GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ד"ר אסנת לוקסנבורג: למשל, אפשר להגיד - - -
פרופ' רוני גמזו: הרוב.
חיים כץ: הרוב יוצאים?
פרופ' רוני גמזו: כן, בהחלט.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: כן, אפשר להגיד שסרטן שד לדוגמה - - -
פרופ' רוני גמזו: הישרדות חמש שנים – הרוב שורדים.
פרופ' רוני גמזו: יש מהפיכה בתחום הטיפול בסרטן, הארכת תוחלת החיים היא מאוד משמעותית בהרבה מאוד סוגי סרטן.
פרופ' רוני גמזו: אם אנחנו ניקח את הסרטנים המובילים במדינת ישראל, שזה שד וגם סרטן המעי הגס, יש שם מהפכה גם תרופתית וגם טיפולית בכל האמצעים האחרים.
רחל אדטו: משפט המפתח הוא שיש יותר חולי סרטן – התמותה שלהם פחתה.
רחל אדטו: כלומר, רואים שיש עלייה משמעותית מצד אחד, אבל הם פחות מתים.
יעקב ליצמן: אבל זה בכל זאת הגורם מספר אחת.
יעקב ליצמן: גם יותר מפתולוגיה.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: הדבר הזה נוצר מהשילוב של תכשירים ביולוגים חדשים שנכנסו מצד אחד.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: היום אנחנו מזהים את החולים האלה - - -
חיים כץ: אם אנחנו עכשיו בדיון אקדמי, היתה אצלי מישהי שאמרה סרטן המעי הגס.
חיים כץ: אחד הפתרונות זה הבדיקה.
חיים כץ: זה הפתרון ההתחלתי.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: קולונוסקופיה.
חיים כץ: אני זוכר שפעם אשתי היתה שותה דברים – בארצות-הברית נותנים כדורים במקום לשתות.
חיים כץ: למה בארץ לא?
ד"ר אסנת לוקסנבורג: היום עושים בשיטות הכנה הרבה יותר פשוטות.
חיים כץ: כן, אבל למה לא נותנים כדורים?
חיים כץ: לא צריך לשתות כלום.
חיים כץ: בארצות-הברית נותנים לזה כדורים, אתה לוקח כדורים, אתה מתנקה, הולך לבדיקה.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: אני לא מכירה כדורים ספציפיים - - -
פרופ' רוני גמזו: גם אני לא מכיר את הטכנולוגיה של כדורים לניקוי מערכת העיכול לפני קולונוסקופיה.
פרופ' רוני גמזו: אני לא מכיר.
פרופ' רוני גמזו: אני אלמד.
פרופ' רוני גמזו: אתה מפתיע אותי עכשיו.
פרופ' רוני גמזו: יש שני סוגים של טיפולים, אבל המאפיין של שניהם הוא שטיפה פיזית, הייתי אומר.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: הרצה של נוזלים.
רחל אדטו: יש הכנה משולבת - - -
חיים כץ: בלי שתייה רק כדורים.
רחל אדטו: לא, יש ב"שערי צדק" הכנה משולבת של שתייה פלוס - - -
חיים כץ: בארצות-הברית, לא באוגנדה.
רחל אדטו: חיים, ב"שערי צדק" יש הכנה משולבת של שתייה פלוס "לקסדין" בכדורים.
רחל אדטו: זאת אומרת שהם נותנים את שני הדברים במסגרת אותה הכנה.
רחל אדטו: כלומר, יש את הכדורים.
פרופ' רוני גמזו: הוא אומר רק כדורים.
חיים כץ: אני אביא לך חומר.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: אנחנו נשמח ללמוד.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: בכל מקרה - - -
חיים כץ: אתה יודע מזה?
חיים כץ: לא?
ד"ר בני דוידזון: יש כדורים משלשלים, אבל זו לא הכוונה.
קריאה: כדורים משלשלים זה אסור, זה מייבש.
חיים כץ: שמע, אני ישבתי עם מישהו בארצות-הברית שעבר את זה לאחרונה.
חיים כץ: רק בטיפול הוא קיבל כדורים.
חיים כץ: אמרתי לו תביא לי את הכדורים.
חיים כץ: הוא אמר אני אעביר לך.
חיים כץ: אני אלך לרופא ואביא לך את הכדורים.
חיים כץ: זה כהכנה, לא את השתייה, פעם זה היה בכלל קטסטרופה עם המגעיל הזה שהיו שותים.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: היום זה הרבה יותר פשוט.
חיים כץ: ועכשיו, עד כמה שאני מבין, זה הרבה יותר נוח.
חיים כץ: אבל אם אפשר טיפול כדורי, אתה בולע אותם.
פרופ' רוני גמזו: קשה לי להאמין.
פרופ' רוני גמזו: אני לא אוהב את זה.
פרופ' רוני גמזו: כי אם אתה לוקח כדורים - - -
ד"ר אסנת לוקסנבורג: צריך ריקון פיזי.
פרופ' רוני גמזו: - - אתה צריך ללכת לשתות משהו כדי - - -
חיים כץ: תגיד לי, אם הייתי מדבר אתך לפני 15 שנה על האינטרנט, היית מאמין?
חיים כץ: שבעוד 15 שנה תקיש "גוגל" ואפילו תראה מה רחל אדטו עשתה בכנסת.
חיים כץ: היית מאמין?
