GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוני גמזו: היא אמרה: איפה ההתוויות, הן מתחת לשולחן, מה הוא התהליך, למה רק רופא אחד, למה לא יותר רופאים מאשרים, איך זה מתבצע, למה אתם עושים מכרז למגדלים.
<רוני גמזו: את כל הביקורות האלה אנחנו חטפנו ותוך כדי זה ניסינו והתחלנו להסדיר את הנושא.
<רוני גמזו: צריך לזכור, כאשר אני נכנסתי לתפקיד ב-2010 היה רופא מאשר אחד, ד"ר יהודה ברוך וסגנו.
<רוני גמזו: הוספנו 6 רופאים מאשרים.
<שלומי סנדק: אבל רק אונקולוגים.
<רוני גמזו: עדיין יש איפה לשפר במספר הרופאים המאשרים, אבל זה לא סוף התהליך.
<רוני גמזו: אתם צריכים להבין שאנחנו לא בסוף התהליך.
<רוני גמזו: אנחנו במהלך תהליך הסדרה.
<רוני גמזו: עברנו את שנת 2010 ואני רואה שהעסק הזה לא מספיק מסודר.
<רוני גמזו: רבותי, שנייה, קצת סבלנות.
<רוני גמזו: כולנו באותו מקום.
<רוני גמזו: אני בסופו של דבר גם רופא.
<רוני גמזו: כל מה שאני עושה במשרד הבריאות הוא לא לטובתי, אלא לטובת מערכת הבריאות.
<רוני גמזו: אני משקיע מנשמתי, יורק את דמי לטובת מערכת הבריאות.
<רוני גמזו: אין לי שום מטרה אחרת.
<רוני גמזו: ב-2010 הקמתי ועדה כדי ללמוד עוד, כדי לעשות עוד הסדרה.
<רוני גמזו: חלק מן השאלות שעמדו לנגד עינינו הן האם זה מספר המגדלים הרצוי, האם להוסיף מגדלים, מה הקשר בין מגדלים ובין המטופלים, האם לעשות סטנדרטיזציה בערכים, איך לגבות את הכסף, כי עדיין המגדלים גובים את הכסף על-פי הנחיה שלנו והיא לא תלויה במספר הגרמים.
<רוני גמזו: הוועדה הזאת סיימה את עבודתה באוקטובר 2010 והגישה מסקנות.
<רוני גמזו: חלק מן המסקנות שלה אמרו: אתם, משרד הבריאות, תעסקו רק ברפואה.
<רוני גמזו: מי שצריך לעסוק בכל היתר, בצד של האבטחה והגידול והסטנדרטים וכן הלאה זה רשות אחרת.
<רוני גמזו: בסוף 2010 זאת היתה המלצת הוועדה.
<רוני גמזו: אפילו הגעתי עם זה לוועדה כאן, לחבר הכנסת חיים כץ, ודנו בהמלצות הוועדה כאן בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
<רוני גמזו: הלכנו למכרז כי רצינו לקחת איזו סוכנות.
<רוני גמזו: אנו מחויבים לאמנה מסוימת.
<רוני גמזו: על-פי האמנה אנחנו צריכים שהקנביס "ייתפס" על-ידי סוכנות ממשלתית, לא יעבור מידיים של מגדלים לידיים של מטופלים.
<רוני גמזו: האמנה אומרת שהקשר הזה איננו טוב.
<רוני גמזו: הלכנו למכרז.
<רוני גמזו: בשלב הראשון, על-פי המלצת הוועדה מכרזנו את הנושא אל מול הרשות הלאומית למלחמה בסמים.
<רוני גמזו: הוגשה נגדנו עתירה לבג"ץ והבג"ץ עצר אותנו מן התהליך הזה.
<רוני גמזו: זה היה בסוף שנת 2010, תחילת שנת 2011.
<רוני גמזו: המשרד לביטחון פנים אז בא ואמר לנו: רבותי, צריך ללכת להסדרה אחרת.
<רוני גמזו: ואז הכנו את החלטת הממשלה.
<רוני גמזו: תוך כדי התהליך הזה עדיין אין לנו הסדרה מלאה, אין לנו התוויות רשומות.
<רוני גמזו: תוך כדי התהליך הזה נוהל הבקשה עדיין לא מסודר היטב, עדיין באמת ההתוויות לא שקופות, וזה נאמר כאן.
<רוני גמזו: לעתים אנשים קיבלו "בתורה שבעל-פה".
<רוני גמזו: ואני לקחתי על עצמי להסדיר את זה.
<רוני גמזו: זה לוקח זמן.
<רוני גמזו: הלכנו להחלטת ממשלה, שאמרה: להתחיל למקם את הסוכנות הממשלתית, כלומר ליצור מצב שהחומר מסופק.
<רוני גמזו: מבחינתנו, שזה יסופק על-ידי בתי מרקחת, אנחנו רוצים את זה בדרך הזאת.
<רוני גמזו: צריך להבין היום שמוקדי החלוקה של חלק מן המגדלים בתוך בתי-החולים זה לא מצב טבעי, זה לא מצב רצוי.
<רוני גמזו: גם כאן אנחנו עוברים טיפה על חלק מן החוקים.
<רוני גמזו: חוק נכסי המדינה לא מאשר את זה, ובכל זאת זה המצב שאנחנו נוקטים בו עד עכשיו.
<רוני גמזו: הלכנו להחלטת ממשלה.
<רוני גמזו: החלטת הממשלה אמרה: חברים, העדיפות שלנו היא ייבוא.
