GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: כי אתם יכולים לתקוע אותם ארבעה חודשים אחרי שהם מצאו בן-אדם.
<רוני גמזו: חיים, תוך שבוע.
יעקב ליצמן: טוב, הוא הסכים.
יעקב ליצמן: תוסיף את זה, נו.
חיים כץ: תרשמי את זה.
<דובב אפל: אם מגבילים את פרטי ההתקשרות ל"פרטי התקשרות רלוונטיים" בסעיף הזה, כדי שההסדר יהיה שוויוני ותואם, אז גם בהסדר של בעל הרישום צריך להגביל את זה לפרטי ההתקשרות הרלוונטיים, וזה בסעיף 26א(ג).
חיים כץ: אין קשר בין זה לזה.
<רוני גמזו: אני לא יודע מהם פרטי ההתקשרות, מהן ההארכות עם אינטרסים אחרים.
<מר ליברמן: הסברנו שאין לנו בעיה להעביר למשרד הבריאות את כל הדוחות האלה, ואנחנו מקבלים עלינו את האחריות ואת המטלה הזאת.
<מר ליברמן: אנחנו לא רואים את עצמנו חייבים לדווח לבעל הרישום של התכשיר.
<מר ליברמן: משרד הבריאות יקבל את המידע ויעשה אתו מה שהוא רוצה.
מיקי רוזנטל: הוא קנה מהחברה את התכשיר?
יעקב ליצמן: הוא מעביר את זה למשרד הבריאות - - -
חיים כץ: ומשרד הבריאות צריך לדווח.
יעקב ליצמן: אתה יודע מה הולך לקרות?
יעקב ליצמן: זה הולך להיות שתי רשויות.
חיים כץ: רוני, הוא צריך להעביר אליך ואתם צריכים להעביר הלאה.
חיים כץ: אתם מוציאים הנחיות.
<רוני גמזו: אנחנו נפתור את זה תוך יצירת מערכת ממוחשבת וכאשר הוא ידווח לי, בעל הרישום יקבל באותו זמן דיווח.
יעקב ליצמן: תוך שבוע ימים.
מיקי רוזנטל: רוני, אז אתה מוותר על הניסוח?
<רוני גמזו: אני לא חושב שישנה בעיה לדווח גם לבעל הרישום.
<רוני גמזו: אתה שם ב-cc של המייל את בעל הרישום.
יעקב ליצמן: בזה אין שום בעיה.
יעקב ליצמן: אבל אם אתה כותב את זה, - - -
חיים כץ: אתה צודק, בשביל מה אתה מוסיף?
חיים כץ: אתה תדווח למשרד הבריאות, ומשרד הבריאות ידווח ליצרנים.
חיים כץ: תנסחי את זה.
חיים כץ: גם לך אני אתן תקן אחד.
<רוני גמזו: אני רואה שאין פה נציג אוצר, אז נכניס את זה.
מיקי רוזנטל: הם צריכים להיות אחראים - - - גם אם זה לא כתוב בחוק הם צריכים להעביר את זה לבעל התרופה.
חיים כץ: נכון, אבל קודם כל שזה יהיה משרד הבריאות.
<מר ליברמן: אותה הערה כמקודם.
חיים כץ: בסדר, זה יחול על משרד הבריאות.
יעקב ליצמן: למה צריך סעיף מיוחד על רופא במעון?
חיים כץ: כי אמרו שיכתבו 15 עמודים.
<רוני גמזו: הסעיף המיוחד הוא מכיוון שקופת-חולים ובית-חולים הם לא מעון.
<רוני גמזו: זו ישות משפטית שונה.
יעקב ליצמן: מעון קשישים זה כמו בית.
<רוני גמזו: לא, זה בית אבות על-פי ההגדרה, בית אבות של הרווחה.
יעקב ליצמן: זה הבית של הזקן כרגע.
חיים כץ: כרגע, צריך לשים את הדגש על "כרגע".
<רוני גמזו: הרב ליצמן, זה אשפוז מוסדי במקום שאיננו בית-חולים, ובית-חולים נמצא בתוך ההגדרה.
<רוני גמזו: כשאני אומר "בית-חולים" אני מכסה את כולם בהגדרה שלי, אבל אז אני לא מכסה את כל בתי האבות.
יעקב ליצמן: מעון זקנים זה כמו בבית או כמו בית-חולים?
<רוני גמזו: זה מוסד.
<רוני גמזו: בית זה משפחה.
<נועה ברודסקי-לוי: סעיף 26ז שונה מהנוסח שקיים אצלכם, והוא הועבר אלי הבוקר.
שולי מועלם-רפאלי: אין לנו את סעיף ז' בכלל.
<נועה ברודסקי-לוי: כן, הוא מחוק ויש נוסח חדש שהועבר אלינו הבוקר.
יעקב ליצמן: אני לא יודע איפה את קוראת.
<וילמה מאור: אין, זה לא מופיע.
<נועה ברודסקי-לוי: זה נוסח חדש.
יעקב ליצמן: אז איך אני צריך להבין?
<נועה ברודסקי-לוי: אני יכולה להקריא אותו שוב לאט יותר, ואני יכולה גם להעביר אותו.
חיים כץ: קחי, צלמי את זה.
יעקב ליצמן: לא, לא צריך לצלם.
