GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעה בן-שבת: אני רוצה להדגיש שרטרואקטיביות פה היא בעייתית במיוחד כי אנחנו מדברים על כך שאנחנו מחייבים את העובדים רטרואקטיבית.
נעה בן-שבת: זאת אומרת שעובד שעד היום לא היה - - -
חיים כץ: אין, אי-אפשר.
גבי בורנשטיין: אז למה ה-1 באפריל?
גבי בורנשטיין: למה לא - - -
דן כרמלי: - - - שעורכת הדין בן-שבת אומרת - - -
נעה בן-שבת: סליחה, אולי תרשה לי רק להשלים את הדברים.
נעה בן-שבת: גם שלא בפגרת בחירות, רטרואקטיביות כזאת היתה בעייתית.
דן כרמלי: השאלה היא באמת, כפי שחברי כאן אומרים, למה לא להחיל את זה באופן מידי?
דן כרמלי: הרי יש היגיון בזה.
דן כרמלי: אנחנו מחכים לאפשרות הזאת.
נעה בן-שבת: מוצע שהן יכנסו לתוקף מ-1 באפריל 2013 - -
קריאה: למה ה-1 באפריל?
נעה בן-שבת: - - אולי אני אסביר באמת.
נעה בן-שבת: יש כרגע עובדים שנמצאים בתוך התהליך, שהובאו במסגרת ההסדר הבינלאומי הזה.
נעה בן-שבת: העובדים החדשים שיכנסו ולא נמצאים בתוך התהליך יכנסו רק מחודש אפריל 2013.
חיים כץ: ב-1 לפברואר תעשי את זה.
נעה בן-שבת: אבל השאלה אם זה תואם את מועד ההגעה של העובדים.
חיים כץ: מי שנמצא, נמצא.
חיים כץ: מה-1 לפברואר.
שושנה שטראוס: אני מרשות ההגירה.
שושנה שטראוס: רציתי להזכיר את הנושא של התהליך - - -
חיים כץ: תסבירי את הנושא של אפריל.
חיים כץ: למה אפריל?
שושנה שטראוס: העובדים שמגיעים בינואר, בפברואר – יש טיסות עד סוף פברואר – הם כבר בתוך התהליך, לא נאמר להם שהם צריכים לשלם.
שושנה שטראוס: אני רוצה להזכיר – אדוני הזכיר - - -
דן כרמלי: סליחה, לא.
חיים כץ: תסלח לי רגע.
חיים כץ: דברי אלי, אבל תקשיבי למה שאת אומרת.
חיים כץ: אמרת ינואר-פברואר.
חיים כץ: אז למה את לא מתחילה במרץ?
שושנה שטראוס: כדי לתת צוואר ביטחון, ביקשנו מה-1 לאפריל.
שושנה שטראוס: אני לא יודעת מבחינת הכרטיס – אנחנו התחייבנו שניתן הודעה סבירה מראש לכל הרשויות, לכולם, להתכונן, לפני שזה יכנס לתוקף - - - שלפי המאגר של העובדים שכבר בתוך התהליך, שלא ידעו על זה, אנחנו ניתן להם עד ה-1 לאפריל.
שושנה שטראוס: העובדים - - -
חיים כץ: זה ירד למרץ כבר.
חיים כץ: עכשיו זה מרץ.
שושנה שטראוס: לא, העובדים שמגיעים ל-1 באפריל כבר מתחילים את התהליך בימים אלו.
שושנה שטראוס: זאת אומרת שהם צריכים יידוע, פרסום.
שושנה שטראוס: אנחנו רוצים שהעובדים שיגיעו יגיעו עם כל המידע, שהם לא יוכלו אחר כך לטעון לא ידענו, לא הסבירו לנו כראוי.
חיים כץ: בקצרה.
יעקב גבאי: בקצרה.
יעקב גבאי: קובי גבאי מלשכת המסחר.