<רוני גמזו: תתחילו לבדוק את הייבוא, תקימו סוכנות ממשלתית, תקימו יחידה בתוך משרד הבריאות.
<רוני גמזו: להלן התקנים, להלן התקציב, תסדרו את זה.
<רוני גמזו: מיולי 2011 זאת החלטת הממשלה.
<רוני גמזו: אנחנו בתהליך של הסדרת העניין.
<רוני גמזו: מתחילים להקים יחידה.
<רוני גמזו: אני בא להקים יחידה, למנות במקום ד"ר יהודה ברוך, שהוא מנהל בית חולים, למנות מערכת עם תקנים, עם אנשים שיהיו שם ויאשרו.
<רוני גמזו: אני יוצא למכרז.
<רוני גמזו: הרי גם על יהודה ברוך היתה אז ביקורת, גם על חוסר התקנים היתה ביקורת.
<רוני גמזו: יוצאים למכרז, בוחרים מנהל יחידה.
<רוני גמזו: עדיין אין שום "רעש", אנחנו גדלים במספר הרישיונות, שום דבר לא קורה במערכת.
<רוני גמזו: בוחרים מנהל יחידה ואז מפריעים בכל מיני השגות על המכרז הזה.
<רוני גמזו: אני הולך פעם שנייה, למכרז שני.
<רוני גמזו: יובל לנדשפט, שאין בו רבב, נבחר במרץ 2012, זאת הבחירה הסופית בו.
<רוני גמזו: אבל תוך כדי, החודשים האחרונים הם חודשים של הסדרה.
<רוני גמזו: מה אני צריך לעשות בהסדרה?
<רוני גמזו: מה מוטל על הכתפיים שלי בהסדרה?
<רוני גמזו: ראשית, לראשונה לפרסם את ההתוויות שוועדת ההתוויות אישרה בעבר, מה הן ההתוויות שהיא אישרה.
<רוני גמזו: מפרסמים את ההתוויות.
<רוני גמזו: זה לא אומר – אני אומר כאן – שמה שלא מופיע בהתוויות לא יקבל.
<רוני גמזו: בתוך נוהל הבקשה יש נוהל לבקשה חריגה.
<רוני גמזו: מה אומרת הבקשה החריגה?
<רוני גמזו: עד שוועדת ההתוויות תאשר, וזה לא שנים, ועדת ההתוויות צריכה לדון על הנושאים, על פרקינסון ועל הנושאים הנוספים והאחרים, היא צריכה לדון בחודשים הקרובים.
<רוני גמזו: עד שהיא תאשר אנחנו נותנים פתח לרופא הממליץ ולרופא המאשר לעבוד אל מול נוהל שקיים גם בתרופה רגילה, הוא נוהל 29 – תגיש את הבקשה, תן הסבר.
<רוני גמזו: זה לא רק שאתה אומר את ההתוויה.
<רוני גמזו: בהתוויות הרגילות מספיק שאתה אומר את ההתוויה.
<רוני גמזו: תגיש את הבקשה, תגיש את השם, תגיד על מה מדובר, תפרט קצת יותר.
<רוני גמזו: רף ההוכחה קצת יותר גבוה, אבל זה לא שהטיפול לא יאושר.
<רוני גמזו: זה לא שלא יאושר.
<רוני גמזו: זה לא שעצרנו את הטיפול לחולה מסוים, ואם נעצר הטיפול לחולה מסוים זאת לא היתה הכוונה.
<רוני גמזו: זה הנוהל של ועדת ההתוויות, ולראשונה יש גם נוהל של ערעורים שלא היה קיים עד כה.
<רוני גמזו: בג"ץ אמר לנו את זה.
<רוני גמזו: יש נוהל של הגשת בקשה: לאן מגישים, איך מגישים, איך להגיש באינטרנט.
<רוני גמזו: נכון, השתרבבו כמה בעיות.
<רוני גמזו: השתרבבה הבעיה של הסודיות הרפואית, שאני מסכים, וגם המשנה ד"ר בועז לב הסכים לעניין הזה.
<רוני גמזו: נוצרה עוד בעיה מסוימת שהוצפה אליי, בעיית רישיון הנהיגה.
<רוני גמזו: אגיד לכם משהו לגבי ההיסטוריה של בעיית רישיון הנהיגה.
<רוני גמזו: הכול אמת, אני לא מסובב אתכם במשהו אחד, בפסיק אחד.
<רוני גמזו: במרץ 2011 הוציא יהודה ברוך קובץ הנחיות בנושא רישיון הנהיגה.
<רוני גמזו: הוא לקח על הכתפיים שלו ואמר: אסור לנהוג 6 שעות לאחר השימוש בקנביס רפואי.
<רוני גמזו: למה על הכתפיים שלו?
<רוני גמזו: כי פקודת התעבורה, שתוקנה ב-2005, קבעה: אסור לנהוג כשיש לך סם או שאריותיו בדם.
<רוני גמזו: אגב, אתם צודקים, זה גם בתרופות אחרות, אבל כך קובעת פקודת התעבורה.
<רוני גמזו: ותזכרו שלאנשים נשלל הרישיון באקט הזה.
<רוני גמזו: יהודה ברוך לקח על הכתפיים שלו והגדיר 6 שעות, אף-על-פי שהחוק לא נותן לו את האפשרות הזאת, ואגב, אנשים שציטטו את יהודה ברוך בבתי-משפט, לרבות רן שריג, זה לא עזר להם, נשלל להם הרישיון.