יעקב ליצמן: צריך להסביר קודם מה כתוב פה.
<נועה ברודסקי-לוי: צומצמו הדוחות לגבי תרופות שפטורות מרישום שיצטרכו אותם יבואנים להעביר למשרד הבריאות, לדוחות על תופעות לוואי שנתקבלו מהרופא או מהמוסד הרפואי, ואם יש תופעות לוואי חמורות ותופעות לוואי בשכיחות חריגה, אז יועבר המידע באופן מיידי ולא יאוחר מ-15 יום.
יעקב ליצמן: שאלתי בתחילת דברי למה מחקת את "בית חולים"?
<נועה ברודסקי-לוי: לא, לא מחקתי.
יעקב ליצמן: שינית את זה למוסד רפואי.
חיים כץ: בית חולים זה מוסד רפואי?
חיים כץ: תרשמי בית חולים.
<נועה ברודסקי-לוי: זה בית חולים, בסדר.
יעקב ליצמן: לא, אני רוצה להבין מהי המשמעות.
מיקי רוזנטל: מוסד רפואי זה מושג אמורפי.
<רוני גמזו: מוסד רפואי הוא רחב יותר.
יעקב ליצמן: אצלי, הכנסת היא גם מוסד רפואי.
<רוני גמזו: ואני חושב שכדאי להיצמד למושג "מוסד רפואי".
חיים כץ: ליצמן, אין פה בעיה של הצבעה.
חיים כץ: אתה יכול ללכת לוועדת הפנים אם יש שם בעיה.
שולי מועלם-רפאלי: אז לאורך כל הדרך נכתוב: מוסד רפואי.
<רוני גמזו: לפעמים אנחנו כותבים: בית חולים וקופת חולים, ולפעמים אנחנו כותבים: מוסד רפואי.
<רוני גמזו: "בית חולים" מצמצם את זה.
<רוני גמזו: מוסד רפואי, לדוגמה, זו מרפאה כירורגית בינונית, היא לא בית חולים, ושם נותנים תרופות.
<רוני גמזו: אז אתה מפספס את ההגדרה הזאת.
<רוני גמזו: ואם אתה כותב: מוסד רפואי, על-פי הגדרתו בפקודת בריאות העם, הוא כולל את כל זה.
<רוני גמזו: אני חושב שההגדרה "מוסד רפואי" נכונה יותר.
<אופיר שליטנר: סליחה, אדוני, אפשר?
חיים כץ: עכשיו זה בקצרה.
חיים כץ: אנחנו נכנסים לזמן מליאה, וקיבלנו אישור לפרק זמן קצוב מאוד להיכנס לתוך דיוני המליאה.
<אופיר שליטנר: אני גומר את זה תוך עשר שניות, אדוני.
<אופיר שליטנר: אופיר שליטנר, היועץ המשפטי של הכללית.
<אופיר שליטנר: כפי שסיכמנו, אני מבקש שיובהר שאלה הדוחות המפורטים להלן בלבד.
<אופיר שליטנר: להוסיף את המילה "בלבד".
חיים כץ: היא אומרת: בסדר.
<דובב אפל: אני מבין שהוועדה גיבשה את עמדתה ביחס לתחולת ההסדר על תקנה 29 וגם משרד הבריאות תומך בכך.
<דובב אפל: אנחנו סבורים שתחולת התקנות האלה צריכה לחול גם על תכשירים שמיובאים ומשווקים לפי תקנה 29.
חיים כץ: בסדר, ואנחנו איחדנו את זה.
<אביבית וינברג: "דוחות על תופעות לוואי ופניות ציבור בנושא תופעות לוואי" – זה משהו שמקובל עליכם?
<אביבית וינברג: או שאתם רוצים שכל פנייה שתיעשה אלינו, אפילו: שלום, האם אפשר לדעת איפה מוצאים עכשיו אקמול, תתועד?
חיים כץ: את מגזימה, את מגזימה.
חיים כץ: מה שיותר מדי לא טוב.
חיים כץ: יותר מדי יפה, לא טוב.
חיים כץ: יותר מדי מלוח, לא טוב.
חיים כץ: כל דבר במידה.
חיים כץ: לדעתי, את מתחילה להגזים.
חיים כץ: יש פה כוונות, ואת מפריזה.
<רוני גמזו: בקונטקסט של התקנות.
<אופיר שליטנר: אני רק מציע להשתמש באותו מונח: "מוסד רפואי".
חיים כץ: מוסד רפואי, בסוגריים: בית חולים.
חיים כץ: גם בית חולים.
<רוני גמזו: לא, רגע.
<רוני גמזו: המונח "מוסד רפואי", אם אני לא טועה, לא כולל קופת חולים.
יעקב ליצמן: לא, אבל רוני, למעלה כתוב: או קופת חולים או בית חולים, ותיקנת ל"מוסד רפואי".
יעקב ליצמן: תחליט, או זה או זה.
<רוני גמזו: בסדר, יהיה נוסח אחיד אבל ברור לכולם שהוא כולל קופות חולים.
<אופיר שליטנר: שתי הערות: קודם כל, ההתייחסות בסעיף משנה (ב) לבעל הרישום איננה נכונה, מכיוון שאנחנו מדברים על מי שמינה אותו והתקנה חלה גם על קופות חולים.
חיים כץ: סלאש: מי שמינה אותו, בשני המקומות.
