GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גלעד סממה: אדוני היושב ראש, רציתי להציע קודם שיאמרו גם את הבעיות שאנחנו רואים מבחינת הצעות החוק הפרטיות אבל, ואחר כך התכוונתי להציע שאנחנו נמתין קצת, נדון שוב, כל אחד במשרד שלו, ואחרי כן ננסה להגיע לנוסח מוסכם אחר.
<גלעד סממה: אם נצליח, נצליח, ואם לא, לא.
<גלעד סממה: אני מניח שאתה לא רוצה להלאות את כולם.
חיים כץ: כן, זה מיותר.
חיים כץ: אני בן אדם פרודוקטיבי ולא רוצה להשחית את זמן האנשים.
<גלעד סממה: נפרוש למשרדים ונדון.
חיים כץ: אני מקווה שתחזרו להצעת החוק הראשונית עם תיקוני המפקח.
חיים כץ: אנחנו מודים לכם.
חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 21), התשע"ב-2012, הצעת חוק ממשלתית, הכנה לקריאה השנייה והשלישית.
חיים כץ: גברתי היועצת המשפטית, תסבירי במה עסקינן.
<נועה בן שבת: חוק עבודת הנוער (טיפול והשגחה) נותן סמכות לפקיד סעד לפנות לבית המשפט כדי לקבוע שנער הוא נזקק ועל ידי כך לקבוע כל מיני הוראות, למנות לו מי שיטפל בו ואפילו להוציא אותו מהבית.
<נועה בן שבת: אלה הוראות שנתונות לבית המשפט.
<נועה בן שבת: סעיף 15 לחוק מאפשר לשר לפטור את הנער מהוראות מסוימות.
חיים כץ: סעיף 15 לחוק, זה הסעיף אותו אנחנו רוצים לבטל.
חיים כץ: למה אנחנו רוצים לבטל אותו?
<נועה בן שבת: כי הוא אומר ששר הרווחה והשירותים החברתיים רשאי לפטור את הקטין, אם הוא מצא שטובתו דורשת זאת, מהוראה שקבע לגביו בית המשפט.
חיים כץ: זאת אומרת, הסעיף הזה אומר ששר הרווחה, כוחו גדול מכוח בית המשפט.
חיים כץ: הוא מעל בית המשפט.
אברהם דואן: זה משמעותי כי חוק הנוער (טיפול והשגחה) גורם לכך - האוריינטציה היא שיקומית וטיפולית לגבי בני נוער – ששופט בית משפט לנוער צריך להיות בהסמכה שלו גם איש מקצוע.
אברהם דואן: הוא צריך להיות עובד סוציאלי וגם משפטן.
אברהם דואן: יש כאן החלטה מקצועית.
חיים כץ: שופט בכל מקום במדינת ישראל, באשר הוא שופט, הוא אינסטנציה עליונה ועליו מערערים בבית משפט יותר גבוה.
חיים כץ: אנחנו לא שמים את השרים שלנו, יהיו מוכשרים ככל שיהיו, מעל השופטים ולא משנה מה פוסקים השופטים.
אברהם דואן: ועוד ביקש השר לשנות.
חיים כץ: ביקש או לא ביקש, זה לא משנה.
חיים כץ: אנחנו לא חושבים שהשרים הם מעל השופטים.
<נועה בן שבת: שאלנו את משרד הרווחה אם אי פעם נעשה שימוש בסמכות הזאת.
חיים כץ: לא נעשה שימוש.
<נועה בן שבת: לא, לא נעשה שימוש.
חיים כץ: משרד הרווחה אומר שהוא תומך בהצעת החוק הזאת.
<אילת ששון: משרד הרווחה יזם את הצעת החוק.
חיים כץ: כן, הצעת חוק ממשלתית.
חיים כץ: יש מישהו שמתנגד לכך?
<אסא בן יוסף: אנחנו שלחנו למזכירת הוועדה את הסכמתנו לשינוי.
חיים כץ: כולם מסכימים על זה.
חיים כץ: נקרא ונצביע כדי שהשר לא יתחרט.
<נועה בן שבת: הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון מס' 21), התשע"ב-2012 1.
<נועה בן שבת: ביטול סעיף 15 בחוק הנוער (טיפול והשגחה), התש"ך-1960, סעיף 15 - בטל.
חיים כץ: אתה מצביע במקום רחל אדטו.
חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאים כאן תמכו בהצעת החוק ואני שמח להודיעכם שהצעת החוק אושרה בוועדה להכנה לקריאה שנייה ושלישית ולפחות הסדר ומראית העין, אני מקווה, ייראו במליאה בשבוע הבא ביום שני וגם המליאה תאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.
עפו אגבאריה: אני מתכבד לפתוח את דיוני ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
עפו אגבאריה: יום שני, כ"ו בתמוז, ה-16 ביולי 2012.
עפו אגבאריה: על סדר היום הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 20) (תיקון – דחיית מועד התחילה), התשע"ב-2012.
עפו אגבאריה: נמצאים כאן נציגי משרד הבריאות, איגוד לשכת המסחר, פארמה ישראל, הסתדרות הרוקחים, התאחדות התעשיינים.
עפו אגבאריה: תודה שהגעתם בהתרעה כזאת קצרה.
עפו אגבאריה: לחצנו שזה יהיה היום כדי לקדם את הנושא הזה.
