיים כץ: קודם כול, אנחנו מודים לך שהצטרפת.
יפעת קריב: אינני חברת ועדת הרווחה, למרות שהייתי שמחה להיות אם היה לנו עוד זמן.
יפעת קריב: יש פה הזדמנות מאוד גדולה בתקנות הללו.
יפעת קריב: קראתי את החומר בעיון ואני חושבת שלהיפך - התקנות ממעיטות ולא מתייחסות לכלל הנושאים שצריך להתייחס אליהם.
יפעת קריב: מתייחסים לנושא הסוכרים, השומנים והנתרן, אבל התקנות חייבות להתייחס גם לנושא המוצרים האלרגניים וגם לנושא של המהונדס גנטית.
יפעת קריב: הלוא היום, ביחס לעולם המערבי, כל סימון המזון במדינת ישראל נמצא בפיגור רב.
יפעת קריב: מדברים על ייבוא מזון – על רוב מוצרי המזון מסומן גם הנושא של אלרגניים וגם הנושא של מהונדס גנטית בעולם המערבי.
יפעת קריב: אנחנו מדברים פה על הציבור, שאנחנו רוצים להגן עליו.
יפעת קריב: ציבור האנשים הרגישים לאלרגנים לא נמצא תחת שום הגנות.
יפעת קריב: היום כמעט בלתי אפשרי בשבילם לאכול שום מוצר מזון.
יפעת קריב: נציג "שטראוס", אני מוכנה לקחת את שתי האריזות שלך וראות מה כתוב עליהן.
יפעת קריב: רשום: "עלול להכיל".
יפעת קריב: יש סימון מאוד גדול של מוצרי מזון - - -
<וילמה מאור: יש תקנות לזה.
יפעת קריב: אין תקנות לאלרגניים ולמהונדס גנטית.
יפעת קריב: בנושא של "עלול להכיל", על אותם מוצרי מזון – אפילו השניים שהביאו לכאן - רשום "עלול להכיל" מוצרים שכלל לא נמצאים במזון.
יפעת קריב: לדוגמה, על קרטיב קרח רשום: עלול להכיל חלב, עלול להכיל שומשום או עלול להכיל אגוזים, כשברור לנו שקרטיב קרח, שמיוצר פה בארץ, מיוצר ממים, סוכר וצבע מאכל.
<רוני גמזו: ברשותך, אדוני היושב-ראש, רק מענה לתקנות אלרגנים.
חיים כץ: לא קיבלת.
יפעת קריב: כבוד המנכ"ל, כבר בכנסת הקודמת הנושא של האלרגנים היה בוועדת העבודה והרווחה, ועובדה שהתקנות עדיין לא יצאו לפועל וזה לא קורה.
יפעת קריב: נכון להיום, בהרבה מאוד מוצרי מזון אני, כאמא לילד אלרגי, צריכה לקרוא דווקא את התווית באנגלית.
יפעת קריב: התווית בעברית מאוד לא מספקת.
יפעת קריב: צריך להוריד אותה כדי לראות מה כתוב שם באמת.
יפעת קריב: ואם אנחנו מדברים על בריאות הציבור אז בואו נדבר גם על מהונדס גנטית.
יפעת קריב: אנחנו רוצים לדעת מה אנחנו אוכלים.
<מאיר אסרף: אני מייצג את "גרינפיס".
<מאיר אסרף: גם "גרינפיס" רוצים לדבר על הנושא של מהונדס גנטית ועל העובדה שמוצרים שמכילים רכיבים שמהונדסים גנטית, תהיה חובה לסמן אותם וגם ראוי שזה יהיה מלפנים, כי לא יודעים באמת מה שאנחנו אוכלים.
<מאיר אסרף: מה שאנחנו ניזונים ממנו היום אולי נראה כמו תירס, אולי כתוב שזה תירס, אבל זה לא תירס.
<מאיר אסרף: זה תירס שהונדס גנטית ונעשה בו שינוי, שהוא משמעותי מאוד.
<מאיר אסרף: אין היום מחקרים שמעידים על ההשלכות של זה בגלל שאין חברות שיממנו את המחקרים האלה.
<מאיר אסרף: אין ודאות שהמוצרים האלה לא מזיקים, וגם אין ודאות שאין קשר בין התפוצה הנרחבת של אלרגיות לעובדה שיש שימוש הולך ועולה במוצרים מהונדסים גנטית.
