GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: תבדקו את זה, אתה תבקש כל חודש לראות – בדקתם או לא בדקתם, ושהם יהיו מוכנים בזמן.
אילן גילאון: אני עובר הלאה, משאיר את הניסוח כפי שהוא, ותעשו לי טובה, שאלות קיטבג לא צריך פה.
אילן גילאון: עכשיו, אתה לא עוצר, לא עוצר.
אילן גילאון: לא, אתה עוצר כי יש לנו הפסקה.
אילן גילאון: בעוד עשר דקות נפגשים פה.
אילן גילאון: עשר דקות הפסקה.
אילן גילאון: בעשרים לשלוש אנחנו שוב כאן.
אילן גילאון: אנחנו שבים לדיון.
אילן גילאון: בבקשה, אייל.
אייל לב-ארי: אנחנו בביצוע בדיקה 92ב, תקנת משנה (ב):
טיבי רבינוביץ: הייתי רוצה לבקש, אם אפשר, הארכה לזמן הזה.
טיבי רבינוביץ: אנחנו לא מספיקים לעמוד - - -
אחיה קמארה: רגע, אם אפשר לדבר למיקרופון.
אחיה קמארה: לא שומעים אותך, סליחה.
אילן גילאון: הוא מבקש הארכה למועד הזה.
טיבי רבינוביץ: אני מבקש הארכה למועד הזה מכמה סיבות.
טיבי רבינוביץ: קודם כל, מבחינתנו, כעסק גדול, עם אלפי טפסי, כדי להיערך במהלך שנתיים – אנחנו לא מסוגלים לעמוד במועד הזה.
טיבי רבינוביץ: יש אלפי טפסים שאנחנו צריכים להעביר, ומדובר בתקציבים אדירים.
טיבי רבינוביץ: צריך להבין, בנקים, למשל, או עסקים גדולים, מתכננים תקציב קדימה.
טיבי רבינוביץ: כלומר, מבחינתנו, השנה הבאה היא כבר כמעט לא רלוונטית, כי התקציב הוקצה.
טיבי רבינוביץ: מדובר באלפי טפסים שצריך להעביר, ואני חושב שאפשר להתחשב במקרה הזה.
טיבי רבינוביץ: יש לנו כמה בעיות – זו אחת, אינטרנט, ועוד סעיף שאגיע אליו בהמשך.
טיבי רבינוביץ: בשלושת הדברים האלה אנחנו לא מסוגלים לעמוד בתקנה 31 תוך שנתיים.
טיבי רבינוביץ: אנחנו מבקשים להתחשב ולתת לנו יותר.
אילן שפירא: הוא צודק, כי זה לא רק דפוס גדול.
אילן שפירא: זה גם להקליד, וכך הלאה.
אילן שפירא: יש בזה הרבה עבודה.
אילן גילאון: אילן, בסדר, הוא לא צריך פה עורך-דין.
אילן שפירא: לא, אני מחזק-מחרה אחריו.
צביה אדמון: מרבית התאמות הנגישות לפי תקנה 31 לא מצריכות היערכות מיוחדת בכלל.
אילן גילאון: את יכולה להיעתר לו או לא?
אילן גילאון: אפשר להיעתר לו או לא?
צביה אדמון: הנציבות תחליט.
צביה אדמון: לדעתי, שנתיים זה די והותר.
אילן גילאון: שנתיים זה די והותר, תודה.
אילן שפירא: זה היה דיון מעמיק.
אילן גילאון: כן, זה היה עמוק.
אילן גילאון: למה במה זה היה פחות עמוק מכל הדיונים שאתה מכיר?
אילן שפירא: היו פה דיונים עמוקים יותר, כן.
אדיר חן: אני יכול להסביר, בבקשה, מה זה להתאים טופס?
אילן גילאון: אתה רוצה להסביר לנו מה זה להתאים טופס?
אדיר חן: ברשותך.
אילן גילאון: בבקשה, נשמע מה זה.
אדיר חן: שוב, אדיר, מבנק דיסקונט.
אדיר חן: אצלנו טפסים רבים ממוחשבים.
אדיר חן: ובשביל להתאים שדה מסוים – מדובר בקואורדינטות X ו-Y, באים לטופס ואומרים, בשדה הזה תשתול את הנתון.
אדיר חן: ברגע שמשנים פונטים או את העימוד של הטופס, צריך להתאים את כל הטופס ואת כל הקואורדינטות מחדש.
אדיר חן: הדבר הזה מצריך נגיעה פרטנית לכל טופס וטופס.
אדיר חן: והדבר הזה הוא ארוך ומורכב מאוד.
אילן גילאון: יותר משנתיים?
אדיר חן: כן.
אילן גילאון: שנתיים לא מספיקות לך לתאם את הקואורדינטות שלך?
אדיר חן: לא.
אדיר חן: אגב, אתם מדברים על שנתיים – אני רוצה לחדד, מדובר על שנה וחצי מסיום הבדיקה.
אילן גילאון: אני מבין, - - - שנתיים, והוא יגיד שנתיים וחודשיים.
אילן גילאון: שנתייים וחודשיים זה טוב?
אדיר חן: אבל מדובר על שנה וחצי ולא שנתיים.
אדיר חן: שנה וחצי מסיום הבדיקה.
אילן שפירא: - - - זה הקלדה של כל אחד מהטפסים האלה.
אילן שפירא: כי זה לא רק ההדפסה.
אילן שפירא: קח פישוט לשוני לכל אחד מהטפסים האלה, ותראה כמה זמן זה לוקח.