יעקב גבאי: קודם כל, העובדים שהגיעו ב-2012 וגם עכשיו כן ידעו שהם צריכים לשלם.
יעקב גבאי: הם ידעו על 2,100 שקלים שרצו אז.
יעקב גבאי: זאת אומרת שכן היה פרסום, שושנה, והפרסום בתאילנד דיבר על 69,306 באט.
יעקב גבאי: 69,306 באט.
יעקב גבאי: הם ידעו שהם צריכים לשלם, רק אמרו להם - - -
קריאה: הם שילמו את זה.
יעקב גבאי: כן, הם ידעו, גברת היועצת המשפטית, אני אראה לך את הפרסום של משרד העבודה התאילנדי, כמו שעכשיו הולכים לפרסם.
יעקב גבאי: זאת אומרת ש-2,100 לא היתה בעיה לשלם לנו עבור העובדים האלה שנכנסו.
יעקב גבאי: אין שום בעיה, הם ידעו את זה.
יעקב גבאי: לעניין ה-400 דולר ש-TIC מקבל, סתם דוגמה, אתם דורשים מאתנו החזר החלק היחסי.
יעקב גבאי: כשעובד לא מחכה 30 יום, למה TIC לא מקבלת את החלק היחסי של ההחזר של ה-400 דולר?
יעקב גבאי: למה הוא לא מחזיר?
קריאה: הוא מחזיר .
נעה בן-שבת: כי TIC לא נותן שירותים מתמשכים.
יעקב גבאי: מה זה לא נותן שירותים?
יעקב גבאי: עובד שחוזר - - -
נעה בן-שבת: תן לי לסיים.
נעה בן-שבת: אתם נותנים שירותים מתמשכים - - -
יעקב גבאי: אוקיי, אין לי בעיה עם השירותים, אבל כשעובד חוזר אחרי שנה וחצי, אם זה לא באשמתו, יש היגיון במה שאת אומרת.
יעקב גבאי: אבל אם עובד מחליט שהוא רוצה לקום וללכת, למה הוא צריך לקבל?
יעקב גבאי: הרי זה נזק שהוא גורם לחקלאי.
יעקב גבאי: הרי כשעובד - - -
חיים כץ: אתה צריך לשאול את עצמך לגבי אותו עובד, למה הוא חושב שהוא צריך לקום וללכת?
יעקב גבאי: הוא יכול ללכת לעבוד במקום אחר, לחקלאי אחר.
יעקב גבאי: אין לו בעיה.
חיים כץ: אם הוא הולך לחקלאי אחר אז אין בעיה פה.
יעקב גבאי: אז למה הוא רוצה ללכת?
חיים כץ: תשאל את החקלאי למה הוא רוצה ללכת.
יעקב גבאי: אני שואל את החקלאי.
יעקב גבאי: על השמה שהיא טענה - - -
חיים כץ: הוא לא נתן לו לשתות, נתן לו לעבוד 200 שעות, נתן לו לישון במקלט מתחת.
יעקב גבאי: לא.
יעקב גבאי: אנחנו מקבלים כסף גם מהחקלאי עבור ההשמה, כמו שאת טענת.
יעקב גבאי: זה בסדר.
יעקב גבאי: את אומרת שעובד ישראלי לא משלם – זה נכון, אבל עובד ישראלי לא מקבל טיפול כמו שעובד זר מקבל.
יעקב גבאי: עובד ישראלי חי בישראלי, הוא בא למקום העבודה, הוא לא צריך טיפול מחברת ההשמה.
יעקב גבאי: זה שונה לחלוטין מעובד זר.
עלוה קולן: אמרנו שיש פה הבדל.
יעקב גבאי: יפה.
יעקב גבאי: לא, את אמרת הבדל בגלל ההחזר, זה לא נכון.
חיים כץ: טוב, סליחה.
חיים כץ: תקשיב, אתה ביקשת ממני רשות דיבור, אבל לא ביקשת ממני רשות להתווכח אתה.
