GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: אני רוצה להודות באופן מיוחד קודם כול לכולכם, לכל מי שעזר לנו כאן, באמת לכולם, מכל הכיוונים וכל הצדדים: מן המחלקה הכלכלית ומן "הההסתדרות החלוצה" ו"פנסיה בראש", ולוועדה כמובן, ולעוזריי נגה גולדפינגר והכי הרבה לתומר רזניק שסיים להיות עוזרי אבל הוא הרוח החיה בהכנת הדוח הזה.
אילן גילאון: תזכרו את השם הזה, הוא גוון מתוך חמישים של צדק, הוא האיש.
אילן גילאון: רזניק, על שמו נקראים מעונות רזניק בירושלים.
אילן גילאון: אעבור להצבעה על ההמלצות האלה.
אילן גילאון: בעד המלצות ועדת המשנה לנושא פנסיה בקיבוץ המתחדש – 1
אילן גילאון: נמנעים – אין ההמלצות נתקבלו.
אילן גילאון: ההמלצות נתקבלו.
אילן גילאון: תודה רבה לכולכם.
בועז אפלל: יש לי הסתייגות על הסעיף האחרון שלך, כי התודות הולכות מן הצד הזה אל הצד הזה.
בועז אפלל: תודה רבה.
אילן גילאון: אני מבקש להוסיף שהוועדה קוראת לעגן בתקנות הערבות ההדדית את ההסכמות שנתקבלו, של התנועה והפנסיונרים.
אילן גילאון: שלום לכולם.
אילן גילאון: אנחנו מתחילים כנראה את הישיבה האחרונה שלנו במושב הזה, והיום אנחנו רוצים לנקות שולחן.
אילן גילאון: אז אני רוצה להתחיל דווקא מהטקסיות, והתודות והברכות.
אילן גילאון: הן יבואו עוד פעם בהמשך, וזה יהיה אגב פרחים וריבות והכול.
אילן גילאון: אבל, בכל אופן, אני רוצה להגיד תודה רבה על כמעט שלוש-ארבע שנים מופלאות עם הצוות הזה.
אילן גילאון: היה ממש תענוג לעבוד.
אילן גילאון: אני חושב שקידמנו באמת דברים, לפחות ברמה שהיינו מחויבים לקדם אותם, ברמה התקנונית, החוקית.
אילן גילאון: עכשיו, כמובן, שהחוקים גם צריכים להתממש ומישהו צריך ליישם אותם.
אילן גילאון: ובכל אופן, הצעתי היא כזאת – תראו, הישיבה הזאת, איך אני אספר לכם את זה?
אילן גילאון: ננעל לי המפתח באוטו, ביקשתי פורץ מנעולים, קראתי לאיזה בחור חרדי פה מירושלים.
אילן גילאון: ואז הוא אמר לי, תשמע, אני יכול לשחרר את זה בדקה או בשעה, בכל מקרה זה 50 שקלים.
אילן גילאון: אז כמובן, אמרתי לו, בשעה, כי אני לא פראייר בטח לשלם.
אילן גילאון: אבל אתם יכולים להסיק את המסקנה.
אילן גילאון: אנחנו יכולים לגמור את זה מהר מאוד.
אילן גילאון: אני לא מתכוון לדון היום בשום דבר שכבר נדון.
אילן גילאון: למעשה אין כלום, כי כל הדברים – או לא קיבלנו הערות לגבי לוח הזמנים, או בשולחן העגול הדברים כבר סוכמו.
אילן גילאון: ולכן אני רוצה לבקש מכולכם – ואתם חופשיים לקבל את זה איך שאתם רוצים – לא לפתוח את הדיון, לאשר את הדברים עכשיו, כדי שנגלגל וננקה את השולחן.
אילן גילאון: וכל הדברים הדרמטיים האחרים שהיו, בפעם אחרת, אחרי הכנסת הזאת, בכנסת הבאה.
אילן גילאון: אחרת ניתקע עם דברים לא מוגמרים.
גבריאלה עילם: אבל אילן, כן נשלחו הערות לגבי ההסכמה - - -
אילן גילאון: בהערה שלך לגבי הנושא של הפריפריה אני לא רואה בעיה, משום שיש הגדרות שהן הגדרות אובייקטיביות גם לגבי מבנים שהם ציבוריים, מה משך הזמן שלהם.
אילן גילאון: שום דבר לא מתייחס גיאוגרפית, ולכן אני לא רואה שום בעיה.
אילן גילאון: זאת ההערה שלך, אם היו לך הערות אחרות – אני לא יודע.
גבריאלה עילם: היו לי שלוש.
אילן גילאון: כן, טיבי.
טיבי רבינוביץ: קודם כל, לא היו הסכמות בשולחן העגול לגבי הנושא הזה.
טיבי רבינוביץ: אז לכן אני מקווה מאוד שאתה - - -
אילן גילאון: מה זה, "הנושא הזה"?
טיבי רבינוביץ: הנושא שלשמו התכנסנו.
קריאות: לוחות הזמנים.
טיבי רבינוביץ: בנושא לוחות הזמנים לא היתה הסכמה.
קריאה: לא היה דיון.
קריאה: לא הזמינו אותנו.
אילן גילאון: אמרתי, לא קיבלתי שום הערה מאף אחד.
קריאות: לא היה דיון.
אילן גילאון: נוסח קיבלתם ביום חמישי שעבר, נכון?