חיים כץ: עשיתם בדיקה, אם היה רשום את כל תאוותו של משרד הבריאות – כל מה שהוא רוצה, מלפנים, מאחור, מלמעלה ומלמטה - בכמה זה היה מוריד את הצריכה אצל הילדים?
חיים כץ: פרסומת אחת בטלוויזיה וכל מה שכתוב שם לא מעניין.
מיקי רוזנטל: בסיגריות זה היה מאוד אפקטיבי.
חיים כץ: בסיגריות זה היה תודעה ארצית, שגם אנחנו פה מנענו עישון במקומות ציבוריים.
מיקי רוזנטל: אבל זה שכתוב על הקופסה, מחקרים מוכיחים שזה היה מאוד אפקטיבי.
שמעון סולומון: במיוחד שזה גם ויזואלי.
יפעת קריב: אתה יודע בכמה מקרים של מוצרים שהם פרווה רשום, למשל, שזה מיוצר על קו ייצור חלבי או עלול להכיל חלב?
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו הצעה עכשיו גם בנושא הזה.
<מאיר אסרף: הנושא של סימון מוצרים, בבסיסו עומד העיקרון שיש לציבור זכות לדעת מה הוא צורך.
<מאיר אסרף: אני חושב שאם הציבור היה יודע מה הוא צורך יכול היה לתכנן טוב יותר את התזונה שלו ולשאול את השאלות האלה, כי אם היום לא כתוב שזה מהונדס אנשים לא יודעים לחפש מה זה מהונדס ומה המשמעויות.
<מאיר אסרף: היועצת המשפטית של משרד הכלכלה דיברה על ארגון הסחר הבין-לאומי ואמרה שחברים בו 158 מדינות.
<מאיר אסרף: אני רוצה להוסיף שבנושא של מהונדס גנטית ספציפית יש 160 מדינות בעולם שמחויבות בחוק – לא וולונטרי, רבותי - לסמן את המוצרים שמהונדסים גנטית.
<מאיר אסרף: הכול זה חלק מהאמנה שהיא פרוטוקול - - -
חיים כץ: זה היה במשרד הכלכלה הישן.
חיים כץ: עכשיו יש משרד חדש.
אורלי לוי אבקסיס: זה היה בתמ"ת.
<מאיר אסרף: רק עוד נקודה.
<מאיר אסרף: רוב החקלאים בישראל מייצאים לאירופה, גם רוב יצרני המזון מייצאים לאירופה, ולכן העובדה שיסמנו מהונדסים גנטית, כמו גם השומנים, הקלוריות וכל מה שמתבקש כאן בתקנות, רק יגביר את היכולת של המוצרים הישראלים להתחרות בשווקים זרים ולא להיפך.
<מאיר אסרף: לא מדובר פה בחסם.
<מאיר אסרף: חצי נקודה - - -
חיים כץ: יש פה עוד שני דוברים.
חיים כץ: חברתי, חברת הכנסת לוי אבקסיס, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל כשאני מסתכלת על תקנות, הצעות חוק, אני מנסה להביא את קבוצת המיקוד שלי - של מה שאני חווה בבית, של הילדים שלי ואפילו אני בעצמי.
אורלי לוי אבקסיס: מוזר לי שבחלק מהמקרים פה לא ראיתי נציגים של אוכל בריאותי.
אורלי לוי אבקסיס: ואני לא סתם אומרת את זה, אדוני.
אורלי לוי אבקסיס: למשל, אתן לכם את הדוגמה של חטיפי בריאות, או מה שנתפס בעיני הילדים כחטיפי בריאות.
אורלי לוי אבקסיס: אז אולי יש שם קצת קורנפלקס, אבל יש שם המון סוכר והמון שומנים וגם מהונדס גנטית.
אורלי לוי אבקסיס: הם לא רואים את זה באותיות המאוד מאוד קטנות.
אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, אני לא מרכיבה משקפיים, אבל כשאני מנסה לפענח מה קורה שם אני צריכה זכוכית מגדלת.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהתקנות האלה מבורכות.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה צריך להיות בפרונט.
אורלי לוי אבקסיס: שיידעו הצרכנים, שתדע האימא, כשהיא הולכת לקנות את חטיף הקורנפלקס, שיש שם קצת קורנפלקס והרבה סוכר והרבה שומנים.
אורלי לוי אבקסיס: וגם בדברים אחרים – שתדע מה היא נותנת לילדים שלה, וגם יהיה לה קל יותר להסביר את זה.