אילן גילאון: חבר'ה, תתרכזו פה, בבקשה.
אדיר חן: ולחדד, יש דברי דואר שנשלחים אוטומטית ממערכות המחשב.
אדיר חן: בשביל לעשות התאמה, אנחנו צריכים להמיר את זה לפורמט של word.
אילן גילאון: תנו להם עוד חצי שנה, אני רוצה לעבור.
אילן גילאון: תודה רבה, עוד חצי שנה קיבלתם.
צביה אדמון: עוד חצי שנה.
צביה אדמון: אבל רגע, אני רוצה שזה יהיה ברור שמדובר בחצי שנה רק להתאמת טפסים, מידע בכתב ודפוס נגיש.
צביה אדמון: ולא לשאר ההתאמות למידע.
אילן גילאון: אם אני הייתי מקבל בבנק עוד חצי שנה, אני הייתי מבסוט לאללה.
אייל לב-ארי: כל שאר ההתאמות – עד יולי 2015.
אייל לב-ארי: והתאמות טפסים, מידע בכתב ודפוס נגיש – עד דצמבר 2015.
מיטל שרעבי: סליחה, אפשר?
מיטל שרעבי: רצתם כל-כך מהר.
מיטל שרעבי: זה לא ברור.
מיטל שרעבי: עברתם את סעיף 4?
אילן גילאון: אנחנו רצים מהר בכוונה תחילה.
אילן גילאון: אם זה לא הובן, אז אנחנו נסביר.
אילן גילאון: אנחנו נגישים, אבל לא איטיים.
מיטל שרעבי: קודם כל, לגבי סעיף קטן (4) – התקנה הנכונה היא 67(1)(א) לפי הנוסח שאושר, ולא (א)(1).
מיטל שרעבי: ורק כדי להבין – תהיה שנה וחצי לעשות התאמה של מערכת עזר לשמיעה בסיורים מודרכים?
צביה אדמון: כן, למעשה זו מערכת מסוימת שצריך לרכוש אותה.
עידית עמיחי: אתם לא חושבים שזה מעט מדי זמן למוזיאונים, גם לרכוש, גם לעשות את הטקסטים, גם לעשות את ההתאמה?
אילן גילאון: כמה זמן אתם צריכים?
אילן גילאון: אני מחלק עכשיו חצי שנה לכל אחד שצריך.
עידית עמיחי: אחרי בדיקה רצינו לבקש ארבע שנים.
עידית עמיחי: אני אגיד לך במה זה כרוך?
אילן גילאון: במקום כמה?
אילן גילאון: ארבע שנים זה הרבה.
קריאה: זה היה שנה וחצי, ומבקשים ארבע.
עידית עמיחי: זה גם לרכוש את המוצר, גם להכין את הטקסטים, בשלוש שפות אנחנו צריכים – עברית, אנגלית, ערבית, ובשפה פשוטה.
צביה אדמון: לא, סליחה.
צביה אדמון: מערכת עזר לסיורים מודרכים היא מערכת הגברה מסוימת.
צביה אדמון: זה לא ההקלטה עם ההסברים.
מיטל שרעבי: כתוב כאן:
מיטל שרעבי: מערכת עזר איכותית לשמיעה מותאמת – זה מה שכתוב בסעיף עצמו.
צביה אדמון: סליחה, לא.
צביה אדמון: זו מערכת עזר לסיורים מודרכים, זו לא המערכת במוזיאונים.
צביה אדמון: זו מערכת הגברה מסוימת.
מיטל שרעבי: אבל הסיורים המודרכים הם גם במוזיאונים.
צביה אדמון: כן, אבל זו מערכת מסוימת, שכל מה שצריך זה לרכוש אותה.
צביה אדמון: לא צריך לעשות בה שום שינויים, היא כמות שהיא.
אייל לב-ארי: לא צריך להקליט בה הסברים.
אילן גילאון: אין לי מושג מה אתן מדברות.
אילן גילאון: אתן מבינות אחת את השנייה?
אילן גילאון: זה כן בסדר?
אילן גילאון: כי בטעות כמעט קיבלת עוד חצי שנה.
עידית עמיחי: אני שמחה על חצי השנה, אבל אני תוהה היכן יגיע המקום בו אנחנו כן צריכים לעשות את המערכת.
עידית עמיחי: אני זוכרת שיש לנו את הסעיף הזה.
צביה אדמון: זה בסעיף המוזיאונים ונגיע אליו בהמשך.
אחיה קמארה: אולי נבטל את חצי השנה.
אילן גילאון: עזוב, כבר קיבלו.
אילן גילאון: חבר'ה, תפסיקו.
אילן גילאון: חצי שנה, שלום, לא הבנתי למה.
אילן גילאון: זה מה שחשוב לי.
אילן גילאון: טיבי, אתה לא מקבל יותר חצי שנה.
אילן גילאון: די, אי אפשר על כל סעיף.
מיטל שרעבי: אז זה יהיה שנתיים, נכון?
צביה אדמון: כן, אז שנתיים.
טיבי רבינוביץ: יש לי שני דברים – זה ואינטרנט.
אילן גילאון: אינטרנט?
אילן גילאון: אני לא מבין באינטרנט.
אילן גילאון: אצלי אתר זה רק אתר הנצחה בהר הרצל.
אילן גילאון: אני לא מכיר משהו אחר.
טיבי רבינוביץ: אני אעשה את זה ממש בקיצור, כדי לא להאריך.