קריאה: זה לא הגיע אלינו, משרד התרבות והספורט.
קריאה: קיבלנו את זה רק אתמול.
קריאה: מה גם שזה לא נדון בשולחן העגול, פרקי הזמנים.
קריאה: לגבי מוזיאונים, בכל אופן.
טיבי רבינוביץ: אילן, תן לי רק לסיים.
טיבי רבינוביץ: זה לא משנה.
טיבי רבינוביץ: לא ניתנו הערות.
טיבי רבינוביץ: רק רציתי לבקש שתשמע בראש פתוח ותתחשב בהערות.
טיבי רבינוביץ: יש הערות.
אילן גילאון: אני שומע בראש פתוח, ואני אשמע הכול בלב חפץ.
אילן גילאון: רק שאני מציע לכם, בואו נזוז קדימה, כי לא חייבים.
אילן גילאון: כשאין משהו מהותי לומר, אני מבקש, לא חייבים.
אילן גילאון: תעשו כמוני, צמצמו עצמכם קצת.
אילן גילאון: כן, פנינה.
פנינה בן-דוד: משהו כללי לסדר-היום – אני כתבתי על זה.
פנינה בן-דוד: לנו יש בעיה.
פנינה בן-דוד: בגלל שאנחנו מולטי-פונקציונליים ואנחנו צריכים לעשות כל מיני התאמות, זה מאוד-מאוד מבלבל ולא מובן.
פנינה בן-דוד: כאן יש לי, בלוח הזמנים הזה, אולי איזה שמונה-תשעה לוחות זמנים, בנוסף ללוחות זמנים - - -
אילן גילאון: יש גם לוח זמנים להנגשת החוק הזה, שהנציבות צריכה להחיל את זה עליה, איך היא מנגישה את החוק.
קריאה: אולי נתחיל עם המצגת.
פנינה בן-דוד: הייתי רוצה שזה יהיה נגיש.
פנינה בן-דוד: יש לי הצעה - - -
אילן גילאון: יש לנו סרט היום, פנינה.
אילן גילאון: יש לנו סרט היום, כמו שאנחנו אוהבים.
אילן גילאון: בואו נראה את המצגת, כפי שראיתי היא ברורה למדי, ונראה מה אנחנו מבינים ממנה.
פנינה בן-דוד: אבל גם כשתגיע למצגת ותראה את המסך שמדבר על שירותי הארחה, והוא עוד לא מדבר על כאלה שיש להם חמש או זה, ואתה תראה כמה זמנים יש.
פנינה בן-דוד: זה כל-כך מסבך, זה כל-כך מורכב, אנשים לא יבינו ולא ימצאו ידיים ורגליים.
אילן גילאון: בגלל זה כל הזמנים האלה נלקחו בחשבון כדי לעשות איזה סימולציה – שלא כל פעם נפתח כריץ'-רץ', עוד פעם נעשה ועוד פעם - - -
פנינה בן-דוד: לא, לא.
פנינה בן-דוד: אז יש הצעה מאוד-מאוד פשוטה.
פנינה בן-דוד: הרי במבנים יש לנו שני מועדים עיקריים: נובמבר 2015 ונובמבר 2017, ומבחינתנו הדברים הכבדים יותר הם החדרים והמעליות.
פנינה בן-דוד: בוא נצמיד את זה גם לזה.
פנינה בן-דוד: כלומר, את כל הדברים היותר-פשוטים בנובמבר 2015 - - -
צביה אדמון: זה מה שנעשה.
צביה אדמון: זה מה שעשינו.
אילן גילאון: זה מה שעשו.
פנינה בן-דוד: לא, זה לא מה שעשו, כי תסתכל כאן:
פנינה בן-דוד: זה לא יאוחר משנה וזה לא יאוחר משנתיים, וזה שלוש שנים - - -
טיבי רבינוביץ: אפשר קודם להציג את המצגת, פנינה?
טיבי רבינוביץ: באמת, נציג את המצגת.
אילן גילאון: פנינה, בואי נשמע את זה.
אילן גילאון: בואו נציג את המצגת ונראה.
פנינה בן-דוד: בסדר.
קריאה: הנציבות תעשה קורסים.
פנינה בן-דוד: נכון, קורסים על לוחות זמנים.
אילן גילאון: טוב, סליחה, עכשיו מתחילים את המצגת ויהיו הערות רק למצגת.
אילן שפירא: עד שהמצגת תעלה, אילן, אם אפשר בקשה – שלוחות הזמנים לא יהיו עם תאריכים פיקס בתוך התקנות, אלא שיהיה כתוב: 12 חודשים, 18 חודשים, 20 חודש, ובלי תאריך.
אילן שפירא: אל"ף, כי יש כבר בתקנות לא מעט מקומות שזה מופיע עם לוחות זמנים שמגדירים תוך כך וכך - - -
אילן גילאון: אתה יודע מה הבעיה אז, אילן?
אילן גילאון: שמתחילים החודשים המעוברים והשנים המעוברות.
אילן שפירא: לא, לא.
אילן שפירא: הפניות כאלה כבר קיימות היום בחלק מהסעיפים.
אילן שפירא: למשל, בסעיף 37 - - -
בלהה ברג: דווקא בגלל זה הכנסנו תאריכים ספציפיים, כדי שלא יהיו שאלות.
בלהה ברג: אנשים אומרים שזה לא ברור להם, ומהסיבה הזאת בדיוק כתבנו תאריכים מדויקים.
