GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צביה אדמון: ההגדרה הזאת היא לא הגדרה של משפטנים, היא הגדרה של אנשים שעוסקים בהכנת כל התורה הזאת שנקראת "פישוט לשוני".
אילן גילאון: אנחנו מורידים את "ורשאי החייב להשמיט חלק מהמידע".
אילן גילאון: אנחנו מתייחסים למקור כמו שהוא היה בהתחלה.
אילן גילאון: הלאה.
אייל לב ארי: "שירות ציבורי" – יש תיקון טכני.
אייל לב ארי: "תקנות נגישות לאתר" – נמחקות, כי זה מצוי במקום אחר.
אייל לב ארי: "תקנות נגישות למקום שאינו בניין" – יש תיקון טכני.
אייל לב ארי: תקנה 6 היא תיקון טכני של כותרת התקנה.
אייל לב ארי: התקנה הבאה טרם נדונה:
מרים בר ניר: הסעיף הזה נשאר?
ישראל אבן זהב: אני חושב שזה חייב להיות בתיאום עם כיבוי אש ופיקוד העורף.
פרלה אהרון: אני רוצה להוסיף על זה.
פרלה אהרון: יש המון הנחיות בחירום שהן בעייתיות.
פרלה אהרון: למשל בזמן שריפה אי אפשר להשתמש במעליות.
פרלה אהרון: זאת אומרת, זה כל כך מורכב שאולי עדיף בכלל לא להתייחס לזה.
אילן גילאון: לא, אי אפשר לא להתייחס לזה.
פרלה אהרון: בנוהלי הביטחון של בנק לאומי למשל כן יש התייחסות לאנשים שמתקשים.
פרלה אהרון: לאו דווקא אנשים עם מוגבלות, אלא אנשים שמתקשים.
פרלה אהרון: ההנחיה לנאמן הביטחון היא לסייע להם.
פרלה אהרון: לתת הנחיות מדויקות איך לעשות את זה – זה יכול להיות מאוד בעייתי.
אילן גילאון: סליחה, אני מוכן להכניס פה את פיקוד העורף, הנחיות של כיבוי אש וכולי.
אילן גילאון: זה לא יהיה פתוח, במיוחד במצב כמו עכשיו, מה שקורה בדרום למשל.
צביה אדמון: שעת החירום שעליה מדובר איננה שעת חירום כגון מלחמה, אלא שעת חירום אזרחית: שריפה, שיטפון ודברים מהסוג הזה.
צביה אדמון: לכן צריך לעשות בזה סדר וצריכות להיות הנחיות.
דפנה סילובסקי: אייל, ברשותך אני רוצה לחזור אחורה, לתקנה 11.
דפנה סילובסקי: אני רוצה להבין מה ההשלכות של התקנה הזאת על הכשרה מקצועית.
דפנה סילובסקי: כשבן אדם למשל נבחן, אני חייבת להכניס מלווה למבחן?
צביה אדמון: עשינו סייגים בסעיף הרלוונטי.
צביה אדמון: אני אעבור אתך על זה אחר כך.
אילן גילאון: אבל יש לנו נושא השתלמות בנפרד.
דפנה סילובסקי: אבל אימצנו את רוב התקנות הכלליות לנגישות השירות, אז רציתי לדעת אם אני צריכה להחריג את זה.
צביה אדמון: אני כמעט בטוחה שבסימן הרלוונטי עשינו חריג לסעיף הזה.
דפנה סילובסקי: ב-71?
אייל לב ארי: כן, דפנה, לדעתי יש שם חריג.
אייל לב ארי: בתקנה 18, "התאמות בשלטים", נמחקות הגדרות.
אייל לב ארי: בתקנה 18א, "נגישות במעליות", נמחק נושא המסך.
ראובן ברון: כאשר המצגת לא מופעלת בגלל בעיה של רעש סביבתי, האם בכל אופן יש ממנה איזשהו קול, כדי שאדם עיוור יוכל - - - ?
צביה אדמון: כן, קבענו את זה, ראובן.
צביה אדמון: זה כתוב בסעיף.
צביה אדמון: כתוב שזה יזוהה באמצעי חזותי, מישושי וקולי.
אייל לב ארי: כתוב: "...
אייל לב ארי: באמצעות מתג שמאפשר לווסת את עוצמת הקול, ושניתן לזיהוי מישושי, חזותי וקולי (כגון נורה וצליל).
אייל לב ארי: "
קריאה: אז מה כן?
קריאה: מה זה הסעיף הזה?
אייל לב ארי: מדובר בסעיף שנשמט בטעות בדיון הקודם או בדיון שלפניו, והוא סעיף נדרש.
קריאה: אני לא מבין מה כן.
קריאה: כתוב מה לא, אבל מה כן?
אייל לב ארי: אני ממשיך.
אייל לב ארי: ב-19(4) התיקון הוא תיקון טכני.
אילן שפירא: לא, הוא לא טכני.
אילן שפירא: דובר שתהיה אפשרות למדף.
אילן שפירא: אבל כמו שזה מנוסח כרגע, זה אומר שזה מדף בנפרד.
אילן שפירא: אני רוצה שיהיה כתוב "מדף, לרבות נשלף או מתקפל..."
צביה אדמון: אין צורך, משום שאנחנו מפנים ברישה לסעיף קטן 1.
צביה אדמון: זה כולל את המדף הנשלף והמתקפל.
צביה אדמון: המדף שכאן איננו המדף שדובר עליו שם.