אחיה קמארה: עוד לא הגענו לזה, טיבי, מה קרה?
טיבי רבינוביץ: 92ג(ג), זה 37.
טיבי רבינוביץ: אומנם טסתם על זה, אבל אתרים מורכבים ומסובכים כמו בבנקים דורשים היערכות ופיתוח מסובכים יותר.
טיבי רבינוביץ: ולכן 30 חודש זה לא מספיק.
טיבי רבינוביץ: היינו מבקשים - - -
צביה אדמון: המועד הזה נקבע בהסכמה עם איגוד האינטרנט.
צביה אדמון: המועד הזה אושר כבר על-ידי הוועדה, זה לא סעיף חדש, - - -
אילן גילאון: אם לא הייתי יודע, הייתי נותן לך עוד חצי שנה, אבל אי אפשר.
אילן גילאון: יאללה, חבר'ה, נו.
אילן גילאון: אני עושה את זה בדאחקות, אבל זה לא נורא.
אילן גילאון: תאמינו לי, יש פה התחשבות ופשרה, ורצון לקחת בחשבון את כל הדברים יחד.
אילן גילאון: לא לבאס אף אחד.
טיבי רבינוביץ: תוספת של חצי שנה היתה יכולה לעזור לנו מאוד.
אילן גילאון: זה יכול לעזור לכם מאוד?
קריאה: כן, כן, חד משמעית.
אילן גילאון: אתם תזכרו אותנו?
אילן גילאון: - - - תנו להם חצי שנה.
אילן גילאון: היום אני לארג'.
אילן גילאון: תזכרו איזו מפלגה נתנה לכם – סתם, סתם.
קריאה: בסוף יהיו לך 17 מנדטים.
אילן גילאון: אל תאיים עלי, כי אין לי מועמדים.
יעקב עילם: אילן, הדיון בשידור.
אילן גילאון: יענקל'ה, בחייך, מפה עוד אפשר לרדת לאיזשהו מקום?
אילן גילאון: מה כבר יכול להיות?
קריאה: רגע, תזכיר לי, המפלגה של בנט, לא?
אילן גילאון: בנט - - -
קריאה: באיזה עמוד אתה?
אייל לב-ארי: עמוד 6.
גבריאלה עילם: האם אפשר להכניס איזושהי אמירה לגבי הפריסה הארצית של האחוזים האלה?
גבריאלה עילם: בבקשה, תשקלו.
אחיה קמארה: אין לנו שום רעיון.
אחיה קמארה: יש לך רעיון?
אחיה קמארה: באמת שאין לנו רעיון.
גבריאלה עילם: אין לי רעיונות לנוסח, אני לא עורכת-דין.
בלהה ברג: הבעיה היא לא נוסח, גבי.
בלהה ברג: הבעיה שאם היום אנחנו דורשים את זה ב"שירות" ולא דרשנו את זה ב"קיים", אז אנחנו יוצרים בלבול גדול מאוד.
אילן גילאון: לא, היינו בדיון הזה.
אילן גילאון: גבי, אנחנו שומרים לעצמנו את הכלים הציבוריים כדי להקפיד על זה.
צביה אדמון: יש לי תיקון קטן לגבי התקנות האמורות בסעיף קטן (2), למעלה – זה כולל גם את 81.
אייל לב-ארי: וההתאמות האמורות בתקנת משנה (א)(2)?
אילן שפירא: אין 81(3) בתקנות שאתם פרסמתם.
אילן שפירא: יש 81(1), (1)(א), (1)(ב), ו-(1)(4).
צביה אדמון: יכול להיות שנפלה כאן טעות.
צביה אדמון: אנחנו נסתכל על זה.
פנינה בן-דוד: אז מה זה 81(3)?
פנינה בן-דוד: מה הכוונה?
צביה אדמון: למיטב זכרוני, זה שמירת חדרים.
קריאה: עם הקיטבג?
אילן גילאון: שמע, טוב שלא למדת בבית-הספר היסודי שלי, כי לא היית שורד.
טיבי רבינוביץ: אני לא הלכתי לבית-ספר יסודי.
קריאה: יש לו השכלה ים-תיכונית.
אילן גילאון: אני למדתי בבית-ספר יסודי שבכיתה ו' הלכו לצבא, כי כולם היו בני 19.
צביה אדמון: אנחנו נתקן את זה.
אילן גילאון: מי רצה קודם?
אילן גילאון: טיבי?
טיבי רבינוביץ: תן לרשות הציבורית קודם, ואחר-כך אני.
אילן שפירא: 94(ג) מדבר על חמישה מקומות או יותר.
אילן שפירא: הוא לא מבדיל בין חמישה מקומות ל-2,200 מקומות, כפי שיש לנו.
אילן שפירא: וזה קצת פער.
אילן שפירא: לכן, בהפניה ל-94(א) שמדברת על 1.7.2014, שזה תוך שנה, זה לוח זמנים קצר מדי.
אילן שפירא: נכון שזה מדבר על מעט מהדברים – על פרסום, על שירותי הדרכה שם, וכך הלאה - - -
אילן גילאון: מהי הצעתך?
אילן שפירא: צריך לעשות פיצול ביניהם או להאריך את התקופה לשנה נוספת.
שמואל חיימוביץ': למי?
שמואל חיימוביץ': לאלה שיש להם חמש ויותר?
שמואל חיימוביץ': או רק לאלה שיש להם 1,000 ויותר?
אילן שפירא: מצדי, ל-1,000 ויותר.
