GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דן אורן: כיוון שכל הנטל של ההוכחה בהרבה משפטים הוא על הנתבע, התפיסה של המחוקק עד עכשיו הייתה שצריכה להיות תקופת התיישנות קצרה.
<דן אורן: האם להאריך את זה לשבע שנים?
<דן אורן: זה מצריך בדיקה שלא נוכל לקיים בלוח זמנים כזה.
דליה איציק: מי זה המחוקק?
דליה איציק: אתה רואה שהם שינו את דעתם.
<דן אורן: בסדר, אבל תמיכת הממשלה מותנית בהסכמת משרדי הממשלה.
דליה איציק: הממשלה היא חלק מהמחוקק.
<דן אורן: בסדר, אבל כידוע אם יתקבל כאן נוסח שהוא בניגוד לעמדת הממשלה, הממשלה תהיה רשאית להפעיל את הכלים שלה.
<דן אורן: אני אומר דברים אחרי שהדברים נדונו במשרד.
<דן אורן: אמרתי שמכמה וכמה סיבות להאריך בשבע שנים, זה מצריך בדיקה שלא נוכל לקיים בלוחות הזמנים האלה.
<דן אורן: אנחנו כן נוכל להסכים להאריך לשלוש שנים כיוון שזאת התקופה שנקבעה בחוק שהוא מאוד דומה לחוק שרוצים לתקן כאן שזה חוק שוויון הזדמנויות בעבודה.
<דן אורן: בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה יש תקופת התיישנות של שלוש שנים.
<דן אורן: להסכים להאריך משנתיים לשלוש, נראה לנו מהלך שלא מצריך בדיקה מיוחדת ומהלך שאפשר לעשות אתו הליכי חקיקה מזורזים.
<דן אורן: לא אחת אנחנו עומדים על כך שלהליכי חקיקה מזורזים יש מחיר מסוים.
<דן אורן: באותה מידה אפשר להחליט שזה אושר בקריאה ראשונה, שנותנים למשרדי הממשלה לבדוק באופן רציני את האפשרות להאריך לשבע שנים מבלי כמובן להתחייב ולא מאשרים את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.
<מאירה בסוק: אני רוצה לציין שמשרד המשפטים בשבוע שעבר דיבר אחרת.
חיים כץ: היה מישהו אחר ממשרד המשפטים.
<מאירה בסוק: כנראה.
<מאירה בסוק: אני רוצה לציין בצורה כוללת שהמדיניות של משרד המשפטים במשך שנים – וזה אמור לגבי כל חוק - היא לקצר את תקופת ההתיישנות.
<מאירה בסוק: הם ניסו לעשות את זה, לא הצליחו, ואז כל חוק שהכנסת מנסה להרחיב את היריעה, הם מתנגדים.
<דוד ימין: עורך דין ימין דוד, משרד התמ"ת.
<דוד ימין: הסיבה שכאן משרד המשפטים – ואנחנו מסכימים אתו – אומר שצריך לקבוע התיישנות לשלוש שנים, התיישנות דיונית לשלוש שנים ולא התיישנות מהותית לשלוש שנים – היא סעיף 6 לחוק שכר שווה לעובדת ולעובד.
<דוד ימין: הסעיף קובע שמרגע שהעובד הוכיח שמדובר בעבודות שוות ערך, המעסיק צריך ללכת אחורה ולבדוק מדוע הוא שילם שכר שונה לעובד.
<דוד ימין: אם אנחנו מאריכים את התקופה לשבע שנים, זה אומר שהמעסיק יצטרך לחזור שבע שנים אחורה.
חיים כץ: או שיחשוב מראש לא לשלם שכר שונה.
חיים כץ: יש את האופציה השנייה.
חיים כץ: תמיד יש שתי אופציות.
חיים כץ: יש שכר ועונש.
חיים כץ: אם הוא ישלם אותו שכר, הוא לא יצטרך ללכת שבע שנים אחורה.
<דוד ימין: נכון.
<דוד ימין: אבל אם הוא נמצא במצב שהוא חושב שיש סיבות לתת לאותו עובד שכר?
חיים כץ: הוא בהתחלה יקרא לעובד ויסביר לו.
חיים כץ: הוא יאמר לו שזה נכון שיעקב מרוויח יותר ממירה אבל זה בגלל סיבות אלה ואלה ואלה.
חיים כץ: אז היא תוכל לומר לי אם זה נכון או לא נכון ואחר כך, כשתהיה תביעה לבית הדין, הוא יאמר שהוא בהתחלה קרא לה ואמר לה שזה לא בגלל שהיא אישה אלא מהסיבות האלה והאלה והאלה.
<דוד ימין: אם זה הכיוון עליו הולכים, צריך לקבוע הוראת מעבר כי אנחנו קובעים נורמה חדשה.
<דוד ימין: אם זו הנורמה שאנחנו מבקשים להחיל, צריך לקבוע נורמה חדשה כאשר אנחנו באים ואומרים למעסיק שמעכשיו הוא יוכל להיתבע שבע שנים אחורה וכי מעכשיו כל פעם שהוא משלם שכר שונה לעובד ולעובד, שינהל את הרישום שלו כי מה שהוא חשב שהוא צריך תיעוד שלוש שנים אחורה, הוא יצטרך שבע שנים אחורה.
חיים כץ: קודם כל הוא חשב שהוא צריך שנתיים.