אילן שפירא: המדף שכאן זה לעמדה בעמידה.
אילן שפירא: אני רוצה שגם מעמדה בעמידה ניתן יהיה לשלוף מדף, כדי שהבן אדם יוכל להישאר באותו מקום.
צביה אדמון: שמואל, אתה ביטלת את האפשרות שיהיה מדף בעמדה בעמידה.
צביה אדמון: אתה רוצה להסביר מדוע?
שמואל חיימוביץ': אבל אם רוצים לעשות, אנחנו לא פוסלים את זה.
אילן שפירא: לכן אני רוצה שיהיה כתוב "לרבות נשלף או מתקפל".
צביה אדמון: אני רוצה להסתכל על זה אחר כך, אני חושבת שזה כבר מכוסה.
אילן גילאון: תרשום את זה, אל תשלח אותי כל פעם לסעיף אחר.
צביה אדמון: יש כאן כפילות.
אילן גילאון: בטח שיש כאן כפילות.
אילן גילאון: בכל המערכת הזאת יש כפילות ושילוש.
אילן גילאון: תמשיך, חבל על הזמן.
אייל לב ארי: בעקבות שינויים, תקנה 19(ד) מופרדת ל-(ד) ו-(ד1).
אייל לב ארי: (ד1) מתווסף לתקנה: "בעמדת שירות סגורה השוליים התחתונים של פתח החציצה בין נותן השירות לבין מקבלו יסומנו בניגוד חזותי.
אילן גילאון: חבר'ה, הייתם צריכים לעשות את עבודת הנגרות הזאת לפני.
אילן גילאון: תסלחו לי, נשלחתם להכין את הריהוט הזה בצד, לא לדבר על איך התחתית תהיה ואיך המדף יהיה וכולי, כי אף אחד לא מבין על מה מדובר.
אילן גילאון: למה לא עשיתם את זה?
אילן גילאון: גם בפעם הקודמת היינו בדיוק באותו דיון.
אילן גילאון: זה לא יכול להיות ככה.
אילן גילאון: יש פה משהו מהותי?
אבי בלאו: אני רוצה להעיר לגבי הניסוח של סעיף (ד).
אבי בלאו: רשום "בעמדת שירות סגורה אחת לפחות.
אבי בלאו: ..
אבי בלאו: מכל עשר כאמור".
אבי בלאו: זה נראה ניסוח לא ברור.
אבי בלאו: אני מבין שהכוונה היא לפחות באחת מתוך עשר עמדות, ולפחות באחת.
אבי בלאו: כלומר, יש מינימום של אחת.
אבי בלאו: אני חושב שכדאי לנסח את זה בצורה ברורה.
צביה אדמון: כרגע אנחנו מבקשים לא לפתוח את הניסוח מעבר לנוסחים שאנחנו הולכים לתקן היום.
אבי בלאו: אבל הניסוח כרגע אומר אחת מתוך עשר או שתיים מתוך עשר או שלוש מתוך עשר וכולי, אבל לא על אחת לפחות.
צביה אדמון: עמדת שירות סגורה אחת לפחות.
אבי בלאו: אבל זה אחת מתוך עשר או שתיים מתוך עשר או שלוש מתוך עשר?
צביה אדמון: זה יכול להיות יותר מאחת, אבל זה מינימום אחת.
אילן גילאון: אבי, ברור שהמינימום קיים כאן.
אילן גילאון: אפשר גם יותר מהמינימום.
אבי בלאו: למה לא להבהיר את זה?
אבי בלאו: ההמשך של זה אומר שזה מתייחס לעמדה מכל עשר.
אבי בלאו: לכן המינימום הוא - - -
קריאה: אחת מכל עשר.
קריאה: זאת אומרת שאם יש 11 אז צריך שתיים.
אבי בלאו: אבל צריך גם "אחת לפחות".
אבי בלאו: בלי "מכל עשר".
אילן גילאון: צריך שיהיה "אחת מכל עשר ולא פחות מאחת".
אבי בלאו: דבר שני.
אבי בלאו: כתוב פה "מיקרופון חיצוני", ולדעתי זה מונח לא ברור.
צביה אדמון: אנחנו לא נכנסים לזה.
צביה אדמון: בבקשה לא להיכנס לזה.
אבי בלאו: אני לא משנה את המשמעות, אני רק אומר שמה שחשוב הוא שהמיקרופון יהיה קרוב לפיו של הדובר, ולא משנה איזה מיקרופון יהיה שם.
צביה אדמון: אי אפשר לחייב את זה בתקנות.
צביה אדמון: זה יכול להיות בהנחיות, אבל אי אפשר לחייב את זה בתקנות, כי זה אומר שאנשים ימדדו בסנטימטרים עד כמה זה קרוב לדובר ויוכלו לתבוע על זה.
אילן גילאון: ואם אחד מדבר כמוני ואחר מדבר כמוה – איך אתה קובע את זה?
אחיה קמארה: אבי, אם מישהו יבקש לדבר יותר קרוב למיקרופון, הוא לא ידבר?
אחיה קמארה: מה הבעיה מבחינה חוקית?
אבי בלאו: אני לא מבין מה המשמעות של מיקרופון חיצוני.
אבי בלאו: זה לא אומר כלום.
אילן גילאון: חבר'ה, שואלים שאלה.
אילן גילאון: תסבירו מה זה מיקרופון חיצוני.
קריאה: אבי, זו הייתה בקשה שלכם.