עפו אגבאריה: כאשר חשבנו בהתחלה איך לקדם את הנושא, נתנו את האפשרות לעוד שנה כאשר בדיעבד אני חושב שזה בסדר גמור שיש אורכה כי לא הצליחו הגורמים שצריכים לספק את התרופות לעשות את התרגום בצורה מקצועית, טובה ונכונה לטובת האזרחים ולטובת החולים שמקבלים את התרופות האלה.
עפו אגבאריה: מצד שני אני חושב שהיה צורך לסיים את כל העבודה הזאת עד אוגוסט השנה, כך שלדחות את זה בעוד שנה, זה נראה קצת מוגזם.
עפו אגבאריה: מדוע זה לא נגמר עכשיו?
עפו אגבאריה: אני יודע שמשרד הבריאות תמך בעניין הזה ובצדק כי אנחנו רוצים שהתרגום יהיה באמת מקצועי ובאותו זמן שלא יהיה איזשהו פרק זמן בו לא תהיה אפשרות לקבל את התרופות בגלל זה שאין תרגום מספיק טוב לתרופות האלה דבר שיגרום למחסור מסוים.
עפו אגבאריה: אני חושב לכן שאולי זה קצת מוגזם להאריך בשנה והשאלה היא מדוע אי אפשר לעשות את זה למשל בחצי שנה.
עפו אגבאריה: לא נראה לי שאם אנחנו נתנו תקופה שהיא עד אוגוסט השנה אפשר היה לגמור את זה אבל פתאום מבקשים עוד שנה.
עפו אגבאריה: בואו נראה, אולי אפשר לעשות את זה בחצי שנה.
עפו אגבאריה: אפשר לחשוב על הארכת התקופה בקצת יותר מחצי שנה, אבל למה אי אפשר לעשות את זה בפחות זמן?
<חנה לאידרשניידר: אני מלשכת המסחר.
<חנה לאידרשניידר: אני רוצה לדבר בשם היבואנים ולומר שתהליך יבוא התרופות הוא תהליך מאוד מורכב ומאוד ארוך.
<חנה לאידרשניידר: מדובר בפרק זמן – בין ההזמנה של הייצור לבין ההזמנה והתרגום של התרופות ועד שהן מגיעות לארץ אחרי תהליך הייצור ותהליך התרגום, הכול ביחד – של יותר מחצי שנה.
<חנה לאידרשניידר: זאת אומרת, זה לא איזשהו תהליך שאפשר לומר שנקצר אותו בארבעה חודשים.
<חנה לאידרשניידר: אנחנו מדברים על מלאי שנמצא כרגע בארץ והוא מלאי עצום של תרופות שאין לו מענה בחוק הזה.
עפו אגבאריה: את מתכוונת שגם התרופות שנמצאות בשוק, גם בהן צריך להחליף את העלון.
<חנה לאידרשניידר: לא יכולים להיכנס לתהליך כזה.
עפו אגבאריה: למה לא נעשה עד היום שום דבר בעניין?
<חנה לאידרשניידר: נעשה.
עפו אגבאריה: מה נעשה?
<חנה לאידרשניידר: אנחנו מדברים על יותר מ-4,000 תכשירים.
עפו אגבאריה: איזה אחוז של תכשירים?
<חנה לאידרשניידר: תכשירי מרשם, האחוז שבוצע ויהיה מוכן עד אוגוסט הוא זניח והוא עומד על משהו כמו חמישה אחוזים, אבל בתהליך נמצאות הרבה מאוד תרופות והן באמצע התהליך והוא עוד לא הסתיים.
עפו אגבאריה: איך יכול להיות שנה ורק חמישה אחוזים?
עפו אגבאריה: איך אתם תספיקו לעשות בשנה את 95 האחוזים הנוספים?
<חנה לאידרשניידר: יותר מעשרים אחוזים, כ-25 אחוזים, כבר בתהליך והם יהיו מוכנים לקראת סוף השנה.
<חנה לאידרשניידר: עוד עשרים ומשהו אחוזים יהיו מוכנים באמצע השנה הבאה.
<חנה לאידרשניידר: בהנחה שנקבל את טווח הזמן הזה ונוכל לעבוד בו ונניע את התהליך הזה שהוא כבר מונע והוא התחיל, אלא שפשוט לא הספקנו לבצע אותו.
עפו אגבאריה: הבעיה הייתה בסך הכול עם עוד שפה, עם השפה הרוסית.
<חנה לאידרשניידר: שתי שפות.
עפו אגבאריה: כפי שאני יודע ברוב התרופות יש תרגום לעברית, לאנגלית ולערבית.
<קריאה: רוב התיקון הוא אכן רוסית.
עפו אגבאריה: אם כן, הבעיה היא בתרגום לרוסית.
עפו אגבאריה: יש הרבה תרופות שמשווקות לרוסיה עם התרגום הרוסי.
עפו אגבאריה: זאת אומרת, זה קיים כבר בחברות שמייצרות את זה.
<ניר קנטור: מי שמייצא אבל לא בהכרח כולם מייצאים אלא יש כאלה שהם לשוק המקומי ואצלם אולי זה לא היה.
עפו אגבאריה: זה מצמצם את המספר.
<גיא גורצקי: רק להבהיר את השאלה המשפטית.
<גיא גורצקי: לא מדובר במדבקות אלא מדובר בשינוי אריזה.