חיים כץ: מה שאתה אומר עכשיו, זה דבר יפה.
דליה איציק: בכל יתר הדברים ממילא הוא צריך לשמור שבע שנים.
דליה איציק: אתה הרי יודע את זה.
<דוד ימין: מדובר בנטל ההוכחה.
דליה איציק: תמיד הוא צריך לשמור שבע שנים ואתה יודע את זה.
דליה איציק: הנימוק שהוא יצטרך לשמור שבע שנים, הוא טיפשי כי בשביל דבר אחד הוא צריך לשמור.
חיים כץ: לא, הוא לא טיפשי.
חיים כץ: הוא ייתן לנו אפשרות עכשיו ללכת לקראת משרד המשפטים ולעשות את זה חמש שנים ולהגיש הצעת חוק מתקנת מחמש לשבע שנים כדי לתת למעסיק את הזמן לארגן את העניינים.
חיים כץ: רעיון מאוד יפה של משרד התעשייה.
חיים כץ: משרד התעשייה העלה כאן רעיון מאוד יפה.
חיים כץ: אנחנו חשבנו ללכת על שבע שנים ולראות מה יקרה, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב על מה שהוא אמר, ללכת על חמש שנים ולהגיש הצעה מתקנת שתעמוד על שבע שנים.
<דנה נאור מנדאל: עורכת הדין דנה נאור משדולת הנשים.
<דנה נאור מנדאל: רציתי רק לציין שאנחנו ייצגנו את אורית גורן בבג"ץ שנמשך 14 שנים.
דליה איציק: אמרנו את זה כאן בשבוע שעבר ונתנו לכם את כל הקרדיט שבעולם.
דליה איציק: בעקבות זה הוגשה הצעת החוק.
<דנה נאור מנדאל: אנחנו מאוד מעריכים את זה.
<דנה נאור מנדאל: אורית הייתה אמורה להגיע לדיון שעבר אבל בנה חלה ולכן היא לא יכלה להגיע.
חיים כץ: מוועדת הבריאות אנחנו מאחלים לו החלמה מהירה והרבה בריאות.
<דנה נאור מנדאל: זה לקח 14 שנים אבל בסוף היא לא קיבלה אפילו שקל.
<דנה נאור מנדאל: כשחושבים על הצפת התביעות או על המעסיקים המסכנים שעכשיו יצטרכו לשמור את התיקים שבע שנים, בסך הכול אן כמעט תביעות בגין זה.
חיים כץ: משרד המשפטים צריך להבין שגם אם היה קיפוח שבע שנים, המספרים הם מזעריים.
חיים כץ: אנחנו מדברים רק על הדלתות.
חיים כץ: זה לא נגמר בעשרות אלפי שקלים אלא זה נגמר באלפי שקלים בודדים.
<דנה נאור מנדאל: המצב כיום הוא כל כך לא מאוזן לרעת העובדות, שזה גם לא נורא אם יהיה עכשיו תיקון שיהיה לא מאוזן לרעת המעסיקים.
חיים כץ: לא, כאן אני לא מסכים אתך.
חיים כץ: יש נושאים רבים שיש אפליה גדולה במאות אלפי שקלים למען עובדות.
חיים כץ: ראה נושא הפנסיה.
חיים כץ: מאות אלפי שקלים.
<דנה נאור מנדאל: פערי שכר פוגעים גם בפנסיה של נשים.
חיים כץ: את מקבלת חמש שנים מראש וזה חסכון של עשרים שנות עבודה של עובד.
<דנה נאור מנדאל: לא נפתח את הדיון על הפנסיה.
חיים כץ: נכון, כי היכן שיש לך העדפה – את לא רוצה לשמוע.
חיים כץ: את מקבלת הגנה ותגידי תודה רבה.
<דנה נאור מנדאל: אני אומרת תודה אבל אני רוצה שההגנה תהיה מלאה.
<נועה בן שבת: רציתי לבקש להעיר.
<נועה בן שבת: כמו שצוין כאן יש שיקולים לקיצור התקופה, המעביד צריך לשמור את המסמכים והתובע גם לא צריך לישון על זכויותיו, אבל מצד שני אנחנו צריכים לזכור שאנחנו מדברים על הפרשי שכר.
<נועה בן שבת: אמנם שכר שנובע מאפליה, צריך להוכיח עילת אפליה.
<נועה בן שבת: אנחנו מדברים על הפרשי שכר ולצמצם מאוד את המועד, יש כאן גם שיקול להעלות את תקופת ההתיישנות ואפילו מעבר לתקופה שקבועה לפי חוק שוויון הזדמנויות בעבודה.
<נועה בן שבת: זאת אומרת, יש כאן שיקולים לכאן ולכאן.
<נועה בן שבת: אני רוצה להעיר לגבי הנוסח שמוצע כאן.
<נועה בן שבת: החוק דיבר על כך שהעובד לא יוכל לתבוע יותר משנתיים אחורה.
<נועה בן שבת: זאת אומרת, הזכות שלו נעלמת.
<נועה בן שבת: זאת התיישנות מהותית.
<נועה בן שבת: אנחנו מציעים להפוך אותה להתיישנות דיונית.
<נועה בן שבת: זאת אומרת, אם לא מעלים טענת התיישנות במועד, אם אנחנו לא מדברים על מצב של תביעה אלא כטענה של קיזוז או תביעה שכנגד, אז בעצם אין התיישנות של הזכות המהותית.