אבי בלאו: אנחנו לא משנים כרגע בקשות.
אבי בלאו: אני רק שואל מה זה מיקרופון חיצוני.
אבי בלאו: למה לא לרשום את זה בצורה ברורה?
אבי בלאו: מישהו יכול לשים מיקרופון בתוך הפלאפון או הדיבורית ולהגיד שזה חיצוני.
אבי בלאו: זה לא ברור.
אורנה ערן: אני חושבת שזה בסדר.
אורנה ערן: תמיד יש מיקרופון, והבקשה שלכם הייתה למיקרופון חיצוני, כדי שאפשר יהיה לשלוט בקרבה.
אורנה ערן: זו הכוונה, וזה נותן את המענה.
אבי בלאו: אולי תכתבו "נייד" במקום.
אורנה ערן: לא, זה לא נכון.
אורנה ערן: חיצוני זה הנכון.
אילן גילאון: חבר'ה, אני שוב מבקש מכם:
אילן גילאון: אנא מכם, אם אלה לא דברים מהותיים – עזבו את זה.
מאיר פרוש: כשדנו בנציבות דיברנו על עמדה סגורה.
מאיר פרוש: מה ההגדרה שלה?
צביה אדמון: תיקנו בהתאם למה שדיברנו.
צביה אדמון: הנוסח הזה כבר היה בדיון הקודם.
צביה אדמון: התייחסנו לעמדה סגורה ופתוחה בדיוק כמו שקבענו בישיבה, אין כאן שום שינוי.
מאיר פרוש: אבל איפה ההגדרה מופיעה?
בלהה ברג: זה כתוב פה.
צביה אדמון: עצם ההגדרה לא משתנה, משום שההגדרה לקוחה מהת"י.
מאיר פרוש: אבל בת"י יש שתי הגדרות - - -
אילן גילאון: תמשיך.
אייל לב ארי: תקנת משנה (ו) נמחקת.
אייל לב ארי: מדובר בתקנה שקובעת ש"ניתן שירות לציבור באמצעות עמדות שירות שנדרש לבצע בהן התאמות נגישות – יסופק השירות בכל שעות מתן השירות לכל הפחות באמצעות עמדת שירות אחת שבה בוצעה ההתאמה".
אייל לב ארי: העניין הוא שבכל עמדה יכולים להיות סוגים שונים של התאמות.
צביה אדמון: נתבקשנו כן לכתוב שלפחות עמדה אחת שבה יש מערכת עזר לשמיעה תפעל בכל...
אייל לב ארי: אז היא לא נמחקת, אלא רק תהיה התייחסות - - -
צביה אדמון: השינוי הוא בסיפה: "...
צביה אדמון: עמדת שירות אחת בה הותקנה מערכת עזר לשמיעה".
אייל לב ארי: בתקנה 19א יש עניין טכני של תיקון שם התקנה.
אייל לב ארי: בתקנה הבאה השינוי הוא ב-(1):
מיכל שיק הר-טוב: יש לי הערה.
מיכל שיק הר-טוב: בנוסח המלא היה את העשרה אחוז.
מיכל שיק הר-טוב: זה יורד?
צביה אדמון: זה ירד מזמן.
צביה אדמון: עשינו תיקונים בעקבות ישיבה אתכם.
צביה אדמון: את לא היית בישיבה.
צביה אדמון: בעקבות הישיבה עם יובל אנחנו שינינו את הנוסח.
מיכל שיק הר-טוב: הבנתי.
מיכל שיק הר-טוב: עוד דבר.
מיכל שיק הר-טוב: אנחנו סבורים שלקבוע נוסחה של כל 50 מטרים זה יכול להיות בעייתי.
מיכל שיק הר-טוב: כי יכול להיות מקום שניתן בו שירות ויש בו זמן המתנה ארוך, ואם יש בו פחות מ-50 מטרים, אנחנו סבורים - - -
בלהה ברג: זה כבר סוכם.
בלהה ברג: העיקרון סוכם.
בלהה ברג: הנוסח החדש נועד להבהיר מאיפה מתחילים.
בלהה ברג: היה דיון שלם.
מיכל שיק הר-טוב: בלהה, אנחנו מנסים להציע הצעה שאם תשמעי אותה אולי אפילו תקבלי אותה.
אילן גילאון: יכול להיות שכן, אבל אני זוכר שהדיון הזה התנהל פה – חוץ מהדיונים החיצוניים בנושא – למעלה משעה.
אילן גילאון: אפשר הרי כל פעם להציע דבר חדש.
מיכל שיק הר-טוב: אנחנו מציעים דבר שהוא יותר מהותי, שהוא לא לפי איזה נוסחה מדויקת.
מיכל שיק הר-טוב: אנחנו מציעים שמורשי נגישות שירות יצטרכו להתייעץ אתו.
שמואל חיימוביץ': לא, יש יותר מדי דברים עמומים ולא חד משמעיים, וזה עושה בעיות באכיפה ובפרשנות.
שמואל חיימוביץ': עדיף שזה יהיה כתוב ככה.
צביה אדמון: מיכל, הסעיף הזה ספציפית נועד למקומות שאנשים צריכים ללכת בהם הרבה, כמו הכנסת ומוזיאונים.
צביה אדמון: ומכיוון שהנוסח הקודם דיבר על 60 מטרים, יצא מצב לא הגיוני: כאילו אפשר לומר שספסל אחד יותקן בהתחלה וספסל אחר בסוף, כי המרחק ביניהם הוא 50 מטרים.
