GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גבי בורנשטיין: בעצם, בעקבות איזושהי פנייה נוספת שכנראה הופיעה מכיוונים אחרים – בעקבות אני לא יודע מה – מה שאנחנו באים לדון עליו עכשיו זה על תקנות שיש בהם שינויים שמרעים באופן חד-משמעי - - -
חיים כץ: מה היה בתקנות הישנות ומה יש עכשיו?
גבי בורנשטיין: התקנות הישנות דיברו על סכום.
גבי בורנשטיין: התקנות הישנות - - -
חיים כץ: ועכשיו זה לא מדבר על סכום?
גבי בורנשטיין: כן - - -
חיים כץ: תהיה קונקרטי.
גבי בורנשטיין: כל נושא ההחזר לעובד - - -
חיים כץ: דבר במספרים.
גבי בורנשטיין: לא, המספר נשאר.
גבי בורנשטיין: אני מדבר על הנושא של ההחזר לעובד.
חיים כץ: אתה לא חושב שמגיע לו החזר?
גבי בורנשטיין: אני לא חושב שמגיע לו החזר, במיוחד כשלא אני מגייס וממיין את העובד.
גבי בורנשטיין: אני מקבל עובדים שמישהו אחר גייס.
גבי בורנשטיין: אנחנו אמרנו גם לפני כן – ויושבת פה שושנה, אולי היא יכולה לתת נתונים – עד כמה שאנחנו יודעים, ב-2012, העובדים שגויסו על-ידי ה-TIC, יש הרבה יותר מ-13% חזרות של עובדים.
גבי בורנשטיין: אין להם מחויבויות.
גבי בורנשטיין: יש פה הרבה לשכות, הם יכולים לספר על עובדים שהגיעו, ואחרי חודש אמרו סליחה, לא מתאים לי, לקחו את הרגליים, עלו על המטוס ונסעו.
גבי בורנשטיין: הם קונים בעצמם את כרטיס הטיסה, הם בכלל לא מעדכנים.
גבי בורנשטיין: יש הרבה מאוד מעברים של עובדים שמגיעים לפה והוא מגיע ומודיע סליחה - - -
חיים כץ: כמה אחוזים?
גבי בורנשטיין: אני לא יודע.
גבי בורנשטיין: יותר מ-13% בוודאות.
גבי בורנשטיין: העובדים האלה לא עוברים אוריינטציה בתאילנד כמו שהם עברו אצלנו.
גבי בורנשטיין: הם באים לפה והם לא יודעים למה הם באים.
גבי בורנשטיין: אנחנו משקיעים הרבה-הרבה יותר זמן בתקופת התחלת העבודה שלהם, בהדרכה שלהם - - -
חיים כץ: אני לא רואה את זה כמוך.
חיים כץ: העובדים משקיעים את החיים שלהם.
גבי בורנשטיין: הם לא משקיעים כלום כי הם באים לפה בלי לשלם כלום.
חיים כץ: הם משקיעים את החיים שלהם, את המשפחה שלהם הם לא רואים, את הבית שלהם הם לא רואים.
חיים כץ: הם באים לפה לעבוד ולהתפרנס והם לא בורחים מהר.
חיים כץ: אל תגיד שהם לא משקיעים כלום.
חיים כץ: הם הקדישו את החיים שלהם לך, או למישהו אחר.
גבי בורנשטיין: קודם כל, אני לא המעסיק שלהם.
קריאה: למה בעשרים השנים האחרונות לא ברח - - -
קריאה: למה בעשר השנים האחרונות - - -
חיים כץ: סלח לי, אני לא זוכר שקיבלת רשות דיבור.
קריאה: חוכמה גדולה.
גבי בורנשטיין: העובדה היא שיש הרבה יותר עובדים שחוזרים לתאילנד בחודש הראשון, בחודשים הראשונים, בכמה החודשים הראשונים שהם הגיעו לארץ עכשיו.
גבי בורנשטיין: אתה יודע מה, יושב פה גם מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל.
גבי בורנשטיין: הוא יכול לספר לך את כל המעברים של העובדים, את כל הריצות שלהם ממקום למקום.
גבי בורנשטיין: את זה שהם מגיעים לפה והם עוברים למעסיק בשנייה שהם הגיעו – סליחה, אני לא עובד אצלך, אני הולך לאשתי שנמצאת בערבה, או לחבר שלי שנמצא במקום אחר.
גבי בורנשטיין: וחקלאי שחיכה חמישה חודשים לעובד – כי TIC לא מסוגל לגייס את כמות העובדים שהוא התחייב לה – הגיע לו כבר עובד, הוא שילם את כל האגרות, ופתאום הוא נשאר בלי כלום, בלי עובד ובלי הכסף שהוא שילם.
גבי בורנשטיין: אז להטיל את הכול עלינו זה קצת לא הגון.
גבי בורנשטיין: יש פה גם עניין עקרוני, שאומנם זרקו לי, אבל אני לא יודע – למי אני משלם את הכסף?
גבי בורנשטיין: כשאני מקבל את הכסף מהעובד, אני מוציא חשבונית ומשלם מע"מ.
גבי בורנשטיין: העובד יוציא לי חשבונית שכשהוא יוצא ויגיד לי שלח לי את הכסף לחשבון הבנק הזה והזה?
גבי בורנשטיין: איך אני אמור לעשות את זה?
חיים כץ: תיכף התמ"ת יענה לך.
גבי בורנשטיין: אוקיי.