<נועה בן שבת: לכן אנחנו מציעים להפוך את זה להתיישנות דיונית לפי הנוסח שמוצע כאן לתקופה כפי שתחליט עליה הוועדה.
חיים כץ: לזה גם משרד המשפטים הסכים.
חיים כץ: אנחנו רוצים להעלות את התקופה לחמש שנים.
חיים כץ: תקריאי את הצעת החוק עם חמש שנים.
חיים כץ: משרד המשפטים יוכל להתנגד ולהגיש הסתייגויות.
<נועה בן שבת: הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 2), התשע"ב-2012 1.
<נועה בן שבת: תיקון סעיף 8 בחוק שכר שווה לעובדת ולעובד התשנ"ו-1996, בסעיף 8, במקום סעיף קטן (א) יבוא: "(א) תקופת ההתיישנות לתובענה לפי חוק זה היא חמש שנים".
חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאים כאן ויש להם זכות הצבעה – דליה איציק מצביעה במקום רחל אדטו – אישרו את הצעת החוק.
חיים כץ: אני שמח להודיע שוועדת העבודה והרווחה אישרה את הצעת החוק כהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
חיים כץ: הצעת החוק, בלי נדר, תעלה בשבוע הבא לקריאה שנייה ושלישית ואני מקווה שגם בתיקון העוולה הקטנה הזאת עשינו עוד צעד לקידום מעמד האישה ונעמ"ת במדינת ישראל.
חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 129) (תקופת אכשרה לעובדים יומיים), התשע"א-2011, הצעת חוק ממשלתית שבאה לכאן להכנה לקריאה שנייה שלישית.
חיים כץ: כמו שאנחנו יודעים ההצעה הזאת עברה לא מעט גלגולים ולאחרונה הציעה הממשלה להתייחס לעובדים היומיים כמו אל העובדים החודשיים מבחינת ספירת הימים לכאורה בתשלום נמוך יותר.
חיים כץ: אני חושב שההצעה הזאת הוגנת, הגם שהתשלום נמוך יותר, אנחנו נקדם את הצעת החוק בצורה שהציעה הממשלה כך שיהיה יותר קל לצבור ימים בתשלום נמוך יותר כאשר בלתי ניתן לצבור ימים בתשלום גבוה.
חיים כץ: אם לצבור ימים בתשלום גבוה שאף פעם לא נגיע אליו, עדיף צבירה אפשרית בתשלום יותר נמוך.
אורלי לוי אבקסיס: רק להזכיר לך שיש לנו חוק בדיוק בנושא הזה שמדבר על הצבירה.
אורלי לוי אבקסיס: זה חוק שלי ושלך לגבי עובדים מחזוריים.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מדברים על עובדים שמפוטרים.
חיים כץ: אם זה כך, אפשר להצמיד.
<וילמה מאור: זה עוד לא עבר.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא עבר אבל אנחנו צריכים לקדם את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שההצעה שלנו טובה יותר ההצעה הזאת.
חיים כץ: זאת הצעת חוק ממשלתית לפיה אנחנו יכולים לעזור לאנשים.
חיים כץ: היכן שאנחנו יכולים לעזור לאנשים לו במעט, אפילו אם זה בא על חשבון הסטטיסטיקה שלנו, לא חשובה הסטטיסטיקה אלא חשוב לעזור לעוד בן אדם.
אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק שלנו מיטיבה עם הרבה יותר אנשים.
חיים כץ: אנחנו נמשיך לקדם אותה אבל לא נעצור את ההצעה הזאת.
חיים כץ: בכנסת מעבירים הצעות חוק ואחר כך עושים תיקון על תיקון על תיקון ובסוף מתקנים עוד קצת.
<רבקה לויפר: אפשר להתייחס?
חיים כץ: קודם כל הביטוח הלאומי יתייחס ויציג את הצעת החוק שלו.
חיים כץ: כבוד לפקידי האוצר אבל הם מזמן לא החליטו כלום ואילו אתם רוצים לקבל החלטות, לאשר ולעכב.
חיים כץ: למעשה לקבל שלטר.
חיים כץ: הביטוח הלאומי.
<שרי בכר: עורכת דין שרי בכר מהלשכה המשפטית של הביטוח הלאומי.
<שרי בכר: כפי שציין יושב ראש הוועדה ההצעה הזאת באה לתקן מצב ששבוע העבודה עבר לחמישה ימים בשבוע ואנחנו באים לתקן ולהיטיב עם העובדים היומיים כך שיותר עובדים יומיים יוכלו להיכנס למערך האבטלה של ביטוח לאומי.
חיים כץ: אני מקווה שהם לא ייכנסו אלא ימשיכו לעבוד ושתהיה להם עבודה.
<שרי בכר: כמובן שזאת התקווה הנכונה יותר.
<שרי בכר: כיום החוק דורש מעובד יומי לצבור 300 ימי עבודה בעדם שולמו עבורו דמי ביטוח אבטלה, מתוך 540 הימים שקדמו לתקופת האבטלה על מנת שהוא יוכל בכלל להיכנס לגדרי החוק.
<שרי בכר: אנחנו בחנו את זה וראינו שנוצר מצב שיש עובדים יומיים שבעצם לא מצליחים להיכנס לגדרי החוק בגלל המעבר לחמישה ימי עבודה.