<רוני גמזו: זאת היתה ההנחיה של יהודה ברוך, וההנחיה הזאת פורשה – כאשר מגיעים ל-60 גרם בעצם הבן אדם לאורך כל היממה יש לו ריכוז שמונע ממנו נהיגה.
<רוני גמזו: ואז אמרו להם, סביב אמצע שנת 2011: תיגשו למרב"ד (המכון הרפואי לבטיחות בדרכים) כדי שיבדקו אתכם ולא ישללו לכם מיד את הרישיון, יבדקו את כושר הנהיגה שלכם.
<רוני גמזו: ואז קמה צעקה, אתם יודעים את זה כי הצעקה הופנתה אליי.
<רוני גמזו: אמרו לי: רוני, מה אתם עושים?
<רוני גמזו: אתם שולחים את אותם חולים למרב"ד?
<רוני גמזו: פנה אליי אלכס ברק זכרונו לברכה בעצמו, במכתב.
<רוני גמזו: יש לי את הכול כתוב, אני לא רוצה להציג את זה כאן כרגע.
<רוני גמזו: ואז עצרתי את ההנחיה הזאת.
<רוני גמזו: שוב, על הכתפיים שלי עצרתי אותה, בניגוד לחוק.
<רוני גמזו: אמרתי: רבותי, אל תשלחו אותם למרב"ד, זה סטיגמה, זה בעייתי, עצרו את הסיפור.
<רוני גמזו: הקמתי ועדה ובסופו של דבר היא קבעה: אחריות הרופא.
<רוני גמזו: אחריות הרופא הרושם לשקול הודעת מטפל.
<רוני גמזו: הודעת מטפל היא הודעה שהוא צריך לשקול בהרבה מאוד מצבים, לא רק בתרופות אלא גם במצבים רפואיים.
<רוני גמזו: כלומר, הרופא אומר לאדם: דע לך, יש אולי בעייתיות, והוא מודיע למרב"ד, למכון הרפואי לבטיחות בדרכים.
<רוני גמזו: גם את זה לקחתי על עצמי, כי בחוק אני נותן את הרישיון, אני יודע עליו.
<רוני גמזו: אבל לקחתי את זה על עצמי.
<רוני גמזו: צריך לשים לב, מה שהיה בבקשה בעבר זה מה שיש היום.
<רוני גמזו: אנחנו מודיעים למטופל: בעת השימוש, על-פי החוק אסור לנהוג.
<רוני גמזו: אין מה לעשות, כל עוד לא תשונה פקודת התעבורה בסיטואציה הזאת זה מה שאנחנו מודיעים לאנשים כדי שלאחר מכן, לפחות בסיטואציה המשפטית, הם יידעו מה עומד מולם.
<רוני גמזו: זה מה שהיה.
<רוני גמזו: עכשיו, צריך לשים לב, כשאנחנו לוקחים את 11,000 הרישיונות שמספרם גדל מ-2,000 ומ-3,000 בשנתיים או שלוש השנים האחרונות, תלוי איך מסתכלים על זה- - -
חיים כץ: 11,000 רישיונות – אם היה הכול חופשי, כמה צריך להיות?
<רוני גמזו: ערכתי השוואה בין-לאומית, בחנתי מה קורה בעולם.
<רוני גמזו: אכן, קצת קשה לבחון מה קורה בעולם כי לא תמיד בעולם כולם אותו דבר.
<רוני גמזו: אבל בואו קחו את ארצות-הברית, וחלק מן האנשים פה מצטטים את הנעשה בארצות-הברית, יש שם בין 12-14 מדינות שבהן מאושר קנביס רפואי.
<רוני גמזו: לנו יש 11,000 רישיונות ל-7.6 מיליון תושבים, שזה אומר בערך 1.4 רישיונות לאלף תושבים, פחות או יותר זה הממוצע הישראלי.
<רוני גמזו: בארצות-הברית הממוצע באותן מדינות שיש בהן אישור הוא 7.7 רישיונות לאלף תושבים.
<רוני גמזו: בקולורדו, שאברי גלעד הזכיר, מדובר על 20 רישיונות לאלף תושבים, 2%.
<קריאה: יש שם 110,000- - -
<רוני גמזו: זה המצב שם.
<רוני גמזו: באירופה זה תלוי, יש הבדל בין מדינות שיש בהן לגליזציה ומדינות שאין בהן לגליזציה.
<רוני גמזו: בסופו של דבר מדינות שונות במתירנות או בשמרנות שלהן, אבל אני לא יכול לדעת במדויק.
<רוני גמזו: ניסיתי ללמוד את הפרטים.
<רוני גמזו: שאלנו את ההולנדים בהקשר הזה, כי ההולנדים מייצרים את הקנביס הרפואי ומייצאים אותו למספר מדינות: לגרמניה, לאיטליה.
<רוני גמזו: שאלנו מה הכמות השנתית שהם מוכנים לייצא, כי היינו צריכים לשקול את הייבוא.
<רוני גמזו: הכמות השנתית שהם מוכנים לייצא היא 100 קילו בשנה, זה מה שצורכים באיטליה, בגרמניה ובמדינות שכאלה.
<רוני גמזו: בישראל אתם יודעים כמוני את הכמות, 300 קילו לחודש.
<רוני גמזו: אפשר אולי להשליך על הרישיונות בישראל לעומת מקומות אחרים באירופה.
<רוני גמזו: אני לא יודע את זה בוודאות.