איל קופמן: שלום, אני איל, ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
איל קופמן: לגבי המע"מ, זה הליך מאוד פשוט ומקובל.
איל קופמן: מדובר על שינוי תנאי עסקה.
איל קופמן: מוציאים הודעת זיכוי, מחתימים את העובד או - - -
נעה בן-שבת: העובד נמצא בחו"ל, זה העניין.
קריאה: העובד נמצא בחו"ל.
איל קופמן: אז את שלוחו או בא כוחו לצורך העניין הזה.
חיים כץ: מי זה בא כוחו?
איל קופמן: אני לא יודע, אבל בעיקרון, לפי תקנות - - -
חיים כץ: מה זה לא יודע?
איל קופמן: לפי תקנות מע"מ, כשמוציאים הודעת זיכוי לאחר תקופה כזאת ארוכה, צריך להחתים את זה שקיבל שירות על - - -
חיים כץ: הוא איננו, הוא בחו"ל.
איל קופמן: זו התקנה במע"מ לגבי הודעת זיכוי.
חיים כץ: כבודק, אתה מבין שמה שאתה אומר זה לא רציני?
חיים כץ: אי-אפשר לעשות את זה.
חיים כץ: הוא בחו"ל, איפה הוא יחפש אותו?
איל קופמן: אז אפשר אולי לתפוס אותו לפני שהוא יוצא מישראל.
קריאה: אז שיעשה את זה לפני שהוא יוצא.
חיים כץ: סליחה, גברת.
איל קופמן: אולי לעשות את זה לפני שהוא יוצא מישראל, או בדיעבד, או להכניס את זה כאיזושהי שורה בהסכם.
איל קופמן: אבל בעיקרון, מבחינה טכנית, העניין אפשרי.
חיים כץ: מה קורה עם ההחזרים אם יש נטישה בתוך הארץ?
חיים כץ: עזוב, הוא לא חוזר לחו"ל.
חיים כץ: עוזב העובד שהגיע למשק X, והולך למשק Y, או לחברה אחרת.
חיים כץ: מה קורה אתו?
איל קופמן: כפי שאני מבין את התקנות, אין פה עזיבה.
איל קופמן: הכסף נשאר אצל - - -
נעה בן-שבת: הכסף נשאר אצל הלשכה הפרטית.
נעה בן-שבת: הלשכה הפרטית לא נפגעת מהמצב הזה.
נעה בן-שבת: החקלאי נפגע - - -
נעה בן-שבת: הלשכה הפרטית לא נפגעת.
מיכל תג'ר: עורכת הדין מיכל תג'ר מ"קו לעובד".
מיכל תג'ר: אני רוצה קודם להתייחס להערה של אדוני על נטישה.
מיכל תג'ר: התקנות לא מתייחסות לזה.
מיכל תג'ר: עובד שעובר ממעסיק למעסיק מסיבותיו הוא, כפי שהזכיר גם גבי בורנשטיין – אני לא רואה שהישיבה הזאת עוסקת בזה.
מיכל תג'ר: עובדים יכולים לעזוב מעסיק, להתפטר או לעבור.
מיכל תג'ר: זו לא הסוגיה של דמי תיווך.
מיכל תג'ר: זה לא שייך ללשכה.
מיכל תג'ר: הלשכה צריכה ללכת אתם ולהמשיך לתת להם שירותים - -
חיים כץ: אוקיי, הוא הסביר את זה.
מיכל תג'ר: - - כלומר, אם עובד עובר בתוך הארץ, הלשכה לא נפגעת מזה.
מיכל תג'ר: היא ממשיכה לתת שירותים לאותו עובד שמקושר אליה.
חיים כץ: הסבירו את זה כבר.
מיכל תג'ר: אוקיי.
מיכל תג'ר: אני אתחיל מלהגיד את העמדה הכללית שלנו.
מיכל תג'ר: מבחינתנו, אנחנו מברכים על הכוונה של המדינה, על עריכת הסדר מפוקח לנושא של דמי תיווך שאנחנו עוסקים בו כבר הרבה מאוד שנים ועד כה לא היה מפוקח.
מיכל תג'ר: אנחנו חושבים שהסכומים היום עדיין מאוד גבוהים לעובדים, וזה גם מתייחס להערתו של מר בורנשטיין על זה שזה לא עולה להם כלום והם יכולים לקום ולעזוב.
מיכל תג'ר: היום הם משלמים 11,000 שקל.
מיכל תג'ר: זה סכום גבוה מאוד לעובד תאילנדי, כמעט בלתי נתפס עבורנו.
חיים כץ: איך 11,000 שקל?
חיים כץ: תפרטי לי.
מיכל תג'ר: כי הם משלמים את אותם 3,100 שקל ללשכות בישראל - - -
קריאות: הם לא משלמים.
מיכל תג'ר: רגע, אני מדברת על אחרי ההסדר.
קריאה: חשוב להדגיש.
מיכל תג'ר: הם משלמים 400 דולר ל-IOM שאחראי לגיוס בתאילנד, והם משלמים עוד סכום על כרטיס הטיסה שלהם.
קריאה: 1,500 דולר.
חיים כץ: כמה הוא מרוויח לחודש?
קריאה: זה לא קשור לכסף.
מיכל תג'ר: במקרה הטוב, שכר המינימום.
חיים כץ: סליחה, גברת, היא יודעת הכול.
מיכל תג'ר: במקרה הטוב, שכר המינימום, אבל בוא נגיד ש-95% - - -
מיכל תג'ר: לא יותר מ-3,000 שקל להערכתי.