אילן שפירא: אין לי בעיה, אני ב-1,000 ויותר.
אילן שפירא: אבל צריך איזושהי הבחנה.
צביה אדמון: ההבחנה הזאת קיימת בטבלה.
צביה אדמון: הטבלה הזאת מבוססת על תקנות מקום קיים, שמבחינה בין חמישה מקומות ל-1,000 מקומות ולכן נותנת שיעורים שונים לביצוע.
אילן שפירא: נכון, אבל לא בחלק שמופנה ל-94(א) שמדבר על השירותים הבסיסיים - - -
צביה אדמון: נכון, משום שזו ברירת המחדל והיא מתייחסת לדברים שאין שום קשר בינם לבין מספר המקומות בהם ניתן השירות.
שמואל חיימוביץ': חוזר שלכם לסניפים, וזהו.
טיבי רבינוביץ: אני חוזר אחורה, בגלל ש"רצתם", אבל זה מתקשר לסעיף הזה, עם הרשויות הציבוריות.
טיבי רבינוביץ: 93(ג)(1): הנגשה של 20% מהמקומות, לא יאוחר מ-22.6.2014 – רשות ציבורית מקבלת 10% מהמקומות בתוך שנתיים מיום כניסת התקנות לתוקף.
טיבי רבינוביץ: אנחנו מקבלים – ואנחנו, לצורך העניין, כעסק גדול בדיוק כמו רשות ציבורית.
טיבי רבינוביץ: אנחנו לא מקבלים פטור מנטל כבד, ואנחנו צריכים להנגיש 20% בתוך שנה מכניסת התקנות לתוקף.
טיבי רבינוביץ: שוב, אתה צריך להבין, התקציב של השנה הבאה כבר גמור, אין.
טיבי רבינוביץ: לכן, 20% בתוך שנה, זה הרבה מאוד.
שמואל חיימוביץ': אני מתפלא.
שמואל חיימוביץ': אתם ידעתם שהולכות להיות תקנות ולא שריינתם כסף לשנה הקרובה?
פרלה אהרון: ניסיתם פעם להשיג תקציב בתנאי אי-ודאות?
טיבי רבינוביץ: קודם כל, אני מסכים איתךָ.
טיבי רבינוביץ: אבל דווקא בגלל שאנחנו מתקדמים לעניין הזה, וחלק עשינו, אני לא רוצה להיות "על הקשקש" ולחוץ.
טיבי רבינוביץ: אתה יודע שאנחנו עושים את זה והתחלנו את זה עוד קודם.
טיבי רבינוביץ: אני מייצג כמה וכמה גופים.
טיבי רבינוביץ: לא כולם עשו את זה.
טיבי רבינוביץ: יש גופים קטנים יותר שלא הספיקו לעשות את הכול.
טיבי רבינוביץ: יש גופים יותר גדולים שכבר נמצאים מעל 20%.
טיבי רבינוביץ: אבל אתה צריך לקחת בחשבון ששנה מכניסת התקנות לתוקף זה מעט זמן ל-20% מהנכסים.
טיבי רבינוביץ: אתם יצרתם את הנוסחה – הרי רשות ציבורית אתם מפלים, אני לא אגיד, לטובה, כי זה לא מעניין אותי.
טיבי רבינוביץ: אבל תנו לנו, כעסק גדול שלא מקבל פטור מנטל כבד, לקבל יותר.
אילן גילאון: אז מה אתה מבקש?
אילן גילאון: רוצה הגבלה למה?
אילן גילאון: למוסדות ציבור?
טיבי רבינוביץ: הייתי רוצה לקבל ל-20 הראשונים עוד שנה או חצי שנה.
צביה אדמון: אז לא תהיה הקבלה לתקנות מקום קיים.
צביה אדמון: עשינו את זה לפי תקנות מקום קיים.
אילן גילאון: איך אנחנו יכולים ללכת לקראתם?
בלהה ברג: השאלה היא כזאת: עכשיו אנחנו פונים אליך בשאלה.
בלהה ברג: ביקשו מאתנו, שכאשר נקבע את לוחות הזמנים, נעשה אותם במקביל ל"מקום קיים".
בלהה ברג: ב"מקום קיים" לוח הזמנים הוא לוח הזמנים הזה.
בלהה ברג: כלומר, חשבנו שכאשר אתם פותחים בנק ומנגישים אותו מבחינת "בניין קיים", אתם מגיעים ל-15% מהבנקים שאתם חייבים להנגיש בערך בעוד שנה.
בלהה ברג: הורדנו שנה בגלל שכבר עברה שנה מ"תקנות בניין קיים".
בלהה ברג: אז בעצם, נקודת המחשבה היתה שאתם הולכים לפתוח עכשיו 15% מסניפי הבנקים שלכם, לשפץ ולהנגיש אותם מבחינת "המקום הקיים", אז תעשו את זה ויהיה לכם נוח יותר לעשות את זה גם ובמקביל ל"שירות".
בלהה ברג: אתה אומר: אני מעדיף לפצל את זה, עכשיו אני אשפץ 15% מהבנקים ב"בניין קיים", אבל ב"שירות", לא חשוב, את הדלפקים אני אחליף שנה אחר-כך.
בלהה ברג: אתה מעדיף את האפשרות הזאת?
פרלה אהרון: אני מבקשת להסביר את זה במונחי תקציב.
פרלה אהרון: אני פרלה אהרון מבנק לאומי.