יעקב ליצמן: שמת לב שהחמרת על עצמך?
<קריאה: הוא הגון.
<אופיר שליטנר: אני מוכן לקחת על עצמי גם דברים נוספים שאני חושב שהם ראויים.
<אופיר שליטנר: ביחס לסעיף (א): כאשר יש לי הסכמים קיבוציים והסכמי העסקה עם עובדים אני לא יכול לבטל מינוי באופן מיידי.
<אופיר שליטנר: אני חייב לערוך הליך משמעתי, כי כל שינוי בתפקיד מהווה הרעת תנאים ומחייב מעבר בהליך משמעתי על-פי דין.
<אופיר שליטנר: ולכן, ככל שהמדובר בשירותי בריאות כללית ובקופות חולים, אני מבקש שהמינהל יהיה רשאי להורות על נקיטת הצעדים - - -
מיקי רוזנטל: אתה טועה.
מיקי רוזנטל: יש חוק במדינת ישראל.
<רוני גמזו: אתה טועה טעות חמורה.
<רוני גמזו: פקודת הרופאים מאפשרת לי להשעות מעבר להסכמים קיבוציים.
חיים כץ: אפילו פרוספר בן חמו מסכים.
חיים כץ: שאלנו אותו.
<אופיר שליטנר: אם זה מאפשר וקיים, מדוע להכניס כפל הסדרים?
<דובב אפל: הערה תמציתית, בתקנת משנה (6): שהסמכות של המנהל לנקוט כל פעולה הנדרשת להבטחת בריאות הציבור תיעשה לאחר שנתן לבעל הרישום להשמיע את טענותיו בפניו, כפי שנוסח בסעיפים קודמים.
<נועה ברודסקי-לוי: בעיקרון זה לפי תקנה 12 לתקנות העיקריות.
מיקי רוזנטל: אנחנו לא יכולים לאפשר לך את זה.
מיקי רוזנטל: אם הוא בחירום, מה נעשה?
<דובב אפל: לא, בחירום בוודאי שלא.
<דובב אפל: בסיטואציה כזו, אדוני, מה שעושים הוא בהזדמנות ראשונה לאחר מכן.
מיקי רוזנטל: אז אפשר להוסיף: בהזדמנות ראשונה לאחר מכן.
<נועה ברודסקי-לוי: זה לפי תקנה 12 שקיימת כבר היום.
מיקי רוזנטל: אם נוסיף: בהזדמנות הראשונה?
חיים כץ: לא צריך, זה מנוסח פה.
<נועה ברודסקי-לוי: אפשר להוסיף: בהתאם לתקנה 12.
<רוני גמזו: ברשותך, היושב-ראש, יש לי הערה קטנה לסעיף 9.
<רוני גמזו: מכיוון שבסעיפים הקודמים הורדנו את חובת בעל הרישום לעשות פעולת הסברה למול המטופלים, אז בשלב הזה, בסעיף 9, ברגע שאנחנו נמצאים למול תופעת לוואי, "יגביר מודעות הרופאים ואנשי צוות רפואי ומטופלים, בין השאר על-ידי בעל הרישום.
<רוני גמזו: " זאת אומרת, בשלב הזה, אני כמנהל רוצה את חובת בעל הרישום גם כאן בנושא ההסברה, לא רק למול הרופאים אלא גם למול המטופלים.
<רוני גמזו: הורדנו את זה בשלב הקודם, אבל בשלב הזה כשיש כבר התופעה - - -
יעקב ליצמן: רוני, תרגם את זה לאלטרוקסין.
יעקב ליצמן: מי צריך לפרסם את זה?
<רוני גמזו: ברגע הראשון שהגיעה אלינו ההודעה על אלטרוקסין, באפריל 2011, בשלב הזה גם משרד הבריאות אבל גם בעל הרישום – הייתי צריך להגיד לבעל הרישום, אדוני, פרסום ברשומות - - -
יעקב ליצמן: אני חולק על זה.
<רוני גמזו: הרב ליצמן, זה בין השאר.
חיים כץ: הוא מוריד אחריות ממשרד הבריאות.
<רוני גמזו: לא, בין השאר.
<רוני גמזו: אני לא מוריד.
יעקב ליצמן: רוני, מה הולך משרד הבריאות לעשות כאן?
חיים כץ: מה אתה צועק?
חיים כץ: אתה לא צודק.
חיים כץ: אתם תיקחו על עצמכם אחריות, לא רק תיתנו קנסות.
חיים כץ: קחו אחריות.
<רוני גמזו: כבוד היושב-ראש, אין לי בעיה עם זה.
חיים כץ: אתה רוצה לסיים היום?
<רוני גמזו: אני רוצה לסיים.
חיים כץ: לא נסיים.
חיים כץ: אם אתה רוצה שיפטרו אותי, אני אמשיך מעבר לזמן שהקציבו לי.
מיקי רוזנטל: רוני, תן דוגמה שאתה ממש צריך את זה.
<רוני גמזו: בסיטואציה כפי שהרב ליצמן תיאר, של האלטרוקסין, אתה צריך להגיע לכל זרועות המידע.
<רוני גמזו: זה נכון שלמשרד הבריאות יש את היכולת.
<רוני גמזו: אבל קח בחשבון שלבעל הרישום יש יכולות, יש לו יכולות דרך התועמלנים, דרך הרופאים, להגיע למטופלים.