פרופ' רוני גמזו: לא אבל בתחום שלי יש מנהגים שונים.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: בכל מקרה, במסגרת הפרויקט הלאומי גם נעזרנו בסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: הם הביאו לפה צוותים של מומחים והעריכו גם את הצרכים של החולים פה, במדינת ישראל, לגבי הקרנות.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: סעיף מס' 3 הוא תוצר של זה, הוא בא ומוסיף עוד מכשירים מאיצים בשביל לקצר תורים, בשביל לאפשר טיפולים מתקדמים לחולי הסרטן.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: זה הסעיף שמגדיל את מספר המכשירים וגם מאפשר עוד הפעלה של שני לוויינים באזורים שיהיו נגישים לציבור, אבל מצד שני תחת פיקוח של מרכזים קיימים שבהם קיימות היכולות המקצועיות הגבוהות ביותר.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: זה הסעיף הזה.
נעה בן-שבת: יהיו בפריפריה גם?
פרופ' רוני גמזו: כן, הם יהיו בפריפריה.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: כן, שני הלוויינים – הכוונה היא לנגישות בפריפריה בשני אתרים נוספים כדי שזה יהיה תחת פיקוח של המרכזים הגדולים הקיימים, אבל יאפשר זמינות יותר נוחה לאוכלוסייה בפריפריה.
רחל אדטו: אני רוצה להעיר את מה שתמיד הערתי.
רחל אדטו: השילוב להכניס מאיץ קווי, את ה-MRI שד, את ה-MRI בכלל – אני חושבת שזה כבר פאסה, מהבחינה הזו שזה כבר מעוות.
רחל אדטו: היום MRI הוא Must בבתי חולים.
רחל אדטו: זו הגנה לא רק על שלומם של החולים, אלא גם על הרופאים, כי היום אי-אפשר להגיד אין לי MRI בבית חולים, לכי תעשי תור כאן, לכי תעשי תור שם.
רחל אדטו: לכן השאלה – כשמדברים באותה נשימה, באותה תקנה, גם על מאיץ קווי וגם על MRI, אני חושבת שזה לא נכון.
רחל אדטו: אני חושבת שהיום MRI צריך להיות כלי שבית חולים – אם הוא ממשלתי אז הוא בהסדר עם משרד, ואם הוא קופת חולים אז הוא בהסדר עם הנהלת קופת חולים, ואם הוא פרטי הוא יגייס לעצמו כסף - - -
חיים כץ: מה את מציעה שהוועדה - - -
רחל אדטו: לפרק.
רחל אדטו: MRI היום לא צריך - - -
חיים כץ: - - - יש לפרק?
רחל אדטו: לפרק את מה שכתוב פה.
רחל אדטו: להגיד MRI היום הוא כמו שהיה T.C בזמנו.
רחל אדטו: לא עולה על הדעת היום שמי שרוצה לרכוש T.C צריך לעבור דרך התקנות.
רחל אדטו: אותו דבר גם ב-MRI.
פרופ' רוני גמזו: הוא עובר היום.
קריאה: T.
קריאה: C גם עדיין בתקנות.
רחל אדטו: אז אני אומרת, זה כבר לא עולה על הדעת ש-T.C צריך לעבור דרך תקנות.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: אז את מציעה שנוריד את זה.
יעקב ליצמן: אני אענה - - -
חיים כץ: תן לה לסיים.
רחל אדטו: ולכן, מה שאני אומרת, אני חושבת שצריך להפריד את שני הדברים.
רחל אדטו: אני חושבת שמאיץ קווי זה נכון, זה ראוי לעבור דרך כאן.
רחל אדטו: אני חושבת שה-MRI צריך לעבור לא בתקנות אלא בית חולים שירצה לרכוש לעצמו מכשיר MRI ירכוש לעצמו MRI.
רחל אדטו: זה לא מעלה יותר את הביקוש.
רחל אדטו: ולכן ה-MRI צריך לצאת מהתקנות וצריך להמשיך את התקנות לגבי סעיפים אחרים שלהם.
יעקב ליצמן: ה-MRI בסופו של תהליך יהיה אוטומטי כפי שאת מציעה, אבל זה לא כרגע.
יעקב ליצמן: כרגע עשינו הסדר עם משרד האוצר, וזה ההסדר.
יעקב ליצמן: קיבלנו מה שרצינו, קיבלנו את הכול לכולם.
יעקב ליצמן: ולפרק את כל האישורים, עדיין אין הסכמה.
יעקב ליצמן: ולכן אני מציע לאשר בדיוק את מה שאנחנו מבקשים כי זה עונה על כל הבעיות שלנו, על כל הציפיות שלנו.
חיים כץ: לא כי זה עונה על הציפיות, כי זה בשלב הזה עוזר לעוד כמה אנשים במדינת ישראל.
חיים כץ: ציפיות, לא ציפיות.
יעקב ליצמן: כרגע זה עונה על כל מה שאנחנו צריכים.
יעקב ליצמן: אבל אני אומר גם שבעתיד – לדעתי אפילו העתיד הקרוב – בסך הכול MRI כבר - - -
נעה בן-שבת: - - -
חיים כץ: את חוזרת לפני 2,000 שנה.
נעה בן-שבת: לא, אני רוצה לשאול לגבי המספרים של מכשירי ה-MRI.
נעה בן-שבת: רשמתם פה שינוי מפתח מבחינת האוכלוסייה.
נעה בן-שבת: זה מוסיף שני מכשירים?