<רוני גמזו: מה שאנחנו צריכים להמשיך לעשות, ועם כמה שפחות רעש תקשורתי, כי הוא לא עוזר, הרעש התקשורתי לא עוזר, וגם זה הייתי אומר קצת – אומר את זה עכשיו בצורה הכי הגונה מבחינתי – קצת לא הוגן לערוך הפגנות אל מול ביתה של שרת הבריאות- - -
יעל גרמן: זה בסדר גמור מבחינתי.
<חגית יגודה: לא ערכתי הפגנות.
<חגית יגודה: ביצעתי שביתת רעב בתביעה להחזיר לי את זכויותיי האזרחיות הבסיסיות, לדרוש שהמשטרה תגן עליי.
<חגית יגודה: אני לא צריכה לפחד ממנה.
<חגית יגודה: למה אני צריכה לפחד משוטר שעובר.
<חגית יגודה: כאשר עובר שוטר אני "מקבלת חום".
<חגית יגודה: אני אמא לילדים.
<חגית יגודה: למה אני צריכה לשנוא את המשטרה שאמורה להגן אליי, לאהוב אותי?
<רוני גמזו: אני רק אומר, אנחנו נמצאים בתהליך הסדרה.
<רוני גמזו: זה לוקח עדיין זמן.
חיים כץ: בוא תגיד איך אתה רואה את קידום המצב – זמנים, יעדים, תזוזות.
חיים כץ: מהדקלרציה בואו נעבור קצת למעשים.
חיים כץ: בואו נראה איפה אנחנו רואים שינוי.
חיים כץ: כבר אמר מיקי רוזנטל, אתה מכפיל את מספר המאשרים.
חיים כץ: תגיד לי מה אנחנו מתחילים עכשיו, אחת, שתיים, שלוש, ארבע.
<חגית יגודה: המפקד, אעזור לך.
חיים כץ: לדיון הבא ניתן לך שתעזרי לנו אם הוא לא יפתור את זה לבד.
<חגית יגודה: הוא לא יכול לפתור את זה לבד.
<חגית יגודה: אנחנו צריכים לפתור את זה כולנו ביחד.
<חגית יגודה: כולנו כוחות ביחד שמסבירים אחד לשני מה קורה פה, כולם נותנים מידע.
חיים כץ: גברת, זהו, דיברת.
<רוני גמזו: כבוד היושב-ראש, בהחלט מה שתמר זנדברג אמרה הוא נכון, כי שרת הבריאות החליטה לטפל בנושא.
<רוני גמזו: אכן סגן השר ליצמן אמר שהוא לא מבין בזה, וזה לגיטימי, ובעצם אני בעל התפקיד שמצוין בתוך החוק.
<רוני גמזו: שרת הבריאות החליטה להגדיל את מספר הרופאים המאשרים.
<רוני גמזו: אני רוצה להזכיר שבשנת 2010 הקפצנו את זה מ-1.5-2 ל-8-9.
<רוני גמזו: מספר הרופאים המאשרים ששרת הבריאות רוצה לקבוע הוא עוד 10 רופאים מאשרים ברחבי הארץ.
חיים כץ: זאת אומרת, עד סוף השנה יהיו 19-20 רופאים מאשרים?
חיים כץ: זה כמו מכרז עכשיו.
<רוני גמזו: אני אצטרך לעבור משוכה מסוימת, שאעבור אותה עם משרד המשפטים.
חיים כץ: תהיה פרישֹה גם בנגב?
<רוני גמזו: לזה אתייחס.
<רוני גמזו: הרופא המאשר על-פי החוק, וגם על-פי הפרשנות של משרד המשפטים צריך להיות רופא ממשלתי, עובד מדינה.
<רוני גמזו: כשמדובר ברופא של קופת-חולים כללית יש לי קצת יותר בעיות לעשות את זה.
<רוני גמזו: זה משוכה ממשלתית.
<רוני גמזו: אמצא דרך לפתור את זה.
חיים כץ: אם יש 20 מאשרים, מה זה אומר על הרישיונות?
<רוני גמזו: זה אומר שאם למישהו היתה בעיה של גישה, גם בצד המקצועי, שהיה מולו רק אונקולוג, או שהיה מולו רופא שלא היה זמנו פנוי לזה, או שלא היה לו אולי חשק לזה, כי חלק מן הרופאים המאשרים לא "מתים" על הסיטואציה הזאת, על המשימה הזאת, חלק מהם- - -
חיים כץ: אתה תבחר רופאים "רכים"?
<רוני גמזו: לא "רכים", אלא רופאים שרוצים לעשות ומבינים בנושא הזה.
חיים כץ: להערכתך, תגיד לי, אני רוצה להבין, אם אנחנו מגדילים את המספר ל-20 רופאים, כפי שאמרה השרה, ואתה בטח לא תשבור את המילה שלה, במה אנחנו נפגשים בסוף השנה?
<מיכאל פואה: אתה יוצר עוד מפלצת בירוקרטית.
<מיכאל פואה: זה מפלצת בירוקרטית, לא שום דבר אחר.
<רוני גמזו: כבוד היושב-ראש, יש תהליך נוסף שחייב להתקדם במקביל, והוא התהליך שבו ועדת ההתוויות דנה וצריכה לקבוע את ההתוויות.
<רוני גמזו: היא צריכה לבחון את ההערות שאנחנו שומעים מפה ומשם גם על ההתוויות הקיימות.
חיים כץ: היום יש כ-11,000 אנשים שקיבלו רישיונות.
חיים כץ: מה אומרת ועדת ההתוויות לגביהם?