חיים כץ: אני אוציא את כל היושבים ביציע.
חיים כץ: הם יצאו תיכף החוצה.
חיים כץ: לאבא שלי יש עובד זר.
מיכל תג'ר: בחקלאות?
חיים כץ: לא בחקלאות.
מיכל תג'ר: אבל זה תחום אחר.
מיכל תג'ר: בחקלאות יש את ההפרות הכי קשות.
חיים כץ: בחקלאות הוא לא מקבל יום חופשה תשע פעמים בשנה?
חיים כץ: הוא מקבל?
מיכל תג'ר: תשע פעמים - - -
חיים כץ: תשעה ימים בשנה.
מיכל תג'ר: הם טוענים שיש להם פחות ימי חג.
מיכל תג'ר: אם אדוני ירצה להיכנס לכל הסוגיות האלה, הם טוענים שהם לא מקבלים יותר מארבעה.
חיים כץ: ברגע שאת באה לפה עם מספרים, תבואי באופן מסודר עם דברים שהם נכונים.
חיים כץ: לא כ-3,000, ואני אעשה לך חשבון שהוא עובר את ה-5,000.
חיים כץ: לא זה הרבה, אבל הוא עובר את ה-5,000.
קריאה: לוקחים ממנו כספים על מדור.
מיכל תג'ר: נמצאת פה רכזת החקלאות שלנו.
חיים כץ: גברת, את הרמת את האצבע וביקשת רשות דיבור.
חיים כץ: מי שנמצא פה זה לא משנה.
חיים כץ: ואם את מבקשת לדבר, אז שלפחות יהיה לך מושג על מה את מדברת במספרים.
מיכל תג'ר: במקרה הטוב, העובדים מרוויחים את שכר המינימום.
מיכל תג'ר: במקרה הטוב, הם מרוויחים את שכר המינימום.
מיכל תג'ר: אנחנו הרי לא מדברים על אחוזי הפרה של שכר המינימום, שהם גבוהים, הם למעלה מ-80% הפרה בענף, של שכר המינימום.
מיכל תג'ר: זה אחרי כל הניכויים.
מיכל תג'ר: לוקח הרבה זמן להחזיר 11,000 שקל.
נעה בן-שבת: אין דברים כאלה.
נעה בן-שבת: שכר המינימום - - -
אבשלום וילן: יש חוקי עבודה במדינת ישראל.
אבשלום וילן: החקלאים מחויבים להם כמו אזרח אחר, ואם יש חקלאי שמפר את החוק, נא לטפל בו.
חיים כץ: אנחנו עשינו עכשיו את חוק אכיפת דיני העבודה.
חיים כץ: כל אחד שיעסיק בפחות משכר מינימום ישלם קנסות של 14,400 בערך על כל עובד שהוא מעסיק מתחת לשכר המינימום.
חיים כץ: לא נראה לי שמישהו פה הולך - - -
מיכל תג'ר: אם אדוני רוצה להיכנס לסוגיה הזאת של אכיפת דיני עבודה - -
חיים כץ: לא, ממש לא.
מיכל תג'ר: - - תשאל את משרד התמ"ת האם יש פקח או מתורגמן שיודע לדבר בכלל עם העובדים התאילנדים ולבדוק את השכר שלהם ואת התנאים שלהם, כי היום אין.
גבי בורנשטיין: יש לא מעט.
מיכל תג'ר: אוקיי, הנושא של זכויות עובדים תאילנדים זו באמת סוגיה אחרת שהיא בדיון נפרד.
מיכל תג'ר: אני רציתי להתייחס לנושא של - - -
נעה בן-שבת: אבל מתחת ל-4,300 מנכים את הסכומים עבור - - -
קריאה: מזון, עבור מגורים.
מיכל תג'ר: נכון.
מיכל תג'ר: הוא שאל אותי מה – אני הבנתי שאדוני שאל כמה זמן ייקח לעובד להחזיר את אותם 11,000.
מיכל תג'ר: בסך הכול עניתי סכום ריאלי שהעובד - - -
נעה בן-שבת: אבל אלו לא הסכומים של ניכוי.
נעה בן-שבת: הניכוי למגורים יכול להגיע לכמה?
נעה בן-שבת: הניכויים עבור מגורים יכולים להגיע ל-300 וקצת שקלים, פלוס ביטוח רפואי.
נעה בן-שבת: לכמה זה יכול להגיע?
נעה בן-שבת: זה לא מגיע ל-1,300 שקל.
מיכל תג'ר: אני רוצה להתייחס כרגע לסכומים.
מיכל תג'ר: אמרנו שהעובד התאילנדי משלם 11,000 שקל, לפי התקנות האלה, לא היום.
מיכל תג'ר: אני לא מדברת על ההסדרים היום.
מיכל תג'ר: עדיין, אנחנו חושבים, ובכך התחלנו - - -
חיים כץ: לפי ההסדרים היום, כמה הוא משלם?
קריאה: בארץ הוא לא אמור לשלם.
מיכל תג'ר: אתה מדבר על ההסדרים של לפני התקנות האלה?
חיים כץ: לא, אחרי התקנות.
מיכל תג'ר: אחרי התקנות, אמרנו, זה 11,000 שקל.
מיכל תג'ר: זה מה שאנחנו אומרים - - -
גבי בורנשטיין: זה כולל את כרטיסי הטיסה.