חיים כץ: אף אחד לא יכול להיכנס.
<שרי בכר: לא, זה לא מדויק.
<שרי בכר: עובדים יומיים של חמישה ימים בשבוע וגם ארבעה ימים בשבוע כן מצליחים להיכנס לגדרי החוק.
חיים כץ: כמה ימי עבודה בפועל יש בשנה?
חיים כץ: תורידי שבתות, תורידי חגים וכולי.
חיים כץ: תגידי לי איך אפשר.
<קריאה: 250 ימי עבודה.
חיים כץ: הבן אדם לא היה חולה ולא החסיר יום אחד, יש לו 250 ימים ועכשיו הוא צריך עוד חמישים.
<שרי בכר: שנה וחצי.
חיים כץ: אנחנו מדברים על בני אדם ולא על מכונות.
חיים כץ: אם הוא עובד כך שנה וחצי, הוא כבר הופך לחודשי.
חיים כץ: זה דבר לא ריאלי.
חיים כץ: בן אדם לא חולה?
חיים כץ: אף פעם הוא לא יוצא לחופש?
חיים כץ: המפעל לא סגור?
חיים כץ: אין שביתות ואין כלום?
<שרי בכר: לכן אנחנו באים לעזור לכל אלה שלא מצליחים להיכנס בגלל הדרישה של ה-300 ימים.
<שרי בכר: אנחנו באים לעזור.
חיים כץ: כל הכבוד.
<שרי בכר: כפי שאדוני ביקש בישיבה הקודמת לאפשר גם לעובדים שעובדים פחות מחמישה ימים בשבוע להיכנס בגדרי החוק, מה שאנחנו מציעים כיום זה בעצם במקום שיידרשו מעובד חודשי 360 ימים ומעובד יומי 300 ימים, מכל העובדים יידרשו 12 חודשי עבודה מתוך 18 חודשי עבודה כאשר – אני מדגישה – די בכך שעובד יעבוד יום בחודש בעדו ישולמו דמי אבטלה על מנת שכל החודש ייספר לו לצורך תקופת האכשרה.
חיים כץ: מצוין.
<שרי בכר: במקביל אנחנו מבקשים גם לתקן את שיטת חישוב השכר הממוצע היומי.
חיים כץ: אם הוא צריך לעבוד 12 ימים בשנה והוא מקבל דמי אבטלה, מול 300 ימים בשנה וחצי, אני מעדיף את ה-12 ימים בשכר יותר נמוך.
חיים כץ: מקבל את זה.
אורלי לוי אבקסיס: כמה אנשים חדשים ייכנסו לגדר הזכאות?
<שרי בכר: כ-5,500 אנשים.
חיים כץ: מספיק לו יום בחודש, 12 ימים בשנה.
אורלי לוי אבקסיס: הם אומרים שמדובר כאן
אורלי לוי אבקסיס: ב-5,500 אנשים.
<שרי בכר: שייכנסו וכיום לא יכולים כי הם לא צוברים את תקופת האכשרה.
<שרי בכר: כיום תינתן להם האפשרות לצבור את תקופת האכשרה.
חיים כץ: אלה לא מעט אנשים.
אורלי לוי אבקסיס: כל איש הוא בפני עצמו.
אורלי לוי אבקסיס: זה צעד לקידום הצעת החוק שלנו לגבי העובדים המחזוריים שמפוטרים כמו מאבטחים בבתי הספר, כמו עובדי המזנון של הכנסת, כמו אחיות בית ספר וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מתקנים את כל הנושא הזה שבעצם עזרנו לייצר אותו בעובדים המחזוריים תוך כדי הפעלת חברות כוח אדם וקבלני שירותים.
אורלי לוי אבקסיס: זה צעד אחד שהוא בהחלט מבורך.
חיים כץ: גברתי מהאוצר, רצית לומר משהו.
<רבקה לויפר: תודה.
<רבקה לויפר: אני מאגף התקציבים, משרד האוצר.
<רבקה לויפר: אין לנו בעיה עם המהות כפי שהוצגה כאן.
<רבקה לויפר: אין לנו בעיה עם שינוי שיטת החישוב והכנסת העובדים.
<רבקה לויפר: הבעיה היא שהצעת החוק הזאת היא רק החצי הראשון.
<רבקה לויפר: לפי הצעת החוק הזאת עובד שעבד שעה, אפילו לא יום אלא שעה בחודש, יוכל לקבל כאילו עבד שישה חודשים בשכר חודשי.
<רבקה לויפר: זה מה שכתוב בהצעת החוק.
חיים כץ: זה הקיצון האחד.
חיים כץ: יש קיצון שני.
חיים כץ: יש כאן עובדת שעבדה 12 שנים ופעם היו מפטרים אותה מחזורית, כאן בכנסת, ואנחנו חוקקנו את החוק בגללה.
חיים כץ: היא אף פעם לא קיבלה דמי אבטלה והיא עבדה כמו כלב מהבוקר ועד הערב במשך 12 שנים.
חיים כץ: את הולכת לקיצון אומרת שהוא עבד שעה, אבל אני אלך לקיצון השני שמדבר על אלה שעבדו הרבה אבל לא הצליחו לצבור את הימים.
<רבקה לויפר: שינוי שיטת החישוב פותרת את הבעיה.