חיים כץ: אתה מדבר לפה, מדבר לוועדה.
חיים כץ: אבו, אחרון הדוברים.
אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, המצוקה של כל הנושא החקלאי היא גדולה ואמתית.
אבשלום וילן: מוכרחים לסיים את זה היום.
אבשלום וילן: 3,100 שהם גובים פה, את המספר הזה בערך הם גובים גם מכל חקלאי.
אבשלום וילן: קח את זה בחשבון.
אבשלום וילן: יש פה גם לשכות של חקלאים שרוצות להתארגן כלשכות פרטיות, אני מקווה שזה יגיע לידי סיום ומיצוי.
אבשלום וילן: בסך הכול, ההסדר מתקדם מאוד קשה.
אבשלום וילן: רק לפרוטוקול, אנחנו קרוב ל-4,000 עובדים פחות ממה שהממשלה התחייבה בהסכם ארוך טווח אתנו.
אבשלום וילן: ועם כל ההתחייבויות של לשכת רשות ההגירה וכולי – לא עומדים בהתחייבות אחת.
אבשלום וילן: יש נזקים מאוד כבדים.
אבשלום וילן: לכן אני חושב שצריך להוציא את זה לדרך, שזה יהיה הוגן, שזה יהיה ענייני, ובעיקר שהממשלה תעמוד בהתחייבויותיה, כי לצערי הרב, מיום חתימת ההסכם במאי 2009 לא היה כמעט חודש אחד שהיא עמדה בהתחייבויותיה, ועכשיו נותר פער מאוד גדול שאם הוא לא ייסגר, כולנו בבעיה גדולה.
חיים כץ: במסגרת סיום הדיונים של הוועדה, ואולי בגלל שהיא לא עמדה בהתחייבויותיה, מרצ עלתה משלוש לארבע?
אבשלום וילן: מרצ כבר בשש, ולפי הסקרים שבידי - - -
חיים כץ: בשש?
חיים כץ: אנחנו נראה את זה בעוד שבוע.
אבשלום וילן: על-פי הליכוד-ישראל ביתנו אנחנו אפילו בשבע, אבל בסדר.
אבשלום וילן: אני כרגע מייצג את החקלאים.
אבשלום וילן: אם אני אעבור לצד השני של השולחן, נדבר.
עלוה קולן: חבר הכנסת כץ, יש לי רק שתי שאלות פיציות.
חיים כץ: את התשובות לשאלות הפיציות תקבלי אחרי הדיון.
נעה בן-שבת: זה הערות לנוסח?
עלוה קולן: לנוסח.
חיים כץ: הערות לנוסח, אתם תשבו אחר כך ותגמרו את הניסוחים.
רוני שניצר: אדוני, ברשותך.
חיים כץ: מהתמ"ת?
חיים כץ: את יודעת איזו מלחמה עשיתי כדי שהדיון הזה יתקיים בכלל היום?
רוני שניצר: אני יודעת.
רוני שניצר: תודה.
חיים כץ: כנראה את לא יודעת איזו מלחמה עשינו כדי שזה יתקיים, כי לא רצו שזה יתקיים.
חיים כץ: לא רצו שזה יתקיים.
רוני שניצר: רק לגבי הסוגיה של הסכום הבסיסי פלוס מע"מ.
רוני שניצר: נכון לעכשיו, ההנחיה שיש לי משר התמ"ת היא שהוא עומד מאחורי ה-3,101.
חיים כץ: זה מיותר.
נעה בן-שבת: זה אמור להיות שווה?
נעה בן-שבת: לפי התחשיב שעשיתי זה אמור להיות אותו דבר.
חיים כץ: זה לא יהיה 3,101.
חיים כץ: זה יהיה הסכום הבסיסי.
חיים כץ: 3,101 מינוס מע"מ, זה יהיה הסכום, ועל זה יהיה פלוס מע"מ.