אורלי לוי אבקסיס: חיים, זה המון זמן שלוש שנים.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה לדעת, לגבי חיי מדף של מוצרים מסוימים, למה הם מחזיקים שלוש שנים.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע למה הם מחזיקים שלוש שנים?
<קריאה: כי הם מהונדסים גנטית.
אורלי לוי אבקסיס: ויש שם את השומן של התירס.
אורלי לוי אבקסיס: מישהו יכול להגיד לי?
אורלי לוי אבקסיס: שומן טרנס, ויש עוד משהו שבבסיס שלו היה פעם תירס, והוא מאוד מאוד לא בריא.
יעקב מרגי: אורלי, איך מתמודדים עם אינפלציית המידע שנגעת בה?
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה אינפלציית מידע.
אורלי לוי אבקסיס: זה מזכיר מאוד את מה שהיה לנו עם חברות התרופות.
אורלי לוי אבקסיס: הייתי מוסיפה לשם עוד כמה נתונים, אם צריך.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה השירות שלכם לציבור.
אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן ישנו איזה אינטרס נסתר פה, שכמה שהציבור פחות יידע הוא ימכור יותר.
אורלי לוי אבקסיס: תנו לנו להחליט - מי שמוציא את הכסף, להורים - וגם כדי שנוכל להסביר לילדים, ולא להתחיל לחפש את האותיות הקטנות.
אורלי לוי אבקסיס: זה מה זה בעייתי לקרוא את זה, ואני אומרת כמי שלא מרכיבה משקפיים.
אורלי לוי אבקסיס: אני מברכת על התקנות האלה, ויפה שעה אחת קודם.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי דברים נוספים שאולי יתעוררו במהלך הזמן - משרד הבריאות יוכל לבוא שוב ולנסות לתקן את זה.
חיים כץ: מנכ"ל משרד הבריאות, אחרון הדוברים.
חיים כץ: אנחנו לא מצביעים היום, אין זמן.
חיים כץ: ב-11:00 נגמר הדיון.
חיים כץ: הכנסת מתנהלת כך שב-11:00 צריך לסיים.
חיים כץ: יהיה דיון המשך, אתן לך רשות דיבור, אם תבוא.
חיים כץ: לא קרה כלום, אנחנו לא מצביעים, לא מקריאים.
חיים כץ: נגמר הדיון.
חיים כץ: מה לעשות?
חיים כץ: יש כללים.
חיים כץ: אם לא, יפטרו אותי.
<רוני גמזו: אגיב על כל הדברים שנאמרו כאן - הרבה מאוד דברים לא נכונים - בדיון הבא, ברשותך אדוני היושב-ראש.
<רוני גמזו: אכין תגובה הולמת לכל הדברים שנאמרו כאן.
<רוני גמזו: יש כאן הרבה מאוד הטעיה.
<רוני גמזו: היום חברות המזון הן למעלה והצרכן למטה.
<רוני גמזו: הוא מבולבל, אתם מבלבלים אותו, הרבה מאוד פעמים בכוונה, עם הרבה מאוד צבעים, עם הרבה מאוד סיסמאות ואמירות של כל מיני דברים, והכול בקדמת האריזה.
<רוני גמזו: אין שום דבר שאתם שמים מאחורי האריזה שהוא - - -
חיים כץ: כשהם עושים מבצע של שניים במחיר אחד הם לא מחכים לשום דבר שלוש שנים.
חיים כץ: הם שמים את זה בום, במרכז האריזה.
חיים כץ: בלי שלוש שנים, בלי שבע שנים היערכות.
חיים כץ: טרח, זה מגיע.
<קריאה: אבל מה עם הייבוא?
<רוני גמזו: אענה לכם על היבוא בפעם הבאה.
<רוני גמזו: כבר היום מיובאים דברים עם סימונים בקדמת האריזה, סימונים מבלבלים, רבים מדי, בשיטות אירופאיות, בריטיות, אמריקניות.
<רוני גמזו: כל מיני שיטות בקדמת האריזה.
<רוני גמזו: מה הצרכן מביא מזה?
<רוני גמזו: כלום.
<רוני גמזו: הוא מבולבל מזה גם היום.
<רוני גמזו: אתם מסתירים את זה?
<רוני גמזו: אמרו כאן שה-IOM אמר להסתיר את זה.
<רוני גמזו: לא, כי זה נראה יפה.