ד"ר אסנת לוקסנבורג: כן.
נעה בן-שבת: שני מכשירים בכלל, אין MRI ו-MRI שד?
ד"ר אסנת לוקסנבורג: לא, כרגע זו משפחה אחת שמופיעה כ-MRI.
פרופ' רוני גמזו: אי-אפשר טכנולוגית להפריד.
יעקב ליצמן: אבל זו הכוונה.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: יש סעיף נוסף פה, פרט 4, שמדבר על מכשירי PET C.T.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: הכוונה היא לשנות את שיעור המכשירים לנפש.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: אם שיעור המכשירים לנפש עמד על 1:1,000,000, להפוך אותו ל-1:880,000, דבר שיאפשר הפעלה של תשעה מכשירים במדינת ישראל.
רחל אדטו: כמה יש היום?
ד"ר אסנת לוקסנבורג: היום יש שמונה.
רחל אדטו: PET C.T?
רחל אדטו: מי יקבל עוד אחד?
פרופ' רוני גמזו: נראה, נבדוק.
יעקב ליצמן: רגע, אנחנו דיברנו על שניים.
פרופ' רוני גמזו: כן, אבל אחד כבר בתוך - - -
יעקב ליצמן: הוא בתוך השמונה.
פרופ' רוני גמזו: המדינה גדלה ואפשרה את זה.
נעה בן-שבת: אבל אתם גם מאפשרים להכניס שני מכשירים במקומות שהם לא - - -
ד"ר אסנת לוקסנבורג: הרעיון ב- PET C.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: T– עיקר הבדיקות של המכשיר מיועדות לחולי סרטן.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: ולכן כאשר מדובר על שיעור מכשירים - - -
עפו אגבאריה: הפריפריה תקבל משהו?
יעקב ליצמן: כן, מדובר בפריפריה.
חיים כץ: כמה שמתרחב זה מגיע לפריפריה.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: עיקר הבדיקות זה למעקב אחרי חולי סרטן.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: ולכן אנחנו כמשרד הבריאות חשבנו שבשלב הראשון הדבר החשוב ביותר הוא שקודם כל למרכזי העל לטיפול בסרטן יהיו מכשירי PET C.T, כי זה חלק ממערך הטיפול בחולים.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: בשלב מאוחר יותר, אחרי שהמרכזים האלה אוישו אנחנו חושבים שיש אפשרות להכניס את זה למרכזים נוספים.
ד"ר אסנת לוקסנבורג: ולכן מצוינים שני מרכזים מעבר למקומות שהם מרכזים אונקולוגים.
חיים כץ: יש לי אליך שאלה.
חיים כץ: אני שמעתי היום בבוקר את מנכ"ל משרדך מדבר ברדיו בדרכי לפה.
חיים כץ: והוא אמר שגם אם יהיו הורדות בתקציב, הקטע של משרד הבריאות לא יפגע.
חיים כץ: אתה יודע משהו שאני לא יודע?
פרופ' רוני גמזו: אני אמרתי - - -
חיים כץ: לא אתה, אני שואל את בעל הבית.
יעקב ליצמן: קודם כל צריך לראות מי יהיה שר הבריאות, או סגן שר הבריאות.
חיים כץ: אתה יודע שב"אגודה" החליטו שיהיה סגן שר בריאות.
רחל אדטו: לפי רוח הדברים היום צריך לראות מי יהיה ראש הממשלה, זה יותר חשוב.
יעקב ליצמן: גם זה יכול להיות.
יעקב ליצמן: בעצם זה לא משנה, שר הבריאות או סגן שר הבריאות זה אותו דבר.
חיים כץ: אז ב"אגודה" החליטו.
עפו אגבאריה: מי שלא יהיה ראש ממשלה יהיה סגן שר.
חיים כץ: יש סיכומים?
חיים כץ: אין סיכומים.
יעקב ליצמן: עוד לא מדברים.
חיים כץ: אנחנו נעבור להקראה.
נעה בן-שבת: "תקנות בריאות העם (מכשירים רפואיים מיוחדים)(תיקון), התשע"ג- 2013 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 65ב (3) ו-(5) לפקודת בריאות העם 1940, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: תיקון התוספת 1.
נעה בן-שבת: בפרט 3 לתוספת לתקנות בריאות העם (מכשירים רפואיים מיוחדים), התשנ"ד- 1994 (להלן- התקנות העיקריות), בטור "שיעור המכשירים לנפש", במקום "1:410,000" יבוא "1:371,000" 2.
נעה בן-שבת: בפרט 4 לתוספת לתקנות העיקריות: (1) בטור "תנאים נוספים", במקום "מכשיר נוסף במקום שאינו מרכז כאמור" יבוא "שני מכשירים נוספים במקומות שאינם מרכז כאמור"; (2) בטור "שיעור המכשירים לנפש" , במקום "1:
נעה בן-שבת: 1,000,000" יבוא: "1:880,000".
נעה בן-שבת: 3.
נעה בן-שבת: בפרט 7 לתוספת לתקנות העיקריות, בטור "שיעור המכשירים לנפש" – (1) בפסקה (א), במקום "1 עד 4 מכשירים" יבוא "1 עד 5 מכשירים", ובמקום "במרכז להקרנות בירושלים יהיו 1 עד 5 מכשירים" יבוא "במרכז להקרנות בירושלים יהיו 1 עד 7 מכשירים".