צביה אדמון: כל מה שאנחנו אומרים זה שהספסל הראשון ייספר מהכניסה, ואם צריך עוד – הם יותקנו - - -
אילן גילאון: אני זוכר שאת החישוב עשיתם הרבה מאוד זמן.
מיכל שיק הר-טוב: ואם במסגרת של ה-50 מטרים צריך עוד, אז יתקינו?
מיכל שיק הר-טוב: אני לא מבינה מהניסוח שזה ככה.
קריאה: חובה 50.
קריאה: עד 50.
קריאה: יכולים גם כל 20.
קריאה: זה כתוב בפירוש.
אילן גילאון: הסכנה היא לא שיהיו יותר, אלא שיהיו פחות.
מיכל שיק הר-טוב: זה החשש.
אילן גילאון: לכן עדיף להגדיר את זה ככה.
אילן גילאון: אין לי מושג כי אני לא מקצועי, אבל 50 מטר נראה לי סביר.
ישראל אבן זהב: שמואל, לא כדאי לכתוב פה "מושבים מותאמים"?
אילן שפירא: יש את זה במקום אחר בסעיף.
אילן גילאון: מיכל, סיימת?
אייל לב ארי: את תקנה 26א, "שלט קולי", מוצע למחוק.
אייל לב ארי: התקנה גם עוד לא נדונה בוועדה.
נועה ביתן: אנחנו מתנגדים למחיקת הסעיף.
אילן גילאון: צביה, תעני על זה.
קריאה: למה למחוק?
צביה אדמון: יש כמה סיבות לכך.
צביה אדמון: בתקנות האלה אנחנו קבענו הרבה מאוד אמצעים שעוזרים להכוונה של אנשים עם מוגבלות ראייה.
צביה אדמון: גם בתקנות האלה, גם בתקנות המבניות - - -
נועה ביתן: זה לא רק לכבדי ראייה, זה גם לאנשים עם מוגבלות שכלית.
צביה אדמון: הנושא הזה הוא רלוונטי למוגבלות ראייה – גם הסימן המוביל, גם הנושא של השילוט, ובמקומות מסוימים ליווי.
צביה אדמון: האמצעי הזה עדיין לא נפוץ.
אילן גילאון: יש לנו פה דבר כזה.
אילן גילאון: אבל המחשבים שמפעילים את זה לא קיימים.
שמואל חיימוביץ': אנחנו בדעה שכל מתקן כזה צריך להיות מופעל לא רק על ידי צמיד אלא גם על ידי לחצן, עבור אותם אנשים שאינם לקויי ראייה שיכולים להיעזר בזה.
אילן גילאון: זה לא מאפיין שום מוגבלות – ראייה, קוגניטיבית או אחרת.
אילן גילאון: צריך את הדבר זה.
אילן גילאון: לי מאוד טוב שהמעלית אומרת לי שאני בקומה שלישית.
שמואל חיימוביץ': ולכן אני חושב ששלט קולי לא צריך להיות תלוי צמיד בלבד.
נורית ניישטט: אבל לא אומרים איזה.
נורית ניישטט: גם בתחנות האוטובוס ובתוך האוטובוס יש שילוט קולי.
אילן גילאון: צביה אומרת משהו אחר.
אילן גילאון: היא אומרת שכל האמצעים האחרים קיימים, אבל האמצעי הזה הוא לא כל כך פופולרי - - -
צביה אדמון: העמדה של הנציבות היא להסיר את האפשרות הזאת.
צביה אדמון: זו אופציה שנותן שירות יכול לנקוט בה, הוא לא מנוע מלעשות אותה, אבל אנחנו לא יכולים לחייב אותו.
נועה ביתן: לא דנו בסעיף הזה קודם, לכן חשוב להעלות אותו כרגע.
נועה ביתן: אני לא כל כך מבינה את העניינים הטכניים, אבל ההנגשה היא חשובה.
נועה ביתן: זה מאוד חשוב לאוכלוסייה שלנו.
צביה אדמון: האמצעי הזה עדיין איננו נפוץ.
צביה אדמון: כשיהיה נפוץ יותר, יהיה מקום לחייב אותו כחלופה לאמצעים אחרים שקבענו.
צביה אדמון: האמצעי הזה נדון בתחילה רק עבור אנשים עם מוגבלות ראייה, כאשר היה הסדר מסוים שלפיו חלק מהם קיבלו את המכשירים האלה.
צביה אדמון: עכשיו, מי ייתן להם את המכשירים האלה?
צביה אדמון: האם אנחנו מטילים על נותן השירות לחלק לאנשים עם מוגבלות את המכשירים האלה?
צביה אדמון: האם אנחנו מקיימים דיון על זה עכשיו?
אילן גילאון: לא, אני לא יכול לקיים דיון ככה.
בלהה ברג: אנחנו בנציבות קיבלנו החלטה פנימית חד משמעית: דברים שלא נדונו ושייקחו זמן ושהבירור ייקח זמן – אנחנו לא מקיימים את זה כרגע.
בלהה ברג: אנחנו נקדם את התקנות כמו שהן, ונעשה מקצה שיפורים אחר כך.
בלהה ברג: יש מספר נושאים שצריך לשפר.
בלהה ברג: לא נעשה את זה כרגע.
אילן גילאון: תעיף את זה.
אילן גילאון: ישראל, בבקשה.
