GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הר טוב: אנחנו, עמותת נגישות ישראל, כשאנחנו מגיעים ללקוחות שלנו ונותנים ייעוץ נגישות, אנחנו יודעים על טכנולוגיה של לולאת השראה ואם יש טכנולוגיה אחרת היא צריכה להיבחן וצריך לבחון את הצרכים של כל דבר.
הר טוב: אני כן יכולה להגיד שנושא של לולאת השראה, הרבה פעמים נשכח בצד בגלל מודעות של פקידים שלא יודעים אפילו איך לעשות בזה שימוש.
הר טוב: זה באמת התפקיד שלנו.
הר טוב: לבוא ולומר להם שייקחו את לולאת ההשראה, להסביר להם, לומר להם שידעו שהיא קיימת ושידעו איך להפעיל אותה.
הר טוב: לגבי המספרים.
הר טוב: כרגע מדובר על אחד לעשר כפי שאני מבינה ואין הפרדה בין לקות שמיעה לניידות פיזית.
אחיה קמארה: זאת לא צריכה להיות אותה עמדה.
הר טוב: אבל זה לא כתוב.
שמואל חיימוביץ: אפשר להבהיר את זה.
צביה אדמון: זה לא צריך להיות כתוב.
אבי בלאו: זאת חייבת להיות אותה עמדה כי אתם אומרים שהעמדה האחרונה שתהיה פתוחה, יהיו בה כל ההתאמות.
אבי בלאו: את אומרת שהיא חייבת להיות גם נמוכה, גם עם שמיעה, גם עם תאורה, כל מה שיכול להיות.
הר טוב: זה לטובתנו.
הר טוב: אדם עם לקות שמיעה לא חייב את הנגישות הפיזית.
הר טוב: הוא יכול ללכת לכל עמדה אחרת.
הר טוב: כך אתה לא יוצר עומסים של תורים.
הר טוב: כשאני קוראת, זה לא מנוסח כך.
בלהה ברג: אנחנו נבהיר בתקנה שאין זהות ואין דרישה ואולי אפילו עדיף שלולאת ההשראה לא תהיה דווקא בעמדה הנגישה הפיזית.
אילן גילאון: זה שהם ירדו במקום לכל עמדה לאחת לחמש בעניין הפיזי.
אבי בלאו: אני רוצה להציע, כדי לא להלאות את האנשים שלא מכירים את כל הטכנולוגיות.
אילן גילאון: אני מבין שישבתם ביחד.
אבי בלאו: לא, אני לא ישבתי.
אחיה קמארה: אתה לא, אבל במשך שש שנים אנחנו יושבים ודנים.
אבי בלאו: אני רוצה להציע, כדי לא להלאות את כולם בפרטים הטכניים, שאני אשב עם אורנה או שאנחנו מ"בקול" נשב עם אורנה ונדון שוב בנושא הזה ותרשה לי להעלות את זה שוב בישיבה הקרובה.
בלהה ברג: אנחנו מתנגדים לחלוטין.
בלהה ברג: אנחנו התבקשנו על ידך לקיים שולחנות עגולים ואכן קיימנו שולחנות עגולים.
בלהה ברג: עשינו את כל העבודה, עשינו את כל הבדיקות, התייעצנו עם כל הארגונים כולל עם ארגון "בקול".
בלהה ברג: אנחנו לא מוכנים היום לפתוח מחדש את הנושא הזה.
אבי בלאו: אתם בעצמכם פותחים מחדש כל פעם, אז מה זאת אומרת אתם לא מוכנים?
בלהה ברג: היו הערות לגבי היקף ולא לגבי המהות ואנחנו שבאיזון ובעלויות הכלכליות יש מקום לשקול את זה.
אילן גילאון: זה נכון, אני ביקשתי את זה מכם ואני גם רוצה לאשר לעבור הלאה על מה שהצעתם.
אילן גילאון: שנית, אני מבקש מכם לשבת עם אבי.
אילן גילאון: במצב שאתם מגישים כאן את החומר, אפשר לשבת אתו.
אילן גילאון: לא קרה כלום.
אילן גילאון: אני מניח שלא נשנה את זה כי יש החלטות ויש דרכים להחליט על עניינים, אבל לא צריך להיות כל כך מיליטנטיים בנושא הזה.
אילן גילאון: בא בן אדם ואומר שהוא רוצה להיפגש אתכם, אז תיפגשו אתו.
אחיה קמארה: כולם רוצים להיפגש אתנו.
אחיה קמארה: אנחנו רוצים לסגור את העניין.
אילן גילאון: אני נפגש עם כל מי שרוצה להיפגש אתי.
אחיה קמארה: אנחנו רוצים לסגור את הנושא של התקנות האלה.
אילן גילאון: אני לא פותח את זה אבל הבן אדם ביקש להיפגש, אז מה הבעיה?
אחיה קמארה: הוא לא היחידי.
דן אורן: הוא מבקש להיפגש ולאחר מכן אם יעלו דברים מהפגישה, יהיה דיון.
ישראל אבן זהב: למה לא?
ישראל אבן זהב: אם מארגון "בקול" טוענם שיש אפשרות לפשט ולהוזיל את המערכות, למה לא לשמוע את זה?
אחיה קמארה: אנחנו מבקשים שתאשר את זה כמו שזה אלא אם כן.
אילן גילאון: אני מאשר את זה כמו שזה ואם אתם תשבו עם אבי ותגלו בכל זאת משהו, זה מה שאני מבקש מכם.