<רוני גמזו: זה מבלבל – ה-GDA, הרמזורים – כל הדברים שהצרכן בישראל רואה היום.
<רוני גמזו: עשינו כאן שיטה הרבה יותר פשוטה, בשבילכם עשינו אותה פשוטה.
<רוני גמזו: רק אענה לגבי האלגרנים – זה נגמר, עבר למשרד המשפטים.
<רוני גמזו: זה רק לחתימת השרה.
<רוני גמזו: אני מתחייב להגיש את זה לוועדה לפני סיום המושב.
חיים כץ: הוועדה לא מתחייבת שהיא תדון בזה לפני סיום המושב.
<רוני גמזו: את שלי אעשה, אגיש את זה לוועדה לפני סיום המושב.
<רוני גמזו: נובל פוד – מזון חדש - תקנות מאוד מורכבות.
<רוני גמזו: אתם מכירים את המורכבות של זה.
<רוני גמזו: הן עכשיו במשרד המשפטים, גמרנו את העבודה.
<רוני גמזו: אני מקווה שנגמור במהלך הפגרה של הכנסת את ההתמסרות אתם על זה ובמושב הבא אניח את זה על שולחן הוועדה.
חיים כץ: את כל זה תשמור לפעם הבאה.
חיים כץ: מתחילים שבוע חדש.
חיים כץ: היום יום שני בשבוע, ט"ז בתמוז, ה-24 ליוני 2013.
חיים כץ: הנושא: האיום על סגירת פרויקט טנק "המרכבה" והשלכותיו על כ-8,000 עובדים באופן ישיר, באופן עקיף, וכיוצא בזה.
חיים כץ: הייתי מבקש ממנכ"ל משרד הביטחון לתת סקירה איפה אנחנו עומדים.
חיים כץ: האם באמת כצעקתה?
חיים כץ: האם יש לנו סיבות לחשוש?
חיים כץ: וכן הלאה, וכן הלאה.
חיים כץ: שירשמו.
<אודי שני: בוקר טוב, חברי הכנסת.
<אודי שני: אני שמח מאוד שאנחנו נפגשים פה.
<אודי שני: אני לא חושב שיש איום של סגירת פרויקט "המרכבה", לפחות כל עוד אני המנכ"ל.
חיים כץ: עוד כמה זמן אתה המנכ"ל?
<אודי שני: אני בטוח שגם מחליפי.
<אודי שני: אני מבקש לנצל את ההזדמנות ולקרוא לוועדה לסייע לנו.
<אודי שני: אני רוצה לומר כמה דברים מהלב, אולי זו הזדמנות בשבועות האחרונים.
<אודי שני: מערכת הביטחון היא מנוע צמיחה במשק.
<אודי שני: אנחנו מסתכלים על מערכת הביטחון, על תקציב הביטחון, תעשיית מערכת הביטחון, בהקשרים הביטחוניים בהבלטה יתרה.
<אודי שני: זה גם פופולרי – יש מילואים, יש אימונים, יש, יש, יש, וכולי.
<אודי שני: אבל אנחנו מצניעים את המקום של הקטליזטור התעשייתי וגם החברתי למשק במדינה.
<אודי שני: פרויקט "המרכבה" הוא פרויקט דגל לאומי.
<אודי שני: אבותינו, המייסדים, יכלו לקנות טנקים בארצות-הברית בדולר סיוע, שזה פופולרי.
<אודי שני: יכולנו להישען על רק"מ בגרמניה, ולא עשינו את זה.
<אודי שני: לא עשינו את זה מכיוון שחרטנו על דגלנו – אני חושב שבמדינה, לא רק במערכת הביטחון – את המושג "כחול-לבן".
<אודי שני: ה-"כחול-לבן" הזה, כל מה שהוא נמצא – דין "המרכבה", "הנמר", מודיעין הלוויין, שאנחנו מתעקשים שהוא יהיה "כחול-לבן" – יכולים ללכת ללוויינות מתוצרת אחרת מהר מאוד, וכן הלאה, וכן הלאה, מבלי להרחיב את כל העשייה.
<אודי שני: אני חושב שרק מהנתונים – סקיצה.
<אודי שני: 92% ממרכיבי הטנק מיוצרים בתעשייה.
<אודי שני: רק 8% ממרכיביו מיוצרים בקו הייצור שנקרא אצלנו - - - או מפעל "המרכבה".
<אודי שני: 75% ממערכות הטנק הזה מתוצרת "כחול-לבן".