בלהה ברג: שלא יגידו, רגע, סופרים מיום כניסת התקנות לתוקף?
בלהה ברג: או מיום אישור התקנות?
בלהה ברג: או אולי בעצם, אחרי סוף התוכנית?
בלהה ברג: כדי שלא יהיו שאלות, ובדיוק בגלל ההערה שעכשיו העלו, של חוסר בהירות, הכנסנו תאריכים ברורים.
בלהה ברג: זו היתה הכוונה.
אילן שפירא: אז, אל"ף, יש מקומות אחרים בתקנות שזה אחרת, ואז זה יוצר חוסר אחידות.
אילן שפירא: ובי"ת, התקנות האלה אמורות להיחתם על-ידי שר המשפטים ושר האוצר.
אילן שפירא: אם, מאיזושהי סיבה, אחד מהם לא חותם עכשיו על התקנות, ורק שר האוצר הבא יחתום על התקנות במאי, וביולי אנחנו צריכים לסיים את העבודות, אז את נותנת חודשיים לבצע דברים, כי כל עוד התקנות לא בתוקף, אי אפשר לבצע אותן.
אילן גילאון: אבל אילן, אתה פשוט מתפרץ לדלת פתוחה.
אילן גילאון: אין כוונה שאם תקנות לא בתוקף, יהיה להן מועד פקיעה.
וילמה מאור: אני מבקשת שכל מי שמדבר יציג את עצמו, כדי שגם שמו יופיע בפרוטוקול.
אילן שפירא: אילן שפירא מחברת דואר ישראל.
אילן שפירא: בסעיף 37(ג) מצוין משך של 30 חודשים מכניסת התקנות לתוקף.
אילן שפירא: לעומת זאת, בסעיפים אחרים כתוב: עד ליום כך וכך.
אילן שפירא: צריך שתהיה אחידות לאורך התקנות.
אילן שפירא: אז צריך לבחור או כך, או כך - - -
אילן גילאון: אחידות - - - לדבר שלא ניתן לפרשנות, כי הפרשנות היא הבעייתית.
אילן שפירא: תאריך כניסה לתוקף של תקנות הוא דבר מאוד ברור וידוע במדינת ישראל.
אילן גילאון: אני לא יודע במה אנחנו יכולים להכניס אחידות אחורנית.
אילן גילאון: אבל אם אפשר, אז נכניס, כדי לנקוב בתאריכים ברורים ונוקבים.
אילן גילאון: בבקשה, נא להציג את המצגת.
אילן גילאון: מה, אין מצגת?
קריאה: אין כבל.
אילן גילאון: אה, אין כבל.
מירב גת: עד שזה יעלה, אפשר רק מילה טובה לנציבות?
אילן גילאון: לא, אי אפשר.
קריאה: לנציבות לא.
אחיה קמארה: לא, אנחנו מסרבים.
אחיה קמארה: זה מבזבז את הזמן שלנו.
מירב גת: אני רוצה להגיד שהכנס בבר-אילן, ביום הנגישות הבין-לאומי, היה מרשים מאוד ומקצועי, והיה מדהים.
ראובן ברון: אילן, אפשר?
ראובן ברון: עד שימצאו את הכבל.
אילן גילאון: כן, עד שימצאו את הכבל, כולם לדבר חופשי.
אילן גילאון: רצינו לחסוך זמן, עכשיו אין לנו כבל.
אילן גילאון: לפועל אין מה להפסיד זולת את כבליו.
קריאה: תגיד להוא שמתקן לך את הזה, שיביא כבל.
קריאה: 50 שקל.
ראובן ברון: לגבי הדיון בפעם הקודמת – בעוד אנחנו מחויבים שתהיה היוועצות, על-פי החוק, עם הגופים המייצגים וכולי, אני חושב שבשני דברים היה פה קצת פקשוש.
ראובן ברון: או לא היתה התייעצות או שהיא לא היתה הוגנת.
ראובן ברון: אחד מהם הוא ליווי אדם עם מוגבלות, כאשר נמסר לי חגיגית על-ידי הנציבות שישנן תקנות אחרות, מעבר למה שהבטיחו לי קודם, שעוסקות בנושא הזה.
ראובן ברון: באותו רגע לא יכולתי, כמובן, לדפדף בראשי בכל התקנות.
ראובן ברון: בדיעבד מסתבר שאכן אני צדקתי, ואין כיסוי מלא למה שצריך להיות בליווי בתקנות האחרות.
ראובן ברון: לכן אני מבקש את הדבר הזה להעלות שוב.
בלהה ברג: אבל אולי נשיב לגבי הנושא הזה.
בלהה ברג: הנושא שאתה מעלה נדון פה בוועדה, לגופו, משהו כמו שתיים או שלוש ישיבות, ובסופן של הישיבות האלה התקבלה פשרה מסוימת.
בלהה ברג: את הפשרה הזו אולי לא כל-כך אהבת, אבל זאת הפשרה שהתקבלה.
בלהה ברג: ובעצם, מה שאתה מבקש היום, זה לפתוח את הנושא הזה מחדש.
ראובן ברון: אני מצטער, בלהה - - -
אילן גילאון: ראובן, אתה יכול להצטער, אבל אני אומר לך בתור יושב-ראש הישיבה שהמילה "פשרה" זה הדבר הנכון.
אילן גילאון: זה מה שהתקבל כאן.