שולי מועלם-רפאלי: אבל היכולות שלך כמשרד הן הרבה יותר קדימות.
מיקי רוזנטל: אבל לך יש יכולות שבעתיים.
מיקי רוזנטל: אתה מוציא הודעה לרדיו, וכולם מפרסמים את זה בשנייה.
מיקי רוזנטל: יש לו פחות יכולות משלך.
<רוני גמזו: איך אני מגיע - - -
חיים כץ: ברדיו, אתה שם הודעה ברדיו.
שולי מועלם-רפאלי: רוני, לך יש יותר יכולות ממנו להיכנס לכלי התקשורת.
<רוני גמזו: אני אמרתי: בין השאר.
<רוני גמזו: לא הורדתי ממני.
מיקי רוזנטל: רוני, תן לי דוגמה שאתה חייב אותו.
<רוני גמזו: המילה "חייב" היא לא הנכונה.
<רוני גמזו: אני יכול גם להיעזר בו.
יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה שהאחריות תתחלק.
חיים כץ: הבנתי מה שאתה מדבר.
חיים כץ: תאמין לי, הבנתי אותך מהמשפט הראשון, אחרי כל-כך הרבה שנים ביחד אני יודע איפה אתה מוסר את הכדור.
מיקי רוזנטל: אם אתה אומר לי, אני צריך לפרסם מודעות בעיתונים, זה עולה הרבה כסף, אני רוצה שהוא יתחלק אתי – זה משהו אחד.
מיקי רוזנטל: אבל זה לא העניין.
חיים כץ: לא, זו לא הבעיה שלו.
מיקי רוזנטל: אז לא הבנתי מה הבעיה.
חיים כץ: אין לו בעיה.
<דובב אפל: בלהט הדיון על תקנה (9) דילגנו על ההערה שלי לתקנה (6), אז אני רוצה רק לוודא שהוסכם שאפשר להתנות את זה בתקנה 12 כפי שהוצע.
<נועה ברודסקי-לוי: כן, אמרנו שזה בהתאם לתקנה 12.
חיים כץ: ואנחנו ממשיכים.
<נועה ברודסקי-לוי: לגבי (ד), הבנתי לפני הדיון שיש הסכמה לתיקון גם פה:
<קריאות: בסדר.
<אופיר שליטנר: יש פה בעיה מבחינת חוק זכויות החולה כאשר מדובר ברופא המטפל, ולפעמים אותו רופא מטפל הוא הגורם להעביר את המידע.
<אופיר שליטנר: לא תמיד אפשר לקבל את ההסכמה מדעת של המטופל לקבלת המידע, במקרה, לדוגמה, שהוא קטין או שהוא לא היה כשיר - - -
חיים כץ: ייתנו לאפוטרופוס שלו.
<אופיר שליטנר: לפעמים חייבים לשמור את המידע הרפואי על תופעות הלוואי החריגות בתיק הרופא, כך שאי אפשר לשמור את זה בנפרד.
יעקב ליצמן: האם על-פי חוק אתה צריך הסכמה של החולה לפרסם את הכישלון או מה שקרה?
יעקב ליצמן: – לא, כי זו תועלת הציבור.
יעקב ליצמן: אתה לא יכול בגלל צנעת הפרט - - -
<מר ליברמן: כבוד הרב, אנחנו מסכימים אתך, אבל זה מנוסח הפוך.
<אופיר שליטנר: זה מנוסח בניגוד להוראות חוק זכויות החולה.
יעקב ליצמן: אני הבנתי את המשמעות, לא הבנתי את הניסוח.
<נועה ברודסקי-לוי: יש לך אפשרות להעביר דיווח ללא פרטים מזהים.
<אופיר שליטנר: כתוב בסעיף קטן (2): "יקבלו מידע על מצבו הבריאותי של מטופל רק אם ניתנה לכך הסכמה מדעת של המטופל, ובהתאם להסכמתו זו;" – אבל לא תמיד אני יכול לקבל הסכמה מדעת, ואני עדיין צריך להעביר.
<נועה ברודסקי-לוי: אז אתה לא יכול להעביר.
מיקי רוזנטל: או להעביר ללא הפרטים.
מיקי רוזנטל: יש לך את האופציה להעביר ללא הפרטים.
<רוני גמזו: אז ללא הפרטים המזהים.
יעקב ליצמן: אבל הוא חייב להעביר.
<מר ליברמן: יש לי הערה אחת: ובתנאי שמשרד הבריאות משלים את המערכת הממוחשבת.
חיים כץ: עזוב, מה, אתה נותן לנו תנאים?
מיקי רוזנטל: כן, מה זה?
חיים כץ: ומי בעד התקנות?
יעקב ליצמן: לא, רגע, מישהו יכול להסביר לי מה כתוב כאן?
חיים כץ: אני אסביר לך אחר-כך.
חיים כץ: ומי בעד התקנות כפי שהוקראו?
חיים כץ: כל חברי הכנסת, והם לא מעט, חמישה, תמכו בתקנות.
חיים כץ: יום שני בשבוע, ב' בתמוז, 10 ביוני 2013, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: הנושא: מימוש הזכות לנופשון לילדים עם צרכים מיוחדים, המשולבים בחינוך הרגיל בקייטנות הקיץ.