<גיא גורצקי: דהיינו, מה שכבר נמצא בבית המרקחת או במחסן בקופת החולים או במלאי, אין דרך לתקן את זה אלא אם כן ניקח את הכול ונשמיד.
<גיא גורצקי: זה מצב שאני לא חושב שמישהו כיוון אליו אלא שפשוט לא הקדישו לו מחשבה.
<גיא גורצקי: לכן נוצרה כאן דינאמיקה שאין דרך להוציא את זה מהשוק, אלא לתת את טווח הזמן הזה כדי שזה יצא לבד.
<גיא גורצקי: אם ב-1 באוגוסט היינו מנסים לעשות את זה, היינו צריכים תיאורטית לפחות להשמיד את כל התרופות האלה אבל אני לא חושב שמישהו חשב לעשות את זה.
<גיא גורצקי: אני לא חושב שמישהו חשב שבגלל היעדר תרגום לשפה יזרקו תרופות שהן בסדר גמור ושכבר שולם עליהן וכולי.
<גיא גורצקי: צריך להבין שלא הכול נלקח בחשבון בדיון שנערך בזמנו ולכן בסך הכול מדובר בזמן היערכות סביר.
<גיא גורצקי: כשיש מלאי, אנחנו עובדים בטור ולא עובדים במקביל.
<גיא גורצקי: אנחנו לא יכולים להביא עוד תרופות כשיש עדיין בשוק תרופות.
<גיא גורצקי: יש חיי מדף.
<גיא גורצקי: אנחנו צריכים לתת למלאי הזה לצאת מהשוק ובינתיים אנחנו נערכים עם האריזות החדשות וכשייגמר בעוד בין שלשה לשישה חודשים המלאי, נגיע לתרופות החדשות וזה לוקח שנה.
עפו אגבאריה: המלאי ייגמר בתוך שישה חודשים.
עפו אגבאריה: מה אומר משרד הבריאות?
<מוריה בן צור: מוריה בן צור מהלשכה המשפטית של משרד הבריאות.
<מוריה בן צור: לגבי הנתון של החמישה אחוזים.
<מוריה בן צור: אנחנו ביקשנו לקבל במשרד תמונת מצב לגבי ההיערכות של החברות במהלך השנה וכמה חודשים מאז התיקון שיצא.
<מוריה בן צור: קיבלנו מכתב שאומר ש-15 אחוזים מהמוצרים שלהם מוכנים ויהיו ערוכים עד ה-1 באוגוסט.
עפו אגבאריה: עכשיו נאמר חמישה אחוזים.
<גיא גורצקי: המכתב ממני.
<חנה לאידרשניידר: זה פארמה ישראל.
<חנה לאידרשניידר: זה שונה.
<מוריה בן צור: קיבלנו מכתבים נוספים מאחת החברות שאמרה לנו שתספיק לה חצי שנה.
<מוריה בן צור: העמדה שלנו היא תשעה חודשים.
<מוריה בן צור: זה אמור להיות מספיק זמן כדי להיערך ולעשות.
<ניר קנטור: אני רוצה להשלים את הדברים.
<ניר קנטור: קודם כל, יש שונות גדולה בין החברות.
<ניר קנטור: יש חברות שאני מניח שאולי חלקן כבר ערוכות בחלקן הגדול וחלק אחר לא אבל אנחנו צריכים לחשוב גם על אחרונת החברות, כולל החברות הקטנות והבינוניות יותר שזמן ההיערכות שנדרש להן הוא בדרך כלל יותר גדול, חברות שאין להן את הכושר של כוח האדם כדי להעמיד לטובת העניין הזה ולכן הן צריכות יותר זמן.
<ניר קנטור: קודם כל, לגבי העניין הזה, יכול להיות שיש חברות שחצי שנה תספיק להן אבל יש גם חברות אחרות שככל הנראה הזמן הזה לא יספיק להן.
<ניר קנטור: אם היינו מדברים על תקופת ייצור בלבד, אני מעריך שתשעה חודשים בהחלט היה משהו שמספק אותנו כי אנחנו מבינים שיש את התקופה הזאת ויש את התקופה הנוספת של המלאים שאנחנו מחויבים להחזיק אותם כי משרד הבריאות מחייב אותנו להחזיק מלאים לתקופה של שלושה עד שישה חודשים.
<ניר קנטור: יש כמובן את המלאים בקופות החולים וזמן של הוצאת אותם מלאים הוא גם זמן שצריך לקחת אותו בחשבון.
<ניר קנטור: לכן אנחנו מלכתחילה חשבנו ששנה זה מאוד קשה - אבל זה משהו שעוד נהיה מוכנים לחיות אתו – כדי לגמור את המלאים.
<ניר קנטור: אם נעשה הפרדה ולצורך העניין נבוא ונאמר שתשעה חודשים לייצור ולאחר מכן עוד זמן כדי לשווק, אז זה משהו שאנחנו בהחלט נוכל לעשות.
עפו אגבאריה: אם נניח נוסיף עוד שישה חודשים, זה יהיה שנה וחצי.
עפו אגבאריה: אם יהיה עוד קצת יותר זמן, אז יש לך קצת יותר זמן.
<ניר קנטור: אם תהיה הפרדה בין ייצור לבין שיווק אבל כרגע אין הפרדה.
<ניר קנטור: כרגע אותו המועד הוא גם לייצור וגם לשיווק.