נעה בן-שבת: (2) בסופו יבוא: "(ד) המנהל רשאי לאשר בנוסף שני מכשירים בבתי חולים כלליים שאינם מוכרים כמרכז להקרנות" – שוב, צריך להגיד "מרכז להקרנות כאמור" – "אם בתי החולים אושרו כמרכזים לווייניים להקרנות בפיקוח מרכז להקרנות"".
חיים כץ: אוקיי.
חיים כץ: מי בעד?
חיים כץ: ירים את ידו.
חיים כץ: בעד אישור התקנות – פה אחד.
חיים כץ: נמנעים – אין
חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאים פה ויש להם זכות הצבעה אישרו, ולכן התקנות אושרו.
חיים כץ: אני מקווה שלא נצטרך את המכשירים האלה.
חיים כץ: שנהיה בריאים.
חיים כץ: היום ה' בשבט, ה-16 בינואר 2013.
חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה הרווחה והבריאות בנושא:
חיים כץ: תקנות מרשם תורמי מוח עצם, התשע"ג – 2012.
חיים כץ: נציגי "מגן דוד אדום", בנק דם מח עצם, אנחנו בוועדה נלחמים באופן קטגורי – נלחמנו, אני מקווה שזה יימשך – שכל התקנות יבואו לאישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות, ולו רק כדי שנוכל לפקח על התקנות האלה ושלא יעשו פלסתר מהחקיקה ומהכול.
חיים כץ: ומשום מה, התקנות האלה יצאו בלי אישור הוועדה.
חיים כץ: זה לא בסדר.
חיים כץ: ואז אנחנו מביאים את זה פה עכשיו לאישור.
חיים כץ: אחרת היינו עוצרים הכול.
חיים כץ: חבל שכך הוא.
פרופ' אילת שנער: אני יכולה לומר משהו לפרוטוקול, אדוני היושב-ראש?
חיים כץ: לפרוטוקול, מי גברתי?
פרופ' אילת שנער: אילת שנער, מנהלת שירותי הדם של מד"א.
פרופ' אילת שנער: אני רוצה בהזדמנות הזאת לציין את החשיבות שיש לוועדה בנושא אישור תקנות, כי אני חושבת שמה שלמדנו ומה שקורה בשדה בנקי הדם הטבוריים – אני חושבת שחשוב ביותר שהיו תקנות שנכתבו ואושרו פה כי לדעתי זה משליט סדר בשטח הזה.
פרופ' אילת שנער: אני חושבת שהיה מחובתי לומר את זה לאור התשדיר שראינו, כמובן.
פרופ' אילת שנער: תודה רבה.
חיים כץ: זה היה תשדיר או סרטון?
פרופ' אילת שנער: לא, זה היה תחקיר.
פרופ' אילת שנער: אני חושבת שהיוזמה שהיתה פה בוועדה - - -
חיים כץ: זה לא הדבר היחידי - - -
רחל אדטו: הם היו כאן בכלל בוועדה, החבר'ה האלה?
רחל אדטו: הבנק הזה היה פה?
פרופ' אילת שנער: הם היו בזמנו בפגישות ובשימועים שנערכו במשרד הבריאות בעת כתיבת התקנות.
רחל אדטו: אני לא זכרתי אותם.
פרופ' אילת שנער: אם זכרוני אינו מטעה אותי הם היו, נכון, טליה?
חיים כץ: לצערי, יותר מפעם אחת מתברר לי שהתקנות לא כרוח הדיון שנערך בוועדה, ובטח-ובטח יותר מפעם אחת מתברר שאם אנחנו לא מבקשים מהם להביא את זה לאישור אז התקנות לא נכתבות.
חיים כץ: לא נכתבות.
חיים כץ: יש את החקיקה, התקנות לא נכתבות.
חיים כץ: הם מושכים שנה, שנתיים, שלוש, ארבע, חמש, ואומרים רצחנו את החוק ולא צריך תקנות, תודה רבה.
חיים כץ: ככה יש לנו קונטרול בפיקוח ואנחנו יודעים שכשיוצא החוק אנחנו רוצים תקנות ואנחנו יכולים ללחוץ, מגבילים בזמן.
טליה אגמון: עורכת הדין טליה אגמון ממשרד הבריאות.
חיים כץ: תתייחסי לנושא.
טליה אגמון: אני אפתח בהתנצלות.
טליה אגמון: קרתה לנו תקלה – דווקא בגלל שהפעם רצינו לא לקבור ולא לדחות, אלא לעשות את זה מהר – נשמט מאתנו שזה צריך להגיע לוועדה, ואני מתנצלת.
חיים כץ: איך זה?
טליה אגמון: קורה, אתה יודע, מי לא טועה טעות?
טליה אגמון: לא קרה לי אף פעם קודם.
טליה אגמון: הפעם זו גם אשמתי, גם משרד המשפטים לא שם לב.
טליה אגמון: כולם ביחד - - -
חיים כץ: מאחר ולא יצאו מזה מתים.
טליה אגמון: באמת שרצינו לקדם מהר, וככה קרתה התקלה.
טליה אגמון: זה לא בסדר, ואני מתנצלת.
טליה אגמון: אנחנו ביקשנו להביא את התקנות היום לאישור מזורז בתקופת הפגרה מאחר ואלו תקנות שהוכנו בהסכמה של כל הגורמים.
טליה אגמון: כבר כתבנו נהלים שעברו התייחסות של כל הגורמים שפועלים בשטח.