אילן גילאון: עוד לא התחייבנו שאנחנו גן של שושנים.
ראובן ברון: הנושא שלי, אילן, הובא פעם ראשונה בגדול, ותראו את הנושא לדיון, כתוב: ראובן ביקש לפני שנתיים לדון בנושא הזה והזה.
ראובן ברון: כלומר, זה פעם ראשונה.
אילן גילאון: על מה אתה מדבר, על השילוט?
ראובן ברון: לא, לא על שילוט.
ראובן ברון: על ליווי.
ראובן ברון: ואז פה נמסר לי שיש תקנות אחרות שמכסות את העניין, ובעצם הליווי ניתן על-פי מה שרשום במקומות אחרים.
ראובן ברון: באתי ובדקתי, וזה לא נכון.
ראובן ברון: נכון שבאופן ספורדי, פה יש ליווי, שם יש ליווי.
ראובן ברון: אבל בגדול, אין ליווי.
ראובן ברון: אני יכול לתת לך שתי דוגמאות שאני טוחן אותן כבר המון זמן.
ראובן ברון: סניף בנק – נכנסים לסניף בנק, אולם אחד.
ראובן ברון: תקנה 31(א) לא עונה על הדבר הזה כי זה לא שתי קומות ולא עשרה חדרים.
ראובן ברון: Open space מהסוג הזה, שיש בו הרבה אשנבים.
ראובן ברון: זה נותן זה, וזה נותן זה.
ראובן ברון: איך אני יכול לדעת לאן אני צריך להגיע אם לא ייתנו לי - - -
בלהה ברג: אני מזכירה, ראובן, שהיה דיון שלם בנושא הליווי, לא לבקשתך, אלא דווקא לבקשת מרים בר-ניר.
ראובן ברון: זה ליווי אחר לגמרי.
בלהה ברג: רק רגע, רק רגע.
בלהה ברג: הנושא נדון.
בלהה ברג: ואז, במהלך אותו דיון אמרת, אני מבקש שיינתן ליווי יותר רחב גם לאנשים עם מוגבלות ראייה.
בלהה ברג: היה דיון שלם בנושא הזה.
בלהה ברג: וכתוצאה מזה התקבלה בסופו של דבר החלטה שבבניינים מסוימים יינתן ליווי, ובכל היתר אין חובה.
בלהה ברג: מאחר שהתקבלה ההחלטה הזאת, הנושא הזה לא נפתח מחדש.
בלהה ברג: וכשאתה פנית וביקשת לפתוח את הנושא מחדש, התגובה שקיבלת היא שהנושא כבר נידון.
בלהה ברג: אנחנו נמצאים היום בשלב מתקדם של התקנות, ולא פותחים מחדש דיונים.
בלהה ברג: אמרנו לך גם שאחרי שהתקנות האלה יאושרו, אם יסתבר שצריך תיקונים, אם צריך שכלולים, אם צריך אמצעים חדשים – בכל הדברים האלה אנחנו מוכנים לדון ולהכניס תיקונים יותר מאוחרים.
בלהה ברג: בשלב הנוכחי, נושאים שנסגרו, לא רוצים לפתוח מחדש.
בלהה ברג: זו הכּוונה.
ראובן ברון: זה לא בדיוק פתיחה מחדש, כי הנושא שהעלתה מרים ב-31(א) לא נוגע לעיוורים.
ראובן ברון: אנחנו לא צריכים שמישהו ילווה אותנו כל הדרך וישהה אתנו כל היום אצל נותני השירות.
ראובן ברון: זה לא מעניין אותי.
ראובן ברון: אני צריך שמישהו יגיד לי, בוא גש, ייתן לי יד ויעביר אותי שני - - -
אחיה קמארה: אבל ראובן, דיברנו על זה בישיבה הקודמת.
אחיה קמארה: סליחה, אחיה קמארה, נציב שוויון זכויות.
אחיה קמארה: היתה פעם שביקשת ממישהו שילווה אותך, ושלא ליווה אותך?
אחיה קמארה: בחיים לא קרה לי דבר כזה.
אחיה קמארה: ראובן, על מה אתה מדבר?
ראובן ברון: אתה יודע מה, אחיה, כל התקנות האלה מיותרות אם אכן אנחנו בונים על רצון טוב וכולי.
אחיה קמארה: ראובן, עזוב, אני שואל אותך עניינית – יש צורך בזה?
אחיה קמארה: הרי בחיים לא קרה שביקשתי עזרה ממישהו ולא נתנו לי.
אחיה קמארה: קרה לך דבר כזה?
אילן גילאון: ראובן, אני מצטער.
אילן גילאון: אני מכבד את מה שהעלית.
אילן גילאון: אני לא מקבל את הבקשה לפתיחת דיון מחדש.
אילן גילאון: כן, אחרונה – גם אם אין כבל, את אחרונה.
שושנה רבינוביץ: שוש רבינוביץ, איגוד לשכות המסחר.
שושנה רבינוביץ: יש לי הערה או שאלה בקשר ללוחות הזמנים.
שושנה רבינוביץ: תיכף נדון בלוחות הזמנים, ובוא נגיד שאלה יהיו הזמנים.
שושנה רבינוביץ: נניח שיש עסק שעשה הכול, ובכל זאת, בגלל סיבות שלא תלויות בו - - -
אילן גילאון: אבל יקרה שלי, אנחנו בדיוק הולכים לדון בזה.