<רוני גמזו: 11,000 שקיבלו רישיונות, אדם עם רישיון- - -
חיים כץ: הם צריכים להמתין עד שיבדקו את כולם?
<רוני גמזו: לא, הרישיון שלהם מתחדש.
חיים כץ: אוטומטית?
חיים כץ: כלומר, הם לא מטרידים יותר את ועדת ההתוויות?
<רוני גמזו: הבעיה כרגע היא בהתוויות שלא רשומות.
חיים כץ: עזוב, אנחנו עוד לא בהתוויות הלא רשומות.
חיים כץ: יש היום 11,000 אנשים שמקבלים קנביס רפואי.
<רוני גמזו: אסביר לך, כבוד היושב-ראש.
<רוני גמזו: יש כ-300 חולי פרקינסון שמקבלים וכ-300 חולי PTSD על-פי הרישומים שלנו.
<רוני גמזו: אל תפתחו עליי עיניים.
<רוני גמזו: אלה הרישומים שיש לי ביד.
<רוני גמזו: אנחנו נבדוק את זה שוב אם אתם מתפלאים.
<רוני גמזו: עכשיו יבוא חולה הפרקינסון הבא.
<רוני גמזו: ההתוויה לא רשומה.
חיים כץ: אנחנו עוד לא בחולה הבא.
חיים כץ: אנחנו מדברים עכשיו על אלה שיש להם רישיון.
חיים כץ: מה קורה איתם?
חיים כץ: ה-11,000 האלה מקבלים רישיון?
<רוני גמזו: אין כוונה להפסיק טיפול לחולים שיש להם רישיון.
<רוני גמזו: אנחנו לא מבטלים טיפולים.
חיים כץ: החלטתם במשרד הבריאות להגדיל את מספר הרופאים ל-20.
חיים כץ: אתם לא מגדילים את מספרם בגלל שלרופאים אין מה לעשות.
חיים כץ: אתם מכירים שיש בעיה וצריך יותר רופאים, שהשירות יהיה זמין יותר ויוכלו לבדוק יותר אנשים.
חיים כץ: זאת אומרת, כהוראת שעה, עד שיבדקו, כל ה-11,000 הללו, כל הרישיונות שלהם מתחדשים אוטומטית?
חיים כץ: אמרת את זה, נכון?
<רוני גמזו: המילה "אוטומטית" לא נכונה, אבל אסביר.
חיים כץ: עבור ה-11,000 הרישיונות מתחדשים?
<רוני גמזו: הם מתחדשים בנוהל, לא בגלל- - -
חיים כץ: ה-11,000 מתחדשים, בגלל שהם חולים ולא השתנה כלום.
<רוני גמזו: אבל צריך לחדש את הרישיון.
<שלומי סנדק: כמה מזכירות מטפלות בבקשות האלה?
חיים כץ: אתם רוצים שנערוך את הדיון הזה רק עם 5 אנשים?
חיים כץ: האמינו לי, אם נערוך את הדיון רק עם 5 אנשים התוצאות יהיו טובות יותר, מהירות יותר, קלות יותר.
חיים כץ: אנחנו עושים את זה פה במהלך הישיבה, בתוך הוועדה.
חיים כץ: אנחנו רוצים שמי שלא ראוי לא יקבל, אבל מי שראוי יקבל.
יעל גרמן: זאת ההגדרה.
חיים כץ: זה מה שאנחנו רוצים, לא מעבר לזה.
חיים כץ: לצערי, בגלל שיש מעט רופאים מאשרים אז לא כל מי שצריכים לקבל עברו בוועדה.
חיים כץ: זאת אומרת, כדי להקל אנחנו אומרים כהוראת שעה, כל אלה שהרופאים החליטו שהם זכאים ומקבלים, בשביל לא לעכב את אלה שצריכים לקבל ולא מקבלים בגלל חוסר זמן – הם מקבלים אוטומטית.
<שלומי סנדק: זה לא נכון.
<רות גלילי: זאת הצעה שלו.
<רוני גמזו: המונח "הוראת שעה", אני לא רוצה שיבלבל.
חיים כץ: אתה רוצה הוראה קבועה?
<רוני גמזו: אם יש כאן חשש שהתוויה תידחה כי היא לא נמצאת ברשימת ההתוויות – זה לא יקרה.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, זה כולל את כל המחלות, לא רק אונקולוגיות?
<רוני גמזו: אסביר, כי אני מבין לאט-לאט את החשש.
<רוני גמזו: החולים שמקבלים בהתוויות, שלא נמצאים כרגע בנוהל הבקשה, ברגע שהם יופנו ויבקשו המשך – יקבלו אישור.
מיקי רוזנטל: תוך זמן סביר?
מיקי רוזנטל: כי הם ממתינים כמה חודשים.
חיים כץ: מיקי רוזנטל, תאפשר לו לדבר.
חיים כץ: הוא רוצה להגיד מידית, לא בזמן סביר, הוא רוצה מידית.
חיים כץ: אני מדבר על אלה שמקבלים, שהחלטתם שיקבלו רישיון כשהיה רופא אחד והוא בדק ועשה עבודת קודש, הוא בדק במשורה ועד שנתן רישיון, בגלל שזה היה חדש – זה היה תהליך אטי.
חיים כץ: אם החליטו כבר, ואם האדם עדיין חי – הוא יקבל מידית, בשביל לא לחסום לכם את העבודה.
<רוני גמזו: לא היתה כוונה אחרת.
חיים כץ: עכשיו אנחנו הולכים הלאה.