יעקב גבאי: 2,673.
חיים כץ: כן, אותו הסכום.
יעקב גבאי: זה הסכום שיצא.
חיים כץ: זה מה שיהיה.
רוני שניצר: זאת ההנחיה שקיבלתי, אני צריכה להעביר אותה.
חיים כץ: אם לא ידוע לך, אני לא עובד אצל שר התמ"ת.
רוני שניצר: אין בעיה, אבל הוא צריך לחתום על התקנות, ואז אני אפעל אך ורק לפי ההנחיות שלו.
אברהם מיכאלי: את מקריאה את המשולב או את המקורי?
נעה בן-שבת: את המשולב.
אברהם מיכאלי: השילוב נעשה בתיאום איתם?
קריאות: לא בתיאום אתנו.
נעה בן-שבת: עם משרדי הממשלה - - -
חיים כץ: אתם לא פקטור בעניין הזה.
אברהם מיכאלי: מה שהגיש השר?
נעה בן-שבת: "תקנות שירות התעסוקה (תשלומים ממבקש עבודה בקשר לתיווך עבודה)(תיקון), התשע"ג-2012 בתוקף סמכותי לפי סעיף 69ה לחוק שירות התעסוקה, התשי"ט-1959 (להלן – החוק), בהתייעצות עם שר המשפטים, בהסכמת שר הפנים לפי סעיף 69יא לחוק, ובאישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: תיקון תקנה 1. 1.
נעה בן-שבת: בתקנה 1 לתקנות שירות התעסוקה (תשלומים ממבקש עבודה בקשר לתיווך עבודה), התשס"ו-2006 (להלן – התקנות העיקריות), אחרי "בתקנות אלה –" יבוא: ""התקשרות בין-לאומית" – התקשרות בין-לאומית שישראל צד לה בעניין תיווך לעבודה של עובד זר;" תיקון תקנה 3. 2.
נעה בן-שבת: בתקנה 3 לתקנות העיקריות – (1) לפני תקנת משנה (ב) יבוא: "(א1) (1) לשכה פרטית המטפלת בעניינו של עובד זר בענף החקלאות עם כניסתו לישראל ושהבאתו לישראל נעשתה במסגרת התקשרות בין-לאומית (להלן – לשכה פרטית ראשונה), רשאית לגבות או לקבל מהעובד הזר, במישרין או בעקיפין, עם כניסתו לישראל תשלום שלא יעלה על הסכום המרבי לגביה ולא תגבה או תקבל לשכה פרטית זו או כל לשכה פרטית אחרת מעובד זר כל סכום מעבר לכך בין במישרין ובין בעקיפין, בין בישראל ובין מחוץ לישראל; לעניין זה, "הסכום המרבי לגביה" – סך השווה ל-2,673 שקלים חדשים בתוספת מס ערך מוסף, ואולם אם הסכום שולם בידי העובד בהמחאה בנקאית בסכום נקוב במטבע זר שהוצאה בתוך 21 ימים לפני הגעתו לישראל – סך במטבע הזר שהיה שווה ל-2,673 שקלים חדשים בתוספת מע"מ, לפי השער היציג האחרון שפרסם בנק ישראל לאותו מטבע לפני מועד הוצאת ההמחאה הבנקאית.
נעה בן-שבת: (2) על אף האמור בפסקה (1), מעובד זר בענף החקלאות, שהבאתו לישראל" - - -
אברהם מיכאלי: במה זה שונה מהותית מתקנה 1 של השר, בשינויים שהוספת פה?
נעה בן-שבת: דבר ראשון, זה מדגיש את העובדה שאנחנו מדברים על סכום חד-פעמי.
נעה בן-שבת: זה מבהיר את העניין שאנחנו מדברים על הלשכה הפרטית.