<אודי שני: רק כרבע מהמערכות – מנוע ופלדות – אנחנו מייבאים.
<אודי שני: יש בפרויקט הזה 200 מפעלים.
<אודי שני: רק לשמוע את המספר הזה – זה ברור לגמרי למה הוועדה הזאת מתכנסת ומה החשש.
<אודי שני: ובצדק.
<אודי שני: זה קטליזטור לא נורמלי.
<אודי שני: 65 מהמפעלים האלה הם בקבלנות ראשית.
<אודי שני: 54 מהמפעלים האלה ממוקמים בפריפריה, ונהנים מתעדוף במשרד הביטחון.
<אודי שני: אני מניח שאתם יודעים שאנחנו נותנים עדיפות לאזורי עדיפות לאומית.
<אודי שני: 90% מהתעשיות הללו הן תעשיות קטנות ובינוניות.
<אודי שני: דרך המספרים האלה מבינים שזה פרויקט דגל במדינת ישראל, פרויקט לאומי.
<אודי שני: זה לא עוד איזשהו מפעל קטן ויחיד.
<אודי שני: אני רוצה להגיד לכם משהו, עיין ערך האיום בסגירה.
<אודי שני: הכתבות והסיפורים על שלושה מיליארד שקל שקיצצו למערכת הביטחון זה בלוף.
<אודי שני: מערכת הביטחון נמצאת בקיצוץ בשנים 2014-2013 של שמונה מיליארד.
<אודי שני: שמונה מיליארד – גם אם נחרב כל חלקה טובה, אנחנו נצטרך לגעת גם בתעשייה.
<אודי שני: והתעשייה היא לא רק פרויקט "המרכבה", היא הרבה מאוד.
<אודי שני: אני שמח מאוד שיש דיון בוועדה.
<אודי שני: אומנם "זום אין" על פרויקט ספציפי, אבל סיפור של פרויקט כזה, של היקף צמצום תקציבי כזה, זה אירוע – לא אמרתי איום בסגירה, אבל הוא ייגע כמעט בכל תעשייה או חברה.
<אודי שני: אני רוצה להגיד לכם בסיום דברי מה מבחינתי ייהרג ובל יעבור.
<אודי שני: בכל ארבע השנים שאני מנכ"ל אנחנו דגלנו בכך שכל מפעל או חברה שנמצאים בפריפריה הם דבר שמבחינתי צריך לעשות כל מאמץ – ויושבים פה מספיק אנשים שיודעים.
<אודי שני: אין מפעל בפריפריה – בשדרות, בנתיבות, בקריית שמונה, מחרתיים אני בקריית שמונה – שאנחנו ניגע בו כהוא זה.
<אודי שני: דבר שני, אנחנו מעודדים את החברות הקטנות והבינוניות – יש איזה טרנד שנקרא אצלנו בשפה "אשראי תעשיות".
<אודי שני: ניקח את התעשייה האווירית, או את "רפאל" – הם יודעים להסתדר.
<אודי שני: אנחנו נמצאים היום עם 800 מיליון חוב ל"רפאל".
<אודי שני: אז "רפאל" יכולה להחזיק את זה ב-backlog שלה.
<אודי שני: אבל ל"רפאל" יש כל כך הרבה חברות קטנות ובינוניות שסמוכות – הן לא מסוגלות לגמור את החודש.
<אודי שני: אני הסברתי לשר האוצר שיש בסוף, בקצה, חברה קטנה שעושה רק מסב.
<אודי שני: מסב כזה.
<אודי שני: 25-20 עובדים.
<אודי שני: בשבילה, אם לא נכנס הכסף, היא נסגרת.
<אודי שני: זה לא "רפאל" ולא התעשייה האווירית.
<אודי שני: ולכן הסיפור הזה, הטרנד הזה, שאפשר בפתרונות - - -
יעקב ליצמן: מה הוא ענה לך?
<אודי שני: הוא בבעיה תקציבית.
חיים כץ: גם הוא עד עכשיו לא אמר כלום.
יעקב ליצמן: הוא אמר בדיוק.
חיים כץ: הוא אמר מה הנחיצות של טנק "המרכבה".
חיים כץ: אני שאלתי אותך האם בשנה הזאת, בתקציב הזה, אנחנו הולכים לצמצום הקו, לסגירת הקו, או לאחזקת הקו בכאילו?
<אודי שני: אז אני אמרתי שאין איום על סגירת הפרויקט.