חיים כץ: במושב הקודם חברת הכנסת אורלי לוי ניהלה את הישיבה - - -
<וילמה מאור: בכנסת הקודמת.
חיים כץ: בכנסת הקודמת.
חיים כץ: טוב, זה גם במושב - - -, לא?
<וילמה מאור: - - -
חיים כץ: טוב, אז בכנסת הקודמת חברת הכנסת אורלי לוי ניהלה את הישיבה, ובואי, תעלי את כל מה שסיכמת, אם את זוכרת.
אורלי לוי אבקסיס: בוא, נשים על השולחן:
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על ילדים שמשולבים במערכת החינוך הפורמלית.
אורלי לוי אבקסיס: ילדים שלאורך השנים, לאורך השנה, בעצם משרד החינוך מעביר את תקציב הסייעות.
חיים כץ: לא "בעצם", הוא מעביר.
אורלי לוי אבקסיס: מעביר.
אורלי לוי אבקסיס: מעביר, חלקי 12 חודשים, וזה אמור לממן את הסייעות.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, מה שקורה הוא שבתקופת הקיץ יש את הקייטנות, חלקן קייטנות שמוכרות על ידי משרד הרווחה ומשרד החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: ולצערנו הרב, אותם ילדים, שלאורך כל השנה, היו ביחד עם חבריהם, השתלבו, היו חלק בלתי נפרד אינטגראלי מאותה חברה, מוצאים את עצמם מחוץ לנופשונים, מחוץ לקייטנות הללו.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר ניהלנו פה את הדיון, בכנסת הקודמת, מסתבר שהשלטון המקומי - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואז גילינו שמשרד החינוך, אכן מעביר את הכסף לסייעות - -
אורלי לוי אבקסיס: - - 12 חודשים בשנה.
אורלי לוי אבקסיס: לצערנו הרב, גילינו שהשלטון המקומי לוקח את החודשיים של החופש הגדול, אולי משלם בו את ה-matching או אני לא יודעת מה הוא עושה.
אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר, הגענו לאיזשהו הסדר, אבל לא כלפי כל הילדים בעלי הצרכים המיוחדים.
אורלי לוי אבקסיס: זה יותר הקיף דווקא את האוטיסטים, שהם היו הראשונים שפנו אלינו.
אורלי לוי אבקסיס: אני חשבתי שבזה תמה שליחותנו כוועדה, כי שמו לב ללקונה, תיקנו אותה.
אורלי לוי אבקסיס: הרי סביר להניח שבשנה הבאה, בחופש הגדול הבא, תתעורר אותה בעיה אם לא יטפלו בה לאורך זמן.
אורלי לוי אבקסיס: מסתבר, עברה שנה, אנחנו נתקלים באותה בעיה, ושוב פעם בנושא הרוחבי.
אורלי לוי אבקסיס: מה שאנחנו מבקשים לעשות או מה שאני מבקשת, אדוני היושב-ראש, אחת ולתמיד, לקבוע פה נהלים, ולבקש מהמשרדים השונים לקחת - - -
חיים כץ: אנחנו לא קובעים נהלים – לבקש נהלים.
אורלי לוי אבקסיס: לבקש נהלים, לבקש מהמשרדים השונים.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להגיד שדיברתי כבר עם משרד החינוך, הם אמרו שהם ימליצו – הנה, נמצאת פה גם הגברת רעיה לוי גודמן – וייתנו הוראה חד משמעית לכך שהכספים האלה יועברו, ויוכלו, אותם ילדים, בעלי צרכים מיוחדים, להשתמש באותן סייעות גם בחודשי הקיץ או בכספים, לפחות, שיהיה להם ליווי.
אורלי לוי אבקסיס: ויוכלו להשתמש באותן קייטנות מסובסדות, ביחד עם החברים שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לשמוע מה אומר משרד הרווחה בנוגע לזה.
אורלי לוי אבקסיס: כי לא ייתכן שכשמגיע החופש הגדול, דווקא הימים של שילוב חברתי, באמת אמיתי, שבו גם יש כיף, לא רק לימודים, אנחנו נחריג את אותם ילדים בעלי צרכים מיוחדים.
אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לשמוע את המשרדים, והייתי רוצה לשמוע שיש פתרון, ושהפתרון הזה יחזיק זמן, ולא ניפגש פה, עוד פעם, לקראת החופש הגדול בשנה הבאה.
חיים כץ: משרד הרווחה.
<לילי אבירי: לילי אבירי.
<לילי אבירי: אני מנהלת השירות לטיפול באדם עם אוטיזם.
<לילי אבירי: לצערי, אני באתי לכאן, אני לא מייצגת את כל המשרד, כי ראינו את חומר הרקע שנשלח, ובעצם זה מתייחס לילדים האוטיסטים.
<לילי אבירי: אז מה שאני רוצה להגיד לכם כרגע, לגבי הילדים האוטיסטים: אני לא יודעת בדיוק מה, אבל אנחנו סידרנו ומסדרים, ויש לנו נוהל עבודה, והמחלקות פותחות, שולחות - - -.
<לילי אבירי: ואם יש בעיה - - -
חיים כץ: ולמה אנחנו צריכים לעשות דיון?
<לילי אבירי: אני לא יודעת.