ישראל אבן זהב: בסעיף 23(4) אתם נותנים פטור גורף אם רוחב הדרך הוא פחות מ-150 ס"מ.
ישראל אבן זהב: בתקן הישראלי, בחלק 1, יכולה להיות הצרה מקומית עד 80 ס"מ, לאורך 60 ס"מ.
ישראל אבן זהב: אז אני לא מבין למה יש פטור גורף על הדבר הזה.
קריאה: זה לא פטור גורף.
ישראל אבן זהב: סליחה, לא שאלתי אותך.
ישראל אבן זהב: זה פטור גורף.
ישראל אבן זהב: אם רוחב הדרך פחות – יהיה החייב פטור מביצוע ההתאמה.
ישראל אבן זהב: אני חושב שאם יש מטר ועשרה זה תקין לחלוטין בעניין הזה.
שמואל חיימוביץ': צודק.
אייל לב ארי: מבחינה טכנית זה לא לדיון, אבל אם שמואל אומר שישראל צודק...
ישראל אבן זהב: צריך להיות 100 או 110.
ישראל אבן זהב: זה בסדר מצדי.
ישראל אבן זהב: כי זה קטע קצר יחסית, ואין סיבה לא לעשות את זה.
אילן גילאון: שמוליק, אנחנו ממתינים למוצא פיך.
שמואל חיימוביץ': כתוב "יותקנו מושבים כך שלא יהוו מכשול למעבר הציבור".
שמואל חיימוביץ': יש שתי אפשרויות למכשול: אחד, שאין מעבר בכיסא גלגלים או הליכון; והשני, שייתקלו בו אנשים עם מוגבלות ראייה.
שמואל חיימוביץ': לפי התקנים, מותר לאורך קטע קצר לעשות היצרות מקומית, וגם יש דרך לעשות שיימנעו מלהיתקל בזה.
שמואל חיימוביץ': לכן אני חושב שזה לא נכון לכתוב את זה בתור פטור גורף במקומות שאין בהם מספיק רוחב - - -
אילן שפירא: תכניסו את ההגדרה מהתקן.
אילן שפירא: תעשה כמו שישראל אמר.
קריאה: למה בכלל צריך לכתוב את הסיפה הזאת?
אילן גילאון: לא צריך לכתוב את הסיפה.
שמואל חיימוביץ': ממילא נדרשות דרכי מעבר ואי אפשר לעשות פחות מרוחב מסוים.
שמואל חיימוביץ': זהו.
מיכאל רויטמן: הצרה מקומית מותרת לאורך של 68 ס"מ.
מיכאל רויטמן: רוחב של שני כיסאות הוא פחות או יותר מטר.
מיכאל רויטמן: לכן צריך להסדיר את זה – שזה לא יהווה מכשול ולא תהיה שם סתירה.
מיכאל רויטמן: שזה לא ייחשב כהצרה מקומית.
שמואל חיימוביץ': יש לך את כל הפרמטרים לתכנון מעברים וכולי.
שמואל חיימוביץ': תלך לפי זה.
שמואל חיימוביץ': זה לא המקום לפתור - - -
אילן גילאון: נמחק.
ישראל אבן זהב: איך מסיימים את זה?
אייל לב ארי: כל הסיפה שמתחילה ב"אולם, היה הרוחב קטן מ-150 ס"מ..." ירדה.
ישראל אבן זהב: בסדר גמור.
אביבית ברקאי-אהרונוף: אני רוצה לחזור לתקנה 26א, שהושמטה קודם.
אביבית ברקאי-אהרונוף: נאמר כאן שהתקנה הזאת נועדה לתת מענה לאנשים לקויי ראייה, אבל מאחר שיש אמצעים אחרים אז כרגע מייתרים אותה.
אביבית ברקאי-אהרונוף: אבל התקנה הזאת - - -
שמואל חיימוביץ': זה לא מה שאמרו.
שמואל חיימוביץ': אמרו שבגלל שאין זמן לקבל החלטה מושכלת עד הסוף, אז כרגע לא דנים בזה.
אביבית ברקאי- אהרונוף: בגלל ששלט קולי נועד לתת מענה גם לאנשים עם מוגבלות שכלית, אני מבקשת שייבדק שבתקנות אחרות באמת ניתן מענה גם לאנשים עם מוגבלות שכלית בעניין השילוט.
צביה אדמון: כן, ודאי.
צביה אדמון: כל הנושא הזה נבדק ונכתב.
אילן גילאון: אני גם מציע לכם להיות שופתים בדיון הזה לפני שנקבל את המסמכים לכאן.
אילן גילאון: אנחנו מקיימים כאן שולחן עגול כל הזמן.
אילן שפירא: שולחן עגול רק למי שמזמינים אותו.
אילן גילאון: אם מישהו חושב שיש קיפוח, שיפנה אליי.
צביה אדמון: כל סעיף השילוט נבנה כך שייתן מענה גם לאנשים עם מוגבלות שכלית.
אביבית ברקאי-אהרונוף: אבל אנשים שלא יודעים לקרוא - - -
צביה אדמון: פירטנו שימוש - - -
אילן גילאון: סליחה, זה לא הדיון שמתקיים פה.
אייל לב ארי: בתקנה 28(ה), "התקנת אמצעי עזר ומתן שירותי עזר", יש תיקון טכני.