אבי בלאו: שנדע מה רוצים לאשר.
אבי בלאו: הוא אומר לאשר כמו שזה.
אבי בלאו: מה אושר?
אילן גילאון: האמן לי שאם יימצא כאן גילוי מרעיש, אני אהיה פתוח לעשות את השינוי.
אילן גילאון: אני דרשתי מהם להכין את הדיונים כאן שהם יגיעו לכאן טחונים לגמרי.
אילן גילאון: הם לא עושים את זה כי ראית איך מתקדם הדיון היום – מאוד בבעייתיות ומאוד באי הסכמה.
אילן גילאון: אני נמצא בין הפטיש לסדן.
אבי בלאו: אתה צודק, אבל מאות אלפים של אנשים יכולים עכשיו לסבול מהעניין הזה בגלל שאולי זה לא נעשה טוב הדיון ולא באנו בזמן.
אילן גילאון: יסבלו מלולאת השראה?
אבי בלאו: כן, כי לרוב כבדי השמיעה אין מכשיר שמיעה בכלל.
אבי בלאו: אנחנו זורקים אותם לכלבים.
אורנה ערן: אני מתנגדת לזה בתוקף.
אורנה ערן: האמת היא שזה כבר ממש לא בסדר.
אורנה ערן: ראשית, לא היה דיון שהנושא הזה נדון וארגון "בקול" לא היה שותף לו ואפשר להסתכל בכל הפרוטוקולים ולראות שבחלק גם אבי היה.
אבי בלאו: הייתה טעות.
אורנה ערן: לא הייתה טעות.
צביה אדמון: זאת לא טעות.
שמואל חיימוביץ: אתה חושב שהטעות הייתה אצלכם?
אבי בלאו: אנחנו מודים בטעות שלא עלינו על זה בזמן.
אבי בלאו: זאת טעות שלנו.
אילן גילאון: אני מאשר את זה כך אבל אני רוצה שתשבו.
בלהה ברג: אני מבקשת לגבי הנוסח שהנוסח שיאושר יהיה: אחת מכל עשר עמדות שירות פתוחות הנותנות שירות זהה תימצא מערכת עזר לשמיעה מסוג לולאת השראה.
בלהה ברג: לפחות אחת.
בלהה ברג: בנוסח יהיה לפחות אחת.
אילן גילאון: ובעמדות סגורות?
בלהה ברג: זה הסעיף הבא שעוד לא הקראנו אותו.
בלהה ברג: דיברנו כרגע על עמדת שירות פתוחה.
דוד לוי חדד: אצלנו זה תחום בחדר.
אילן גילאון: אתם קצת בעייתיים.
אילן גילאון: תפסיקו לחקור אנשים עם מוגבלות.
דוד לוי חדד: העלו כאן את הנושא שאפשר לעשות מיקרופון ורמקול.
קריאה: לא, בעמדה פתוחה לא.
דוד לוי חדד: אנחנו נותנים שירות תחום בחדר.
דוד לוי חדד: מה זה תחום בחדר?
דוד לוי חדד: אחד מול אחד.
אורנה ערן: זאת נקראת עמדת שירות פתוחה.
קריאה: זאת לא עמדה.
קריאה: זה שולחן.
דוד לוי חדד: אבל זה תחום בחדר.
אורנה ערן: לא צריך.
אורנה ערן: זאת לא עמדה.
אורנה ערן: הם מבקשים שיהיה רמקול, אבל לא צריך את זה.
אורנה ערן: אתה צודק, זה מטר ואתה לא צריך שיהיה שם שום דבר.
קריאה: יושבים אחד מול אחד.
אורנה ערן: בדיוק.
אורנה ערן: זה חדר וזה שקט.
אילן גילאון: אתה חושב שאם אתה חוקר אדם כבד שמיעה הוא מעוניין לשמוע מה אתה אומר לו?
שרון מרקוביץ: גם ביומן המשטרתי שבסך הכול מכווין אותו לחדר להגיש את התלונה, שלא יהיה צורך בזה.
שרון מרקוביץ: יש דלפק ואומרים לו שייגש לכאן או לכאן.
שרון מרקוביץ: זה מטר.
שרון מרקוביץ: זה אחד מול אחד.
שרון מרקוביץ: הכול פתוח אבל הוא אחד מול אחד.
אורנה ערן: בדיוק מה שאמרנו.
אורנה ערן: אני מסכימה אתכם.
אורנה ערן: לא צריך שם רמקול.
אורנה ערן: דלפק פתוח, מטר וכולי, אבל כן צריך את לולאת ההשראה כי זה דלפק.
שרון מרקוביץ: אין שם אנשים.
שרון מרקוביץ: זה חדר.
שרון מרקוביץ: נכנסים לתחנת המשטרה וזה חדר סגור.
צביה אדמון: זה לא משנה אם זה חדר.
שרון מרקוביץ: אז מה עשינו בזה?
אחיה קמארה: רגע, יש לי הרגשה שיש כאן אי הבנה.
אחיה קמארה: מה הבעיה שלכם שיש לולאת השראה בדלפק המשטרה?
אחיה קמארה: אני לא כל כך מבין.
שרון מרקוביץ: זה לא דלפק מודיעין.
שרון מרקוביץ: זה לא מודיעין.
אחיה קמארה: על איזה דלפק אתם מדברים?