<לילי אבירי: לגבי הרווחה, לגבי האוטיסטים, אני לא יודעת למה אנחנו צריכים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר משהו: בשנה שעברה הובטח – ואפשר להוציא מהפרוטוקול – שההסדר יהיה כללי לגבי כל הילדים בעלי הצרכים המיוחדים.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא באתי להיות פה נציגה רק של האוטיסטים.
אורלי לוי אבקסיס: יש בפרוטוקול – אני תיכף אביא, ומה שמסומן אצלי – בגלל שזה היה דיון מהיר והיה קצר בזמן, אי אפשר היה למצוא באמת את התשתית, לתת פתרון לכולם.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להיות זו שנושאת רק את הכובע של האוטיסטים.
אורלי לוי אבקסיס: יש גם בעלי צרכים מיוחדים אחרים, וגם להם צריך לדאוג.
חיים כץ: טוב, בואי נתחיל להתמקד ונשחק בקצר.
חיים כץ: לא במשפטים ארוכים, במשפטים קצרים.
חיים כץ: האוטיסטים, את אומרת, בסדר.
חיים כץ: עורכת-הדין טל גרנות מאלו"ט, מה קורה אצלכם?
<טל גרנות: אוקיי.
<טל גרנות: אז יש באמת שני נושאים: יש את משרד הרווחה, ויש את משרד החינוך.
<טל גרנות: לגבי משרד הרווחה - - -
חיים כץ: משרד החינוך, לגבי האוטיסטים, בסדר?
חיים כץ: מי פה ממשרד החינוך?
אורלי לוי אבקסיס: הגברת רעיה לוי גודמן.
<רעיה לוי גודמן: רעיה לוי גודמן, מנהלת אגף חינוך מיוחד.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו בסדר כלפי כל הלקויות.
חיים כץ: זאת אומרת, אתם בסדר.
חיים כץ: וואלה, אם הכול - - -
<רעיה לוי גודמן: מה שאנחנו התחייבנו בוועדה הקודמת זה שאנחנו נוציא נוהל לרשויות, תזכורת שהכסף מועבר.
<רעיה לוי גודמן: אכן, משרד החינוך מעביר ל-12 חודשים.
<רעיה לוי גודמן: ב-13 למארס אני הוצאתי תזכורת לכל הרשויות המקומיות שהכסף מועבר, והם צריכים לאפשר לכל הילדים עם הצרכים המיוחדים להשתלב בקייטנות מפוקחות.
<רעיה לוי גודמן: בתחילת יוני, מנכ"לית המשרד הוציאה תזכורת נוספת לרשויות המקומיות, על מנת שהדברים, בקיץ הזה, יעבדו כמו שצריך.
<טל גרנות: כן, באמת, הגברת רעיה לוי גודמן הוציאה הבהרה.
<טל גרנות: ובעצם, ממשרד החינוך, מה שביקשנו, זה איזושהי הבהרה, מה קורה לגבי החופשות במהלך השנה, וגם מה קורה לילדים משולבים בקיץ שלא הולכים לקייטנות.
<טל גרנות: איך הם יכולים לממש את הזכות הזאת, לסייעת, שלא דרך קייטנות, כי הכסף באמת מועבר ל-12 חודשים, גם עבור הקיץ.
<טל גרנות: אז האם יש דרך, ומהי הדרך.
<טל גרנות: ומול משרד הרווחה - - -
חיים כץ: זו לא הכותרת של הישיבה הזאת – "מימוש הזכות לנופשון - - -".
<טל גרנות: לא - - -
חיים כץ: מה את אומרת לי "לא"?
חיים כץ: את עורכת דין.
חיים כץ: "מימוש הזכות לנופשון לילדים עם צרכים מיוחדים, המשולבים בחינוך הרגיל בקייטנות הקיץ".
חיים כץ: עזבי מה שביקשתי מעבר.
חיים כץ: הבעיה, עכשיו, אני רוצה לדעת מה קורה בעניין הזה.
שולי מועלם-רפאלי: ועם כלל הילדים.
חיים כץ: אין לך מה להגיד.
חיים כץ: כן, גברתי, לפרוטוקול – שם ותפקיד.
<נעמי מורביה: נעמי מורביה, יושבת-ראש מטה מאבק הנכים, ויושבת כאן כנציגת פורום ארגוני הנכים.
<נעמי מורביה: אני מוצאת שהחוק ממש יפה ותפור כהלכה.
<נעמי מורביה: יש לי רק שאלה אחת קטנה: מי יבטיח שאכן אותם ילדים, עם הקייטנות, שמגיעים - - -
חיים כץ: אני לא שומע.
<נעמי מורביה: אני שואלת, מי אכן תוקע לידינו שאותם ילדים המגיעים במסגרת הקייטנה הממומנת אכן יוכנסו לבריכה או למתקן, שאליו הם אמורים להיכנס.
<נעמי מורביה: וזה חסר לי כאן, בחוק, את - - -
חיים כץ: החוק לא יורד לפרטים מי ייקח את הילד לבריכה.
<נעמי מורביה: לא, איזו בריכה תרשה לו להיכנס.
חיים כץ: ייכנס.
חיים כץ: אם הוא בא עם ילדים רגילים, ייתנו לו להיכנס.
חיים כץ: ואם לא, היינו כבר שומעים.