אייל לב ארי: בתקנה 29, "שמירה על זמינות ותקינות התאמות הנגישות למקום ציבורי ולשירות ציבורי", ב-(ג), הנוסח משתנה: "בעלים או מחזיק של חניון ציבורי לא ימנע מאדם עם מוגבלות ברכב הנושא תג נכה כניסה לחניון, ולא ימנע ממנו שימוש בחניה נגישה אשר הוקצתה בחניון על פי כל דין.
מיכל שיק הר-טוב: זה סעיף לא ברור.
מיכל שיק הר-טוב: אני מבינה את הכוונה מההסבר: שבעל חניון יכול להקצות חניות למשרד מסוים - - -
אילן גילאון: אין לי פתרון לזה.
אילן גילאון: הפתרון היחיד שיש לזה זה בחקיקה נלווית, נפרדת לגמרי.
אילן גילאון: בבניין מגורים זה עוד איכשהו.
אילן גילאון: אבל בעל חניון שלוקח חניון ציבורי והופך אותו מציבורי לפרטי – יש בעיה עם זה, ואנחנו נצטרך לחוקק חקיקה ראשית.
מיכל שיק הר-טוב: אולי כדאי להדגיש שאם מישהו עושה כזה דבר אז שזה לא יבוא על חשבון מספר החניות שנקבעו - - -
אילן גילאון: זה תמיד יבוא על חשבון.
אילן שפירא: מה זה חניון ציבורי ומה זה חניון פרטי?
אילן גילאון: נניח שסופר מרקט לוקח לעצמו את החניות ונותן את זה לעובדים שלו.
שמואל חיימוביץ': בבנייני משרדים זה קורה הרבה.
מיכל שיק הר-טוב: יכולים להיות גם עובדים עם מוגבלות שמקצים להם.
אילן שפירא: יש לי שתי שאלות: איך אתה מגדיר "חניון ציבורי" ואיך אתה מגדיר "חניון פרטי"?
שמואל חיימוביץ': מדובר פה על מקום ציבורי, לא על חניון ציבורי.
קריאה: כתוב "מחזיק של חניון ציבורי".
אילן שפירא: איך אתה מגדיר מה זה חניון ציבורי ומה זה חניון פרטי?
אילן שפירא: מאיפה אתה לוקח את ההגדרה הזאת?
אילן שפירא: אם יש לי חניון שהוא מאה אחוז שלי כי בניתי בניין ועשיתי למטה 20 מקומות חניה, ואני לא משכיר את זה לאף אחד – איך אתה מגדיר - - -
צביה אדמון: ההגדרה היא בחוק השוויון, שמדבר על מקום ציבורי ושירות ציבורי.
צביה אדמון: ברגע שזה פתוח לציבור, שניתן שם שירות לציבור – הרי זה ציבורי.
צביה אדמון: הבעיה היא אחרת: כשבונים חניון ציבורי ומשכירים את כולו או חלקו למקום עבודה מסוים והופכים אותו לחניון פרטי, זה אפשרי.
אילן גילאון: אנחנו מורידים את המילה "ציבורי", ומשאירים את המילה "חניון".
אילן שפירא: עוד דבר.
אילן שפירא: ברגע שאומרים "לא ימנע כניסה", אבל החניון מלא וכל חניות הנכים מלאות - - -
שמואל חיימוביץ': ייכנס, יעשה סיבוב, לא ימצא מקום – יֵצא חזרה.
שמואל חיימוביץ': מה הבעיה?
אילן שפירא: לא, אולי הוא יעמוד במעברים ויחסום אחרים.
אילן שפירא: תלך לקניונים ותראה כמה אנשים חוסמים את המעברים.
שמואל חיימוביץ': נו, באמת, לאן אתה מביא את זה?
אילן שפירא: אני מביא את זה בדיוק לאן שהסעיף אומר.
אילן שפירא: לך תראה בכל קניון, בכל מרכז קניות ובכל חניון כמה אנשים חונים במעברים ובמקומות אסורים.
שמואל חיימוביץ': אז על אחת כמה וכמה לגבי אדם עם מוגבלות, שזו הדרך היחידה שלו - - -
אילן שפירא: שגם הוא יעמוד במקום אסור?
שמואל חיימוביץ': מה, תפלה אותו?
שמואל חיימוביץ': שלאחרים יהיה מותר לעמוד בחניה אסורה אבל לו אסור?
שמואל חיימוביץ': הבעיה היא שחוק תכנון ובנייה מבקש מקומות חניה בבניינים.
שמואל חיימוביץ': בסוף באים ואומרים: אלה לעובדים בלבד.
שמואל חיימוביץ': אתה מגיע לבניין משרדים שיושב בו מס הכנסה - - -
אילן גילאון: זו בעיה שאפשר לפתור אותה בחוק אחר.
אילן גילאון: פה אני לא יכול לעשות כלום.
צביה אדמון: אייל, מה ההחלטה?
אייל לב ארי: ההחלטה היא שאנחנו מוחקים את המילה "ציבורי".
אילן שפירא: אבל אז יוצא שגם מי שיש לו חניון פרטי חייב לתת לאדם עם תג נכה להיכנס?
אייל לב ארי: לא, לא, זה בעלים או מחזיק.
אייל לב ארי: אנחנו חוזרים להגדרות הבסיסיות של מי הוא "בעלים" או "מחזיק" לפי החוק.
אילן שפירא: שוב, אם אתה מוריד את המילה "ציבורי", אז כל חניון - - -
אייל לב ארי: אז חניון שהוא מקום ציבורי.
צביה אדמון: אפשר להוסיף בסיפה: "במידה שאדם בא לקבל שירות במקום".