<רבקה לויפר: העניין הוא ששינוי שיטת החישוב לא מופיע כאן וכדי להעביר את החצי הראשון, את הצעת החוק הזאת, זה עולה 200 מיליון שקלים.
<רבקה לויפר: זאת לא ההצעה שעברה בוועדת שרים, זאת לא הצעת החוק הממשלתית.
חיים כץ: זאת לא הצעת חוק ממשלתית?
<רבקה לויפר: הצעת החוק הממשלתית לא עלתה מאתיים מיליון שקלים ובטח זה לא הנוסח.
<רבקה לויפר: כפי שאתם רואים, זה פשוט לא אותו הנוסח.
חיים כץ: ואז מה את אומרת?
<רבקה לויפר: כל עוד התקנות לא באות בבת אחת עם הצעת החוק – התקנות עדיין לא כאן והן אפילו לא מנוסחות, אני יודעת מה הכוונה לתקנות ואני גם מכירה אותן אבל הן לא כאן – הנוסח הזה בעצם מאפשר לעובד שעבד שעה לקבל כאילו הוא עבד חודש.
חיים כץ: ומה את אומרת?
<רבקה לויפר: אני אומרת שזה צריך לעבור ביחד.
חיים כץ: לא, אמרת לי קודם שאת רוצה אישור של שר האוצר.
חיים כץ: למה את רוצה אישור של שר האוצר?
חיים כץ: את אומרת שאתם תחליטו מה שאתם רוצים בחקיקה, אבל אנחנו הפקידים נסרס לכם את מה שהחלטתם.
אורלי לוי אבקסיס: הם בעלי הבית.
חיים כץ: או לא נעשה תקנות.
<רבקה לויפר: לא אמרתי את זה.
חיים כץ: אז תגידי עכשיו.
<רבקה לויפר: אני חושבת שדרך המלך היא להחזיר את ההצעה הזאת לוועדת שרים מכיוון שהצעת החוק הממשלתית, לא הייתה לה עלות של מאתיים מיליון שקלים.
<רבקה לויפר: זאת הצעת חוק תקציבית עם עלות כבדה.
חיים כץ: אבל זאת הצעת חוק ממשלתית.
<רבקה לויפר: הצעת החוק הממשלתית עלתה כעשרים מיליון שקלים ולא מאתיים מיליון שקלים.
<רבקה לויפר: היא הייתה בנוסח אחר לגמרי.
<רבקה לויפר: זאת לא ההצעה שהוצגה בפני הממשלה.
חיים כץ: את יכולה להסביר לי איך זה יעלה מאתיים מיליון שקלים?
חיים כץ: את יכולה לעשות לנו חשבון מתמטי אחד לאחד איך הגעתם למאתיים מיליון?
<רבקה לויפר: החישוב הוא לא שלי אלא החישוב של המוסד לביטוח לאומי.
<רבקה לויפר: זה לא מספר שאני ממציאה.
חיים כץ: איך הגעתם למאתיים מיליון שקלים?
<רבקה לויפר: לפי החישוב.
חיים כץ: איך?
חיים כץ: בואי לא נדבר בסיסמאות אלא נשחק במספרים.
חיים כץ: את יכולה להגיד לי איך הגעתם למאתיים מיליון שקלים?
<אסתר טולידנו: אסתר טולידנו מאגף המחקר של המוסד לביטוח לאומי.
<אסתר טולידנו: אם אנחנו לא מתקנים את שיטת החישוב.
חיים כץ: אבל אנחנו מתקנים.
<אסתר טולידנו: זה מה שהיא אומרת.
<שרי בכר: שני החלקים מאזנים אחד את השני.
<אסתר טולידנו: נכון.
חיים כץ: את באה לכאן ומדברת בסיסמאות ואומרת מאתיים מיליון שקלים.
חיים כץ: בא הביטוח הלאומי – ואמרתי לפרוטוקול שאנחנו מורידים את התשלומים – ואני שואל מה קורה אחרי שאנחנו מורידים את התשלומים.
<אסתר טולידנו: העלות כמעט אפסית.
חיים כץ: מאיפה הבאת מאתיים מיליון שקלים?
<רבקה לויפר: אני אחזור על מה שאמרתי בפתח דבריי.
<רבקה לויפר: ההצעה המלאה יכלה לכלול את שינוי שיטת החישוב.
<רבקה לויפר: נוסח הצעת החוק כפי שהוא מובא כאן לא כולל את שינוי שיטת החישוב.
חיים כץ: העסק לא יופעל עד שלא יהיו תקנות.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה תלוי באוצר, מה שהיה – הוא שיהיה.
<שמרית גיטלין-שקד: תחילת החוק תהיה ביום פרסום התקנות.
<שמרית גיטלין-שקד: בלי התקנות אין לזה משמעות והחוק לא ישים.
חיים כץ: אני מבין שלכם באוצר קשה לכם כשאתם לא הקובעים ולא המחליטים, אבל החוק לא מופעל עד שלא יהיו תקנות.
חיים כץ: התקנות לא יצטרכו את אישור שר האוצר.
חיים כץ: זה הכול.
<רבקה לויפר: התקנות עדיין לא קיימות.
<רבקה לויפר: היום הממשלה מוציאה מאתיים מיליון שקלים בלי תקנות שעדיין לא קיימות.