טליה אגמון: אני לא חושבת שאלו תקנות שמעלות בעיה או דילמות.
טליה אגמון: בנוסף, בעקבות דחיפה של מאגרי תורמי מח עצם, שהם רוצים לקבל אפשרות מידע ממשרד הפנים על נפטרים, עשינו מהלך דרך הוועדה של תיקון של צו הגנת הפרטיות כדי לאפשר למרשמים שיש להם היתר לקבל מידע ממשרד הפנים על מי נפטר, ואז הם יכולים למחוק אותו מהמרשם שלהם ולשמור על מרשם מעודכן.
טליה אגמון: הם לא יוכלו לקבל את המידע הזה עד שאנחנו נוכל לתת להם לפחות היתר זמני, ואת זה לא נוכל לעשות עד שיאושרו התקנות.
טליה אגמון: ולכן ביקשנו בדחיפות להביא את התקנות לאישור הוועדה, וגם לתקן את סעיף התחולה, כך שהן יכנסו לתוקף מיד כשנפרסם אותן בשנית.
רחל אדטו: מה זה מי נפטר מהרשימה?
טליה אגמון: כן, מבין אלה שרשומים - - -
נירה שריקי: זה לא רק זה, זה גם - - -
נירה שריקי: נירה שריקי, מאגר מח עצם של "עזר מציון".
חיים כץ: אני לא זוכר שקיבלת רשות דיבור.
חיים כץ: אפילו לא ביקשת.
טליה אגמון: לא רק מי שנפטר.
טליה אגמון: כל מידע שהם יבקשו ויאושר להם - - -
רחל אדטו: רק לגבי הרשימה.
טליה אגמון: כן, מי שנמצא ברשימות שלהם, כדי שהרשימות שלהם יהיו מעודכנות.
טליה אגמון: כבר אושר בוועדה שהם יוכלו לקבל מידע מסוים ממשרד הפנים, אבל זה מותנה בזה שהם יהיו בעלי היתר.
טליה אגמון: היתר לא נוכל לתת עד שיותקנו התקנות.
טליה אגמון: אז אנחנו מודים על קביעת הדיון - - -
רחל אדטו: חיים, רק שנייה אחת.
רחל אדטו: בעניין רישום ממשרד הפנים, השאלה היא איזו זכות יש לגוף שמוקם, שזה גוף "עזר מציון" – מה הוא מקבל ממשרד הפנים מבחינת מידע על אנשים?
רחל אדטו: כי את מעבירה ממשרד הפנים מידע, עם אישור או בלי אישור, שאת לא מגבילה אותו או כן מגבילה אותו?
טליה אגמון: לא, יש מידע מוגבל מאוד שהסכימו לאפשר להם, וזה עבר כאן בוועדה ותוקן – צו הגנת הפרטיות – שיאפשר להם מידע מאוד מצומצם וממוקד כדי שהמאגר יוכל להיות - - -
חיים כץ: קודם כל, אפשר לדעת אם יש במאגר – אם מישהו צריך סוג מסוים, אפשר לדעת אם במאגר בכלל קיים אותו דבר ולא יודעים מי הוא.
קריאה: אם תתנו לי שתי דקות אני אומר לכם.
רחל אדטו: היום, עם החשיפה של המאגר הביומטרי שיהיה למשרד הפנים, השאלה – הזליגה של מידע ממשרד הפנים לגוף כמו "עזר מציון" הוא בדיוק הבעיה, שאתה נותן את הביומטרי ובלי שליטה יש לך זליגה של מידע לכל מיני גופים שמבקשים מידע.
רחל אדטו: ולכן הקשר הישיר בין משרד הפנים ובין גוף – טוב ככל שיהיה, רצוי ככל שיהיה – הוא קשר בעייתי.
רחל אדטו: זה קשר של זליגת מידע שאני מוטרדת ממנו בכל זווית שהיא.
אסתר היימן: אפשר לומר מילה?
אסתר היימן: עורכת הדין אסתי היימן, יועצת משפטית של "עזר מציון".
אסתר היימן: קודם כל, הנושא הזה כבר אושר.
אסתר היימן: זאת אומרת, אנחנו פה בשלב ב'.
אסתר היימן: חשוב להגיד שהמידע שיגיע יהיה מאוד מוגדר, מידע שיאפשר לאתר – וזה אומר כתובת – ומידע שיאפשר לדעת מי כבר אינו בין החיים והוא לא רלוונטי.
אסתר היימן: אלו הדברים, ממש לצורך הצלת חיים.
טליה אגמון: זה לא נעשה בגישה ישירה, אלא זה נעשה בשאילתה.
אסתר היימן: בשאילתה.
טליה אגמון: מידע על מגורים ופטירה.
פרופ' אילת שנער: "אני רק שאלה", כמו שאומרים.
פרופ' אילת שנער: התורמים מאשרים שהמאגר יפנה למשרד הפנים לקבל עליהם פרטים?
חיים כץ: אלו שמתו, בוודאי.
טליה אגמון: בנוהל החדש הכנסנו את הטופס.
פרופ' אילת שנער: לא, כשהם נותנים את הדגימה, האם הם חותמים על הסכמה מדעת שהם מאשרים למאגר לפנות למשרד הפנים ויודעים שהם יוכלו לקבל את הפרטים האלה והאלה ספציפית?