<ניר קנטור: אני לא יכול לשווק יום אחרי ולכן המלאים שאני מחויב להחזיק אותם היום, אני בעצם אצטרך להשמיד אותם.
עפו אגבאריה: מה שבייצור כבר הולך עם התוויות החדשות?
<ניר קנטור: עדיין לא.
עפו אגבאריה: מדוע לא נעשה שום דבר במשך כל השנה?
<ניר קנטור: לא שלא נעשה שום דבר.
עפו אגבאריה: אתם אומרים שחמישה אחוזים – והם אמרו 15 אחוזים – כבר מוכנים.
<ניר קנטור: זה משתנה בין החברות.
עפו אגבאריה: נניח בממוצע עשרה אחוזים.
<ניר קנטור: זה לוקח זמן.
<ניר קנטור: זה מערך של חברות שצריך לבוא ולהתלבש על הנושא הזה על מנת להעביר את כל המוצרים.
<ניר קנטור: יש חברות שיש להן אלפי מוצרים וזה לא פשוט להעביר את כל אלפי המוצרים והרי אנחנו מדברים על כולם.
<ניר קנטור: לא יתכן שיישאר אפילו מוצר אחד שאנחנו לא נעשה בו את אותם שינויים.
<ניר קנטור: לכן, כדי להתחייב על כולם כמקשה אחת, אנחנו צריכים את אורך הזמן הזה.
<ניר קנטור: ההערכה שלנו הייתה שתשעה חודשים היא זמן סביר לנושא של ייצור.
עפו אגבאריה: זה כולל גם התרופות ללא מרשם?
<חנה לאידרשניידר: שם המצב יותר טוב כי גם החוק עבר לפני, יש יותר זמן לבצע אותו ויש פחות תכשירים.
<נועה בן שבת: אתם אומרים שהבקשה היא רק לגבי תיקון 20.
<ניר קנטור: כן.
עפו אגבאריה: זאת, לא לגבי תקופות ללא מרשם.
<ניר קנטור: אין צורך בתקופה המוארכת.
<ניר קנטור: נכון.
<יוסי שניר: אנחנו למעשה התחנה האחרונה.
<יוסי שניר: אנחנו מקבלים את התרופות.
<יוסי שניר: המחוקק לא התכוון שאנחנו נפתח את העלונים ונוסיף שם את המדבקה.
<יוסי שניר: לכן אנחנו כמובן ניערך בתקופה שייקבע על ידי כך שאת התרופות שנמצאות אצלנו נחזיר לחברות ונבקש תרופות חדשות עם הכיתוב.
עפו אגבאריה: אם כן, הבעיה היא בייצור.
<קריאה: זה אומר השמדה.
<ניר קנטור: כל מה שחוזר מהם, המשמעות היא השמדה.
<יוסי שניר: אתה לא מצפה שאני אשמיד אותם.
<ניר קנטור: לא, ממש לא.
<ניר קנטור: אנחנו רוצים עוד זמן ואז לך אין בעיה ולנו אין בעיה.
עפו אגבאריה: קופות החולים הן הצרכנים הגדולים ואם הן מחזירות לחברה, זה אומר השמדה?
<ניר קנטור: אם הכיתוב לא יהיה מוכן עד אז, צריך לקחת בחשבון את התהליך הזה.
עפו אגבאריה: תוך כמה זמן בדרך כלל מוכרים הרוקחים הפרטיים את המלאי שלהם?
<ניר קנטור: יש תרופות שמחזיקים אותן מקסימום חצי שנה, סדר גודל כזה.
עפו אגבאריה: כמה זמן מותר לרוקח להחזיק תרופה?
<ניר קנטור: עד שפג התוקף.
עפו אגבאריה: יש תרופות עם תוקף של ארבע שנים.
<ניר קנטור: אז הוא יכול להחזיק אותן.
<ניר קנטור: בית המרקחת הוא מקום מסודר, עם מיזוג אוויר וכולי, בצורה מסודרת ומאובטחת לפי פקודת הרוקחים.
עפו אגבאריה: אין תרופות שיכולות לעמוד אצל רוקח מסוים תקופה של שנה ואף אחד לא מבקש אותן?
<ניר קנטור: אז הוא מחזיר.
<ניר קנטור: יש גם תהליך של החזרות.
<ניר קנטור: אני רוצה לציין כאן שהתהליך הזה באמת לוקח זמן.
<ניר קנטור: נאמר שלגבי התרופות ללא מרשם אפשר להתחיל ב-1 באוגוסט אבל אי אפשר להתחיל כי עדיין יש במלאים בבתי המרקחת.
<ניר קנטור: צריך לקחת בחשבון לא רק את הייצור אלא את כל השרשרת ולתת זמן לסיים את זה.
<ניר קנטור: כלומר, אם את הייצור של התרופות ללא מרשם מסיימים עכשיו בחודש הקרוב או בעוד חודשיים, צריך בכל מקרה להוסיף עוד חצי שנה עד גמר המלאי.
<ניר קנטור: לגבי תרופות המרשם, אני מבין כי אנחנו מצויים גם כן בעולם הזה ובאמת הם צודקים, היבואנים.
<ניר קנטור: כל התהליכים האלה הם תהליכים ארוכי טווח.
<ניר קנטור: אני מציע שנעשה תחנה אחת.
<ניר קנטור: תחנה ראשונה, עוד חצי שנה, לסיים את התרופות ללא מרשם ואת תרופות המרשם בעוד שנה.