שושנה רבינוביץ: לא, לא.
שושנה רבינוביץ: אני רוצה לדעת, כי זה לא כתוב בתקנות, ואני רוצה לדעת אם יש אולי מקום בחוק או אם צריך להוסיף.
שושנה רבינוביץ: האם יש הגנה לעסק שעשה הכול, אבל בגלל סיבות שלא תלויות עמו הוא יכול להגיש בקשה לנציבות, ולנציבות יהיה שיקול דעת - - -
אילן גילאון: את אומרת דבר שהוא לפי כל דין.
אילן גילאון: ברור מה?
אילן גילאון: אם יש רעידת אדמה?
שושנה רבינוביץ: אז יש כרגע אפשרות כזאת בחוק, לאפשר למישהו דחייה?
אילן גילאון: אבל יש תחום, חוץ מהנושא של הנגישות, שהוא לא ככה?
שושנה רבינוביץ: כן, בהחלט.
שושנה רבינוביץ: הרי יום אחרי המועד הקובע, אני בטוחה שיהיו עורכי-דין שיגישו בקשות לתביעות ייצוגיות.
שושנה רבינוביץ: ככה זה בכל תחום, גם בתחום הזה יהיה.
שושנה רבינוביץ: אני לא דואגת שהנציבות תבין, אבל - - -
אחיה קמארה: רגע, אבל לא הבנתי על מה.
אחיה קמארה: הנושא שאמרת לפני רגע, איך הוא קשור לתביעות ייצוגיות?
שושנה רבינוביץ: אם אתה לא עומד בלוח הזמנים שכתוב בחוק, אז כל עוסק יהיה חשוף - - -
אחיה קמארה: בסדר, אבל יש עוד כמה שנים.
אחיה קמארה: מה זה?
אילן גילאון: היא אומרת שלא הצליחו - - -
שושנה רבינוביץ: לא, אני בטוחה.
שושנה רבינוביץ: ברור שצריך להתחיל את כל התהליך וברור שצריך לעשות הכול, ולא צריך לתת פטור או דחייה לאף אחד שעשה הכול.
שושנה רבינוביץ: אבל אם מישהו ביקש רישיון עסק או היתר בנייה, אבל לא קיבל את זה בזמן, ולא בגלל שהוא לא התחיל בזמן לדאוג לכך, אלא בגלל סיבות שלא תלויות עמו, אז אני שואלת - - -
אילן גילאון: כמו מה?
אילן גילאון: איזה סיבות לא תלויות עמו?
שושנה רבינוביץ: אם יש צדדים שלישיים שצריכים להגיע ולתת אישורים.
שושנה רבינוביץ: הכול יכול להיות.
אילן גילאון: אבל זה לא צריך הסבר.
אילן גילאון: זה על-פי כל דין.
שושנה רבינוביץ: אני לא בטוחה.
שושנה רבינוביץ: אני חושבת שתביעה ייצוגית יכולה להיות במקרה כזה.
אילן גילאון: אם מחר יש הפגזה של קסאמים בדרום, כן?
אילן גילאון: ואני צריך לעשות את ההכנות שלי – אם זה שלוש שנים מראש, ובמשך כל שלוש השנים יש קסאמים, אז אולי אני לא יכול.
אילן גילאון: אבל אם יש רק בשבוע האחרון, והייתי צריך להכין את הדברים קודם, אז אני כן יכול.
שושנה רבינוביץ: אני מדברת על מצבים סבירים, לא על מצבים כאלה.
שושנה רבינוביץ: אם מישהו צריך להתחיל כבר היום לעשות את הסקר והכול, ברור שהוא צריך לעשות.
שושנה רבינוביץ: לא תהיה הגנה למי שלא התחיל בזמן.
אילן גילאון: אז אני לא מבין מה את אומרת.
שושנה רבינוביץ: אבל אם מישהו רואה שלקראת הסוף, לקראת ה-1.7.2014, שמשום מה, בגלל סיבה שלא תלויה עמו, הוא לא יכול להיערך עד לתאריך 1 ביולי, אז שב-2 ביולי - - -
אילן גילאון: השאלה שלך לא ברורה.
שושנה רבינוביץ: זה מאוד ברור.
בלהה ברג: אני אנסה להשיב לך.
שאול שרצר: לא, פתרנו את זה.
שאול שרצר: לנציב יש סמכות - - -
אילן שפירא: לנציב יש סמכות לדון ולתת הארכות או הקלות במקרים שהוא מוצא לנכון.
בלהה ברג: אני לא חושבת שיש לו סמכות לתת אורכה אחרי לוח הזמנים.
בלהה ברג: הוא יכול להחליף אמצעי נגישות, הוא לא יכול לתת אורכות אחרי שלוח הזמנים הסתיים.
בלהה ברג: אבל התשובה אליך מחולקת לשניים.
בלהה ברג: אחד, בתחום הבנייה זה לא התקנות האלה, אלא תקנות בניין קיים ותקנות בניין חדש.
בלהה ברג: והם לקחו בחשבון את משך הזמן שלוקח להוציא היתרי בנייה.
בלהה ברג: ולכן, כל מה שקשור להיתרי בנייה, המענה הוא בלוחות הזמנים שם.
שושנה רבינוביץ: זאת היתה דוגמה.
בלהה ברג: כאן הנושא הוא דווקא דברים שהם לא תלויים באחרים, אלא תלויים במקום עצמו.