שרון מרקוביץ: כשבן אדם בעל נגישות נכנס, הוא עומד מטר ממני ואני רק מפנה אותו ואומר לו ללכת בבקשה לחדר מספר 3.
צביה אדמון: זאת עמדה?
שרון מרקוביץ: זאת לא עמדה.
שרון מרקוביץ: זה יומנאי שמטפל באלף ואחד דברים.
צביה אדמון: הוא יושב בעמדת שירות.
אורנה ערן: אם זאת עמדת שירות, צריכה להיות לו לולאת השראה.
שרון מרקוביץ: לשם מה?
שרון מרקוביץ: לשם כך שהוא אומר לו שהוא ייגש לחדר זה וזה?
קריאה: אולי הוא יגיד לו יותר.
שרון מרקוביץ: יש שלטי הכוונה.
אילן גילאון: אתם יודעים כמה עולה לולאת השראה?
שרון מרקוביץ: זה בכל התחנות.
אחיה קמארה: בהרבה דברים אתם אומרים לנו שהמשטרה שונה אבל במקרה הזה המשטרה לא שונה.
אחיה קמארה: אני לא מבין במה היא שונה.
אחיה קמארה: למה השירות שלכם הוא שונה?
אחיה קמארה: אדם כבד שמיעה בא אליכם והוא זקוק לשירות.
אחיה קמארה: ההגדרה של המקום שהוא מגיע אליו, לעמדת שירות, אתם צריכים לדאוג ל-לופ.
אחיה קמארה: מה הבעיה?
שרון מרקוביץ: גם חדר חקירות הוא עמדת שירות ואני לא צריך.
אחיה קמארה: לא, חקירות זה לא עמדת שירות.
קריאה: זה חדר עם דלת סגורה ושקט בחדר.
אילן גילאון: בקשתכם נדחתה.
קריאה: זה מדהים, כי מה יגידו אנשים עם לקות פיזית אם יש רק מדרגה אחת, אבל זאת רק מדרגה אחת, ולכן לא צריך רמפה?
אילן גילאון: אנחנו ממשיכים.
אילן גילאון: אנחנו עכשיו בעמדה סגורה.
אילן שפירא: איפה כתוב אחד לעשר?
אילן שפירא: אני לא רואה את זה.
קריאה: עכשיו הוא מוסיף את זה.
אחיה קמארה: אנחנו נוסיף את זה.
שרון מרקוביץ: אני מבקש להשאיר את זה פתוח.
אחיה קמארה: יהיה סעיף על שולחנות.
אילן גילאון: אם לא תשימו, נתלונן עליכם במשטרה.
אייל לב ארי: לפסקה (5), בעמדת שירות סגורה – בעקבות התיקון של העמדה הפתוחה – גם כן צריך לקבוע את הפרמטר של האחד לעשר.
בלהה ברג: גם כאן
בלהה ברג: אנחנו מציעים: באחת לפחות מכל עשר עמדות שירות סגורות הנותנות שירות זהה.
בלהה ברג: הראשונה כבר חייבת.
לירית שפיר שמש: תהיה אחת גם אם יש פחות מעשר.
אחיה קמארה: ברור.
אייל לב ארי: פסקה (8), לגבי פסקת משנה (ב) ו-(ג).
אייל לב ארי: מוצע למחוק אותן מתקנה 19 כי הן מוסדרות בסימנים הרלוונטיים.
אייל לב ארי: תקנה 31, התאמות נגישות למידע.
אייל לב ארי: מתקנים את תקנת משנה (ד)(10) ואומרים: למידע המסופק לציבור בעל פה, יסופקו התאמות ללשון ואופן הנאמר, בהתאם למוגבלותו של האדם.
צביה אדמון: זאת בסך הכול הבהרה של הסעיף שהיה קודם.
צביה אדמון: אין כאן שינוי מהותי.
צביה אדמון: הוא מסביר שמדובר כאן בהתאמה למידע הניתן בעל פה.
צביה אדמון: כאשר מידע ניתן בכתב, יהיו לו התאמות אחרות לאנשים עם מוגבלות.
מירב גת: מדוע פתאום אנחנו משתמשים כאן במונחים שונים?
מירב גת: לאורך כל התקנות באמת חזרנו על אותם מונחים, יש פישוט לשוני ויש שפה פשוטה.
מירב גת: למה כאן אנחנו לא משתמשים באותם המונחים אלא פתאום משנים בהתאם למוגבלותו של האדם ללשון ואופן הנאמר?
צביה אדמון: אני אסביר לך.
צביה אדמון: הכוונה כאן היא לא רק לאוכלוסייה של אנשים עם מוגבלות שכלית אלא גם לאנשים עם מוגבלות נפשית ואנשים עם מוגבלות קוגניטיבית.
צביה אדמון: זה לאו דווקא שפה פשוטה.
צביה אדמון: לקחנו ניסוח שהוא הרבה יותר גמיש והוא כולל גם שפה פשוטה.
אילן גילאון: אמרנו שפה הולמת.
אילן גילאון: זה גם צריך להיות כאן.
הר טוב: איך אני אדע איך לדבר לאדם עם לקות נפשית?
צביה אדמון: זה חלק מההכשרה שניתנת לעובדים.
הר טוב: מי ייתן את ההכשרה הזאת?
צביה אדמון: אנחנו דיברנו על כך בפרק ההכשרה.
הר טוב: אבל אין תקן מסוים.