עפו אגבאריה: אמרת שתרופות ללא מרשם, לא זקוקות לכך.
עפו אגבאריה: משרד הבריאות, מה אתם אומרים?
<מוריה בן צור: אנחנו אמרנו שתשעה חודשים מבחינתנו זאת תקופה מספקת להיערכות.
<גיא גורצקי: כמי שיכול להעיד על היערכות.
<גיא גורצקי: ראשית, אנחנו מאוד מעריכים – אולי זה לא נאמר – שעושים כל מאמץ מהיר כדי לתקן.
<גיא גורצקי: אנחנו לא רוצים להגיע למצב שאנחנו לא עומדים בהוראות החוק.
עפו אגבאריה: אנחנו לא רוצים להגיע למצב בו משמידים תרופות ושגם תהיה אפשרות להגיע לכל התרופות, אם באריזות החדשות עם התרגומים החדשים, ושכמה שיותר אנשים יוכלו לעשות זאת.
<גיא גורצקי: זה הזמן שאנחנו יכולים להתכווץ לתוכו.
עפו אגבאריה: אז בוא נעשה תחנה באמצע, נעשה שמונה חודשים ונראה.
עפו אגבאריה: אני רוצה שתעמדו בזה אבל אם לא תעמדו בזה, אולי בעוד שמונה חודשים נתכנס ונראה - לקראת הקריאה השנייה והשלישית – אם אפשר יהיה לדון על עוד ארבעה חודשים או שאתם כבר תעמדו בזה.
עפו אגבאריה: יכול להיות שכבר תעמדו בזה.
<גיא גורצקי: לחזור לכנסת לוועדה לתיקון של חקיקה ראשית בעוד שמונה חודשים, אני חושב אדוני שזאת עבודה רבה.
<גיא גורצקי: אנחנו מבקשים שנה.
<גיא גורצקי: אין כאן משהו שהוא היסטרי אלא יש כאן תהליך.
<גיא גורצקי: יש כבר אריזות עם התיקון והן כבר בשוק.
<גיא גורצקי: החברות עובדות על זה אבל יש כאן צווארי בקבוק טכנולוגיים.
<גיא גורצקי: רק חברה אחת בארץ מרכזית עושה תרגומים לכל השפות.
<גיא גורצקי: זה לא תרגום שאפשר לעשות אותו אצל מתרגם כלשהו.
עפו אגבאריה: ברור שזה צריך להיות תרגום מקצועי.
<גיא גורצקי: אני לא אלאה את אדוני בפרקטיקה.
<גיא גורצקי: יש שתי אפשרויות לתרגם את זה לרוסית ואנחנו אפילו לא יודעים איזה תרגום הכי טוב אבל אני שם את זה רגע בצד.
<גיא גורצקי: יש צוואר בקבוק בעניין הזה.
<גיא גורצקי: אני מייצג את חברות הפארמה וכולן חברות רב לאומיות שמייצרות בחוץ לארץ.
<גיא גורצקי: אני צריך לתקשר עם אתר הייצור, אנחנו לא הארץ היחידה שמייצאים אליה ואנחנו אפילו יחסית שוק קטן.
<גיא גורצקי: הוא מכניס אותי לתור.
<גיא גורצקי: הדברים האלה לוקחים זמן.
<גיא גורצקי: אדוני, אנחנו באים בידיים נקיות.
<גיא גורצקי: אנחנו מוכנים לבצע את התיקון ואנחנו נעשה את הכול.
<גיא גורצקי: בסופו של דבר אלה עלויות שהתעשייה לוקחת על עצמה ואין לה כל פיצוי אבל אנחנו בסך הכול מבקשים עוד זמן סביר להיערכות ואני חושב שכולם כאן באים אמיתית ומדברים על שנה.
<גיא גורצקי: אני חושב שצריך לכבד את העמדה שלנו ולהכיר בזה שאנחנו לא באים סתם.
עפו אגבאריה: לתת שנה מראש, יכול להיות שאפשר לדחוס את זה בתקופה יותר קצרה וזה אפשרי.
עפו אגבאריה: תאמין לי שזה אפשרי.
עפו אגבאריה: חברות התרופות הן לא חברות סתם.
<גיא גורצקי: שוב, צריך להבחין בין החברות.
<גיא גורצקי: יש חברות קטנות שזה נטל מאוד מאוד כבד עליהן.
עפו אגבאריה: החברות הקטנות מייצרות פחות.
עפו אגבאריה: הן מייצרות כמה תרופות, כך שהן יכולות לעמוד בכך.
<גיא גורצקי: מבחינה כמותית אבל לא בהכרח מבחינת כמות המוצרים.
<גיא גורצקי: אולי לא אלפים אבל יש להם עדיין מאות ומספר קטן של עובדים שיכולים לבצע את זה.
<גיא גורצקי: כפי שנאמר כאן, אנחנו לא רוצים להשחית את האיכות.
<גיא גורצקי: אנחנו רוצים שהדברים ייעשו בזהירות הנדרשת והמהירות היא מן השטן.
<גיא גורצקי: הרבה פעמים אנחנו עושים דברים במהרה ואנחנו עלולים לעשות טעויות.
<גיא גורצקי: אני חושב שכולנו לא רוצים בזה.