<יוליה בן משה: יוליה בן משה, אימא לילד עם מוגבלות, ומנהלת עמותת "כל הזכויות".
<יוליה בן משה: אין פה אף אחד בשם הרשויות המקומיות, - -
חיים כץ: כן, זו השאלה הבאה.
<יוליה בן משה: - - ואני יכולה לספר על מקרה טרי מאתמול: משפחה מירושלים שפונה אליי, אני מפנה אותה לרשות המקומית, והרשות המקומית אומרת לה: באופן עקרוני את צודקת, אבל השיבוץ לסייעות, לקיץ הזה, כבר נגמר.
חיים כץ: הנה, הגיע נציג הרשויות המקומיות.
<יוליה בן משה: עכשיו, רק צריך לדעת שיהיה קיץ קשה.
<יוליה בן משה: זו משפחה מ"וראייטי", למשל.
<יוליה בן משה: עד עכשיו הילד היה ב"וראייטי".
<יוליה בן משה: העמותות מתקשות לממן את הקייטנות האלה, ולכן הילדים הולכים אל הרשויות המקומיות, והרשויות המקומיות - - -
שולי מועלם-רפאלי: איפה הסייעת שלו, של כל השנה?
שולי מועלם-רפאלי: היא לא אמורה להמשיך איתו גם לחודשי הקיץ?
<יוליה בן משה: הגברת רעיה לוי גודמן תתייחס.
<יוליה בן משה: היא לא בהכרח אמורה ללוות אותו בקיץ, זו ההתייחסות שלכם.
<יוליה בן משה: זו התשובה שהיא קיבלה ברשות המקומית: בעיקרון את - - -
חיים כץ: אדוני, נציג הרשויות המקומיות, כולם אומרים שהכול בסדר: מעבירים את הכספים, אין טענות, הכול גן עדן.
חיים כץ: הרשויות המקומיות, בכסף שמקבלות, שוטף ל-12 חודשים, נותנות את השירות?
חיים כץ: תסתכל על הכותרת של הצעת החוק, שתבין.
<פיני קבלו: לא, לא, אני מבין.
<פיני קבלו: מה שבעצם לי נאמר על ידי הגורמים, שכל מה שיוסכם עם משרד החינוך ועם משרד האוצר יחייב אותנו.
<פיני קבלו: וגם אנחנו צמודים להסכמי עבודה או להסכמים עם אותם עובדים.
<פיני קבלו: אלה, פחות או יותר, הדברים - - -
חיים כץ: זאת אומרת, אם היא תפנה, כמו שהגברת הזאת אמרה: אני רוצה אחת, שתיים, שלוש, אתם לא תגידו: אין סייעת, כן סייעת, את הכסף קיבלתם.
שולי מועלם-רפאלי: אם הכסף עובר ממשרד החינוך, אתם מחויבים - - -
<פיני קבלו: אם נקבל נהלים ממנכ"ל משרד החינוך, נקבל נהלים - - -
חיים כץ: קיבלתם.
<קריאה: קיבלתם - - -
שולי מועלם-רפאלי: קיבלתם במארס וקיבלתם ביוני.
<רעיה לוי גודמן: יש לכם את הנהלים, יש לכם את התקציבים.
חיים כץ: הוא הגיע מאוחר, הוא עוד לא בתוך המגרש.
חיים כץ: אבל לא נורא.
<משה רוטמן: שמי משה רוטמן, מזכ"ל ארגון הפעולה של הנכים, אבא לילד מונשם ומשותק שמשולב במערכת החינוך הרגילה, ובהצטיינות יתירה.
<משה רוטמן: ואני שואל ממקומם של הנכים הקשים שאין להם קייטנות – לא היו להם קייטנות, ולא יהיו להם קייטנות.
<משה רוטמן: אותם רגעי חדווה שאותו מלווה, ואני אנהג את האוטו שייסע איתו לים או לסרט או לכל מיני פעילויות בקיץ, איפה הם, כל הנכים הקשים, הילדים?
חיים כץ: תקשיב, אנחנו מתעסקים בנושא אחד.
חיים כץ: אני לא אומר שהכול טוב, ואני לא אומר שפתרו הכול.
חיים כץ: אבל כשאני מתעסק בנושא אחד, אני אפתור אותו.
חיים כץ: ואם אני אעזוב הכול ואלך לנושאים הקשים, גם זה לא יהיה.
<משה רוטמן: אדוני, המשאבים הועברו - - -
<משה רוטמן: המשאבים הועברו - - -
חיים כץ: בסדר, הבנתי.
<משה רוטמן: יש את המשאבים.
חיים כץ: הבנתי מה שאתה אומר.
חיים כץ: טוב, הבנתי מה שאתה אומר.
<משה רוטמן: תודה לך.
שמעון סולומון: אפשר משפט?
שמעון סולומון: לגבי מה שהעירה הגברת נעמי מורביה, מה שאמרת מקודם – אם במידה באמת זה יעבור, אני חושב שזה כבר קשור למשהו שהוא אי כיבוד החוק.
שמעון סולומון: אז אני חושב שבמקרים כאלה – הלוואי שנגיע לזה – אבל אם ובמקרה יהיו בשטח חריקות כאלה, את צריכה: אל"ף, יש את הרשויות שצריך לפנות אליהן.
שמעון סולומון: בי"ת, את יכולה לראות בנו, פה, ככתובת.