צביה אדמון: אין תקן וגם לא יהיה.
בלהה ברג: אנחנו לא פותחים לדיון כרגע את נושא ההכשרה.
אילן גילאון: אנחנו אומרים כאן בשפה הולמת.
אילן גילאון: עסקנו בישיבה הקודמת באותו נושא בעניין אחר.
אילן גילאון: אנחנו מצאנו שיש פישוט לשוני, שפה פשוטה ושפה הולמת.
מירב גת: זה ישונה לשפה הולמת?
אילן גילאון: ישונה לשפה הולמת.
מירב גת: תודה רבה.
אילן גילאון: זה ברור שאתה מתאים את השפה למי שאתה מדבר אתו.
אייל לב ארי: לתקנה 54, הספקת שירותי עזר בשירותי מסחר.
אייל לב ארי: לפסקה (א), בסיפא, תיקון קטן.
אייל לב ארי: במקום "לפי נסיבות העניין|" יהיה "בכפוף לנסיבות העניין".
אייל לב ארי: לתקנה 63, התאמות נגישות למוצגים במוזיאונים וגלריות.
אייל לב ארי: מרחק המושבים שיותקנו זה מזה במוזיאונים וגלריות, המושבים יותקנו במרחק הליכה שאינו עולה על מאה מטרים ממושב מותאם אחד למשנהו.
ישראל אבן זהב: בדיון הקודם סיכמנו על שישים.
אייל לב ארי: לא סיכמנו.
אייל לב ארי: זה נשאר פתוח.
אייל לב ארי: באותו דיון הנושא נשאר פתוח לאור המועד שבו הובא לוועדה הנוסח ולאור העובדה שנציגי משרד התרבות לא הגיעו.
דוד לוי חדד: דיברנו על כך שבאחד היה שישים ובאחד היה מאה ולכן השארנו את זה פתוח.
אייל לב ארי: גם בגלל זה וגם בגלל ההתאמה.
אילן גילאון: תקנה 73.
אילן גילאון: אני פוסח על זה.
אילן גילאון: נחזור לזה.
דוד לוי חדד: דיברנו גם על הפרוזדורים.
דוד לוי חדד: בפרוזדורים דיברנו על מאה.
דוד לוי חדד: בפרוזדורים הופיע שישים ואמרנו למה כאן מאה ואצלנו שישים.
אילן גילאון: אנחנו לא בסעיף.
אילן גילאון: הזה.
אילן גילאון: אני דוחה את זה לישיבה הבאה.
אייל לב ארי: לתקנה 73, החלטה על הספקת אמצעי עזר או שירות עזר מסוים, בסעיף קטן (ב), בסיפא: אלא אם ההודעה על הבחינה נמסרה פחות מ-45 יום כאמור.
אייל לב ארי: נוצר חריג לגבי מועד הגשת בקשות להתאמות למי שצריך לקבל הדרכה או הכשרה.
אייל לב ארי: לתקנה 75, התאמות ליחידה מיוחדת בשירותי רווחה.
מירב גת: סליחה, לסעיף 75, התאמה לשירותי רווחה, הגברת צילה לוין שהיא האחראית לתחום הנגישות במשרד הרווחה לא נמצאת כאן היום אבל היא אישרה את כל הנוסח הזה.
מירב גת: היא אישרה את זה ולכן מבחינתנו זה בסדר.
אייל לב ארי: 75.
אייל לב ארי: התאמות ליחידה מיוחדת בשירותי רווחה (א) חייב בהספקת יחידות אכסון מיוחדות במקום שניתנים בו שירותי רווחה, לפי הוראות תקנות נגישות למקום קיים או תקנות הנגישות למקום חדש, כגון מעונות, מקלטים לנשים מוכות, מעונות לפי חוק הפיקוח על מעונות, ולמעט מעונות שהם מוסד חינוך כהגדרתו בחוק, יספק לבקשת אדם עם מוגבלות את התאמות הנגישות המנויות בתקנה 79(א).
אייל לב ארי: אולם, ניתן שירות כאמור במקום ציבורי קיים, יבוצעו התאמות הנגישות המנויות בתקנה 79(א)(12) עד המועד שנקבע לסיום ביצוע התאמות הנגישות ביחידות מיוחדות לפני תקנות הנגישות למקום ציבורי קיים.
אייל לב ארי: במקום תקנת משנה (ב) שכבר אושרה בדיונים הקודמים יבוא: (ב) החייב יספק בנוסף לאמור בתקנת משנה (א) גם את התאמות נגישות אלה, לפי העניין ולפי אופי השירות: כאן יש העתקה שכבר אושרה.
ישראל אבן זהב: יש לי הערה לגבי פסקה (2).
ישראל אבן זהב: אני חושב שכדאי להוסיף אחרי "באמצעות אינטרקום" – או לוח מקשים כי לפעמים יש לוח מקשים ליד הדלת ואז גם אדם שהוא לא שומע או לא רואה, שיראה את החיווי בחוץ.
אילן גילאון: או לוח מקשים.
ישראל אבן זהב: כן, או לוח מקשים כי לפעמים עם קודן אתה פותח את הדלת בעצמך.
ישראל אבן זהב: לא רק אינטרקום.
אילן שפירא: אלה מקומות שמישהו צריך לאשר לך כדי להיכנס אליהם.
ישראל אבן זהב: לא, אם יש לך לוח מקשים, אתה מורשה להיכנס.