<אודי שני: אין איום על סגירת הפרויקט.
חיים כץ: זאת אומרת, האנשים האלה רואים צל הרים כהרים סתם.
יעקב ליצמן: לא, הוא אמר יש צמצום.
<אודי שני: לא אמרתי.
<אודי שני: אמרתי שיהיה צמצום.
<אודי שני: אלא מה?
חיים כץ: מה זה צמצום?
<אודי שני: אני מסביר עוד פעם.
<אודי שני: אם מקשיבים, אני מדייק.
<אודי שני: המפעלים בפריפריה, מבחינתנו, זה משהו שאנחנו נשמור עליו מכל משמר.
חיים כץ: הם ייצרו גם דברים שלא צריך?
<אודי שני: לא.
<אודי שני: הם יצטרכו לעמוד בקו המינימום שהם יכולים לעמוד בו.
<אודי שני: יש פה את מנת"ק, הוא יכול לתת דוגמאות ספציפיות.
<אודי שני: אבל יש מפעלים גדולים שהם במרכז הארץ - - -
יעקב ליצמן: החברה שמייצרת את זה, תתקיים או לא?
<אודי שני: היא תתקיים.
חיים כץ: ואם היא במרכז הארץ?
<אודי שני: אם היא במרכז?
<אודי שני: לא בטוח.
חיים כץ: אבל זה חלק – אתה רואה?
חיים כץ: אודי, זה לוחץ על הקומקום בשביל להוציא את המים.
חיים כץ: מה זה - - -
<אודי שני: חיים, בוא תקשיב.
<אודי שני: או שיש כסף או שאין כסף.
יעקב ליצמן: הוא אמר לך שלא.
חיים כץ: אז תגיד.
<אודי שני: הדיון – או שיש כסף או שאין כסף.
<אודי שני: שמונה מיליארד, אמרתי לכם.
<אודי שני: זה לא שלושה מיליארד, זה לא ארבעה, זה שמונה מיליארד.
חיים כץ: אני רוצה שאנחנו נצא מהוועדה הזאת שנדע את האמת.
חיים כץ: נתחיל בזה שאנחנו יודעים את המצב שלנו.
חיים כץ: ואז נדע מה אנחנו רוצים ומה אנחנו לא רוצים.
<אודי שני: אז המצב הוא כזה – אין איום על סגירה הפרויקט.
<אודי שני: זה משפט cut and clear.
<אודי שני: אין איום על סגירה.
חיים כץ: אבל?
<אודי שני: במפעלים שנמצאים בפריפריה, נעשה כל מאמץ שלא "יעונה" להם רע, בוא נגיד את זה ככה.
<אודי שני: במפעלים שאנחנו יודעים שיש להם יציבות כלכלית, שיכולים לקחת אורך רוח, בוודאי שתהיה פגיעה.
יעקב ליצמן: או במרכז.
<אודי שני: או במרכז, מה לעשות?
יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, ב"מרכבה" יש חלק - - -
שולי מועלם-רפאלי: שמיוצר במרכז.
חיים כץ: במרכז, ובלעדיו הוא לא עושה כלום.
חיים כץ: אז הוא לא יעשה?
<אודי שני: לא יודע.
חיים כץ: נו, באמת, אז מה שאתה אומר לנו, אנחנו ניתן להם עבודה יזומה.
<אודי שני: מה שאני אומר, ראשית כל, בפריפריה – לא.
<אודי שני: דרך אגב, אני גם הזכרתי שבפריפריה 15 - - -
חיים כץ: מה, הם ייצרו למלאי?
<אודי שני: אני לא יודע מה הם ייצרו.
<אודי שני: תקשיב - - -
חיים כץ: סלח לי אדוני, אם במרכז יש מישהו שעושה את החלק הזה, ובלי החלק הזה אי-אפשר ללכת לשום מקום, והמפעל הזה סגור, הפריפריה ייצרו למלאי?
<אודי שני: תקשיב, אני לא נכנס לתוכנית העבודה של - - -
חיים כץ: אבל זאת הישיבה פה.
חיים כץ: אנחנו באנו לדעת מה תכנית העבודה בטנק "המרכבה" - -
<אודי שני: אין תכנית עבודה.
חיים כץ: - - יש טנק "מרכבה", אין טנק "מרכבה"?
<אודי שני: אז אני אתן לך תשובה - -
חיים כץ: יורדים לאחד?
חיים כץ: יורדים לשלושה?