פרלה אהרון: ההיערכות של תקנות מבנה, גם "קיים" וגם "חדש", מכיוון שהן כבר בתוקף, הן מתוקצבות בתוכניות עבודה.
פרלה אהרון: תקנות "השירות", ומכיוון שהיתה אי ודאות לגביהן – אתם יודעים שזה מתמשך – היתה בעיה להשיג תקציבים ברורים.
פרלה אהרון: יש הערכות, הן קטנות מאוד, ויש קיצוצים בשנה הבאה.
פרלה אהרון: אני לא אחלק טישיו לאף-אחד, אתם יודעים שיש קיצוצים בכל - - -
אילן גילאון: אני דווקא בכיתי כשראיתי - - -
פרלה אהרון: המלצות ועדת התחרותיות, מפטרים 1,200 עובדים.
פרלה אהרון: שמעתם, בסדר.
אילן גילאון: אני לא הפסקתי לבכות.
אילן גילאון: "פועלים", איכשהו בסדר.
אילן גילאון: אבל אתם?
אילן גילאון: נורא.
שמואל חיימוביץ': לפי הדוחות שפרסמו הבנקים, אני לא מבין למה - - -
פרלה אהרון: אנחנו לא מרוצים, ובשנה הבאה אנחנו הולכים לספוג עוד הרבה קיצוצים, בכל מיני דברים.
פרלה אהרון: כשאנחנו אומרים שתוכנית העבודה, התוכנית התקציבית, סגורה ב-2013, היא אכן סגורה - - -
אילן גילאון: חבר'ה, בואו.
פרלה אהרון: רגע, נכון שלכאורה יכולה להיות נוחות בלהנגיש גם וגם, בבת-אחת.
פרלה אהרון: אבל זה תקציבים נפרדים וזה גם גורמים שונים שעושים את ההנגשות האלה.
פרלה אהרון: אז היה יכול להיות נחמד מאוד.
פרלה אהרון: בפועל זה לא ככה.
אחיה קמארה: אני לא כל-כך מבין, כי הגופים הפרטיים באו אלינו ואמרו, אנחנו רוצים אותו לוח זמנים.
אחיה קמארה: אז זה כאילו אתם רוצים לאכול את העוגה, ולהשאיר אותה שלמה.
אחיה קמארה: אז תחליטו, אם אתם רוצים שזה יהיה אותו לוח זמנים, אז זה יהיה אותו לוח זמנים.
אחיה קמארה: אבל אם אתם רוצים לוח זמנים אחר, אז תגידו שאתם רוצים לוח זמנים אחר.
טיבי רבינוביץ: אז אתה יודע מה, תשאיר את לוח הזמנים ותוריד את האחוז.
טיבי רבינוביץ: בסדר?
טיבי רבינוביץ: קודם כל, אנחנו לא ביקשנו את זה.
טיבי רבינוביץ: אבל לא משנה, אם היו כאלה שמבקשים, אני לא - - -
אילן גילאון: כמה אתה רוצה, 15%?
אילן גילאון: קיבלתם גם חצי שנה וגם 15% - ריבית כזאת אתם לא נותנים לאף אחד.
אילן גילאון: תן להם 15%.
אילן גילאון: יאללה, עם זה גמרנו.
אילן גילאון: בנקים, די, מספיק.
אילן גילאון: תן להם 15%, נגמור את העניין, יאללה.
פרלה אהרון: - - - ועוד חצי שנה?
וילמה מאור: הוא לא משנה את המועדים.
וילמה מאור: לא משנים מועדים.
אילן גילאון: אין מועדים.
אילן גילאון: חצי שנה בפעם הקודמת, על הקודם.
אילן גילאון: 15% שלו.
בלהה ברג: לא הבנתי מה אתה אומר.
אילן גילאון: במקום להנגיש 20%, הם יעשו 15%.
בלהה ברג: אבל אולי יש 15%.
אייל לב-ארי: לא, לא.
אייל לב-ארי: התיקון הוא ב-93(ג)(1), בנושא אחוזי הנגשה של גופים פרטיים – "לכל הפחות ב-15% מהמקומות" במקום "לכל הפחות ב-20% מהמקומות".
צביה אדמון: בסדר, אין בעיה.
אילן גילאון: יותר טוב.
אילן גילאון: פחות מוגבלים יבואו לבנק, מוגבלים בחשבון עו"ש, עובר ושב.
אילן גילאון: איך היינו לארג'ים עם הבנקים.
אילן גילאון: זה פשוט מוגזם.
שמואל חיימוביץ': הכול בגלל טיבי.
אילן גילאון: בגלל שהוא מהעדה.
טיבי רבינוביץ: קדחת.
מיטל שרעבי: אפשר להסביר את הסעיף הזה?
מיטל שרעבי: הוא ממש לא ברור, ובפרק שדן בספריות אתם מפנים לסעיף הזה.
אילן גילאון: מי שואל את זה ?
אילן גילאון: את כל הסעיפים הקודמים הבנת?
מיטל שרעבי: פחות או יותר.
מיטל שרעבי: בפרק של הספריות אתם מפנים לסעיף הזה, ולא ברור.
צביה אדמון: מיטל, הסעיף הזה מבוסס על תקנות מקום קיים, ומכיוון שהן תקנות מבניות במהותן הן באות להתחשב בכך - - - הרבה מאוד מקומות שהם צריכים להתאים אותם לפי אותן תקנות, והם לא יכולים לעשות הכול בבת-אחת.