צביה אדמון: הכוונה היא שאם מישהו מדבר אתך באינטרקום, אתה גם תראה.
צביה אדמון: השאלה אם זאת לא התאמה ללוח מקשים.
ישראל אבן זהב: אפשר לפתוח את הדלת גם עם לוח מקשים.
צביה אדמון: אבל זאת לא ההתאמה עליה מדובר כאן.
אילן שפירא: אבל אז אתה לא צריך את ההתאמה.
ישראל אבן זהב: למה?
ישראל אבן זהב: גם לוח מקשים, אם אתה לוחץ ולא שומע את הזמזום, אתה רוצה חיווי על ידי נורה.
ישראל אבן זהב: זאת הכוונה כאן.
ישראל אבן זהב: אני חושב שכדאי להוסיף את זה.
שמואל חיימוביץ: הכוונה כאן היא ברורה.
שמואל חיימוביץ: כשלוחצים קוד או מישהו מבפנים פותח דלת, אדם עם מוגבלות שמיעה לא שומע זמזום או אות כלשהו, לכן צריך להיות לו חיווי חזותי שעכשיו המנעול משוחרר.
אורנה ערן: אבל זה משהו אחר.
ישראל אבן זהב: אני לא מבין את ההתנגדות שלכם.
אורנה ערן: הייתה רביזיה לתקן האינטרקום, זה 1638, ושם כל הנושא הזה קיים.
אורנה ערן: זאת לא הפניה לחלק 4 אלא לתקן של האינטרקום.
אורנה ערן: שם קיים החיווי.
שמואל חיימוביץ: אין כאן הפניה לתקן ההוא.
אורנה ערן: יש.
אורנה ערן: תסתכל.
אורנה ערן: באמצעות אינטרקום כהגדרתו בת"י 1918 חלק 4.
ישראל אבן זהב: אבל אין שם לוח מקשים.
אילן גילאון: תוסיפו.
צביה אדמון: ישראל, אם אני מבינה אותך נכון, הכוונה שלך היא שאם יש לוח מקשים שאדם לוחץ עליו, הוא גם יראה שהוא לוחץ עליו.
ישראל אבן זהב: נכון.
ישראל אבן זהב: במקום שהוא ישמע את הזמזום, הוא רואה את הנורה מהבהבת.
צביה אדמון: יש מכשירים כאלה?
ישראל אבן זהב: ודאי.
שמואל חיימוביץ: אתם לא מדברים על אותו הדבר.
שמואל חיימוביץ: צביה כרגע דיברה על מצב שאתה רואה את האות שאתה מקיש.
שמואל חיימוביץ: לא לזה התכוונת.
שמואל חיימוביץ: נכון?
ישראל אבן זהב: אני התכוונתי שכאשר אתה מדבר באינטרקום ופותחים לך את הדלת.
שמואל חיימוביץ: זה מה שאני אמרתי.
ישראל אבן זהב: אז כדאי להוסיף גם את לוח המקשים.
אחיה קמארה: מה זה לוח מקשים?
אחיה קמארה: אנחנו לא מבינים למה אתה מתכוון.
ישראל אבן זהב: אני אסביר לך למה אני מתכוון.
ישראל אבן זהב: יש היום הרבה מקומות או כניסות לבתים שאתה לא יכול להיכנס בלי פתיחה מבפנים של האינטרקום על ידי הדייר אליו אתה בא אליו.
ישראל אבן זהב: אם אתה בא בעצמך ובבית יש לוח מקשים שאתה בעצמך מקיש את הקוד הסודי.
ישראל אבן זהב: האדם לקוי השמיעה לא שומע את הזמזום.
שמואל חיימוביץ: באמצעות אינטרקום או קודן.
ישראל אבן זהב: או קודן.
ישראל אבן זהב: תקרא לזה קודן.
ישראל אבן זהב: בסדר.
אילן גילאון: ממשיכים.
דן אורן: אם זה "או", זה גם פותר את הבעיה.
ישראל אבן זהב: זה מפעיל את הנורה ואת זה אני רוצה, כי הוא לא שומע.
ישראל אבן זהב: אם יש קודן.
ישראל אבן זהב: לא או.
ישראל אבן זהב: אני לא רוצה או זה או זה.
דן אורן: עכשיו אמרו "או".
ישראל אבן זהב: הייתי כותב "ו/או".
מירב גת: אפשר לשמוע את הנוסח הסופי של מה שהוחלט כאן?
קריאה: הם מדברים על חיווי חזותי.
בלהה ברג: קיבלנו כאן הערה לגבי מספר התקן.
בלהה ברג: אנחנו חייבים לבדוק את נושא מספר התקן.
בלהה ברג: נעביר לכם את המספר המעודכן.
שמואל חיימוביץ: אז צריך גם לראות מה כתוב שם.
מירב גת: כדי שאוכל להעביר לצילה, אני מבקשת לקבל את השינוי הזה בשבוע הבא.
בלהה ברג: בסדר.
אייל לב ארי: לפסקה (4).
אייל לב ארי: נמנע ממתאכסן, עקב מוגבלותו, לעשות שימוש בטלפון העומד לשימוש המתאכסנים, יתאפשר שימוש באמצעי תקשורת חלופי, כגון מכשיר פקס או אינטרנט, אם קיים במקום.
אילן שפירא: זה לא סעיף שסותר את כל התקנות?
אילן שפירא: מה זה נמנע ממנו?
אחיה קמארה: הוא לא שומע בטלפון.