פרופ' אילת שנער: כי זה מה שמה שחברת הכנסת אדטו שואלת.
אסתר היימן: בנוהל החדש זה נמצא כחלק מהטופס החדש, שידעו שהולכים - - -
חיים כץ: אלה שנמצאים במאגר ולא עשו עם זה כלום, לא מאשרים כלום כי לא שאלו.
חיים כץ: מה שיכול להיות בעתיד, תכנס לטופס השאלה ואז הם ייתנו הסכמה מדעת.
רחל אדטו: איפה כתוב שהם רשאים לקבל רק את הכתובת ואת - - -
חיים כץ: זה עבר כבר.
חיים כץ: נגמר, הצבעת על זה.
חיים כץ: תלכי ותראי שהצבעת על זה, אישרת את זה.
טליה אגמון: בצו הגנת הפרטיות (קביעת גופים ציבוריים).
חיים כץ: אנחנו עוברים להקראה.
אבי סלומה: שאלה אחת, המפלגות מקבלות את מרשם האוכלוסין במלואו, מי מפקח עליהן?
אייל לב-ארי: "תקנות מרשם תורמי מוח עצם, התשע"ג–2013 בתוקף סמכותי לפי סעיף 17 לחוק מרשם תורמי מוח עצם, התשע"א–2011 (להלן – החוק), ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: הגדרות 1.
אייל לב-ארי: בתקנות אלה – "מרשם" – מרשם תורמי מוח עצם המבקש היתר ובעל היתר, לרבות מרשם קיים; "מרשם קיים" – מרשם שביום התחילה של החוק הפעיל מרשם שבו מידע לגבי תורמי מוח עצם, וחלות לגביו הוראות סעיף 19 לחוק.
אייל לב-ארי: ציוד 2.
אייל לב-ארי: למרשם יהיה הציוד הבא: (1) מערכות חומרה ותוכנה המקנות רמה סבירה של זמינות ואמינות ומעניקות הגנה סבירה מפני חדירה, שיבוש, הפרעה או גרימת נזק למחשב או לחומר מחשב כהגדרתם בחוק המחשבים, התשנ"ה–1995‏, בהתחשב ברגישות המידע, והמאפשרות קיום הנחיות המנהל שנקבעו לפי סעיף 10(ג) לחוק; (2) מערכת ממוחשבת לבסיס נתונים המאפשרת ביצוע שאילתות והפקת דוחות, סטטיסטיקה והצגה גרפית של נתונים, ויכולת הצלבת נתונים עם בסיסי נתונים של גורמים אחרים, כגון: מרשם אחר, המאגר העולמי ומרשם האוכלוסין; (3) מערכת מחשב ותקשורת המאפשרת רישום תוצאות בדיקות ההתאמה במאגר העולמי, והמאפשרת למרכזים רפואיים בהם מבוצעות השתלות מוח עצם, לחפש במרשם מועמד מתאים לתת תרומת מוח עצם; (4) כספת, או ציוד אחר המאפשר שמירת מסמכים באופן המוגן מפני אש, מים וסכנות אחרות לשלמות המסמכים, ומפני חדירת גורמים לא מורשים למידע שבמסמכים; (5) משרד וציוד משרדי לפעילות העובדים והמתנדבים, באופן התואם את היקף הפעילות של המרשם.
אייל לב-ארי: (6) ציוד מתאים להדפסת קוֹד-קַוִּים (בר-קוד) לסימון דגימות, וקורא קוֹד-קַוִּים.
אייל לב-ארי: ציוד רפואי 3.
אייל לב-ארי: למרשם יהיה ציוד רפואי בכמות התואמת את היקף הפעילות של המרשם באותה עת, כמפורט להלן: (1) ציוד הדרוש לשם נטילת דגימות דם מנבדקים באופן בטיחותי וסטרילי; (2) ציוד הדרוש לשם נטילת דגימות רקמה אחרות כגון רוק או דגימה מרירית הלחי, במידת הצורך, באופן בטיחותי וסטרילי; (3) מקרר, או אמצעי מתאים אחר לשמירת דגימות שניטלו, בקירור עד להגעתן למעבדה.
אייל לב-ארי: תקופת תוקפו של היתר 4.
אייל לב-ארי: תוקפו של היתר שנתן המנהל מתוקף סמכותו לפי סעיף 6 לחוק הוא לשלוש עד חמש שנים, לפי שיקול דעת המנהל, וניתן לחדשו לתקופות נוספות בנות שלוש עד חמש שנים בכל פעם, כאמור בתקנה 6.
אייל לב-ארי: היתר זמני 5.
אייל לב-ארי: המנהל רשאי לתת למרשם היתר זמני לתקופה שלא תעלה על שנה אחת, ולהתנות את חידוש ההיתר בתום התקופה האמורה, במילוי תנאים שיורה.
אייל לב-ארי: חידוש ההיתר 6.
אייל לב-ארי: (א) היתר שנתן המנהל, למעט היתר זמני כאמור בתקנה 5, יחודש בתום התקופה לתקופה נוספת, אלא אם כן הורה המנהל שלא לחדשו, ובלבד שהודיע לבעל ההיתר על הכוונה שלא לחדשו 60 ימים לפחות לפני תום תקופת ההיתר, ונתן לו הזדמנות להשמיע את טענותיו בעניין.