מיכל תג'ר: אנחנו התחלנו להגיד שאנחנו מברכים על היוזמה לעשות הסדר מפוקח, אבל אנחנו מדגישים שעדיין מדובר בסכומים גבוהים לעובדים, סכומים שכן ישאירו אותם במדינת ישראל חמש שנים.
מיכל תג'ר: זו ההערכה שלנו, ומהבחינה הזו אני שותפה לחלוטין להערכות של המשרד התמ"ת שמעטים הם העובדים שעוזבים את ישראל לפני תום תקופת העבודה, אלא אם כן מדובר בסיבות - - -
חיים כץ: אוקיי, תודה רבה.
חיים כץ: כן אדוני.
יצחק עמר: שמי עמר יצחק, אני מחברת "אפי".
יצחק עמר: אדוני, עובד שמגיע מגיע במסגרת המכסה הכללית שהמדינה החליטה עליה – כלומר, הוא מחליף עובד שכבר היה פה והלך.
יצחק עמר: כשאנחנו מגישים בקשה לתמ"ת להחליף עובד חדש, זה מתחיל מינימום ארבעה חודשים קודם.
יצחק עמר: כלומר, יש לנו ארבעה חודשים בממוצע עד שהעובד הזה מגיע.
יצחק עמר: מה אני עושה במשך ארבעה חודשים?
יצחק עמר: אני פונה לתמ"ת בשביל לקבל את העובד העתידי.
יצחק עמר: אני מגיש מכתב התחייבות שברגע שהעובד יגיע אני מתחייב לעשות כך וכך, זה כתוב בנוהל.
יצחק עמר: מה יקרה עכשיו לאותה התחייבות אם אני אצטרך להחזיר עמלה כלשהי בתקופה מסוימת?
יצחק עמר: האם יחזירו לי את ההתחייבות בחלק היחסי?
יצחק עמר: אבל אני עבדתי גם מינימום ארבעה חודשים לפני שהגיע העובד.
יצחק עמר: איך אני אקבל את התמורה לכך?
יצחק עמר: אני העסקתי בחורה במשרה מלאה, שעוסקת אך ורק בנושא הזה.
יצחק עמר: כי גם הגיע העובד, יש בזה הרבה עבודת ניירת - - -
חיים כץ: שילמת לה שכר מינימום?
יצחק עמר: אם אני משלם שכר מינימום?
חיים כץ: לא, אם שילמת לזאת שהעסקת אותה ארבעה חודשים.
יצחק עמר: הרבה יותר משכר מינימום, אדוני.
יצחק עמר: הרבה יותר.
יצחק עמר: המרכזים שלנו בשטח באים לחקלאי, מגישים בשמו לתמ"ת את כל הניירת, על-פי ההוראות שאנחנו מקבלים.
יצחק עמר: כך שהעבודה לא מתבטאת רק אחרי שהעובד מגיע, אלא הרבה זמן לפני כן.
יצחק עמר: עוד נקודה אחת אדוני.
יצחק עמר: היתה הוראת שעה – כמה היינו מקבלים.
יצחק עמר: הוראת השעה התבטלה כבר לפני שנה.
יצחק עמר: אדוני, אנחנו המשכנו לעבוד ולתת טיפול בחינם גם לחקלאי וגם לעובד.
יצחק עמר: אבל כשהגיעו העובדים הראשונים במסגרת ההסכם החדש TIC, IOM קיבלה את מלוא התמורה שלה, 400 דולר, מהעובד הראשון, והם לא עשו מאומה.
יצחק עמר: לעומת זאת, אנחנו – כל הלשכות – עבדנו, טיפול מלא מול החקלאים.
יצחק עמר: וכשה
יצחק עמר: עובד הגיע - - -
חיים כץ: למה עבדתם בחינם?
יצחק עמר: למה עבדנו?
יצחק עמר: כי חיכינו לכבודו.
חיים כץ: בסדר, חיכית.
חיים כץ: השאלה למה אתה עובד בחינם?
יצחק עמר: סליחה, מה נעשה?
יצחק עמר: לא ניתן שירות?
יצחק עמר: אנחנו נעניש את החקלאים?
חיים כץ: סגור את העסק.
יצחק עמר: סליחה, אני רוצה להגיד לך אדוני, היו 34 חברות.
יצחק עמר: אתה יודע כמה יש היום?
יצחק עמר: 13 חברות.
יצחק עמר: מתוך ה-13, בסך הכול שמונה חברות פעילות.
יצחק עמר: ואנחנו חיים בתקווה שהנושא יסתדר.
יצחק עמר: והנושא הזה, לצערי הרב - - -
חיים כץ: היום הוא יסתדר.
חיים כץ: היום.
יצחק עמר: הלוואי שסוף-סוף הוא יסתדר.
יצחק עמר: מה אני אגיד לעובדים שלי?
יצחק עמר: תשבו בצד שנה עד שהוועדה המכובדת הזו תתכנס ותאשר?
יצחק עמר: לא.
יצחק עמר: אנחנו קיווינו שאנחנו נבוא לוועדה, יבינו אותנו, ישמעו אותנו וגם יתחשבו.
יצחק עמר: כמו ש-IOM קיבלה תמורה מהעובד הראשון שהגיע, אנחנו גם מבקשים את אותו הסדר.
יצחק עמר: תודה רבה.
חיים כץ: כן, מי גברתי?
עלוה קולן: אני רוצה להתייחס למשהו כללי, ואחר כך אם נדבר על הסעיפים הספציפיים אז אני הייתי רוצה רשות דיבור נוספת רק על הסעיפים.
עלוה קולן: כלומר, יש לנו שאלות ספציפיות לגבי ניסוחים.