לירית שפיר שמש: תתפלאו, יש אנשים כאלה.
אילן שפירא: בסדר.
אילן שפירא: לא הבנתי את זה נכון.
אילן שפירא: סליחה.
צביה אדמון: אפשר להוסיף אחרי מתאכסנים – עקב מוגבלותו.
אייל לב ארי: זה כתוב.
אייל לב ארי: נקבע ממתאכסן עקב מוגבלותו.
אייל לב ארי: לפסקה (5): מספק החייב בהתאמות נגישות במקום מתן השירות אפשרות למתאכסנים לצפות בטלוויזיה ולהאזין לרדיו, יספק לבקשת מתאכסן עם מוגבלות מערכת עזר לשמיעה אישית, אלחוטית לשמיעת קול טלוויזיה ורדיו.
אייל לב ארי: לתקנה 83, נגישות שירותי הסעדה, לסיפא: ניתן שירות ההסעדה בעמדת שירות שפונה לרחוב בלבד וציבור הסועדים נשאר במקום רק למשך מתן השירות, יהיה החייב פטור מביצוע התאמה כאמור.
בלהה ברג: הכוונה היא לתת פטורים לחנויות הפלאפלים למיניהן, לדוכנים האלה ברחוב.
אייל לב ארי: 87.
אייל לב ארי: נגישות חלופית למקום ציבורי ולשירות ציבורי (ד1) חייב בביצוע התאמות נגישות בשירות המבצע התאמה חלופית אחת או יותר בשירות אותו הוא מספק, יפרסם את דבר השימוש בהתאמה החלופית יחד עם פרסם שאר ההתאמות לשירות אותו הוא מספק, כאמור בתקנה 35.
שרון מרקוביץ: אפשר לקבל הסבר על מה מדובר כאן?
צביה אדמון: סעיף 35 לתקנות הוא סעיף כללי שמטיל חובה על נותני שירות לפרסם את ההתאמות שהם עשו בשירות כדי שציבור הלקוחות ידע על כך.
שרון מרקוביץ: לפרסם איפה?
שרון מרקוביץ: פרסום באינטרנט?
שרון מרקוביץ: פרסום בעיתון?
צביה אדמון: הסעיף מפרט בדיוק איפה הפרסום צריך להיעשות.
צביה אדמון: רצינו להשלים את זה ולומר שגם אם נעשו התאמות חלופיות, זה יהיה כחלק מהפרסום הרגיל לגבי התאמות.
אילן שפירא: זאת חזרה.
אילן שפירא: דברים שעשית התאמה חלופית, זאת התאמה ואת חייבת לפרסם כל התאמה.
אילן שפירא: שם אמרנו שצריך לפרסם ועכשיו אנחנו אומרים שתזכרו ששם אמרנו שצריך לפרסם.
צביה אדמון: אין כאן כפילות ואני אפילו רואה חשיבות כי הסעיף הזה הוא אחד הסעיפים החשובים בתקנות.
צביה אדמון: אני מדברת על סעיף 87 ולא על סעיף 35.
אילן גילאון: הישיבה הסתיימה.
חיים כץ: יום רביעי, י"ז באדר ב' תשע"א, 23 למרץ 2011, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הצעת חוק מגן דוד אדום (תיקון מס' 6) (אגרות בעד שירות הסעת חירום), התשע"א-2010.
חיים כץ: פרוטוקול מס' 462.
חיים כץ: מברך גם את סגן שר הבריאות שהוא שר הבריאות בפועל, חברינו מר ליצמן.
חיים כץ: ואתמול, שמשרד האוצר אמר: אני לא מוכן שועדת העבודה והרווחה תאשר תעריפים.
חיים כץ: טוב שהוא לא אמר שהוא לא מוכן שנאשר תקנות אבל תקנות אתה מוכן שנאשר.
יעקב ליצמן: כל תקנה צריכה?
חיים כץ: נציג משרד האוצר, האם השתנה משהו?
ערן הכהן: משרד האוצר עדיין עומד בעמדתו שהוא מתנגד להכנסת - - -
חיים כץ: ואז אתה אומר שאתם במשרד האוצר מושכים את החוק!?
ערן הכהן: כן
אברהם מיכאלי: האם אתם מושכים את החוק בגלל שאתם לא רוצים שהכנסת תאשר לכם תקנות?
ערן הכהן: לא מדובר בתקנות אלא בתעריפים.
שימרית שקד: תקנות.
ערן הכהן: מבקש מיושב הראש להבהיר, להבדיל בין מחירים לבין תקנות.
יעקב ליצמן: אברהם, אולי תסביר לי מה - - -
חיים כץ: רגע, נעשה הפסקה של חמש דקות, משרד האוצר, שר הבריאות ואני נתכנס.
חיים כץ: המטרה שלנו להוציא מכאן את מד"א כשהיא בחיים.
חיים כץ: הישיבה נפסקה בשעה 10:00 ונתחדשה בשעה 10:15
חיים כץ: עדיין יום רביעי בבוקר ואני מתכבד לחדש את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת ובשיחה שהתקיימה בחדר למעלה בהפסקה אליה יצאנו, היינו שר האוצר, שר הבריאות בפועל ואנכי, ושר הבריאות העלה רעיון שיכול לרבע את המעגל.
חיים כץ: יחד עם זה הסברתי לו שזה צריך להיות היום, מאחר ואם זה לא יהיה היום לא נוכל להעלות את זה בשבוע הבא להצבעה בקריאה שניה ושלישית.