שמעון סולומון: פשוט להרים טלפון, לדבר, לראות ולבדוק.
<נעמי מורביה: לפני שבועיים, בבריכה, במבועים - - -
חיים כץ: תני לו את הטלפון, הוא יהיה הנציג שלנו.
חיים כץ: הוא יטפל בזה.
חיים כץ: תני לו, תני לו.
שמעון סולומון: בשמחה רבה.
חיים כץ: בשמחה רבה.
חיים כץ: אוקיי, מאחר ואנחנו כנראה שהיינו צריכים לעשות בדיקת יתר לפני שקבענו את הישיבה הזאת, - - - לא עשינו ישיבה מוקדמת, ועל פניו נראה שהכול בסדר - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, ממש לא, אדוני.
אורלי לוי אבקסיס: הגברת רחל שרביט הייתה פה בפעם שעברה.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה למה היא לא נמצאת.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה למה היא שלחה רק את מי שאחראי על תחום האוטיסטים.
אורלי לוי אבקסיס: זה תמיד, לצערי הרב, ולפעמים אני מרגישה שאנחנו משמשים כלי - - -
חיים כץ: גם אלו"ט אמרה שהכול בסדר.
<זיו מגור: לא, ולא אמרנו את זה - - -.
<זיו מגור: לא אמרנו את זה.
<קריאה: כי אלו"ט זה האוטיסטים.
<קריאה: כי אלו"ט זה רק האוטיסטים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הם עדיין אומרים שלא הכול בסדר.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור, משרד הרווחה - - -
חיים כץ: מי אומר?
<קריאה: אלו"ט.
אורלי לוי אבקסיס: אפילו אלו"ט אומרת שלא הכול בסדר, דרך אגב.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אותה טענה הייתה פה גם בשנים שעברו, בשנה שעברה, לפחות.
אורלי לוי אבקסיס: ישנו חתך של ילדים, שאני לא רוצה לעשות הפרדה, כי לאלה יש לובי חזק ולאלה לובי פחות חזק, ואני אהיה פה איזשהו כלי של לובי מסוים – ממש לא, אדוני היושב-ראש.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה רק לפתור את זה אחת ולתמיד.
אורלי לוי אבקסיס: שייתן הוראה.
אורלי לוי אבקסיס: הרי גם לא מדובר בסכומים גדולים.
אורלי לוי אבקסיס: מאחר שיש לנו גם את העניין של הסייעות, אנחנו מדברים פה על סבסוד בערך של 500 שקל לקייטנה.
אורלי לוי אבקסיס: בין 500 ל-800 - - -
חיים כץ: לילד.
אורלי לוי אבקסיס: לילד.
חיים כץ: כמה ילדים יש?
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, השאלה כמה גם ירצו לנצל.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שלא כולם ירצו לנצל.
אורלי לוי אבקסיס: ומי - - -
חיים כץ: כולם ירצו לנצל.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על סביבות 4,000, אם אינני טועה.
אורלי לוי אבקסיס: 2,000 אוטיסטים ועוד - - -
<רעיה לוי גודמן: יש במערכת החינוך המשלבת - -
שולי מועלם-רפאלי: ברגיל.
<רעיה לוי גודמן: - - 11 אלף תלמידים משולבים עם לקויות מורכבות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על גילאים מסוימים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים על - - -
<רעיה לוי גודמן: מגיל שלוש עד גיל 18.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, כשאנחנו מדברים על הקייטנות, אנחנו לא מדברים על הקייטנות של הגילאים היותר מאוחרים, כי שם כמעט ואין קייטנות – בוא נשים את זה על השולחן.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על בית הספר היסודי, שזה גם המקום שבו נרקמים יחסי החברה, ונבנה גם ומעוצב אופיו של הילד, וזה חשוב מאוד לתת לו את הכלים האלה, להיות איתם גם בשעות הנעימות.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן אנחנו מדברים על סביבות 4,000 ילדים: כ-2,000 אוטיסטים, עוד 2,000 של - - -
חיים כץ: בסדר, 11 אלף.
חיים כץ: לא 4,000 – 11 אלף.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים פה על סביבות תוספת - - -
חיים כץ: חמישה וחצי מיליון שקל.
חיים כץ: זה 11 אלף.
<קריאה: ולא כולם מנוצלים, אם ניקח את המקסימום.
חיים כץ: 11 אלף זה חמישה וחצי מיליון שקל.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא 11 אלף.
אורלי לוי אבקסיס: למה 11 אלף?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על 4,000.
אורלי לוי אבקסיס: לקחת עד גיל 18?
חיים כץ: תקשיבי, 11 אלף, מה שהיא אמרה - - -
<רעיה לוי גודמן: גג.
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה גג.
חיים כץ: 11 אלף גג.
חיים כץ: לפי 500 - - -
אורלי לוי אבקסיס: את יכולה להגיד לנו כמה - - -
<רעיה לוי גודמן: זה עם כל ילד - - -
חיים כץ: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, 11 אלף לפי 500 שקל לחודש זה חמישה וחצי מיליון שקל.
<יוליה בן משה: שקיימים.
חיים כץ: עכשיו, מה את מבקשת?
חיים כץ: מה את רוצה, שבסיכום הזה של הדיון, שתוכלי לצאת ולהגיד: מרוצה אני.