צביה אדמון: ולכן נתנו להם לעשות את זה בהדרגה, לאורך השנים, עד למועד שנקבע בחוק, בשיעורים מסוימים.
צביה אדמון: כך שאפשר יהיה גם לפקח על התקדמות הביצוע.
צביה אדמון: לגבי "שירות" – לקחנו בדיוק את אותם מועדים ואותם שיעורים, והערכים בטבלה הם אותו זמן פחות שנה, משום שתקנות מקום קיים כבר נכנסו לתוקף.
צביה אדמון: באנו לבצע כאן האחדה, על-מנת שנותני השירות יוכלו לבצע גם את ההתאמות לשירות וגם את ההתאמות המבניות בו-זמנית, ולא יצטרכו לעשות התאמות כפולות ובמועדים שונים, כי זה רק יסבך את העניינים.
צביה אדמון: זה כל מה שזה אומר.
צביה אדמון: מבחינת הטבלה, אם אתם משווים את זה ל"מקום קיים" – שינינו, מה שהיה בצד העלינו למעלה, ומה שהיה למעלה שמנו בצד, כי זה נראה ברור ופשוט יותר.
מיטל שרעבי: השורה הראשונה חסרה, בצד ימין – זה לא ברור.
צביה אדמון: תמחקו את זה.
צביה אדמון: הוספתי את זה רק כדי שייראה טוב יותר מבחינה אסתטית.
צביה אדמון: הוספתי שם קו כדי שזה ייראה אסתטי יותר, אבל אין לו שום משמעות.
צביה אדמון: כך למשל, מי שיש לו מחמישה עד 50 בניינים קיימים, יצטרך לעשות 15% התאמות נגישות לשירות ב-15% מהבניינים תוך שנה, ב-35% מהבניינים תוך שנתיים, 65% תוך שלוש שנים, ובתוך ארבע שנים במאה אחוז מהמקומות.
צביה אדמון: מי שיש לו אלף בניינים ויותר – יש רשויות מקומיות וגופים אחרים שיש להם אלף בניינים ויותר – ב-10% מהבניינים יינתנו הנגשות לשירות תוך שנתיים, ב-20% תוך שלוש שנים, 30% תוך ארבע שנים, ובמאה אחוז עד ה-1.11.2018.
צביה אדמון: שימו לב שההתאמות בהן מדובר כאן הן ההתאמות ה"מבניות", במרכאות, לרכישת אמצעי עזר.
צביה אדמון: לא התאמות נהלים והתאמות שהן שירותיות במהותן, שלא מצריכות היערכות מיוחדת ולא צריך לחכות עד 2018 על-מנת לבצע אותן.
צביה אדמון: עד כאן יש שאלות?
צביה אדמון: אני אענה על הכול.
קריאה: ישראל אבן-זהב מבקש להעיר שיש להשלים את החלק היחסי באחוזים בכל בניין, להשלים את ההנגשה בכל בניין בפני עצמו, ולא בכל הבניינים.
קריאה: זה נשמע פה שהאחוזים הם מכל הבניינים כולם.
בלהה ברג: מה זאת אומרת?
בלהה ברג: לא ברורה ההערה.
אייל לב-ארי: כשעושים את התאמות הנגישות זה במאה אחוז מהבניין גופו, שמטפלים בו?
שמואל חיימוביץ': בוודאי.
אילן גילאון: תסביר לו שלבי אתו, אבל אנחנו לא יכולים לעשות את זה.
אילן גילאון: גם אני העליתי את אותו עניין.
מיטל שרעבי: זה לא כתוב, זה לא ברור מהתקנות אם זה לא כתוב.
מיטל שרעבי: זה 10% מאותו בניין או מכלל?
צביה אדמון: ב-10% מהבניינים תינתן נגישות לשירות עד המועד האמור.
קריאה: לא בכל בניין ובניין?
צביה אדמון: זה רק "שיפוטיות".
צביה אדמון: ולא "מעין שיפוטיות".
אייל לב-ארי: בערכאות שיפוטיות?
מיטל שרעבי: סליחה, זה אומר שזה לא חל על ועדות ערר?
צביה אדמון: מדובר כאן רק בהתאמות לקהל באולמות של בית-משפט.
צביה אדמון: זו הוראה ספציפית.
מיטל שרעבי: ועדות ערר, תכנון ובנייה – יש ועדת ערר לפי חוק העתיקות – זה אומר שהתקנות האלה לא חלות עליהן בכלל?
צביה אדמון: התקנה הספציפית הזאת לא רלוונטית להם.
מיטל שרעבי: אוקיי, אבל בכלל?
בלהה ברג: תקנות הנגישות חלות על כל שירות שהוא, וכמובן על ועדות ערר גם כן.
מיטל שרעבי: אוקיי.
חנני קאפח: ברשותך, רק שתי הערות – חנני קאפח מהייעוץ המשפטי.
בלהה ברג: מאיזה ייעוץ משפטי?
קריאות: של שב"ס, שירות בתי-הסוהר.
חנני קאפח: תקנת משנה (2) מחזירה אותנו לברירת המחדל.
חנני קאפח: אז רק רציתי להבהיר שגם פה אנחנו מקבלים את חצי השנה הנוספת בכל מה שדובר קודם – התאמת נהלים, טפסים, שירותי האינטרנט וכולי.
חנני קאפח: רק לראות שזה מוחל גם בתקנה 94(א).