<גיא גורצקי: לכן הבקשה שלנו היא להסתכל על הראייה הכוללת, מה יקרה אם לא נעמוד בכלל בשני הדברים.
<גיא גורצקי: אם "טעינו" היינו יכולים לעשות את זה יותר מהר, היינו יכולים טיפה לקצר את לוחות הזמנים בחודשים מועטים, אבל אם טעינו מהכיוון ההפוך ובאמת לא נוכל לעמוד בלוחות הזמנים, המשמעות היא מאוד כבדה.
<גיא גורצקי: המשמעות היא שאנחנו נצטרך לעשות את אותו ריקול של מוצרים, שאנחנו נצטרך לקבל הרבה מאוד מוצרים מקופות החולים ולהשמיד אותם דבר שמהווה עלות מאוד כבדה לתעשייה וכל זה במחיר של שלושה-ארבעה חודשים תוספת זמן שביקשנו.
עפו אגבאריה: אנחנו לא רוצים שתעבור עוד שנה, להגיע לאותו מצב ולומר שכבר עברה שנה ולא הגענו למטרה אליה אנחנו צריכים להגיע ולכן אנחנו צריכים עוד תוספת זמן.
עפו אגבאריה: אני מציע שאנחנו נקבע שמונה חודשים ולקראת הקריאה השנייה והשלישית תהיה אופציה לתת עוד ארבעה חודשים.
<וילמה מאור: זה יהיה בשבוע הבא ולא בעוד שנה.
<גיא גורצקי: זאת אומרת, בשבוע הבא נקיים את הדיון על שמונה או שנה.
עפו אגבאריה: עכשיו זה עובר קריאה ראשונה.
עפו אגבאריה: הדיון לקראת קריאה שנייה ושלישית, אנחנו מקווים, יהיה בשבוע הבא, לפני סוף המושב הזה.
<גיא גורצקי: אדוני, משרד הבריאות מכיר בתשעה חודשים ואולי נוכל ליישר קו.
עפו אגבאריה: נתפשר על תשעה חודשים ונראה איך זה מסתדר.
עפו אגבאריה: נלך לקראת משרד הבריאות.
<נועה בן שבת: אנחנו נקריא את הנוסח.
<נועה בן שבת: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 20) (תיקון – דחיית מועד התחילה), התשע"ב-2012 1.
<נועה בן שבת: תיקון סעיף 4 בחוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 20) בתשע"א-2011, בסעיף 4, במקום "י"ג באב התשע"ב (1 באוגוסט 2012)" יבוא "1 במאי 2013".
<ניר קנטור: דבר אחד לא כל כך ברור לי.
<ניר קנטור: האופציה הזאת שאמרנו לקראת קריאה שנייה ושלישית, האם היא תקבל ביטוי בתוך דברי ההסבר?
<נועה בן שבת: לא חייבים.
<ניר קנטור: בסדר.
<ניר קנטור: זה נשאר כפי שהוא.
<נועה בן שבת: צריך להצביע.
עפו אגבאריה: אנחנו מצביעים על נוסח הצעת החוק כפי שהוקרא.
עפו אגבאריה: בעד אישור הצעת החוק – פה אחד הצעת החוק התקבלה
עפו אגבאריה: תודה רבה.
עפו אגבאריה: הצעת החוק התקבלה פה אחד.
<קריאה: אדוני, מתי זה עולה לקריאה ראשונה?
עפו אגבאריה: מקווים שזה יהיה בשבוע הבא.
<וילמה מאור: הכוונה היא שזה יהיה השבוע.
<וילמה מאור: אם סגן השר ליצמן יעזור לנו ויעשה את עבודתו בקואליציה, אנחנו נניח את זה מחר ותביאו את זה כבר ביום רביעי להצבעה לקריאה ראשונה.
<נועה בן שבת: אני רוצה להבהיר שכרגע אנחנו מתקנים רק את הנושא של ---
<וילמה מאור: אז בשבוע הבא אנחנו נביא את זה לקריאה שנייה ושלישית.
<מוריה בן צור: מתי יהיה כאן דיון חוזר?
<נועה בן שבת: לקריאה שנייה ושלישית.
משה (מוץ) מטלון: שלום לכם.
משה (מוץ) מטלון: נתבקשתי לנהל את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
משה (מוץ) מטלון: על סדר היום הצעה לסדר יום לדיון מהיר.
משה (מוץ) מטלון: לפי דיווחי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לפי סקר שעשיתם - ועכשיו אני מבקש לפרוטוקול להחמיא לכם על הסקר שביצעתם – האבטלה בישראל מזנקת לשיא שאני לא יודע אם יש לו תקדים או אין לו תקדים, אבל לשיא של 255 אלף מובטלים.
משה (מוץ) מטלון: ההצעה לסדר הוגשה על ידי מספר חברי כנסת – חברת הכנסת נינו אבסדזה וחבר הכנסת רוברט טיבייט.
משה (מוץ) מטלון: אני יודע שיש חברי כנסת נוספים כמו אורלי לוי שאיננה נוכחת כאן ואולי חברי כנסת אחרים.
משה (מוץ) מטלון: כאמור, התבקשתי לנהל את הדיון בסקר הזה שהתפרסם.
משה (מוץ) מטלון: בהחלט חייבים להביא לתודעה ולשים את הנושא הזה על סדר היום.