חיים כץ: אנחנו לא הולכים לעשות יום סרט, יום ארוך.
עלוה קולן: לא, אני מבינה, רק שאלות ספציפיות ליועצת המשפטית.
חיים כץ: שמעי, זה דיון מספר 430 בעניין הזה - -
עלוה קולן: אני יודעת, אבל אלו תקנות שנכתבו אתמול - - -
חיים כץ: - - וזה ייגמר היום, תוך 40 דקות זה איננו, אנחנו איננו פה כבר.
עלוה קולן: יש לי שאלות ספציפיות ליועצת המשפטית בנוגע לניסוחים שלא הייתי רוצה כרגע - - -
חיים כץ: בסדר, את הניסוחים אחר כך אתם תעשו.
עלוה קולן: בנוגע לשאלה שלך כמה זה עולה להגיע, 11,000 שקל, וכמה זמן ייקח לו להחזיר.
עלוה קולן: אנחנו צריכים לזכור שההחזרה היא לא לשיעורים.
עלוה קולן: כלומר, ההסכם שנקבע פה לא אומר שהעובד מגיע ומשלם כל חודש את החלק היחסי, אלא בדיוק אומר שהוא משלם בבת אחת את הכול.
חיים כץ: תגידי לי, היה נוח לכם שהלשכות יעבדו בחינם?
חיים כץ: למה אתם רק מגנים על אחרים?
חיים כץ: למה עליהם אתם לא באים להגן?
עלוה קולן: סליחה שנייה.
עלוה קולן: קודם כל, הלשכה היא עסק פרטי - - -
חיים כץ: אז לא מגיע להם להתפרנס?
עלוה קולן: סליחה שנייה, אני יכולה לסיים את המשפט?
חיים כץ: כן, את יכולה.
עלוה קולן: הסכומים שנקבעים פה הם סכומים שנלקחים מהעובד.
עלוה קולן: בכל חברת השמה בתוך ישראל, כשחקלאי או כל מעסיק אחר מעסיק עובד ופונה לחברת השמה, מי שמשלם הוא המעסיק.
עלוה קולן: העובד שמועסק על-ידי חברת השמה לא משלם שקל.
עלוה קולן: ככה זה עובד.
עלוה קולן: כאן אומרים מאחר ומדובר על הסכם בינלאומי, אז יש גם איזשהו סכום שמוטל על העובד.
עלוה קולן: באופן עקרוני, מבחינת דיני העבודה, העובד לא אמור לשלם בכלל כסף על זה שמשימים אותו בעבודה, בנוסף לזה שהוא משלם 400 דולר ל-IOM ומשלם 1,500 דולר כדי להגיע הנה.
עלוה קולן: כלומר, הכסף שאנשים מקבלים מהחקלאים לא מוסדר פה, כי את הכסף הזה אף אחד לא מגביל בתקנות האלה.
עלוה קולן: אף אחד לא אומר להם לגבות כך, את ה-7% רווח לעומת זאת, לוקחים ב-100% על העובדים.
עלוה קולן: כלומר, את החלוקה הזאת של שני שליש–שליש לא עושים על הרווח של ה-7%.
עלוה קולן: כלומר, מדובר פה בעצם על משהו שהוא מאוד יוצא דופן מבחינת דיני העבודה.
עלוה קולן: ולכן כל הטענה הזאת שהם כן מרוויחים או לא – הם עסק, הם אמורים לקבל את הכספים שלהם באופן חוקי מהמעסיקים.
עלוה קולן: זה דבר אחד, ולכן זו לא שאלה של האם אנחנו מגנים רק על אחרים.
עלוה קולן: אנחנו לא מגנים על אחרים.
עלוה קולן: מדובר פה על חריגה וחשוב מאוד להבין את זה.
עלוה קולן: דבר שני, חשוב מאוד להבין שלא מוצע פה הסדר של שילום לשיעורים, כלומר שבאמת יוחזר מידי חודש החלק היחסי, אלא מוצע פה הסדר שמשולם בבת אחת עם ההגעה לארץ, סכום על חמש שנים.
עלוה קולן: ולכן חייבים לקחת בחשבון איזושהי הגנה.
עלוה קולן: הגנה על העובדים שרוצים לעבור בין לשכה ללשכה, כלומר שיהיה מעבר של כספים בין לשכות, אחרת מה האינטרס של לשכה חדשה לקבל עובד?
עלוה קולן: אנחנו הרי לא רוצים לכבול עובדים למעסיקים.
עלוה קולן: צריך לתת מענה לסוגיה - - -
נעה בן-שבת: למעסיקים ולא ללשכות.
נעה בן-שבת: את כרגע מדברת על לשכות.
עלוה קולן: סליחה, ללשכות.
עלוה קולן: אנחנו רוצים שיהיה איזשהו החזר כמובן.
עלוה קולן: אם הבן אדם עוזב מרצונו, זו סוגיה אחת, אבל משרד הפנים הרי לא מתחייב ל-63 חודשים.
עלוה קולן: כלומר, יכול להיות שהוויזה של הבן אדם תיגמר אחרי שנה, שנה וחצי או שנה ושמונה חודשים, וזה לא בהחלטתו שלו, זה בהחלטה של משרד הפנים לא לאשר לו את הוויזה.
עלוה קולן: אין למדינה שום התחייבות בנושא של לעשות את מלוא ה-63 חודשים.
עלוה קולן: ולכן חייבים להתייחס לסוגיה הזאת.