בלהה ברג: ובכל מקום שהתלבטנו לגבי לוח זמנים, הוספנו עוד זמן.
בלהה ברג: כל פעם שחשבנו, מבחינת לוחות הזמנים, שאולי יכולות להספיק שנתיים, אבל יתכן שהמקום צריך יותר להיערך לקראת זה, אז נתנו עוד זמן.
בלהה ברג: כדי שלא תהיה איזושהי תחושה שאין מספיק זמן להתארגן.
בלהה ברג: ולכן, דווקא מבחינת מה שהתקנות האלה דורשות, מי שרוצה לעשות, מתכוון לעשות, יכול לעמוד בכל לוחות הזמנים.
בלהה ברג: אין פה איזשהו גורם חיצוני שימנע ממנו את הקבלה של הדברים.
בלהה ברג: ואם יסתבר פתאום שאיזשהו אלמנט שצריך, נגיד, לייבא מחוץ-לארץ, אם פתאום סוגרים את השמיים וצריך לייבא מחוץ-לארץ, וזה קורה עכשיו, לא קורה בשבוע האחרון שהייתם צריכים להזמין את זה – אני מציעה שתבואו ותיידעו אותנו שהנה, איזשהו אלמנט שלא קיים בארץ, שהיום רק מחוץ-לארץ אפשר לייבא אותו, ואז יתכן שנצטרך להכניס תיקון לתקנות ונצטרך לבטל את הדרישה הזאת, כי כרגע לא ניתן להשיג אותה.
בלהה ברג: אבל כל מה שקיים היום בתוך התקנות זה לוחות זמנים שאפשר לעמוד בהם, בכל מה שקשור לתקנות נגישות לשירות, זה תלוי רק בנותן השירות עצמו.
שרון מרקוביץ': סליחה, אני חייב להסתייג ממה שנאמר כאן.
שרון מרקוביץ': שרון מרקוביץ' מלשכת היועץ המשפטי של המשטרה.
שרון מרקוביץ': את אומרת, זה תלוי רק בנותן השירות.
שרון מרקוביץ': אולי זה נתון גם למשהו שנאמר כאן הרבה מאוד פעמים, ומשום מה לא מתייחסים אליו – תקציב.
שרון מרקוביץ': אם אנחנו מדברים על משטרת ישראל, אז אנחנו מדברים על מאות מיליוני שקלים.
שרון מרקוביץ': אז זה לא תלוי רק בנותן השירות במשטרה.
שרון מרקוביץ': המשטרה, למשל, מאוד רוצה, רק שהיא צריכה תקציב של מאות מיליוני שקלים - - -
אילן גילאון: אבל מרקוביץ', בחייך, אתה חוזר על דיון שאנחנו ארבע שנים טוחנים אותו.
וילמה מאור: אתה מבזבז את זמנה של הוועדה.
אילן גילאון: זה לא עניינך, התקציב.
אילן גילאון: המשרד שלך יצטרך לעמוד בחוק כפי שהוא ייקבע, והא יצטרך למצוא את התקציב.
אילן גילאון: אם הממשלה לא תיתן לנו את התקציב, אז דמה בראשה כי היא תהיה עבריינית.
אילן גילאון: ברור שזה מיליונים.
אילן גילאון: תמיד כשאומרים לי את זה, אני אומר, גם המדינה הזאת עלתה מיליונים והיא לא משתלמת בכלל.
אילן גילאון: זה לא עסק רנטבילי.
אילן גילאון: יכול להיות שהנגישות היא לא עסק משתלם למי שרואה את הדברים כעסק, אבל היא לא עסק.
שרון מרקוביץ': זה לא עניין של עסק.
אילן גילאון: לכן, לחזור על השאלה של התקציב עוד פעם ועוד פעם, אין טעם.
אילן גילאון: אין טעם, פשוט מאוד, זה הכול.
שרון מרקוביץ': אני חושב שיש טעם, ומבקש שזה יופיע בפרוטוקול בצורה ברורה.
אילן גילאון: שאתה מוחה על מה?
אילן גילאון: שלמשטרה אין כסף?
שרון מרקוביץ': לא, אני אומר שלבוא ולטעון שזה תלוי רק בנותן השירות זה לא נכון.
אילן גילאון: לא, אבל הם דיברו על לוח זמנים.
אילן גילאון: הוא חייב שיהיה לו כסף.
שרון מרקוביץ': מה לעשות?
אילן גילאון: אם החוק יקבע כך הוא חייב שיהיה לו כסף.
אילן גילאון: כשיש חוק לשלם מסים, אז אתה יכול להגיד שאין לך כסף?
אילן גילאון: אתה חייב לשלם אותם.
אילן גילאון: איך אומרים, התפקיד שלנו זה לקבוע את התקנות האלה.
אילן גילאון: זה כל התפקיד שלנו.
אילן גילאון: לגייס תקציבים זה לא תפקידי.
אילן גילאון: הלוואי שזה היה.
אילן גילאון: הייתי מת להיות שר האוצר ולא לשבת לעשות את התקנות האלה.
אילן גילאון: אבל לא נותנים לי.
אילן גילאון: כן, חבר'ה, מה קורה עם הכבל?
קריאה: אם יש זמן, אפשר להקדים את המאוחר בנושא של ההערה שלי?
אילן גילאון: מה אתם יכולים לעשות בינתיים כדי שנחסוך זמן?