נעה בן-שבת: מיד נראה בפסקאות האחרות, מי שגובה את הסכומים – הסכומים נגבים בתשלום חד-פעמי עם הכניסה לישראל, נראה לי שזה אפילו בשדה התעופה, בהמחאה בנקאית.
נעה בן-שבת: העובדים מביאים איתם את הכסף.
נעה בן-שבת: העובד מקבל על זה קבלה.
נעה בן-שבת: מעבר לזה, לא אמור להיות לו שום מגע ומשא כספי עם הלשכות הפרטיות.
נעה בן-שבת: אף אחד לא יכול להגיד אתה צריך עכשיו לשלם עוד איזשהו סכום.
נעה בן-שבת: זה מה שאמור להפוך את זה לחד-פעמי.
נעה בן-שבת: זה רק מודגש פה.
נעה בן-שבת: זו גם היתה המטרה של ההוראה הקודמת, אבל זה רק מודגש פה בנוסח.
נעה בן-שבת: יש פה הסבר לגבי הצ'קים הבנקאיים, הם הרי מוציאים את הצ'ק הבנקאי זמן קצר לפני כן, אז שלא יהיה מצב של פערי שער שיפגעו או בלשכה הפרטית במקרה של ירידה, או שיפגעו בעובד הזר.
יעקב גבאי: לא הבנתי מה זה אומר מבחינת השערים.
חיים כץ: סלח לי.
נעה בן-שבת: מבחינת השערים, הם יכולים להוציא את הצ'ק 21 ימים לפני כן.
נעה בן-שבת: אתה מקבל בשקלים את הסכום השווה במטבע חוץ למה שהיה בעת הוצאת ההמחאה הבנקאית.
יעקב גבאי: זאת אומרת שאני כן יכול להיפגע או שהוא יכול להיפגע.
נעה בן-שבת: אתה יכול להיפגע והוא יכול להיפגע.
נעה בן-שבת: אבל לפחות יש לנו מועד אחד קובע.
נעה בן-שבת: "(2) על אף האמור בפסקה (1), מעובד זר בענף החקלאות, שהבאתו לישראל נעשתה מראש לתקופה פחותה מ-12 חודשים רצופים, לא תגבה לשכה פרטית ולא תקבל סכום כאמור בפסקה (1) או כל סכום אחר בין במישרין ובין בעקיפין, בין בישראל ובין מחוץ לישראל".
נעה בן-שבת: אני רוצה להסביר.
נעה בן-שבת: אנחנו מדברים פה על עובדים זמניים שמראש מובאים לתקופה קצרה, אני מבינה שאפילו לתקופה של פחות משישה חודשים, אם אני לא טועה - - -
גבי בורנשטיין: אז שיהיה בהגדרה שאנחנו לא מטפלים בהם.
נעה בן-שבת: הם באים לתקופה קצרה, הם לא מקבלים מכם שירותים במשך חמש שנים - -
גבי בורנשטיין: שישלם את החלק היחסי, מה הבעיה?
נעה בן-שבת: - - העובד והמתורגמן והרכב לא יועמד לרשותם במשך 20 פעמים במהלך התקופה, אלא רק בששת החודשים הראשונים.
נעה בן-שבת: לגבות מהם סכומים - - -
חיים כץ: כמה כאלה יש?
גבי בורנשטיין: הם מדברים על אלפים זמניים.
יעקב גבאי: אני יודע על 1,000 שצריכים עכשיו להגיע.
גבי בורנשטיין: 3,000.
שושנה שטראוס: בשלב זה אנחנו מתכוונים להביא בסביבות 1,500 באופן חד-פעמי.
חיים כץ: מי ישלם אותם?
שושנה שטראוס: אנחנו לא מחייבים אף לשכה לחתום על כתב התחייבות לתת להם שירותים - -
גבי בורנשטיין: אין בעיה, שיהיה מוגדר.
חיים כץ: הם לא מקבלים שירותים?
שושנה שטראוס: - - החקלאי יכול להזמין אותם מהרשות באופן עצמאי.