עלוה קולן: הסוגיה השלישית שגם עלתה פה, זה מה קורה - - -
חיים כץ: לפני שהוא בא לארץ, הבן אדם יודע בדיוק את התנאים שלו?
עלוה קולן: IOM אמורים לעשות את זה.
חיים כץ: הוא יודע שיכולים לשלוח אותו אחרי חודשיים, והוא מעל גיל 18 והוא לוקח סיכונים.
חיים כץ: הוא לא יודע?
חיים כץ: הוא יודע.
עלוה קולן: אבל מה זה קשור?
עלוה קולן: הוא משלם עבור שירותים.
עלוה קולן: הוא לא משלם עבור לבוא.
חיים כץ: נכון, אבל הוא יודע את כל הסיכונים שלו.
עלוה קולן: אבל עדיין, הוא משלם עבור שירותים.
חיים כץ: הוא יודע שהוא ישלם?
עלוה קולן: בוודאי שהוא יודע.
חיים כץ: הוא הולך לפרויקט לא קל בחיים שלו.
חיים כץ: הוא עוזב את המשפחה שלו והוא לוקח סיכונים.
חיים כץ: כנראה שכלכלית הוא עושה את החשבון – עם כל הסיכונים – שזה כדאי לו.
חיים כץ: הוא עושה.
חיים כץ: הוא יודע, זה לא שהוא בא לפה ונדמה לו שהוא יהיה פה את כל ה-63 חודשים, שלרוב זה קורה.
חיים כץ: הוא יודע שיכולים אחרי חודשיים – אם הוא לא בסדר או כן בסדר או שנמאס לו – לקום וללכת, והוא מפסיד סכום ענק, שבדרך כלל הוא גם גובה אותו מהמשפחה שלו כי אין לו את זה.
עלוה קולן: בסדר, אבל זה לא תקין.
עלוה קולן: זה לא תקין גם אם מיידעים אותו מראש - - -
חיים כץ: את יודעת כמה זמן אנחנו דנים בזה?
חיים כץ: ארבע שנים.
חיים כץ: ואם אנחנו לא נגמור את זה, לא ייגמרו את זה עוד 200 שנה - -
עלוה קולן: סליחה, חבר הכנסת כץ - - -
חיים כץ: והרי הם לא יעבדו בחינם.
עלוה קולן: אבל הם לא אמורים לעבוד בחינם, וזה מופיע בתקנות.
עלוה קולן: אני בסך הכול מחזקת את התקנות כפי שהן מופיעות, שהדברים האלה מופיעים בהן.
עלוה קולן: דבר שהתקנות לא מתייחסות אליו זו הסוגיה של מה קורה במידה וחברה פושטת את הרגל או נסגרת.
עלוה קולן: אין שום מחויבות להמשיך את השירותים עבור העובד.
עלוה קולן: ואף חברת השמה אחרת לא תיקח את זה על עצמה בגלל שהיא לא מקבלת כסף, כי כתוב בתקנות במפורש שאסור לה לגבות עוד כסף.
עלוה קולן: אז זו כן סוגיה שאני חושבת שכדאי להתייחס אליה.
עלוה קולן: סוגיה אחרונה שאני חושבת שמאוד כדאי להתייחס אליה זה העניין של התשלום, וגם מה שהתייחסו אליו עם העניין של המע"מ.
עלוה קולן: כשאדם עוזב את הארץ שלא מרצונו, כלומר שהפסיקו לו את הוויזה על-ידי משרד הפנים, את השהות, יש תקופה – 45 או 60 יום?
עלוה קולן: או 45 או 60 יום, אני מצטערת, אני לא זוכרת.
עלוה קולן: השאלה היא למה לא לחייב את חברת ההשמה להחזיר את הכסף הזה במהלך הזמן שהוא נמצא כאן?
עלוה קולן: כלומר, למה בכלל להיכנס לכל ההסדר של – ואז הוא יצטרך לרדוף – תודה רבה.
חיים כץ: תענה לשאלה האחרונה שלה.
דן כרמלי: תודה, אדוני היושב-ראש.
דן כרמלי: עורך הדין דן כרמלי, סמנכ"ל איגוד לשכות המסחר.
דן כרמלי: קודם כל, לא מדובר בחברות השמה, מדובר בלשכות פרטיות.
דן כרמלי: אני רוצה להתייחס כאן לעוד אמירה של הגברת בנושא.
חיים כץ: לא, אבל תענה על השאלה האחרונה שלה.
חיים כץ: למה לא מחזירים לו את החלק היחסי בפרק הזמן שהוא נשאר בארץ עד שהוא טס?
חיים כץ: למה הוא צריך מחו"ל לרדוף אחרי כסף שכנראה לא יגיע אליו חזרה אף פעם?
דן כרמלי: קודם כל, הרבה מאוד מהעובדים הללו יוצאים את הארץ מבלי שיש שליטה לחברות שנותנות שירותים לעובד ולחקלאים - - -
חיים כץ: שמע, יש Incentive לחברה הזאת.
חיים כץ: אם הוא עוזב את הארץ, יש לה Incentive לעכב את התשלום אחרי שהוא בחו"ל.
חיים כץ: אין שום סיבה בעולם שהיא תשלם לו את זה.
חיים כץ: למה שלא יכניסו פה בתקנות שהחברות האלה יצטרכו להחזיר לו את הכסף אם הוא עוזב את הארץ תוך פרק הזמן שהוא עוזב את הארץ, קרי 30 יום?