צביה אדמון: אני אציג את ההערות הכלליות בינתיים, עד שמסדרים כאן את הצד הטכני.
אילן גילאון: זה קרה גם בליכוד, אל תדאגו.
אילן גילאון: בוועידה שלהם קרה להם אותו דבר.
קריאה: הכול בגלל איתן כבל.
אילן גילאון: זה כנראה אותו כבל.
אדיר חן: אפשר הערה ספציפית בינתיים?
אילן גילאון: ספציפית, כן.
אדיר חן: אדיר חן מבנק דיסקונט.
אדיר חן: בסעיף 92ג ציינתם שלוח הזמנים של פרקים ב' ו-ג' יהיה עד יולי 2014.
אדיר חן: בפרק ג' יש התייחסות לפינוי בחירום, ואני מבקש שלוח הזמנים של פינוי בחירום לא יהיה יולי 2014, אלא שיהיה מתאים לתקנות של מתו"ס, מבנים תשתיות וסביבה.
צביה אדמון: לא מדובר כאן בפינוי בחירום של תקנות מתו"ס, מבנים תשתיות וסביבה.
צביה אדמון: ב"מקום קיים" אין, למיטב ידיעתי, הוראות לגבי פינוי בחירום.
צביה אדמון: יש תקנות של משרד הפנים לגבי מילוט.
צביה אדמון: אבל הכוונה כאן היא להתאמת נהלים, למעשה, ולא לבניית מתקנים חדשים.
אדיר חן: גם לגבי נהלים - - -
בלהה ברג: זה סעיף נורא ספציפי.
בלהה ברג: אולי כשנקרא את הסעיף תעיר את ההערות.
אילן גילאון: הוא אמר שהוא רוצה משהו ספציפי.
אדיר חן: אמרתי מראש, משהו ספציפי.
אילן גילאון: טוב, נראה לי שאנחנו מתקדמים לתוצאות.
בלהה ברג: צביה תציג את התפיסה בעל-פה בינתיים.
אילן גילאון: תיכף אני אקרא לכם מהי העשירייה הראשונה.
גבריאלה עילם: צביה, לי חסרה הנחיה שאומרת שכשעושים את הפריסה של 20% עד שנה זו, וכל זה - -
צביה אדמון: אולי נחכה שנגיע לשם?
גבריאלה עילם: - - שתהיה אמירה לגבי איך פורסים את זה במקומות שיש להם הרבה מקומות.
צביה אדמון: בואי נחכה עד שנגיע לשם.
צביה אדמון: פרה-פרה, אנחנו נענה על כל ההערות.
גבריאלה עילם: אין בעיה.
גבריאלה עילם: שוב, זה משהו כללי אבל המצגת אולי תסביר.
גיא שמחי: שמי גיא שמחי, אני מנכ"ל המרכז לעיוור בישראל.
גיא שמחי: העניין שאני רוצה להעלות – אני יודע שזה לא נושא שאמורים לדון בו היום – אבל אני רוצה להביע איזושהי מחאה בנושא של השלט הקולי.
גיא שמחי: אני יודע שזה ירד מסדר-היום אחרי דיונים רבים שהיו בנושא הזה, ואני חייב לומר לכם שאני מרגיש שהציבור שלנו מפסיד פה עזר נגישות יוצא מן הכלל.
גיא שמחי: הייתי בכנס של נגישות ביום ראשון, רציתי ללכת לשירותים ופשוט הייתי חייב מישהו לידי.
גיא שמחי: לא היה משהו שידריך אותי כדי להגיע למקום הזה.
גיא שמחי: זה פשוט פתרון מצוין בשבילנו, בכל הרמות, גם בתוך בית וגם מבחוץ.
אילן גילאון: גיא, אני מאוד מקבל אתל הדברים שלך.
אילן גילאון: רק שפה נערך דיון של שעות – אגב, הכול עניין של מרחק, כי גם אני הייתי רוצה את המושלמות הזאת וגם אני לא יכול להשיג אותה תמיד – היו כאן נימוקים, חלקם היו מקצועיים, של עלויות, של חלופות.
אילן גילאון: נדמה לי שזה הדיון הראשון שלך אתנו, ואני מאוד שמח.
אילן גילאון: בכלל הייתי מעוניין שתהיה פה, אני מכיר אותך וגם מוקיר אותך, אתה יודע היטב.
אילן גילאון: אבל אנחנו לא יכולים להגיע אל אותה שלמות, או איך אומרים, לכבוש את האוורסט זאת לא המשימה הראשונה שלנו.
אילן גילאון: צריך להגיע בסופו של דבר גם לשם.
אילן גילאון: אבל יש לנו כמה מהמורות בדרך.
אילן גילאון: גם אני כמוך הייתי רוצה את כל הדברים האלה, את כל ה-facilities האפשריים, מכל הכיוונים.
אילן גילאון: רק שאני צריך גם להתחשב.
אילן גילאון: ואנחנו פה במערכת של אילוצים ובלמים, יש פה ארגונים, יש פה נציגים של עסקים, יש פה משרדים ממשלתיים.
אילן גילאון: אנחנו צריכים לראות מהי כברת הדרך שאנחנו מתקדמים, ולא מה החוסרים בתוכה.
אילן גילאון: אני מסכים אתך שהיה עדיף שהיה גם את הדבר הזה.
אילן גילאון: אני לא רוצה לחזור על הדיון, כי היה פה דיון של שעה כמעט רק בנושא של הזמינות של השלט הקולי.