משה (מוץ) מטלון: ישראל אמנם מתגאה במצבה הכלכלי, בחוסנה הכלכלי, אבל יחד עם זאת אנחנו עדים למה שקורה במדינות סביבנו – ואני לא מדבר על המדינות שהן ממש סביבנו, מדינות ערב - במדינות אירופה ועל המיתון שם, ואנחנו תלויים באירופה.
משה (מוץ) מטלון: אנחנו גם יודעים מה קורה בארצות הברית.
משה (מוץ) מטלון: בהחלט הנושא הזה חייב לעלות לסדר היום ואני מציע שאחד מחברי הכנסת המגישים יפתח ויעלה את הנושא.
משה (מוץ) מטלון: כמובן ניתן לנציגים לדבר ונראה לקראת מה אנחנו הולכים, תוך כדי התנהלות הדיון.
משה (מוץ) מטלון: אני מודה לכם.
משה (מוץ) מטלון: בבקשה, חברת הכנסת נינו אבסדזה, חברתי הטובה.
נינו אבסדזה: אני אישית חושבת שנוצר כאן מיתוס על כלכלה יציבה או אפילו סופר יציבה שיש במדינת ישראל וכתוצאה מכך מיתוס של הביטחון התעסוקתי.
נינו אבסדזה: לצערי בשני המיתוסים האלה אני רואה יותר מיתוס מאשר המציאות.
נינו אבסדזה: אם עוד אפשר לדבר על כלכלה שהיא יחסית יציבה, מיד יש לי שאלות שאם כל כך טוב, למה זה כל כך רע ולמה רובנו לא מרגישים את זה.
נינו אבסדזה: אולי פלח קטן באוכלוסייה מרגיש, אבל רובנו איכשהו לא מרגישים בזה.
נינו אבסדזה: בוודאי לדבר על ביטחון תעסוקתי בעידן של צדק חברתי, זה קצת קשה ולכן אני אומרת שנראה לי שזה בהחלט מיתוס.
נינו אבסדזה: אנשים לא בטוחים, אנשים שעובדים והם שני מבוגרים במשפחה אחת לגמרי לא בטוחים לא רק בעתידם הכלכלי אלא גם בהווה.
נינו אבסדזה: אני לא רוצה לחזור לאותם מקרים קיצוניים, אבל באותו מכתב שכתב האיש שהצית את עצמו – ואני עמדתי עשרה מטרים ממנו – כתוב שלא רק שהוא לא יכול לסגור את החודש אלא הוא לא יכול להתחיל אותו.
נינו אבסדזה: אני לא מדברת רק על המקרים הקיצוניים.
משה (מוץ) מטלון: במשוואה הזאת של צדק חברתי, תמיד צריכים למצוא את האיזונים הנכונים כי יותר מדי צדק חברתי יפנה הרבה מאוד אנשים גם לחפש תעסוקה.
משה (מוץ) מטלון: צריך למצוא גם בזה את האיזונים הנכונים, אבל זה כרגע לא הדיון.
נינו אבסדזה: לכן הגשנו את ההצעה לסדר, כדי לבוא לכאן, לבית הזה, היכן שלדעתי אנחנו אחראים היום על מה שיהיה מחר, מחרתיים, בדור העתיד ובעתיד של מדינת ישראל.
נינו אבסדזה: כך אני רואה את תפקידי.
נינו אבסדזה: באנו להדליק נורה אדומה.
נינו אבסדזה: שלא יאמרו אחר כך שהכתובת הייתה על הקיר ועכשיו יש איזה משבר קטסטרופאלי שלא ידעו ולא שמעו אבל פתאום הוא קורה ומחכים לאביר על הסוס הלבן, לכלכלן גדול, שיציל אותנו או שלא יציל אותנו כאשר זה עניין של טעם.
משה (מוץ) מטלון: כמו שגיליתי, חלק מחברינו כאן שהיום מתבטאים בתקשורת על כך שמחירי הדיור הרקיעו שחקים, אבל שלשום הם לא הרקיעו שחקים אלא רק מאתמול זה קורה.
משה (מוץ) מטלון: את מבינה את מה שקורה.
נינו אבסדזה: אני מבינה את העניין של הפרופורציות אבל יש נתונים שאומרים שבשש השנים האחרונות למשל הסחר הממוצע ירד ב-15 אחוזים ומחירי הדיור עלו ב-44 אחוזים.
משה (מוץ) מטלון: אני מקבל.
נינו אבסדזה: זה לא קרה אתמול אלא לפי הנתונים זה קרה בשש השנים האחרונות.
משה (מוץ) מטלון: אמרתי שיש כמה מחברינו כאן שהיום נזכרו שהמחירים עלו.
נינו אבסדזה: הם חושבים שבתקופה ההיא זה לא היה.
משה (מוץ) מטלון: עד שלשום כשמישהו הצית את עצמו, הם לא ידעו שמחירי הדירות עלו.
נינו אבסדזה: כן.
נינו אבסדזה: זה העצוב שבדבר.
נינו אבסדזה: לכן אני חושבת שזה הזמן וזה הרגע – אני לא רוצה להגיד שכבר מאוחר כי אף פעם לא מאוחר – לעשות משהו.
נינו אבסדזה: מה שאומרים נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שרק בחודש אחד, בחודש מאי, יחסית לחודש אפריל, שיעור האבטלה עלה ל-7.1 אחוזים.
נינו אבסדזה: זה יחסית לאפריל שאז היו 6.8 אחוזים בממוצע.