חיים כץ: אנחנו יודעים שיש 11,000 מטופלים שקיבלו רישיון.
חיים כץ: לא צריך להשחית עליהם זמן, הרישיון שלהם יתחדש.
<רוני גמזו: אבל הם צריכים להגיש בקשה ויאשרו להם.
<רוני גמזו: להם יאשרו בנוהל מהיר.
<רוני גמזו: יש נוהל לזה.
חיים כץ: הם יגישו בקשה.
יעל גרמן: על-פי הנוהל.
חיים כץ: על-פי הנוהל.
חיים כץ: אני לא נותן לאף אחד לפעול שלא לפי הנוהל.
<חגית יגודה: יש כאן 10,000 מעטפות שמחכות לחידוש.
חיים כץ: אנחנו גורמים נזק לאלה שלא מצליחים להגיע לכלל דיבור בגלל כל ההערות של כל אחד פה.
<חגית יגודה: אני מתחננת להגיד כמה דברים.
חיים כץ: להערכתי כנראה נסיים את הישיבה ונערוך מפגש עם הגורמים השלטוניים.
חיים כץ: גברתי השרה, אתן לך לדבר, את תדברי, את תסכמי.
<צביה רודיך: אפשר לתת לנציגת ההסתדרות הרפואית להגיד כמה מילים?
<חגית יגודה: אני המפריעה בסוף...
<קריאה: בזכות חגית יגודה משרד הבריאות הסכים בכלל לדבר אתנו.
<חגית יגודה: אתה מוציא אותי חזרה לאוהל, אז בואו נדבר ביחד, בואו נדבר.
<חגית יגודה: אתה רוצה שאצא?
חיים כץ: לא הוצאתי אותך.
חיים כץ: את יצאת מרצונך החופשי.
חיים כץ: מבחינתי את יכולה לשבת כאן ולהירגע.
חיים כץ: אני לא הוצאתי אותך.
חיים כץ: אם את רוצה לצאת את יכולה לצאת, אם את רוצה לשבות את יכולה לשבות.
חיים כץ: מה שאת רוצה, אנחנו מדינה חופשית.
חיים כץ: רוני גמזו, 11,000 הגדרנו.
חיים כץ: עכשיו יש 20 רופאים.
חיים כץ: תן לי הערכה, לא מדויקת, עם כמה אנשים מכל אלה שצריכים קנביס ניפגש בסוף השנה.
חיים כץ: 20 רופאים.
חיים כץ: 11,000 זזו הצדה.
חיים כץ: בואו נראה לאן אנחנו הולכים.
<רוני גמזו: השאלה שאתה שואל היא כמה בעלי רישיונות יהיו בסוף השנה?
חיים כץ: יש 20 רופאים שבודקים ויש 11,000 שאנחנו יודעים שזה הגרעין הראשוני.
חיים כץ: כמה בעלי רישיונות יהיו בסוף השנה?
<רוני גמזו: אין לי יכולת להעריך.
חיים כץ: אשאל אחרת.
חיים כץ: אני לא רגיל לערוך משא ומתן במסגרת ישיבת הוועדה.
<רוני גמזו: זה לא משא ומתן.
חיים כץ: כמה אנשים שביקשו ובאו לרופא "רך" קיבלו רישיון?
חיים כץ: מה תכולת העבודה של רופא כזה?
<רוני גמזו: אתה שואל כמה אנשים נדחו?
חיים כץ: כן, כמה אנשים נדחו?
<רוני גמזו: אין לנו הערכה כזאת.
<רוני גמזו: ניסיתי לפני הישיבה לעשות הערכה.
<רוני גמזו: אין הערכה.
חיים כץ: סדרי גודל.
חיים כץ: אתה יודע, זה לא מדע מדויק.
<רוני גמזו: אני מניח שזה אולי 1,000, זאת ההערכה.
חיים כץ: כמה ביקשו?
<רוני גמזו: 12,000-13,000 ביקשו ובהערכה 1,000 נדחו.
חיים כץ: מדובר בשנה עם רופא אחד.
חיים כץ: זאת אומרת, יכול להיות ש-20 רופאים – כאשר אני מזיז 11,000 הצדה – יבדקו ובסוף השנה יהיו 20,000 בעלי רישיונות?
<רוני גמזו: יכול להיות.
יעל גרמן: יהיו כמה שצריך.
חיים כץ: צריך 50,000.
חיים כץ: את יודעת להעביר 50,000?
<יהודה ברוך: סליחה שאני מתערב, אבל אתה מניח שצוואר הבקבוק המרכזי הוא אצלנו, והוא לא.
חיים כץ: איפה הוא?
חיים כץ: איפה צוואר הבקבוק האמיתי?
<יהודה ברוך: לוקח המון זמן להדריך רופאים.
<יהודה ברוך: ד"ר שיף כאן?
<יהודה ברוך: אני מדבר רק על מרפאת הכאב.
<יהודה ברוך: חלקם אומרים, בצדק: אתה בא אליי לקבל טיפול בכאב.
<יהודה ברוך: אני אחליט, אני רופא כאב, אחליט מתי ואם צריך טיפול בקנביס.
<יהודה ברוך: ה"פקק" אצלנו, שלוקח כ-5 שבועות היום, לצערי, רק לוקח אולי יותר זמן המתנה.
<יהודה ברוך: תקצר בעבודה הזאת את זמן ההמתנה, שזה חשוב, אני לא מזלזל, אבל זה לא ישנה מהותית.
חיים כץ: אשאל אותך, אני רוצה לצאת מרוצה מהעניין ולהבין.