חנני קאפח: לגבי תקנה 94א רבתי, מכיוון שגם לנו יש מקומות בהם ערכאות שיפוטיות, גם בית-משפט מחוזי בעניינים מנהליים שם נידונות עתירות אסירים, וגם ועדת שחרורים – אז אני רוצה שלנו תהיה התאמה, כי אצלנו זה כמכלול, אנחנו עדיין בהתדיינות מול הנהלת בתי-המשפט מי יבצע את ההתאמות – אם אנחנו או הנהלת בתי-המשפט.
צביה אדמון: אתה מדבר לא על לוחות הזמנים, אלא על הפרק של ההתאמות עצמן?
חנני קאפח: כן, של ההתאמות עצמן.
צביה אדמון: אני חושבת שקבענו שם מי יהיה האחראי במקרה של שב"ס, שירות בתי-הסוהר, באופן מפורש.
צביה אדמון: אני אראה לך את זה אחר-כך, אוקיי?
חנני קאפח: אוקיי.
חנני קאפח: מבחינת לוחות הזמנים, לנו עדיף שתהיה התאמה, שיהיה סינכרון.
צביה אדמון: 94א רבתי מתייחס אך ורק להתאמות לקהל, ואולמות בבתי-משפט.
צביה אדמון: וזו אחריות של הנהלת בתי-המשפט לעניין הזה, ולא השב"ס.
אילן גילאון: אבל הוא שואל לגבי תאי מעצר, נכון?
צביה אדמון: מה לגבי תאי מעצר?
חנני קאפח: לגבי תאי מעצר, רציתי רק לחדד את זה שחצי השנה הנוספת שהוספה קודם, תינתן גם ב-94א.
צביה אדמון: אם ניתנה קודם, אז היא תחול גם כאן.
חנני קאפח: כי הפניה 94א בהתאמות נהלים מדברת על רשות שאינה רשות ציבורית.
אילן גילאון: אצלכם זה באמת חצי שנה על התנהגות טובה, לגמרי.
חנני קאפח: משתדלים.
צביה אדמון: לגבי אחריות להתאמות – בתקנה 45(ב)(2) כתוב, בכל מה שקשור בהליכים בפני ועדת שחרורים, שירות בתי-הסוהר יהיה האחראי על ההתאמות.
חנני קאפח: אז אני יכול לקרוא לתוך 94ב את התקנה שציינת?
צביה אדמון: לא, 94ב מתייחס להליכים שיפוטיים ומעין שיפוטיים, ו-94ב מתייחס להתאמות בבתי-סוהר ובבתי-מעצר.
צביה אדמון: ואנחנו מפרידים בין זה לזה.
צביה אדמון: יכול להיות שהאחריות משותפת, אבל מדובר בהתאמות שונות, בפרקים שונים.
חנני קאפח: תודה.
מיטל שרעבי: סליחה, "אחראי למתן שירותי ספריה" הוא הרשות המקומית שמחזיקה בספריות?
מיטל שרעבי: או שזה יכול להיות מי שממונה על אותה ספריה?
מיטל שרעבי: על מי חלה החובה?
צביה אדמון: הפרדנו בלוחות הזמנים - - -
מיטל שרעבי: בהגדרה של רשות ציבורית.
מיטל שרעבי: אבל עדיין, לא ברור מי זה "אחראי למתן שירותי ספריה".
צביה אדמון: אם הספריה מופעלת על-ידי רשות מקומית, אז היא האחראית.
צביה אדמון: ואם זה גוף פרטי, אז זה לפי לוחות זמנים של גוף פרטי.
צביה אדמון: כתבנו את זה במפורש.
מיטל שרעבי: 70(א)(1) קובע את הפטור, אז לא צריך לכתוב אותו פה.
מיטל שרעבי: זה לא רלוונטי.
צביה אדמון: לא, זה אמור להיות אמצעי העזר שצריך לרכוש עבור הספריה.
מיטל שרעבי: לא, 70(א)(1) זה: היה ושטח מקום הספריה שניתן בו השירות לציבור אינו עולה על 150 מטרים.
מיטל שרעבי: זאת אומרת, זה הפטור.
צביה אדמון: אז אני אבדוק את ההפניות שוב, אוקיי?
מיטל שרעבי: סליחה רגע, רק כדי להבין – אם לרשות מקומית יש ארבע ספריות, אז זו הכוונה בסעיף (ג), נכון?
בלהה ברג: ורק שיירשם שיתוקן תקנה 70(א)(1) לתקנה שמדברת על שירותי עזר.
בלהה ברג: המספר לא נכון, אבל הכוונה היא - - -
אייל לב-ארי: ההפניה היא לשירותי עזר.
בלהה ברג: שירותי עזר, כן.
צביה אדמון: שירותי עזר?
צביה אדמון: לא אמצעי עזר?
צביה אדמון: שירותי עזר זה סעיף אחר.
בלהה ברג: בואי נבדוק ונכניס את זה עכשיו.
אייל לב-ארי: הכוונה היא 70(א)(2) ו-(4).
מיטל שרעבי: אז זה לא 70(א)(1)?
אייל לב-ארי: נכון.
אייל לב-ארי: "לוחות זמנים לביצוע התאמות נגישות במקוואות" – בזה אנחנו לא דנים כרגע, כי סעיף המקוואות לא יידון בפעם הזו.
צביה אדמון: סליחה, יש סעיף מקוואות שהתקבל.
צביה אדמון: אז מה נעשה לגבי לוחות הזמנים?
אילן גילאון: אני רוצה להשאיר את כל הסעיף הזה מחוץ לעניין, לפי בקשה של מקלב.