חיים כץ: ואז נהיה חשופים לבג"ץ.
חיים כץ: שר הבריאות בפועל אמר שאם נעשה דיון בשבוע הבא הוא יסכם עם יושב ראש הכנסת מר רובי ריבלין שנוכל להעלות את זה בשבוע הבא לקריאה שניה ושלישית.
יעקב ליצמן: רוצה לבקש כך: למרות שאמרתי בחדר שיש לי הצעה חדשה אני עדיין לא שלם עם זה ואני עדיין בודק את כל האפשרויות אז ביקשתי ממך -ואני חוזר על בקשתי כאן, לדחות את ההצבעה ליום שני.
יעקב ליצמן: ביום שני אני אבוא בכל מקרה וגם אם אהיה בעד או נגד, אודיע לך מבעוד מועד.
יעקב ליצמן: אני רוצה לעשות דיון נוסף במשרדי היום או מחר או ביום ראשון, אפנה ליושב הראש הכנסת מיד כשנסיים את הישיבה כאן, שיאשר לי הצבעה חריגה ביום שני הבא.
יעקב ליצמן: אומר לו שאני ביקשתי לדחות את הישיבה כאן.
יעקב ליצמן: לגבי מד"א, אומר ביום שני.
חיים כץ: אני מצטער בפני חברי הועדה שאנחנו באים לפה ולא מחליטים.
משה גפני: האם נכון שהאוצר - - -
אריה ביבי: לדעתי אנחנו, גם הועדה וגם מד"א, השגנו הישגים יפים, זה שאמרו "בלי פינוי אין כסף", זה שאמרו - - -
חיים כץ: לא בלי פינוי, אלא שמי שלא מפונה לא ישלם.
אריה ביבי: ההישג השני הוא שאם מגיע אמבולנס ומטפלים באיש ולא נלקח האיש עם האמבולנס, ישלם דמי טיפול.
חיים כץ: גובה דמי הטיפול לא נקבע.
אריה ביבי: בעצם התעקשנו להביא את המחירון לוועדה או שהשרים יקבעו.
חיים כץ: השרים יקבעו בכל מצב, והועדה תאשר.
אריה ביבי: לדעתי אנחנו צריכים לקבל החלטה היום, לשחרר כבר את מד"א, אנחנו סתם דנים יותר מדי בנושא הזה.
חיים כץ: מאחר ויש את כללי הכנסת וכיוון שזה חוק ממשלתי, אז במסגרת חוק ממשלתי הממשלה יכולה למשוך את החוק.
יעקב ליצמן: לא כדאי לך, לא כדאי לך, אמרת שאתה רוצה את הדברים שהם משיגים, אז לא כדאי לך להעמיד את זה להצבעה.
חיים כץ: אי לכך ובהתאם לזאת, חבר הכנסת אריה ביבי, מאחר - - -
אריה ביבי: יש גם אזרחים ויש גם מדינה.
יעקב ליצמן: אני מוכן להגיד לך, מעבר לכל הדברים שאומר, שבכל מה שאחליט אקח את מה שאמרת בחשבון.
משה גפני: אני מכבד, אני חושב שזה נכון, אם סגן שר הבריאות אומר שהוא מבקש את פרק הזמן הזה אין ספק בענין שצריך לאשר את זה וזה ברור לגמרי.
משה גפני: אני מתקומם על התנהגות משרד האוצר, התנהגות מקוממת שאין כדוגמתה.
משה גפני: הם מביאים לפה חוק, חוק ממשלתי, ולא משנה איזה משרד מביא את זה, אז משרד הבריאות מביא חוק ומגיע משרד האוצר ומה שאנחנו ביקשנו, שעליו היתה ההתפוצצות הגדולה, שאמרנו שהחוק הוא חוק בסדר והוא חוק טוב ואני חושב שיש פה סעיפים שהם טובת הענין, גם לטובת מד"א וגם לטובת האזרחים, ביקשנו שיהיה פיקוח פרלמנטרי על הנושא של תעריפים שנוגעים לכלל האזרחים, ואני לא מדבר על זה שזה כבר מעליב, אני מדבר על הפטרונות של משרד האוצר, הרי מה הם רוצים שנאשר?
משה גפני: שהממשלה תהיה חותמת גומי, הכל בסדר, חבל על הזמן של חברי הכנסת, בשביל מה בכלל להתכנס, צריך להביא את החוק ומה שהאוצר אומר "כזה ראה וקדש" ולא צריך אפילו הצבעה ונגמר הענין.
משה גפני: הרי מה ביקשנו?
משה גפני: לא אמרנו שאנחנו מעלים תעריפים, לא אמרנו שאנחנו מורידים תעריפים רק אמרנו שהחוק יאושר וכאשר מחליטים על תעריפים שנוגעים לכלל אזרחי המדינה אנחנו מבקשים שיהיה אישור של ועדת העבודה והרווחה שפרלמנטרית היא מופקדת על הפיקוח על העבודה, של הממשלה, אומר משרד האוצר, בפטרונות מוחלטת, בביזוי של הכנסת, בהחלטה של "אני ואפסי עוד" והוא אומר:
משה גפני: אם תדרשו פיקוח פרלמנטרי על התעריפים –ולא אמרנו שמעלים מחירים ולא אמרנו שמורידים מחירים, אנחנו מושכים את החוק.