חיים כץ: עד שאני אבין לוקח זמן, אבל אני אבין.
חיים כץ: אני רוצה לדעת את האופטימום.
חיים כץ: ההגדרה של המילה לא טובה, שאנשים לא יקפצו, אבל אני רוצה לעשות עסק.
חיים כץ: יש לי פרק זמן קצר ואני רוצה למקסם רווחים.
חיים כץ: למקסם רווחים זה לתת מזור למקסימום האנשים שנזקקים לזה.
חיים כץ: מה היית עושה כדי לדעת שהמערכת הזאת תביא מקסימום תרופה למקסימום האנשים שזקוקים לכך?
חיים כץ: אתה לא יכול את כולם.
חיים כץ: איך היית עושה?
<קריאה: ללמד טיפול נכון בכאב.
<יהודה ברוך: עיקר הסוגיה היא באמת בתחום הכאב והסרטן.
חיים כץ: רק אלה שצריכים.
<יהודה ברוך: רוב האישורים שאנחנו נותנים, הרוב המוחץ הוא בתחום שתי האבחנות הללו.
<יהודה ברוך: 11,000 זה לא סך כל הרישיונות שניתן.
<יהודה ברוך: אני מזכיר שחלק נפטרו אבל ניתנו להם רישיונות.
חיים כץ: חלק הלכו לעולמם, ולא באשמתנו.
<יהודה ברוך: שיהיה ברור שמספר הרישיונות הכולל שניתן באותן שנים גדול יותר מ-11,000.
חיים כץ: זה ברור.
<יהודה ברוך: כבר בעבר כאשר ביקשו ממני לתת תחזית, בהנחה שההתוויות נשארות, וכפי שפרופ' גמזו אמר אין שינוי בוועדת ההתוויות להרחבה או לצמצום- - -
חיים כץ: סביר להניח שתהיה הרחבה.
<יהודה ברוך: ברגע שתגיד לי מה ההרחבה אוכל לתת הערכה.
חיים כץ: יש לנו פה את משרד הבריאות.
חיים כץ: אתה שואל אותי עכשיו כאילו אני שותף.
חיים כץ: ראית אותי פעם יושב שם?
<יהודה ברוך: אני מנסה לענות על השאלות שאתה שואל.
<יהודה ברוך: אמרנו שההערכה שלנו, שבשנת 2020 נגיע ל-40,000 מטופלים.
חיים כץ: בצורה ליניארית?
<יהודה ברוך: לא בצורה ליניארית מכיוון שמטבע הדברים העקומה הולכת ככה בהתוויות הנוכחיות.
<יהודה ברוך: אם יהיו התוויות חדשות זה כמובן ישנה את התמונה.
<יהודה ברוך: צריך לזכור היום שיש קושי עז במרפאת הכאב.
<יהודה ברוך: צוואר הבקבוק היום הוא להגיע למרפאת כאב.
<יהודה ברוך: זמן ההמתנה היום למרפאת כאב הוא בין 3-6 חודשים.
<יהודה ברוך: אני צודק?
<צביה רודיך: שנה, אם אתה צריך לראות אותי ב"סורוקה".
<קריאה: ההמתנה לד"ר שיף היא 7 חודשים.
<שלומי סנדק: ואתם רוצים שכל 3 חודשים נלך לרופא.
<ברקת שיף-קרן: אני רוצה להעיר משהו, אם יורשה לי.
<ברקת שיף-קרן: מתוך הבקשות שאני מגישה 100% חוזרות אליי בתשובות של צריך את זה, וצריך את זה, וצריך את זה, וצריך את זה.
<יהודה ברוך: נכון, צריך את זה וצריך את זה – זה לא תשובה שלילית, אבל מצד שני, כמה פעמים- - -
<ברקת שיף-קרן: זה אומר שאדם יחכה עוד חצי שנה עד שהוא יקבל את התשובה.
<יהודה ברוך: חלק מן הדברים אצלך, לצערי, זה נכון, את מבקשת ואני מצפה ממך, ואמרתי את זה לא פעם, דווקא מכיוון שאת הכי ותיקה, שתמלאי את כל ה-kit ולא תנסי לחתוך בדברים.
<ברקת שיף-קרן: אני ממלאת את כל ה-kit.
<יהודה ברוך: אבל לא נערוך את הדיון הזה עכשיו.
חיים כץ: זה לא במגרש הזה.
<קריאה: יש מערכת פקידותית במקום מערכת רפואית.
<צביה רודיך: צריך להסתכל על רפואה בהיבט רחב יותר.
חיים כץ: ביקשתי אופטימום.
חיים כץ: אני רוצה לדעת לכמה אנחנו מגיעים בתנאים אידיאליים.
<יהודה ברוך: בתנאים האידיאליים נעלה לקראת סוף השנה בסדר גודל של עוד 1,500 חולים, עוד 1,500 אישורים.
<שלומי סנדק: זה טיפה בים.
חיים כץ: זה בתנאים האידיאלים?
<יהודה ברוך: אני מזכיר לך, כשאנחנו נותנים אישורים – זה 1,500 חולים, כלומר תראה 12,500 בסוף השנה.
<יהודה ברוך: לחלק מן החולים יש לנו עדיפות ראשונה.
<יהודה ברוך: כשאנחנו עוברים על החומר הוא לא ליניארי, לא הראשון שמגיע הוא הראשון שמקבל טיפול, אלא חולים סופניים הם הראשונים, ולצערי הם סופניים מעצם ההגדרה, והגדרה של חולה סופני ברפואה בכלל היא תוחלת חיים צפויה של חצי שנה.