אילן גילאון: אני רוצה להיענות לבקשתו.
צביה אדמון: אילן, יש סעיף שכבר התקבל.
אילן גילאון: אני מדבר גם על הסעיף שהתקבל.
אילן גילאון: אני לא דן בו היום.
אייל לב-ארי: כרגע יורד.
צביה אדמון: יורד?
אחיה קמארה: מה יורד?
צביה אדמון: כל סעיף המקוואות.
בלהה ברג: לא, הוא יורד מהדיון היום.
אילן גילאון: יורד מהדיון היום.
צביה אדמון: אבל כבר יש סעיף שנמצא.
צביה אדמון: מה עם לוחות הזמנים שלו?
אייל לב-ארי: הוא לא נידון.
אייל לב-ארי: הוא מוּסר.
אחיה קמארה: מה, גם העניין של?
אחיה קמארה: - - -
אילן גילאון: כן, נתבקשתי לשים את כל נושא המקוואות בצד.
אילן גילאון: נתבקשתי ונעתרתי לבקשה.
מיטל שרעבי: אפשר להתייחס לסעיף הזה כולו?
מיטל שרעבי: עידית כבר לא נמצאת, אבל בכל מקרה, ניסינו לפענח ולעשות הפניה לכל תתי-הסעיפים, וזה בלתי אפשרי.
מיטל שרעבי: יכול להיות שאם הייתי קוראת את זה עוד שבע פעמים, אולי בסוף הייתי מבינה.
צביה אדמון: אני אסביר.
אילן גילאון: רגע, אתם לא ישבתם בשולחן עגול יחד?
מיטל שרעבי: לא, לא דנו בלוחות זמנים.
מיטל שרעבי: צביה, יש לי הצעה.
מיטל שרעבי: לפי מה שאני רואה כאן, הכול זה שנתיים.
מיטל שרעבי: גם כשניסיתי לראות מה לא, אז לא ממש הבנתי, חוץ מ"שאינו רשות ציבורית" בהמשך.
מיטל שרעבי: הצעתי היא ליישר קו, להגיד שכל הסעיפים הם שנתיים ואז להחריג סעיפים אחרים.
מיטל שרעבי: זאת אומרת, להגיד שנתיים על זה, זה וזה – זה לא קריא.
מיטל שרעבי: יש הפניות לתתי סעיפים.
צביה אדמון: ניסינו לעשות כאן את כל ההתאמות שהן לא מבניות, וזה רק התאמות במידע, נניח – לתת להן מועד קצר יותר.
צביה אדמון: יש הרבה מאוד התאמות שהן מסובכות – התאמות שהן מבניות, התאמות שדורשות רכישת ציוד – נתנו להן יותר זמן.
צביה אדמון: זה מה שהצגתי במצגת בתחילה.
צביה אדמון: וזה ספציפית למוזיאונים, זה חריג.
מיטל שרעבי: שוב, מה זה יותר זמן?
מיטל שרעבי: שוב, יכול להיות שאם הייתי קוראת את זה שבע פעמים, בסוף הייתי מבינה.
צביה אדמון: אני רוצה שנקרא את זה, ואז אני אראה לך שזה לא מדויק.
אילן גילאון: כן, בואו נקרא סעיף-סעיף.
מיטל שרעבי: המועד בפסקה (2) גם מדבר על ה-1.7.2015, אז אלה אותם מועדים.
צביה אדמון: בפסקה (2) חילקנו בין 2015, למי שיש לו ארבעה מקומות ופחות, ובין 2017 או 2018, למי שיש לו חמישה מקומות או יותר, תלוי אם זו רשות ציבורית או לא רשות ציבורית.
צביה אדמון: לכן יש לנו מועדים שונים כאן, ואנחנו נותנים את מקסימום הזמן להיערכות בשביל אמצעים מסובכים יותר ודורשים רכישת ציוד.
מיטל שרעבי: אני אפילו לא מתייחסת לשאלת הזמן, כי אני לא מבינה מה כתוב פה.
מיטל שרעבי: התחלתי לנסות לסמן לי בסעיפים, ופשוט איבדתי את הדרך.
מיטל שרעבי: בואו תגידו שנתיים, ותגידו מה לא שנתיים – להגיד שכל הפרק הזה, כל סעיף 63 יהיה שנתיים, ומה לא שנתיים.
אורלי בוני: צריך לעשות טבלה לכל הסעיפים שחלים על השנים האלה.
מיטל שרעבי: כי זה בלתי אפשרי לקרוא את זה.
מיטל שרעבי: תראי גם כמה סעיפים קטנים ותתי-סעיפים קטנים מוזכרים רק בסעיף אחד, ואז הוא שולח לסעיף (2) - - -
צביה אדמון: את יודעת מה, אני אנסה לעשות משהו.
אייל לב-ארי: אני מציע לאחד את פסקאות (1) ו-(2), שיהיו עד 2015.
אייל לב-ארי: ואז יוותרו (1) מאוחד ו-(3).
אייל לב-ארי: (1) יהיה מאוחד עם (2):
צביה אדמון: למעט אותן התאמות בהן יש מועדים מיוחדים.
מיטל שרעבי: מועדים מיוחדים איפה?
מיטל שרעבי: בסעיף 63?
צביה אדמון: אם תקראי את הסעיפים האלה – לגבי כל התאמה יש מספר חלופות.
צביה אדמון: חלק מהחלופות הן יחסית פשוטות לביצוע, חלק מורכבות יותר.