חיים כץ: אתה יודע, המעבר בין קרנות פנסיה – בין קופה לקופה – זה ארבעה ימי עבודה.
חיים כץ: שזה הרבה יותר מסובך מזה.
חיים כץ: למה שתוך 30 יום לא יחזירו לו את הכסף?
חיים כץ: תכניסי את לתקנות.
דן כרמלי: אדוני היושב-ראש, אם אפשר שמר בורנשטיין יענה על העניין הזה, ואחר כך אומר את דברי.
חיים כץ: לא, תגיד את דבריך ואחר כך - - -
דן כרמלי: אני באמת רוצה לחזור על הדברים שנאמרו כאן.
דן כרמלי: קודם כל להודות לאדוני.
דן כרמלי: אדוני שלח את הלשכות הפרטיות - - -
חיים כץ: עכשיו אנחנו ב"אדוני", אחר כך זה יעבור ל"חברי".
חיים כץ: איפה זה ייגמר?
דן כרמלי: נגמור רק במקומות טובים, אדוני היושב-ראש, אתה יודע.
קריאה: זה יגיע ל"כבוד השר".
דן כרמלי: נכון, ב"כבוד השר".
חיים כץ: דבר.
חיים כץ: העבודה פה יותר מעניינת מאשר שר.
דן כרמלי: זה נכון.
דן כרמלי: החברות, יחד עם משרד התמ"ת ומשרד הפנים, ישבו למעלה משנה, אדוני, על-פי דרישת אדוני.
דן כרמלי: לא בגלל בג"ץ, אלא בגלל שאדוני שלח אותם לשבת.
חיים כץ: זה יסתיים היום.
דן כרמלי: כל מה שאנחנו מבקשים הוא שזה יסתיים היום - -
חיים כץ: אתם מפריעים לי שזה יסתיים.
דן כרמלי: - - בדיוק כפי שאדוני היה יכול לסיים את זה עוד בפעם הקודמת אם היתה הסכמה מצד משרד התמ"ת ומשרד הפנים.
חיים כץ: ממש לא.
חיים כץ: אז המספרים היו אחרים.
דן כרמלי: נכון מאוד אדוני.
דן כרמלי: וזו ההצלחה הגדולה של השנה הזאת.
דן כרמלי: אבל בינתיים מה-1 בספטמבר 2010 אסור ללשכות הללו – והן לא גובות כסף.
חיים כץ: את מכניסה לתקנות שתוך פרק הזמן של 30 יום יחזירו לו את הכסף?
נעה בן-שבת: זה עובד שמורחק לא מיוזמתו.
מיכל תג'ר: מורחק מכל סיבה שהיא.
גבי בורנשטיין: יש פה בעיה אחת, כי ברוב המקרים כשעובד יוצא בשנה הראשונה זה כי משהו קרה.
גבי בורנשטיין: כי הוא בא היום ואומר מחר אני טס, כי אמא שלו מתה או - - -
חיים כץ: גם אם משהו קרה, יחזירו - - -
גבי בורנשטיין: אבל אין את ה-30 ואין את ה-45 יום.
עלוה קולן: תמיד יש - - -
מיכל תג'ר: אבל למה עם הפסיקים?
חיים כץ: סליחה, גברת, את לא עונה לו.
גבי בורנשטיין: גברת, את אומרת דברים שהם לא נכונים.
חיים כץ: ואתה גם כן, סלח לי.
חיים כץ: הוא עוזב?
חיים כץ: יש לך 30 יום, תחזיר לו.
גבי בורנשטיין: אבל ה-30 יום זה אם הוא רוצה.
גבי בורנשטיין: 30 יום הם במצב שבו נגמרה לו האשרה, ואז המדינה נתנה לו 30 יום.
גבי בורנשטיין: זה בסדר.
גבי בורנשטיין: אבל האשרה לא נגמרת לו בשנה הזאת או בשנה וחצי, ואת יודעת את זה.
גבי בורנשטיין: איפה הבעיה?
גבי בורנשטיין: אותו עובד שנמצא פה חמישה חודשים, או שמונה חודשים, ופתאום אבא שלו נפטר והוא מתקשר בדמעות למתורגמן ואומר לו היום אני רוצה לטוס.
גבי בורנשטיין: הנה, שושנה פה והיא תגיד לך.
גבי בורנשטיין: היום.
גבי בורנשטיין: איזה 30 יום ואיזה נעליים?
חיים כץ: אז אין לך בעיה.
גבי בורנשטיין: מה זאת אומרת אין בעיה?
חיים כץ: אז אם הוא ירדוף אחריך מחו"ל ותחליט – אני לא יודע מה שתחליט, אבל זה לא אותו מקרה כמו שיש לו אשרה של 30 יום ואתם לא מחזירים לו.
חיים כץ: זה מקרה אחר לגמרי.
חיים כץ: אתה מערבב מין שאינו במינו.
דן כרמלי: אני רוצה לסיים בדקה בדיוק.
דן כרמלי: לי לא ברור, אדוני, האם לנוסח שהוגש לוועדה היום, שנולד לפני כ-48 שעות, יש הסכמה של השרים הרלוונטיים.
דן כרמלי: הסכמה, לא אישור, כפי שאדוני אמר, ובצדק.
דן כרמלי: הסכמה.
דן כרמלי: בפנינו יש נוסח אחר לגמרי - - -
חיים כץ: יש לממשלה ברירה – למשוך, לא לפרסם את התקנות.
חיים כץ: ברגע שזה עובר פה, הם יכולים לעשות מה שהם חושבים.
דן כרמלי: אוקיי.