אילן גילאון: נכון, צביה?
קריאה: לא, לא היה דיון.
אילן גילאון: לכן אני מבקש מראש את סליחתך, וגם מקבל את מחאתך, אני רק רוצה שתבין - -
גיא שמחי: אני הבנתי שלא היה דיון.
אילן גילאון: - - שהמשפט שלנו הוא פשרה.
אילן גילאון: בכלל, אני מציע לאנשים שרוצים לחיות, שיתפשרו.
אילן גילאון: אלה הן המציאויות.
אילן גילאון: שיתפשרו, לא כאשר זה עובר את הגבול המהותי של מציאות מחוז חפצך, אבל פשרה חלק מהעניין.
אילן גילאון: הנה, יש לך מצד אחד בנקים ודואר, ומצד שני ארגונים של אנשים עם מוגבלויות, ובאמצע, בתווך, הארגונים הציבוריים.
אילן גילאון: לכן, אני מקבל את מחאתך ומזמין אותך להתדיין אתנו, ותהיה מוכן לפשרות.
גיא שמחי: אל"ף, אני מבין גם מראובן, שבפעם הקודמת הדיון לא ממש התקיים בנושא הזה.
אילן גילאון: הדיון התקיים בנושא הזה.
אילן גילאון: ראובן אומנם לא היה בדיון, אבל הדיון התקיים בנושא הזה.
ראובן ברון: אני ישבתי לידך.
ראובן ברון: לא יפה.
אילן גילאון: נו, אז אני גם לא רואה, ראובן, מה אתה רוצה ממני?
אילן גילאון: אני כבר גם לא רואה.
ראובן ברון: מה שהיה, סתם, בשביל הפרוטוקול הקטן – צביה אמרה שהעניין הזה נדחה.
אילן גילאון: אתה מבין מה הבעיה של דיסלקט פה?
אילן גילאון: זזת מקום, אני כבר לא רואה אותך.
גיא שמחי: דרך אגב, השלט הקולי הוא מעולה גם לדיסלקטים.
גיא שמחי: באמת.
קריאה: וגם לאנשים עם לקות קוגניטיבית.
גיא שמחי: גם עם לקות קוגניטיבית, נכון.
אילן גילאון: אבל אני לא יכול לפתוח מחדש את הדיון הזה, חברים.
אילן גילאון: מירב, את השתתפת בדיון הזה.
מירב גת: לא, לא הייתי באותו דיון.
מירב גת: קיבלתי את זה כעובדה, ומאוד התאכזבתי.
אילן גילאון: אין מה לעשות, גם אני מקבל דברים מסוימים כעובדה.
אילן גילאון: אני רוצה עכשיו להציג את המצגת.
אילן גילאון: אני מבקש, אנחנו לא יכולים להישאר פה עד - - -
יערה קלמנוביץ': יש לי הערה בשם ישראל אבן-זהב.
יערה קלמנוביץ': אני יערה קלמנוביץ', אני מרכזת את פורום הארגונים.
יערה קלמנוביץ': ישראל ביקש להעביר את התנגדותו הנחרצת לדחיית המועדים.
יערה קלמנוביץ': הוא חושב שהתקנות לא שוות עם הדחיות האלה כל הזמן.
אילן גילאון: דחיית איזה מועדים?
וילמה מאור: זה כבר מאחורינו.
אילן גילאון: מה שעבר במליאה?
יערה קלמנוביץ': זה מאחורינו, ובכל זאת הוא ביקש שזה יירשם.
אילן גילאון: זאת כמעט עובדה, כמו חוק סיפוח הגולן.
צביה אדמון: אפשר להתחיל, בשעה טובה.
צביה אדמון: מכיוון שאני כבר לא מצליחה לקרוא את זה כי זה רחוק מדי, אני אקרא מה שכתוב אצלי.
צביה אדמון: קודם כל, אני רוצה להציג את מסגרת לוחות הזמנים, ומהם השיקולים בהם התחשבנו בבניית לוחות הזמנים האלה.
צביה אדמון: המסגרת הראשונה היא מסגרת החוק.
צביה אדמון: חוק השוויון קובע כי המועד הסופי לביצוע תקנות הנגישות לשירות הינו נובמבר 2017 לחייב שאינו רשות ציבורית, ו-1.11.2018 לחייב שהינו כן רשות ציבורית.
צביה אדמון: לכן לוחות הזמנים שנקבעו בפרק הזה מותאמים למועדים האלה.
צביה אדמון: בנוסף, לגבי התאריכים שניתנו כאן, הנחת העבודה שלנו, והיא אך ורק הנחת עבודה ברגע זה, היא שתקנות הנגישות לשירות ייכנסו לתוקף ב-1.7.2013.
צביה אדמון: זוהי השערה, הערכה.
צביה אדמון: כאשר נדע מה התאריך האמיתי, נתאים את המועדים שיש בפרק הזה לאותו מועד.
צביה אדמון: בנוסף, כפי שאמרנו, וכבר צוין כאן, כל לוחות הזמנים האלה צוותו או זווגו ככל האפשר למועדים שנקבעו בתקנות מקום קיים, וכן בטיוטה לתיקון תקנות מקום קיים, ושמעתי שהיא הופצה ביניכם.
צביה אדמון: כך שמי שצריך לבצע התאמות גם ב"מקום קיים" וגם ב"שירות" יוכל לעשות את זה ככל האפשר יחד.