אייל לב-ארי: (ב) המנהל רשאי לקבוע כי היתר המתחדש כאמור בתקנת משנה (א), יהיה לתקופה ארוכה יותר מההיתר המקורי, ובלבד שלא תעלה על 5 שנים".
פרופ' אילת שנער: אפשר שאלה?
חיים כץ: אחרי ההצבעה.
חיים כץ: אנחנו מצביעים, זהו.
אסתר היימן: אפשר הערה קטנה?
חיים כץ: בעד אישור התקנות – רוב
חיים כץ: כמעט כל חברי הכנסת שנמצאים פה הצביעו בעד.
חיים כץ: תודה רבה, התקנות אושרו.
חיים כץ: עדיין בוקר.
חיים כץ: ה' בשבט, התשע"ג, 16 לינואר 2013.
חיים כץ: תקנות הרופאים (תנאים למתן פטור מחובת בחינה).
חיים כץ: משרד הבריאות, יש לך מה להגיד על התקנות האלה?
ד"ר אמיר שנון: בוודאי.
ד"ר אמיר שנון: קודם כל, אנחנו תומכים בהן.
רחל אדטו: תגיד קודם איך זה נולד.
ד"ר אמיר שנון: טוב.
ד"ר אמיר שנון: הנושא הזה של סטודנטים בוגרי חו"ל והבחינות שהן קשות, ככה ואחרת – היו הרבה תלונות בנושא.
ד"ר אמיר שנון: זה נידון לא פעם בוועדה הזאת.
ד"ר אמיר שנון: משרד הבריאות, כידוע, מנסה להקל על הבוגרים שסיימו לימודים בחו"ל, חלקם גם עולים חדשים.
ד"ר אמיר שנון: במסגרת הזאת עשינו מהלכים שונים, שאני לא אפרט את כולם.
ד"ר אמיר שנון: מנכ"ל משרד הבריאות הקים ועדה שבדקה את הנושא של הבחינות.
ד"ר אמיר שנון: ואחת ההמלצות העיקריות היתה ליצור איזושהי חלופה לבחינה הישראלית.
ד"ר אמיר שנון: אין ספק שאנחנו עדיין מאמינים שהבחינה הישראלית היא האולטימטיבית והטובה ביותר, אבל קיימת בחינה אמריקאית, שאותה אנחנו מעלים כאן, שהיא בעיננו ברמה בהחלט מספקת והולמת.
ד"ר אמיר שנון: היא בנויה ממספר שלבים.
ד"ר אמיר שנון: ולכן חשבנו שהיא יכולה להיות חלופה לבחינה הישראלית, דהיינו, שמי שיעמוד בה בהצלחה ובשלבים שמפורטים פה – זה תלוי אם הוא הולך לסטאז' או אם אנחנו מדברים על הליך לרישוי – מי שיעמוד בה בכל שלביה בהצלחה יוכל או לקבל הרשאה לסטאז' או לקבל רישוי.
ד"ר אמיר שנון: זאת אומרת שהוא יהיה פטור מהבחינה הישראלית.
ד"ר אמיר שנון: וזו ההצעה.
רחל אדטו: ומה בוגרי הארץ?
ד"ר אמיר שנון: לבוגרי הארץ יש את הבחינה שלהם בשביל לקבל דיפלומה, כך שזה לא רלוונטי.
חיים כץ: אין להם כלום, הם לא עושים כלום.
רחל אדטו: זה לא שעכשיו אתה מעמיס עליהם.
ד"ר אמיר שנון: לא, זה רק לבוגרי חו"ל.
ד"ר אמיר שנון: זה מחליף את הבחינה - - -
עפו אגבאריה: אז זה רק לכל בוגרי חו"ל?
ד"ר אמיר שנון: כל תלמידי חו"ל.
ד"ר אמיר שנון: רק שימו לב שאנחנו ציינו שם מפורשות שזה לא מתייחס למי שניגש לבחינה הישראלית בעבר ונכשל.
ד"ר אמיר שנון: יש כאלה שניגשו לבחינות בעבר, יש כאלה שניגשו הרבה פעמים לבחינות בעבר ונכשלו - - -
חיים כץ: והלכו ללמוד בחו"ל.
ד"ר אמיר שנון: לא, אחרי שהם למדו בחו"ל.
עפו אגבאריה: לא, אחרי שחזרו.
ד"ר אמיר שנון: אז זו לא חלופה למי שנכשל.
ד"ר אמיר שנון: אבל לכל מי שהיום - - -
חיים כץ: אנחנו רוצים רופאים טובים.
חיים כץ: גם אתה רוצה רופא טוב.
רחל אדטו: מכיוון שהוא נכשל.
חיים כץ: מי שנכשל, מקומו לא אתנו.
עפו אגבאריה: אוקיי.
עפו אגבאריה: גם אני רוצה טוב.
עפו אגבאריה: מי שעושה טסט לנהיגה באוטו פעם ראשונה, פעמיים, שלוש, אבל בסוף הוא עובר את הטסט.
עפו אגבאריה: אז למה אסור שמישהו שנכשל בטסט פעם ראשונה שייגש לבחינה?
חיים כץ: לא לזאת.
שמרית שקד: לא, הוא יכול לגשת לבחינה הישראלית שוב.
עפו אגבאריה: לא, למה לא לזאת?
חיים כץ: כי זה לא נוגע אליו.
חיים כץ: זה רק כאלה שסיימו - - -
עפו אגבאריה: למה לא נוגע?