<רבקה לויפר: לכן אני אומרת שאם אתם לא רוצים את הסכמת שר האוצר, אפשר להחזיר את זה לממשלה .
חיים כץ: את כנראה לא מבינה מה אני אומר או שאת מבינה מצוין אבל אני לא מסביר טוב אבל קשה לי להסביר לך עוד פעם.
חיים כץ: את התקנות אתם מביאים.
חיים כץ: אנחנו צריכים לאשר ולא צריך שר האוצר לאשר.
חיים כץ: אם את לא סומכת על הביטוח הלאומי שהוא קופה ב' שלכם, צר לי על כך.
חיים כץ: אז תפטרו את המנהלים ותמנו את שר האוצר אחראי על הביטוח הלאומי.
חיים כץ: את כל תחלואי הממשלה אל תביאו לי לכאן ואל תבזבזו את זמננו.
חיים כץ: אם אין לכם מה לעשות, אל תעשו את זה כאן.
חיים כץ: תעשו סדר בבית שלכם ואל תשחקו עם חברי הכנסת עם הכנסת, אפילו שאתם פקידי האוצר.
חיים כץ: אנחנו נעביר את החוק הזה והוא יוחל עם התקנות.
חיים כץ: אמרה לך נציגת הביטוח הלאומי שמאחר שהורדנו את החשבונות, העלות היא אפס.
חיים כץ: אל תצאי כאן עם מספרים שאין להם כיסוי ואם יש לך מאתיים מיליון, תביאי את החשבון ושימי אותו על הלוח.
חיים כץ: תכבדי את מה שאת אומרת ואל תזרקי מספר מאתיים מיליון בלי כיסוי ובלי כלום.
אורלי לוי אבקסיס: מה גם שהתקנות בידיהם.
חיים כץ: אם את רוצה להגיב, את יכולה.
<רבקה לויפר: אני רוצה לומר שזאת הצעת חוק תקציבית.
<שמרית גיטלין-שקד: אין לזה משמעות.
<שמרית גיטלין-שקד: זאת הצעת חוק ממשלתית.
<רבקה לויפר: זאת הצעת חוק ממשלתית אבל הנוסח הזה איננו הנוסח שעבר בממשלה ולכן אני חושבת שאי אפשר כך להעביר הצעת חוק עם עלות תקציבית כל כך כבדה.
<רבקה לויפר: אמרנו שהפתרון הוא להעביר את זה ביחד עם התקנות.
<רבקה לויפר: את הסכמת שר האוצר, אני עוד לא אמרתי ואפילו עוד לא הגעתי לשלב הזה.
<רבקה לויפר: אני אמרתי שהפתרון הוא להעביר חקיקה ביחד עם שינוי שיטת החישוב.
חיים כץ: אני לא רוצה להתווכח אתך יותר אלא להתקדם.
חיים כץ: הדברים שלך נאמרו לפרוטוקול.
אורלי לוי אבקסיס: זאת דוגמה למשרד האוצר שמסרס את הממשלה גם כאשר הממשלה רוצה לעשות דברים מסוימים.
אורלי לוי אבקסיס: בעלי הבית הם הפקידים של האוצר ואנחנו מהווים פיקציה.
חיים כץ: כמה פעמים כבר אמרת את זה בדיונים?
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד את זה גם אלף פעמים כי בסופו של דבר הם צריכים להיכנס לפרופורציות הנכונות.
אורלי לוי אבקסיס: הם צריכים לקיים החלטות ממשלה והם לא עושים את זה אבל הגיע הזמן שהם יעשו את זה וייכנסו למקום הטבעי שלהם.
חיים כץ: רועי, אתה רוצה לומר משהו?
<רועי קרת: מה שרציתי להגיד, כבר נאמר.
<רועי קרת: כיוון שאנחנו מאוד רוצים להעביר את החוק הזה לפני שיוצאים לפגרה, אני מציע לוועדה לשקול את האפשרות אולי לעשות אישור כפול.
<רועי קרת: אם שר הרווחה מסכים לכך ששר האוצר – אני לא יודע אם הוא מסכים, אבל אם הוא יסכים – הסכמתו תידרש לצורך אישור התקנות.
חיים כץ: אני לא אסכים.
חיים כץ: חבל לך על הזמן.
<רועי קרת: אני אומר מה אני רוצה למנוע.
<רועי קרת: אנחנו דיברנו עם האוצר לפני הדיון.
<רועי קרת: אני רוצה למנוע את האפשרות שהאוצר יבקש להחזיר את הדיון לוועדת השרים והוא יכול לעשות זאת.
חיים כץ: שיעשה.
חיים כץ: אם ועדת שרים תמשוך, שתמשוך, אבל אתם לא תקבעו לנו.
<רועי קרת: חלילה, אנחנו לא נקבע.
חיים כץ: אני בא לכאן וקובע דיונים כשאתם לא מתואמים וגורמים נזק לעבודת הכנסת.
חיים כץ: אתם גורמים נזק לחקיקה.
חיים כץ: תסגרו בבית שלכם מה שאתם רוצים.
חיים כץ: אם לא הייתם מתואמים, אם לא הייתי קורא את זה, לא הייתי מביא את זה לדיון אלא מביא נושא אחר.
חיים כץ: כך זה לא יכול לעבוד.
חיים כץ: אתם תתארגנו בתוך הבית שלכם, שר הרווחה ושר האוצר, ואותי זה בכלל לא מעניין.