נינו אבסדזה: ואני שואלת איך לא?
נינו אבסדזה: ברור שאצל גברים זה עלה ל-6.7 אחוזים ובקרב נשים האחוז הוא 7.5 אחוזים.
נינו אבסדזה: למי היה ספק שאנחנו בשלב זה תמיד מקופחות?
נינו אבסדזה: היינו רק בחודש אחד.
נינו אבסדזה: מה התחזיות לעתיד?
נינו אבסדזה: אנחנו יודעים לגבי המיתון הגלובאלי, אנחנו יודעים מה קורה בארצות הברית, אנחנו יודעים מה קורה בגוש היורו, תוסיפו לזה את האזור בו אנחנו חיים ואיך הוא נראה היום, ומה קורה אצלנו בבית – אני לא בטוחה שניהול הכלכלה הוא כל כך טוב אבל אלה כל ארבעת הרובריקות ביחד, פלוס מיתון בהיי-טק הישראלי כשאין את הביקוש הפנטסטי שהיה קודם לכן, ואנחנו שומעים שהמומחים אומרים שבעוד שנה שיעור האבטלה יגדל מ-225 אלף היום או של חודש מאי ויגיע ל-290 אלף מובטלים.
נינו אבסדזה: לא רק זה, שזה כנראה קורה במהלך השנה, אלא גם האנשים שהביטחון התעסוקתי שלהם לא היה בלתי מעורער כמו שאף אחד מאתנו לא בטוח, אבל בכל מקרה הם הרגישו איזה סוג של ביטחון, אבל הולכת ומתרחבת האוכלוסייה שמרגישה לגמרי לא בטוחה בבוקר המחר.
נינו אבסדזה: כדי שלא יגידו שהכתובת הייתה על הקיר ולא שמנו לב, בהחלט אני חושבת שזה הזמן להתחיל את הדיון ולשאול מה ממשלת ישראל, מה כל אחד מאתנו ומה הארגונים הרלוונטיים יכולים לצעוק עכשיו בקול רם, כדי שלא נגיע למצב שנגיד שעכשיו שיעור האבטלה הוא קטסטרופאלי ומה אפשר לעשות, אנחנו בבעיה.
נינו אבסדזה: זה דבר שבדרך כלל קורה.
משה (מוץ) מטלון: דיברת על חוסר ביטחון.
משה (מוץ) מטלון: אנחנו מכירים גם מהנתונים הרבה מאוד בני זוג ששניהם יוצאים לעבוד וכאשר אחד פוטר מסיבה כלשהי, דבר שגורם להם להיכנס אל מתחת לקו העוני.
משה (מוץ) מטלון: אנחנו מכירים את הנושא.
משה (מוץ) מטלון: מכירים את אותם זוגות שלקחו על עצמם התחייבויות כמו משכנתא וכדומה.
משה (מוץ) מטלון: חבר הכנסת טיבייב, אתה רוצה להוסיף?
רוברט טיבייב: אין לי הרבה להוסיף על דבריה של נינו, אבל בכל מקרה אני רוצה להרחיב קצת את הנושא.
רוברט טיבייב: אני גר באופקים ושם אחוז האבטלה הוא לא כמו בתל אביב או בממוצע הארצי.
רוברט טיבייב: אני לא רוצה לומר איך המדינה מתייחסת למרכז הארץ ולפריפריה כי זה סיפור אחר.
רוברט טיבייב: אתמול עורך דין מפתח תקווה התקשר אלי ואמר שיש תופעה – שאני בגדול מסכים לכך – כזאת שמסתננים עובדים ברשויות באמצעות קבלני כוח אדם.
רוברט טיבייב: חלילה וחס, אני לא רוצה להשפיל את המסתננים, גם הם צריכים לחיות, אבל יש תקנון שאומר שרשויות מקומיות חייבות להעסיק רק ישראלים ואני שואל למה הדבר הזה לא בא לידי ביטוי.
רוברט טיבייב: אני בטוח שיש הרבה אנשים שמוכנים לעבוד.
רוברט טיבייב: ברור שהמסתננים האלה עובדים בשכר הרבה פחות משכר המינימום והקבלנים משתמשים בזה והרשויות המקומיות נותנות לכך יד.
רוברט טיבייב: במקום שאנשים ימצאו את עצמם במקום עבודה, מוצאים את עצמם בלשכות התעסוקה.
רוברט טיבייב: עוד תופעה מאוד מעניינת.
רוברט טיבייב: 15 אלף צעירים שלנו, כמו שאומרים מלח הארץ, לומדים בחוץ לארץ והשאלה למה הם לומדים בחוץ לארץ.
רוברט טיבייב: זה שזה משתלם, זה סיפור אחר, אבל רובם הגדול לצערנו הרב לא חוזר לארץ כי לא פשוט כל כך למצוא כאן עבודה.
רוברט טיבייב: אני בטוח שעצם הנוכחות בוועדה מראה את יחס הממשלה כלפי הנושא.
רוברט טיבייב: כמו שאמרת, אחרי כמה שנים כולם יהיו גיבורים ויגידו שמצאו כי שיעור האבטלה אצלנו גבוה מאוד.
משה (מוץ) מטלון: גברתי, בבקשה.
<יעל נתן: שמי יעל נתן, אני דוברת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
<יעל נתן: נמצאת אתי כאן גברת ליטל כהן.