רחל אדטו: כי גם אותו אחד שנכשל בטסט לא ייסע לעשות טסט בארץ אחרת.
חיים כץ: אני אסביר לך בדיוק.
חיים כץ: אדוני, דוקטור עפו אגבריה, זה לאלה שכבר עברו את הבחינה בחו"ל.
חיים כץ: הם אפילו רופאים בחו"ל.
חיים כץ: והם באים לארץ.
חיים כץ: אותו אחד שנכשל פה הוא אפילו לא רופא.
חיים כץ: כי הוא לא עבר את הבחינות.
עפו אגבאריה: זה אותו רופא שקיבל כבר דיפלומה בחוץ-לארץ ובא לכאן.
עפו אגבאריה: השיטה קצת שונה אז הוא נכשל פה פעם ראשונה.
עפו אגבאריה: למה הוא לא צריך לגשת לבחינה הזו?
רחל אדטו: כי אם הוא טוב, שימשיך לעשות את הבחינות בארץ, ואם הוא לא טוב, אנחנו לא רוצים שמישהו לא טוב יהיה רופא כאן בארץ.
חיים כץ: לא רוצים אותו רופא.
עפו אגבאריה: אז הבחינה הזאת פחות טובה מהבחינות בארץ?
רחל אדטו: לא, זאת הדרך לפתור את הבעיה לאלה שאתה מצביע עליהם.
עפו אגבאריה: לא נכון, זו דרך של איזושהי התעלות, שכאילו הבחינה בארץ היא הרבה יותר טובה גם מגרמניה וגם מארצות-הברית וגם מכל העולם.
עפו אגבאריה: מה זה?
עפו אגבאריה: אני מקשיב.
חיים כץ: אני חושב שמי שלומד בארץ – בכל מקצוע – לא צריך לקבל הנחות.
עפו אגבאריה: בשום מקצוע לא צריך הנחות, בסדר?
חיים כץ: פה אתה מבקש ברפואה הנחות.
עפו אגבאריה: אני לא מבקש שום הנחה.
עפו אגבאריה: אני מבקש שמי ש - - -
חיים כץ: אני שומע אותך.
חיים כץ: אני אתך ארבע שנים, אף פעם לא צעקת עלי.
עפו אגבאריה: אני לא צועק.
חיים כץ: עכשיו כנראה יש בחירות.
עפו אגבאריה: אין תקשורת.
חיים כץ: ואין פה גם קלפי.
חיים כץ: וסביר להניח שגם אתה - - - ואני אולי גם.
רחל אדטו: אתה מעדיף אותם.
רחל אדטו: בדרך שלך אתה נותן להם איזושהי העדפה – נכשלת פה, קח מסלול אחר.
רחל אדטו: אין העדפה בדרך הזאת.
רחל אדטו: מי שהלך למסלול הישראלי, ימשיך במסלול הישראלי.
רחל אדטו: מי שבמסלול מחו"ל, ילך לחו"ל.
רחל אדטו: אני נגד לעשות הנחות לרופאים שצריכים לקבל רישיון.
רחל אדטו: זה חד משמעי מבחינתי.
חיים כץ: גם אני כאזרח.
עפו אגבאריה: אני גם כאזרח נגד לעשות הנחות – לאף אחד.
עפו אגבאריה: אבל אני לא רואה שום ניגוד בין זה שבן אדם שגמר רפואה בחוץ לארץ במדינה כלשהי, והוא עובר את הבחינה האמריקאית הזאת, שלא לתת לו את האפשרות לעשות את זה פעם או פעמיים.
רחל אדטו: הוא מקבל פעם-פעמיים לעשות את זה בדרך שהוא התחיל.
רחל אדטו: שילך שלוש פעמים, ארבע פעמים.
רחל אדטו: אין לו מה לדאוג.
חיים כץ: הישראלי הולך עוד פעם לטסט.
חיים כץ: הוא יכול ללכת 700 פעמים לטסט.
חיים כץ: כמו לטעמך, הוא יכול ללכת לבחינה כל שבוע.
עפו אגבאריה: נו, אז למה אם הוא מתחיל לעשות את זה בישראל - - -
חיים כץ: כי זו לא בחינה שמיועדת לו.
עפו אגבאריה: ואם מישהו גומר באיזושהי מדינה באירופה, והוא יכול לגשת לבחינה הזו ולבוא כבר פטור – לפני שהוא התחיל לעשות משהו - - -
רחל אדטו: שילך למבחן האמריקאי ויעשה את זה שם.
עפו אגבאריה: אני פשוט לא מבין מדוע.
עפו אגבאריה: באמת אני לא מבין.
ד"ר אמיר שנון: אנחנו חושבים שזה ברור.
חיים כץ: חוץ מעפו אגבריה שלא מבין, יש פה מי שחושב - - -
עפו אגבאריה: מה זה לא מבין?
חיים כץ: לא מבין מדוע, אמרת.
עפו אגבאריה: כן, אני לא מבין מדוע.
עפו אגבאריה: אני חושב שיש מאחורי זה משהו.
חיים כץ: שלא יהיו אי-הבנות, הבן אדם מבין, נאור וחכם.
חיים כץ: בנושא הזה אתה לא מבין.
חיים כץ: לא כולם מושלמים.
עפו אגבאריה: אז לא הבנתי, בסדר, לא כולם מושלמים, זה נכון.
חיים כץ: גם אני לא.
עפו אגבאריה: גם אתה וגם אני לא.