חיים כץ: תבואו לכאן בהצעת חוק ממשלתית ותגידו שאת זה הממשלה נותנת ושאני לא אשמע ששר האוצר אומר כך וההוא אומר כך.
חיים כץ: לא חבל על הזמן שישבנו כאן?
חיים כץ: היינו קובעים דיון בנושא אחר ומקדמים אותו במקום להשחית את זמן הכנסת בקלילות כזאת.
חיים כץ: תתאמו ביניכם.
<רועי קרת: 99 אחוזים מהצעת החוק מתואמים.
חיים כץ: כשחסרה גרוש ללירה, אין לירה.
חיים כץ: 99 אחוזים, לא שווה כלום.
חיים כץ: או שאתה מתאם או שאתה לא מתאם.
חיים כץ: אין אפור באמצע אלא זה לבן-שחור.
חיים כץ: הצעת חוק ממשלתית.
חיים כץ: עזוב מה שהיא אמרה כאן, תקציבית או לא תקציבית כי זה קשקוש.
חיים כץ: הצעת חוק ממשלתית היא לא הצעת חוק תקציבית, אבל תעשו סדר בבית.
חיים כץ: תבואו ביניכם, תנו את הכבוד לשר האוצר ותשלחו לו בונבוניירה כל יום שישי הביתה ולפקידים תשלחו פרחים.
חיים כץ: תרצו אותם, תרצו את פקידי האוצר כי מגיע להם.
חיים כץ: הפקידים האלה נישאים מעם.
חיים כץ: הם מנהלים את המדינה יופי אבל אני לא יודע אם הם היו יודעים לנהל קיוסק עצמאי ופרטי.
חיים כץ: לנהל קיוסק אני לא יודע אם הם היו מסוגלים, אבל לנהל את המדינה – בצורה חופשית והם משחיתים את זמן הכנסת כאילו אנחנו פיונים שלהם.
חיים כץ: אנחנו לא פיונים שלכם.
חיים כץ: את כל ההתאמות האלה תעשו לפני כן.
חיים כץ: אנחנו נקריא את החוק ונאשר אותו.
חיים כץ: אם אתם רוצים למשוך אותו, תמשכו אותו.
<חזקיה ישראל: אני יושב ראש ועדת אבטלה של מועצת הביטוח הלאומי וזה הנוסח שאישרנו.
חיים כץ: יש מוסד כזה?
<חזקיה ישראל: כן.
<חזקיה ישראל: יושב ראש ועדה ציבורית לאבטלה.
<חזקיה ישראל: זה הנוסח שאושר במועצת המוסד ואנחנו מבקשים מהוועדה לאשר אותו כפי שאתם מציעים כאשר הכניסה תהיה יחד עם התקנות.
חיים כץ: זה לא יופעל לפני שיהיו התקנות.
<חזקיה ישראל: נכון, הוא לא יופעל לפני שיהיו התקנות.
<חזקיה ישראל: אנחנו מתנגדים למתן סמכות מיוחדת לשר האוצר.
<חזקיה ישראל: אין לו כאן סמכות מיוחדת.
חיים כץ: אנחנו לא נפעיל את החוק הזה אם לא יהיו תקנות.
חיים כץ: שר הרווחה ישב עם שר האוצר, ישתו קפה ויאכלו בורקס ויביאו לכאן תקנות אותן נאשר והחוק ייכנס לתוקף.
חיים כץ: אנחנו נקריא את הצעת החוק ואם הממשלה רוצה למשוך את הכללים, דבר שהיא יכולה לעשות לפי הקפה, שתמשוך אותו.
<שמרית גיטלין-שקד: על השולחן מונחים שני נוסחים ואנחנו קוראים את הנוסח המתוקן ב'.
<שמרית גיטלין-שקד: 1.
<שמרית גיטלין-שקד: תיקון סעיף 161 בחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 161 – (א) במקום האמור בסעיף קטן (א) יבוא "ולעניין סימן זה, תקופת האכשרה לגבי תקופת אבטלה פלונית היא 12 חודשים קלנדריים שבעדם שולמו דמי ביטוח אבטלה בתוך שמונה עשר החודשים בתכוף לתאריך הקובע.
<שמרית גיטלין-שקד: לעניין זה יראו חודש קלנדרי שבעדו שולמו דמי ביטוח אבטלה בעד אחד או יותר מהימים בחודש, כחודש שבעדו שולמו דמי ביטוח".
<שמרית גיטלין-שקד: (ב) סעיף קטן (ב) – יימחק.
<שמרית גיטלין-שקד: (ג) בסעיף קטן (ג), בפסקת משנה (2) – במקום "עד 180 ימי שירות" יבוא "עד שישה חודשי שירות".
<שמרית גיטלין-שקד: 2.
<שמרית גיטלין-שקד: תיקון סעיף 162 בסעיף 162 לחוק העיקרי – (א) במקום הסיפא המתחילה במלים "ימנו את 540 הימים" יבוא "ימנו את שמונה עשר החודשים, כאמור בסעיף 161, בלי למנות בהם את החודשים החסרים שאינם עולים על המספר הנקוב לצד כל עילה".
<שמרית גיטלין-שקד: לעניין סעיף זה, היעדרות מעבודה בחלק מחודש תמנה בחודש קלנדרי מלא.