<אודי שני: אין תכנית עבודה נכון להיום, כי אנחנו בדיונים איך מסתדרים עם התקציב.
<אודי שני: אנחנו גם לא משלימים עם התקציב עד כה.
<אודי שני: ואני לא יודע להגיד לך בהיקף של מספר טנקים, או רק חלפים.
<אודי שני: אגב, יש לך מספיק מלאי להרבה מאוד חלקים.
<אודי שני: זה לא רק נושא של האם עושים X בשנה, או Y בשנה.
<אודי שני: יכול להיות שנקנה רק חלפים בשביל להחזיק את המפעלים.
<אודי שני: אלו דברים שנמצאים בעבודה ובחשיבה.
<אודי שני: לא באנו לפה עם תכנית עבודה.
חיים כץ: מערכת הביטחון תקנה חלקים בשביל להחזיק את המפעלים - -
<אודי שני: נכון.
חיים כץ: - - על חשבון ביטחון?
<אודי שני: מה זה על חשבון ביטחון?
חיים כץ: אבל אתה לא צריך את החלקים, אתה לא עושה איתם כלום.
<אודי שני: חיים, הדיון הזה הוא לא פופוליזם, אני מאוד מצטער.
חיים כץ: לא, תקשיב - - -
<אודי שני: הוא משהו פרקטי.
חיים כץ: משרד הביטחון הפך להיות היום גוף סעד?
<אודי שני: סליחה, אני אגיד לך משהו.
<אודי שני: היום, על סדר-היום תע"ש.
<אודי שני: בתע"ש – במסגרת מחויבות משרד הביטחון – יש 875 מיליון שקלים שאני התחייבתי להזמנות לחמש שנים מיום ההפרטה.
<אודי שני: אני מודיע לך עכשיו שזה סיכום שעומד, לא יזוזו ממנו.
<אודי שני: מערכת הביטחון צריכה את התחמושת הזאת?
<אודי שני: אבל כיוון שהבניין הוא עם המון חלונות פתוחים, אז בואו נסגור חלק מהם.
<אודי שני: אז כיוון שהתחייבנו, בשביל לסגור את תע"ש, ל-875 הזמנות, אז יש שם חימוש, אז יהיה לנו על המדפים חימוש.
<אודי שני: אחרת אני פותח עוד חלון, אם כבר הצלחנו לסגור אותו לפי שנקבע התקציב.
חיים כץ: אתה מבין מה שאתה אומר?
<אודי שני: בוודאי שאני יודע.
חיים כץ: אתה רוצה לעשות דיון על תע"ש?
חיים כץ: נעשה דיון על תע"ש.
חיים כץ: לא תע"ש.
<אודי שני: לא, זה מה שאני אומר.
חיים כץ: הדיון פה עכשיו הוא על טנק "המרכבה".
חיים כץ: מה שאתה אומר - - -
<אודי שני: בדיון על "המרכבה" יש לך דבר אחד – אין איום על סגירה הפרויקט, זה הכול.
חיים כץ: מה שאתה אומר כמנכ"ל משרד הביטחון, אנחנו במערכת הביטחון נתחזק את המפעלים בפריפריה, ושיעבדו למלאי.
חיים כץ: זה מה שאתה אומר לי.
<אודי שני: שיעבדו למלאי, שיעבדו - - -
יעקב מרגי: הוא אומר לך אנחנו עושים שיקולים נוספים בנוסף לצרכים האמתיים של מערכת הביטחון.
יעקב מרגי: יש לו עוד שיקול.
<אודי שני: במפעלים הקטנים בפריפריה אנחנו לא נפגע.
חיים כץ: יש פה תעשיין מהפריפריה?
<קריאה: כן, אנחנו.
חיים כץ: לא כולם.
חיים כץ: יש מישהו שבקי ברזי העניין של כמה קבוצות?
חיים כץ: שייתן אחד מהם.
חיים כץ: לפרוטוקול, שם, מאיזה מפעל אתה.
חיים כץ: תן סקירה כמה עשית, בהיקפים, לא איזה חלק עשית.
חיים כץ: לא אם ייצרת כוס, בהיקפים.
חיים כץ: כמה עובדים יש לך, ומה הולך לקרות מחר בבוקר.
חיים כץ: מאיפה אתה, וכמה אתה מעסיק.
<אברהם בר דוד: שמי אברהם בר-דוד.