משה גפני: שימשוך את החוק.
משה גפני: מי הוא בכלל?
משה גפני: יושב פה סגן שר הבריאות, אומר שהוא רוצה לדון בענין הזה ומשרד האוצר אומר שהוא מושך.
חיים כץ: עכשיו הוא לא מושך.
יעקב ליצמן: מר גפני, חייב לומר לך מילה, במקרה הזה לא הגיע למשרד האוצר לשמוע את הדברים.
יעקב ליצמן: ביום שני אבקש מיושב הראש.
משה גפני: אני מקבל את הדברים, אני לא אוהב את זה, הם עושים את זה גם עם חוק אחר.
יעקב ליצמן: יש צדק במה שאתה אומר.
משה גפני: חוק אחר שלנו כאן - - -
חיים כץ: הם לא עושים את זה כאן.
חיים כץ: שמע, ביום שתחליט להעביר את זה, - - -
משה גפני: יושב הראש, אמרתי לך.
משה גפני: אין לי טענה, אמרתי שאיתן כבל יוביל את הענין הזה, הוא ישב עם מנהלי קופות חולים ובסדר, לא משנה.
חיים כץ: תנהל משא אומתן אמרת לי שבוע, כבר עבר חודש, שניה ושלישית, יש לך את כל הועדה.
משה גפני: יושב ראש הועדה, זה לא מקרה ראשון וככל הנראה לא מקרה אחרון, אני אומר לך, הם מבזים את הכנסת, כל הזמן, אתה תראה, אסור לי להגיד באיזה חוק אני דן היום אבל אתה תראה מה שילך בוועדה כשנרצה לשנות.
משה גפני: אמרתי גם ברדיו היום, כשפנית אלי בתחילת הדרך ואמרת: אני לא אשתתף בדיונים הללו, אמרת שאתה לא תצביע ולא השתתפת בכל הדיונים.
משה גפני: המציאות הזאת של מה שקורה כאן היא מעבר להבנתי, הבעיה היא שהם באמת יכולים למשוך את החוק ואריה ביבי צודק שפה יהיה נזק.
ערן הכהן: אפשר להגיב?
חיים כץ: שמע לי, עזוב.
חיים כץ: אנחנו פותחים שבוע חדש.
חיים כץ: יום שני, כ"ו בתמוז, ה-16 ביולי 2012.
חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 2) (הארכת תקופת ההתיישנות בתובענה לקבלת הפרשי שכר או גמול אחר), התשע"ב-2012, של חברת הכנסת דליה איציק וחבר הכנסת חיים כץ.
חיים כץ: לפני שבוע העברנו את הצעת החוק בקריאה ראשונה.
חיים כץ: אנחנו מדברים על תשלומי הפרשים בגין פגיעה בשכר לתקופה של שבע שנים.
חיים כץ: דיברנו עם משרד המשפטים ונשמע את תשובתו.
<דן אורן: העמדה שלנו היא שאם רוצים כעת – ואני מבין שיש רצון – לקדם את ההליכה בצורה מזורזת ולאשר את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית, מבחינתנו, אם זה המהלך אליו הולכים, יש מקום להאריך את תקופת ההתיישנות לשלוש שנים ולא יותר.
חיים כץ: דיברת עם גלעד?
<דן אורן: כן.
<דן אורן: לפני חצי שעה.
חיים כץ: למה הוא לא בא לכאן?
<דן אורן: אינני יודע.
חיים כץ: הוא התחייב כאן לפחות לחמש שנים.
<דן אורן: התמיכה של הממשלה.
חיים כץ: גלעד אמר לנו בשם הממשלה חמש שנים לפחות.
חיים כץ: אתה רוצה לעשות הפסקה ולדבר אתו?
<דן אורן: אפשר אבל אם הייתה הסכמה לכך, אני מצטער על כך כי התמיכה של הממשלה הייתה לשלוש שנים.
חיים כץ: אתה מצטער על כך שהייתה הסכמה.
<דן אורן: בשלב הזה.
<דן אורן: אני אנמק את עמדתנו בכמה משפטים קצרים.
<דן אורן: אנחנו כידוע תומכים בחוקים מחוקים שונים שמקדמים את הזכות לשוויון, כולל את הזכות לשוויון בעבודה ברמה של הנורמות וגם ברמה של כל מיני הוראות שבאות לקבוע מנגנוני יישום, כולל הקמת נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, כולל החוקים עצמם.
<דן אורן: יחד עם זאת, אנחנו רואים את התמונה הכוללת.
<דן אורן: כפי שאמרתי קודם, תמיכת הממשלה מותנית בהסכמה של המשרדים הנוגעים בדבר, כולל משרד המשפטים.
<דן אורן: המגמה הכללית של משרד המשפטים לגבי תקופות התיישנות היא לקצר תקופות התיישנות.
<דן אורן: שנית, בקשר לחוקי שוויון בעבודה, חוק שכר שווה וחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, התפיסה של המחוקק עד עכשיו הייתה שתקופת ההתיישנות צריכה להיות קצרה, וכך נקבע, בין השאר בגלל שיש היפוך של נטל ההוכחה.
<דן אורן: בדרך כלל כידוע נטל ההוכחה הוא על התובע ובחוקי השוויון בעבודה יש היפוך נטל, מסיבות טובות כמובן, אבל דיני ההתיישנות נועדו בראש ובראשונה להתחשב בנתבע ובקשיים שלו.