<ברקת שיף-קרן: לא נכון, זה לא ההגדרה של חולי סרטן.
<יהודה ברוך: אז נגדיר משהו אחר.
<יהודה ברוך: צריך להגדיר, אבל זה עבודה שלנו בוועדת ההתוויות.
<יהודה ברוך: כרגע זה מוגדר כחצי שנה.
<יהודה ברוך: לחולי סרטן יש עדיפות מכיוון שהם צריכים להתחיל את הטיפול הכימותרפי מיד ולכן הדיון איתם נעשה מוקדם יותר.
<יהודה ברוך: כלומר, כשחולי סרטן מגיעים הם נכנסים לראש התור.
<יהודה ברוך: נכון שזה פוגע בחולים אחרים.
חיים כץ: אבל הזמן עד שמוציאים להם רישיון צריך להיות אפס.
<יהודה ברוך: כבודו, זה ישתנה אם יגדל מספר הרופאים.
חיים כץ: הגענו ל-20 רופאים.
חיים כץ: האופטימום עכשיו בעבודה – חולה סופני שמגיע אליך ויש לך אבחנה, זמן התגובה צריך להיות אפס.
חיים כץ: לגביו אתה צריך לסמן "וי" והוא יוכל ללכת הלאה.
<יהודה ברוך: נכון.
חיים כץ: כמה נגיע עם 20 רופאים בסוף השנה, בתנאים אופטימליים?
משה זלמן פייגלין: עזוב, חיים, זה לא ייפתר.
<יהודה ברוך: זה לא ישנה את המספר שאמרתי.
משה זלמן פייגלין: חיים, זה לא ייפתר בצורה הזאת.
<יהודה ברוך: ה"פקק" לא אצלנו.
משה זלמן פייגלין: אגיד לך איפה ה"פקק", ברשותך, אדוני היושב-ראש.
משה זלמן פייגלין: ברגע שאנחנו יוצרים מערכת בירוקרטית, מין קונגלומרט כזה, ברגע שאתה נכנס אליה לעולם לא תצא ממנה, לא עם 1,500 ולא עם שום דבר אחר.
משה זלמן פייגלין: עד שלא תיתן לרופא מומחה שפוגש את החולה את הסמכות – הוא בעצמו, לא 10 ולא 20 ולא 30 רופאים מאשרים – לאשר את הקנביס הזה, וזה אפשרי בתקנות הקיימות, לא צריך שום חוק – הבעיה לא תיפתר.
משה זלמן פייגלין: (מחיאות כפיים.
משה זלמן פייגלין: )
משה זלמן פייגלין: לא צריך מחיאות כפיים.
משה זלמן פייגלין: זה גם לא נועד למחיאות כפיים.
<צביה רודיך: אולי במקום רפואיזציה צריך לעשות לגליזציה.
<חגית יגודה: תתייחסו אליי כאל יציר נברא.
<חגית יגודה: אלוהים נתן לי את התרופה בתוך יציר נברא.
<חגית יגודה: אני נלחמת כאן על החיים שלי.
<חגית יגודה: אם ישיבת הוועדה הזאת תסתיים בלא כלום אני הולכת לקבל כימותרפיה.
<חגית יגודה: לא ולא, לא אתן לכם לתת לי כימותרפיה.
משה זלמן פייגלין: לכי לשוק הפרטי.
משה זלמן פייגלין: לכי לסוחר סמים.
משה זלמן פייגלין: אני מדבר ברצינות.
מיקי רוזנטל: משה פייגלין, אל תעשה את זה, בבקשה.
<חגית יגודה: - - - הבטיחו לי שתגיע תרופה והיא לא הגיעה.
<חגית יגודה: קיבלתי טלפון, אמרו לי: תחכי בבית ב-10:00 לתרופה אך התרופה לא הגיעה.
חיים כץ: גברתי, את רוצה להמשיך לשבות?
חיים כץ: אז תני לשרה לדבר.
<חגית יגודה: אני רוצה להודות לשרה.
<חגית יגודה: תודה.
<חגית יגודה: לא אקבל כימותרפיה גם אם הוועדה הזאת תמשיך לבלבל ולכבס מילים.
<קריאה: די, אתם פוגעים בוועדה.
יעל גרמן: אני רוצה לומר, קודם כול ישבנו ושמענו, ואני כל יום לומדת, גם כשאני משוחחת עם ד"ר ברקת שיף וגם כשאני משוחחת עם אחרים, עם ערן ועם כל מי שאני משוחחת אתו.
יעל גרמן: להערכתי אנחנו נמצאים באיזו תקופת מעבר, שכנראה בסופה נגיע למסקנה כזו או אחרת לגבי לגליזציה, כן או לא.
יעל גרמן: אין לי ספק שלא מאחורי הקלעים ולא מתחת לפני השטח, מאוד-מאוד בגלוי אנחנו מדברים גם על העניין שצמח הקנביס, יש כאלה שסבורים שאין לו תופעות לוואי, שהוא לא מזיק, ויש כאלה שעדיין חושבים שלצמח הקנביס יש תופעות לוואי והוא כן מזיק.
<חגית יגודה: אני משתמשת כבר 30 שנים.
<חגית יגודה: תשאלי אותי.
יעל גרמן: נכון להיום, אני חוזרת על מה שאמרתי, ואני חייבת לחזור, נכון לעכשיו צמח הקנביס נחשב על-פי החוק כסם מסוכן.