<שמרית גיטלין-שקד: אני מבינה שלעניין הזה המוסד לביטוח לאומי רוצה לחדד את הנוסח.
<שמרית גיטלין-שקד: אנחנו מבקשים שתסמיך אותנו לחדד את הנוסח.
חיים כץ: הוועדה תסמיך אתכם לחדד את הנוסח, אם יהיה צורך בזה.
<שמרית גיטלין-שקד: אם יהיה צורך.
<שמרית גיטלין-שקד: (ב) בסעיף קטן (1), במקום "360 ימים" יבוא "12 חודשים".
<שמרית גיטלין-שקד: (ג) בסעיף קטן (2), במקום "180 ימים" יבוא "שישה חודשים".
<שמרית גיטלין-שקד: (ד) בסעיף קטן (3), במקום "לפי מספר ימי ההיעדרות" יבוא "לפי מספר חודשי ההיעדרות".
<שמרית גיטלין-שקד: (ה) בסעיף קטן (4), במקום "שלושים ימים" יבוא "חודש אחד".
<שמרית גיטלין-שקד: 3.
<שמרית גיטלין-שקד: תיקון סעיף 170 כאן אנחנו משנים את חישוב השכר לתשלום דמי אבטלה, כפי שהסברנו.
<שמרית גיטלין-שקד: זה גם מפחית את הסכום.
<שמרית גיטלין-שקד: (א) בסעיף קטן (א), במקום הסיפא המתחילה במלים "בתקופה של" יבוא "בתקופה של – כאן אני מבינה שהייתה הסכמה לשלושת החודשים.
<שרי בכר: שישה חודשים.
<שמרית גיטלין-שקד: אבל הייתה איזושהי הידברות בינינו ואתם אמרתם שאם הוועדה תאשר את הנוסח, אתם תסכימו גם לשלושת החודשים בהם השכר היה גבוה.
<שרי בכר: לא.
<שרי בכר: בסופו של דבר סיכמנו על שישה חודשים.
<שרי בכר: זה נותן תקופת התייחסות יותר נכונה גם לעובדים היומיים וזה פועל לטובתם.
<שמרית גיטלין-שקד: בסדר.
<שמרית גיטלין-שקד: אנחנו נמחק את מה שמופיע בסוגריים.
<שמרית גיטלין-שקד: (א) סעיף קטן (א), במקום הסיפא המתחילה במלים "בתקופה של" יבוא "בתקופה של ששת החודשים הקלנדריים האחרונים שבעדם שולמו דמי ביטוח אבטלה בתכוף לפני התאריך הקובע".
<שמרית גיטלין-שקד: (ב) בסעיף קטן (ב1), במקום "75 הימים שקדמו ליום שבעדו הגיעו לו לראשונה דמי פגיעה" יבוא "ששת החודשים הקלנדריים האחרונים שקדמו לחודש שבעדו הגיעו לו לראשונה דמי פגיעה".
<שמרית גיטלין-שקד: חובת התקנת תקנות שר הרווחה והשירותים החברתיים, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, יקבע בתוך תשעים ימים מיום פרסומו של חוק זה, בתקנות לפי סעיף 170(ז) לחוק העיקרי, את דרכי חישוב השכר היומי הממוצע כאמור בסעיף 170(א) לחוק העיקרי, כנוסחו בחוק זה.
<שמרית גיטלין-שקד: 4.
<שמרית גיטלין-שקד: תחילה ותחולה תחילתו של חוק זה לאחר תשעים ימים מיום פרסומן של התקנות שיותקנו לפי סעיף 3 (להלן – יום התחילה) והוא יחול על מי שהתאריך הקובע לגביו, כהגדרתו בסעיף 158 לחוק העיקרי, חל ב-1 בחודש שלאחר יום התחילה ואילך.
<שמרית גיטלין-שקד: אנחנו בעצם מוסיפים את אישור הוועדה רק לגבי הטענות הקונקרטיות האלה ולא לגבי כל התקנות לפי 170(א).
חיים כץ: אנחנו נצביע על הצעת החוק כפי שהוקראה.
חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאים כאן ויש להם זכות הצבעה תמכו בהצעת החוק כהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
חיים כץ: אני מקווה שהצעת החוק הזאת תגיע למליאה וכי יצביעו עליה בקריאה השנייה והשלישית.
חיים כץ: אני מקווה שהסיפור הזה של הצעות חוק ממשלתיות לא מתואמות בין משרדי הממשלה ייעלם לפחות מחדר הוועדה הזאת.
חיים כץ: יום שני בשבוע, כ"ו בתמוז, ה-16 ביולי 2012 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 3) (הארכת המועד להגשת בקשות לפי הוראות המעבר), התשע"ב-2012, הצעתם של חברי הכנסת דוד אזולאי, אריה אלדד ורחל אדטו.
חיים כץ: התכנסו חברי הכנסת וחשבו על הצעת החוק אבל לא אנקוב בשמם כי הם אינם כאן להוציא דוד אזולאי שהתנצל שמסיבות אובייקטיביות לא יכול היה להגיע לדיון הזה.
חיים כץ: אני מצטער שהוא לא כאן אבל בכל זאת הוא מראשי המחוקקים של החוק הזה.
חיים כץ: אתן לחבר הכנסת אריה אלדד לומר את דברו.
חיים כץ: החוק הוא הכנה לקריאה השנייה והשלישית.