שמואל חיימוביץ': כן, זה טוב.
אילן גילאון: זה יפה.
מיכל שיק הר-טוב: אם אפשר, מכיוון שאנחנו לא יודעים מה יהיה בעתיד ומכיוון שלפעמים יש התאמות שצריכות יותר משישה חודשים, אולי כדאי שיהיה שיקול דעת לנציב בעניין הזה.
מיכל שיק הר-טוב: שאפשר יהיה להגיש לו בקשה, ותהיה לו אפשרות לתת ארכה מעבר לשישה חודשים.
שמואל חיימוביץ': ארכה למה?
מיכל שיק הר-טוב: לביצוע ההתאמה בעקבות הבדיקה.
מאיר פרוש: זה בעייתי.
מאיר פרוש: אנחנו צריכים לעשות סקר תוך זמן מסוים.
מאיר פרוש: אני עושה סקר על 200 סניפים.
מאיר פרוש: אז מה, תוך חצי שנה אני גם צריך לגמור את ה - - -
אילן שפירא: לא, הסעיף, הזה עוסק בבדיקה תקופתית של פעם בחמש שנים.
אילן שפירא: אבל ששת חודשים האלה הם לא סבירים לגופים גדולים או גופי שלטון, שחייבים לעשות מכרז לפי חוק חובת מכרזים.
אילן שפירא: כי אם אנחנו עושים סקר ומגלים שהנציב הוסיף סעיף שצריך גם אור סגול מהבהב, אז אנחנו צריכים להוציא מכרזים.
אילן שפירא: יש לנו מאות יחידות שבהן אנחנו צריכים להתקין את האור הסגול הזה.
אילן שפירא: בשירות המדינה או בגופים כמו שלנו, רק המכרז לוקח חצי שנה.
אילן שפירא: אי אפשר לעשות את זה - - -
שמואל חיימוביץ': לדעתי, על תקלות אתם צריכים לעלות עוד לפני הבדיקה.
שמואל חיימוביץ': בשגרה.
שמואל חיימוביץ': לא ייתכן שרק פעם בכמה שנים תעלו על התקלות האלה.
שמואל חיימוביץ': אז אתה רוצה עוד יותר מחצי שנה?
שמואל חיימוביץ': מה קרה?
אילן שפירא: ואם הוא במקרה תיקן את ההנחיה בדיוק שבוע לפני שעשיתי את הבדיקה.
שמואל חיימוביץ': נו, אתה באמת צריך עכשיו עוד חצי שנה כדי לתקן עוד פעם?
שמואל חיימוביץ': תזמין עוד פעם את הטכנאי.
אילן שפירא: להזמין את הטכנאי ל-700 יחידות שפרושות מדן ועד אילת?
אילן שפירא: אבל שוב, זה לא רק להזמין את הטכנאי, אתה עובד מדינה, אתה יודע כמה זמן לוקח לעשות מכרז.
שמואל חיימוביץ': מכרז על מה, על שירות תיקונים?
אילן שפירא: לא על שירות תיקונים.
אילן שפירא: מה אם מחר בבוקר הנציב יחליט לשנות את התקנות ויקבע שאני צריך לשים אור סגול בכל היחידות שלי?
שמואל חיימוביץ': זה כבר משהו חדש.
צביה אדמון: זה משהו אחר לגמרי.
צביה אדמון: אנחנו מדברים על בדיקה תקופתית, לא על השינוי.
צביה אדמון: אמרנו שבדיקה תקופתית זה כל חמש שנים.
אילן שפירא: ומה אני צריך לבדוק בה?
צביה אדמון: שלא השתנה.
צביה אדמון: שמואל צודק לגמרי – דברים שמובאים לידיע
צביה אדמון: ת
צביה אדמון: כם תוך כדי חמש השנים האלה, לא צריך לחכות עד הבדיקה התקופתית, אלא לתקן אותם מיד.
צביה אדמון: איזה דברים אתה חושב שתצטרכו יותר משישה חודשים כדי לתקן אותם, במידה שאתם רק בבדיקה התקופתית?
אילן שפירא: כל דבר שמחייב אותי לעשות מכרז כדי למצוא אנשי מקצוע שיבצעו את זה.
אילן גילאון: אם אני צריך פנס אז אתה תעשה לי מכרז על פנס?
אילן גילאון: הרי יש לך מישהו שמטפל בזה.
אילן שפירא: להחליף נורה זו לא בעיה, אבל אם מחר בבוקר יגידו שבמקום דלפקים של 105 צריך לעשות דלפקים של 100, אז אני צריך להחליף את הדלפקים בכל סניפי דואר ישראל.
בלהה ברג: יש לי תשובה אליך, אילן.
בלהה ברג: יש את 19(יג), שיכול לאפשר מתן פטור פרטני, ואת 19(יד), של חלופות.
בלהה ברג: יש לך אפשרות לפנות לנציב ולבקש אישור לפטור או לחלופה.
בלהה ברג: במסגרת הזאת הנציב יכול להשיב לך אם אתה פטור או שהוא נותן לך ארכה של זמן.
בלהה ברג: למעשה יש לך את זה כזכות בחוק, ואתה לא צריך להכניס את זה לתקנות.
אייל לב ארי: הסעיפים האלה חלים על רשות ציבורית?
בלהה ברג: רק בנטל כבד מדי אין לך אפשרות לקבל פטור שהוא רשות ציבורית.
בלהה ברג: ליתר הדברים אתה יכול לקבל פטור מהנציב.