דן כרמלי: אני מבין את מה שאדוני אומר, ותודה רבה.
דן כרמלי: אני רוצה לציין שהסכום שמופיע – יילקח בחשבון מע"מ של 16% ולא 17% כפי שהוא קיים היום - -
חיים כץ: תספגו את זה.
דן כרמלי: - - מכיוון שמדובר על - - -
חיים כץ: נגמר, אני לא משנה שקל אחד.
חיים כץ: גם את השקל לא נוריד ל-3,100, למרות שאני לא יודע מי כתב את השקל הזה.
דן כרמלי: צריך לקחת את הדברים בחשבון.
דן כרמלי: יש כאן איזשהו סעיף תחולה מאוד מוזר - - -
אבשלום וילן: הוא רומז לכך שהמע"מ יעלה ל-18% אחרי הבחירות.
חיים כץ: כן, אבל על תרופות ומזון הוא ירד ל-8%.
חיים כץ: אתה מוכן כמרצ?
אבשלום וילן: הדובר מוציא את זה?
אבשלום וילן: עכשיו אני חותם.
דן כרמלי: לא ברור לי, אדוני, מדוע סעיף התחילה של התקנות האלה – שאנחנו יודעים שהן מעוכבות כבר הרבה מאוד זמן, כפי שאדוני אמר – הם ה-1 לאפריל 2013, כאשר הם היו, כפי שהוגשו לוועדה, 1 בינואר.
נעה בן-שבת: לא, אבל 3 זה ה-1 בינואר.
חיים כץ: תקשיב, קודם כל, בתקנות שירותי קבורה ראיתי שאין רטרואקטיביות.
חיים כץ: היה סיפור גדול עם העניין, בנושא הרטרואקטיביות, ואני אפתור לך את בעיית המע"מ.
חיים כץ: אנחנו נלך לסכום הבסיסי, ועליו אנחנו נעשה מע"מ אחר כך.
דן כרמלי: ואני רוצה לבקש מאדוני לבחון - - -
חיים כץ: ראית איך הרווחת קצת את האחוז, אם ייקח לך, שלא תספוג כלום?
חיים כץ: תעשה את הסכום הבסיסי, ואם המע"מ יעלה, אז הסכום יעלה.
דן כרמלי: אני רוצה לבקש מאדוני ומחברי הכנסת - - -
חיים כץ: אבל הסכום בכלל ירד מה-3,100.
חיים כץ: הוא ירד לסכום הבסיסי בתוספת מע"מ.
דן כרמלי: אמרנו שאנחנו לא נוגעים בסכום כי התחייבנו והגענו להסכמות עם משרד התמ"ת בעניין הזה, אז אני לא רוצה לדבר על הסכום, למעט רכיב אובייקטיבי כמו המע"מ.
חיים כץ: אז מה אם התחייבתם?
חיים כץ: איזו סמכות יש לכם?
דן כרמלי: התחייבנו כי אדוני שלח אותנו לדון עם משרד התמ"ת, והגענו להסכמות.
דן כרמלי: למרות שזה לא מוצא חן בעינינו, הגענו להסכמות.
דן כרמלי: אלו לא סכומים ריאליים.
דן כרמלי: כנראה חלק מהגבירות שיושבות כאן לשמאלי, לימינך אדוני, לא באמת מבינות אילו שירותים הלשכות האלה נותנים לעובדים ולחקלאים.
חיים כץ: הן מבינות והן עושות עבודה יפה - -
דן כרמלי: אולי מזכ"ל התאחדות החקלאים יגיד את זה.
חיים כץ: תאמין לי, הן מבינות ועושות עבודה יפה.
דן כרמלי: אני חש – יכול להיות שאני - - -
חיים כץ: בסדר, משלמים לך בשביל שתחוש.
חיים כץ: אם הן היו משלמות לך אז היית חש אחרת.
דן כרמלי: גם להן משלמים כנראה שיחושו.
דן כרמלי: זו עובד באותה מידה, לכולנו משלמים רק כדי שנחוש.
עלוה קולן: אני מוחה, לפרוטוקול, שמשלמים לי כדי שאני אחוש.
חיים כץ: הוא עורך דין, משלמים לו בשביל שהוא יחוש.
חיים כץ: בשביל זה הוא עורך דין, תאמיני לי.
חיים כץ: הוא מייצג את זה - - -
עלוה קולן: הוא אמר שלי משלמים כדי שאני אחוש.
חיים כץ: הוא מדבר על עורך דין, הוא לא מדבר עליך.
דן כרמלי: דבר נוסף ואחרון שאני מבקש שהוועדה תבחן - - -
חיים כץ: זה במסגרת הדקה.
דן כרמלי: לקחתי בחשבון את עצירות הביניים – הוא להחיל את התקנות האלה רטרואקטיבית מה-1 לינואר 2012.
דן כרמלי: אני אסביר לאדוני.
חיים כץ: אתה יכול להסביר מה שאתה רוצה.
חיים כץ: זו תקופת מעבר?
נעה בן-שבת: בתקופת פגרת בחירות, כמו שאנחנו נמצאים.
חיים כץ: בתקופת פגרת בחירות אני לא יכול לאשר שום דבר רטרואקטיבית.
חיים כץ: אמרתי לך, ולא צחקתי, בעניין שירותי קבורה, שהיו הסכמות על קבורה רוויה, שהמדינה התחייבה.
חיים כץ: היה לנו דיון, משם אני יודע את זה, אחרת לא הייתי יודע את זה.