<אברהם בר דוד: אני יושב פורום של תעשיות "המרכבה", שכוללות את אותם 200 מפעלים שדיבר עליהם המנכ"ל אודי.
<אברהם בר דוד: המפעלים האלה, קונקרטית, חצי שנה לא קיבלו אף לא הזמנה אחת.
<אברהם בר דוד: המפעלים האלה בפריפריה הוציאו בין 100-40 אנשים לחופשות לא מתוכננות של חודש ימים.
חיים כץ: של עובדים שלכם?
<אברהם בר דוד: שלנו.
חיים כץ: ואתה לא יודע מה קבלני המשנה עושים בשבילכם?
<אברהם בר דוד: זה בטוח.
<אברהם בר דוד: אני בכלל לא מדבר על קבלני המשנה, כי זה עוד יותר גרוע.
<אברהם בר דוד: כתוצאה מכך הפעלים האלו כבר פיטרו כ-500 איש עד עכשיו.
<אברהם בר דוד: אם המפעלים האלו לא יקבלו הזמנות בחודש הקרוב - - -
יעקב ליצמן: מי פיטר?
חיים כץ: המפעלים האלה בפריפריה.
<אברהם בר דוד: אני מדבר עליהם.
חיים כץ: לא, אותם בפריפריה.
<אברהם בר דוד: אודי יהיה מחר בבוקר שם ויראה כמה מהם קונקרטית.
<אברהם בר דוד: ואם הם לא יקבלו הזמנות עד סוף החודש הזה, הם פשוט סוגרים.
<אברהם בר דוד: כי מעל 50% מהפעילות שלהם היא בטנק "המרכבה".
<אברהם בר דוד: ולהחזיק מפעל של 50 עובדים, או 70 עובדים רק עם 50% מהפעילות – אי-אפשר, המפעל לא יכול להתקיים.
<אברהם בר דוד: המפעל הוא פרטי, הוא סוגר את החנות.
<אברהם בר דוד: אני אתן לך דוגמה, אם במפעלים, נניח, באזור קריית שמונה קיבלו באופן קבוע כל שנה בערך כ-30 מיליון שקל הזמנות, והשנה קיבלו בערך 200,000 עד עכשיו, פירושו של דבר – אתה מבין מה קורה בכל המפעלים האלה?
<אברהם בר דוד: בקריית שמונה יש רק שבעה - - -
חיים כץ: כמה מלאי מיוצר יש לך?
<אברהם בר דוד: לא, המפעלים לא מייצרים למלאי, הם מייצרים לפי הזמנות של משרד הביטחון.
<אברהם בר דוד: הם לא מייצרים לצרכי עצמם.
חיים כץ: ועכשיו אין - - -
<אברהם בר דוד: אין הזמנות, אז אנשים יצאו לחופש.
<אברהם בר דוד: אני מציע, עמרם, תגיד - - -
חיים כץ: אתה לא מציע כלום.
חיים כץ: אתה קיבלת זכות דיבור, אתה תדבר.
חיים כץ: אתה לא מחלק, אתה לא מציע.
<אברהם בר דוד: אני מצטער.
<אברהם בר דוד: מתנצל.
<אברהם בר דוד: זה עניין של הרגלים.
<אברהם בר דוד: זה המצב.
<אברהם בר דוד: יש פה מפעלים – שכל אחד יגיד לך בדיוק כמה אנשים מתפטרים.
<אברהם בר דוד: אני יכול להגיד לך, אצלי, באחד המפעלים שנמצא בנהריה, אם אני לא אקבל את ההזמנות הנוספות, אני סוגר את המפעל.
<אברהם בר דוד: 30 איש.
חיים כץ: עד סוף איזה חודש?
<אברהם בר דוד: אני מעריך שלקראת סוף השנה הזאת אני אגמור את ההזמנה שיש לי – כי במקרה יש לי הזמנה עד סוף השנה – בסוף השנה, אם לא תהיה הזמנה נוספת, אני סוגר את המפעל בנהריה.
רינה פרנקל: איזה מפעל בנהריה?
<אברהם בר דוד: של "אימקו" – יש אחד בנשר ואחד בנהריה.
<אברהם בר דוד: ויש מפעל במרכז הארץ, אם דיברנו - - -
חיים כץ: מרכז הארץ – התברר לנו שזה לא מעניין.
<אברהם בר דוד: לא מעניין?
חיים כץ: אמר מנכ"ל משרד הביטחון מרכז הארץ לא מעניין.