אייל לב ארי: חברת הדואר היא כבר רשות ציבורית.
בלהה ברג: אז אמרתי שנטל כבד מדי – לא.
בלהה ברג: אבל אם הם יגידו שלצורך היערכות מסוימת הם צריכים יותר זמן, אז הם יקבלו פטור לשישה חודשים, והמשמעות תהיה שהם יקבלו לעוד עשרה חודשים.
אייל לב ארי: 31(ה) הוא סעיף ספציפי של לוחות זמנים.
אייל לב ארי: הוא נמחק ומועבר לנושא של לוחות זמנים.
טיבי רבינוביץ: ב-31(ה) אנחנו העלינו בקשה לגבי שינוי ההגדרה של "דפוס נגיש".
טיבי רבינוביץ: הבקשה שלנו לא התקבלה.
צביה אדמון: הנושא הזה יידון כשאנחנו נדון בפרק לוחות הזמנים.
טיבי רבינוביץ: בואי רק נוודא שאנחנו מבינים.
טיבי רבינוביץ: מכיוון שבבנקים מדובר באלפי טפסים, ולשנות את זה לדפוס נגיש יגרום למערבולת שלמה, ביקשנו שתינתן לנו אפשרות לשלוח את הטופס לאדם שמבקש את הטופס באיחור של כשבוע, ואתם קיבלתם א זה בשעתו.
טיבי רבינוביץ: אבל זה לא בא לידי ביטוי כאן.
צביה אדמון: בדפוס נגיש רוב הדברים צריכים להיות מוכנים מראש או להינתן מידית.
צביה אדמון: אלה דברים שהם על המקום.
צביה אדמון: שבוע – לפעמים זה יהיה סביר ולפעמים לא.
צביה אדמון: אם אדם בא לבנק ורוצה לראות טופס יותר בגדול - - -
טיבי רבינוביץ: אנחנו נשלח לו תוך כמה ימים הביתה.
טיבי רבינוביץ: אני אסביר מה הבעיה.
טיבי רבינוביץ: הבעיה היא שמדובר באלפי טפסים וקבצים, וברגע שאתה משנה את הקובץ, זה משנה לחלוטין את העימוד וזה חותך את המשפטים.
טיבי רבינוביץ: לכן ביקשנו לשנות ולהקטין את הדפוס , אבל לא הסכמתם.
טיבי רבינוביץ: בסדר.
טיבי רבינוביץ: לפי הדפוס הנגיש צריך להתקין מדפסות 3A בכל הסניפים, שזה דבר לא הגיוני.
טיבי רבינוביץ: אז ביקשנו לתת לנו מדפסת אחת בסניף המרכזי ואז לשלוח לאדם הביתה אחרי כמה ימים.
שמואל חיימוביץ': אבל טיבי, אני הצעתי לך הצעה מאוד פשוטה.
שמואל חיימוביץ': היום כל מכונת צילום גם מגדילה.
שמואל חיימוביץ': אז תדפיס קטן ותגדיל, על המקום.
טיבי רבינוביץ: ניסינו.
אילן גילאון: טוב, תודה, תסתדרו בעניין הזה.
אילן גילאון: גם המדפסת שלי בבית עושה את זה.
טיבי רבינוביץ: אבל אנחנו מדברים פה על טופס משכנתה למשל, שכולל כמעט 100 עמודים.
טיבי רבינוביץ: זה לא דבר שאפשר לעשות אותו בן רגע.
אילן גילאון: אז מה הפתרון שלך?
טיבי רבינוביץ: אני הצעתי פתרון די סביר, והם גם הסכימו לפתרון שלי.
אילן גילאון: אתה צריך יותר זמן?
אילן גילאון: תנו לי יותר זמן.
אילן גילאון: צביה, אפשר לתת יותר זמן?
צביה אדמון: לא.
צביה אדמון: דפוס נגיש זה אחד האמצעים הראשוניים והמידיים שצריך לתת לאדם.
צביה אדמון: אם יש לבנקים בעיה ספציפית, הצוות הטכני צריך למצוא לזה פתרון.
צביה אדמון: אנחנו לא ניתן ארכה של שבוע לכל שירות.
אילן גילאון: אבל הוא אומר שבמסמך אחד יכולים להיות 100 עמודים ושיש לו 100 אנשים שרוצים את המסמך באותו יום.
צביה אדמון: הוא יכול את זה גם בקובץ דיגיטלי או בהרבה דרכים אחרות.
צביה אדמון: הוא לא חייב דווקא בדפוס.
טיבי רבינוביץ: זה אם האדם מסכים.
טיבי רבינוביץ: אבל מה אם הוא מבקש את זה?
טיבי רבינוביץ: אם אני יכול להעלות לו על המסך, אז הכול בסדר.
טיבי רבינוביץ: אבל אם הוא מבקש ומתעקש, אז אני רוצה שתיתנו לי את האופציה - - -
צביה אדמון: אתה יכול להגיד לו לא.
צביה אדמון: ב-31(ג) קבענו פרוצדורה כיצד נותן השירות יחליט על מתן השירות ואמצעי הנגישות.
צביה אדמון: גם אם הוא מתעקש, אתה יכול להגיד לו לא.
צביה אדמון: "זה 100 עמודים, אני לא יכול לתת לך את זה כרגע, אני אתן לך את זה בדרך אחרת".
טיבי רבינוביץ: אבל אני אדבר מנקודת המבט שלך.