שושנה שטראוס: אם הוא רוצה להיעזר בלשכה, זה בינו לבין הלשכה.
שושנה שטראוס: אין כתב התחייבות כמו שיש עם העובדים הקבועים.
שושנה שטראוס: במהלך התקופה - - -
גבי בורנשטיין: אז רק שיהיה בפרוטוקול שאנחנו לא מחויבים לטפל בהם.
גבי בורנשטיין: שזה יהיה ברור חד משמעית.
חיים כץ: זה לא יהיה בפרוטוקול, זה יהיה בתקנות.
גבי בורנשטיין: אתם לא מחתימים אותנו על כתב התחייבות ולא על שום דבר.
יעקב גבאי: אין שום בעיה.
שושנה שטראוס: חוץ מזה, יש החלטת ממשלה, פיילוט, לעובדים עונתיים, דבר שיימשך.
שושנה שטראוס: אנחנו עדיין מגבשים את הנהלים.
חיים כץ: מה שאתם עושים ביניכם זה פשוט לא מעניין אותי.
חיים כץ: מה שאתם מביאים לפה לדיון, ואני אצביע על זה, אני רוצה שהכול יהיה ברור, כתוב, נהיר ומובן.
חיים כץ: העובדים האלה שאת מביאה לתקופה כזאת לא יקבלו שירותים.
חיים כץ: זה ברור לך?
חיים כץ: וזה יהיה כתוב בתקנות.
אברהם מיכאלי: אז מי יטפל בהם?
גבי בורנשטיין: ומה עם עובד שהגיע לתקופה זמנית?
חיים כץ: סלח לי, אני לא צריך ממך יותר עזרה.
נעה בן-שבת: אנחנו נגיד כך, שהבאתו לישראל נעשתה מראש לתקופה פחותה מ-12 חודשים רצופים ושהלשכה הפרטית לא נדרשה - -
חיים כץ: את תשבי ותנסחי את זה יחד עם עורכי הדין.
נעה בן-שבת: - - לתת כתב התחייבות ונמסרת - - -
גבי בורנשטיין: שושנה, כולל עובד שהגיע לזמני ואתם הארכתם לו והשארתם אותו קבוע?
גבי בורנשטיין: תזכרו.
נעה בן-שבת: אני לא יכולה להגיד להם אם יינתן שירות או לא יינתנו שירותים, כי התקנות האלה לא עוסקות בשירות, הן עוסקות - - -
חיים כץ: אני לא מבין את זה אחרת.
חיים כץ: נעה, סלחי לי.
נעה בן-שבת: זו חריגה מהסמכות של התקנות.
נעה בן-שבת: אנחנו לא יכולים לכתוב תקנות על השירותים הניתנים.
קריאה: זו הכוונה.
נעה בן-שבת: אבל זו המקבילה.
קריאה: שיהיה סכום יחסי.
חיים כץ: תוציאי את הסעיף הזה.
חיים כץ: אני לא מצביע עליו.
נעה בן-שבת: אבל אז זה אומר שגם עובד שמגיע לתקופה מאוד קצרה, של שישה חודשים - - -
חיים כץ: תוציאי, אני לא רוצה שיביאו.
נעה בן-שבת: אדוני, פסקה 2 יורדת לגבי עובדים זמניים.
נעה בן-שבת: "(3) קיבלה לשכה פרטית ראשונה תשלום מעובד זר בענף החקלאות כאמור בפסקה (1), ולאחר מכן החלה לשכה פרטית אחרת" – אדוני, אבל זה אומר שעובדים זמניים כאלה – מה קורה?
נעה בן-שבת: הם לא נדרשים לתת שירות ללשכות, אבל הלשכות כן יכולות לגבות תשלומים מהם כי אנחנו לא אסרנו עליהם.
חיים כץ: שלא יתנו שירות.
חיים כץ: הם לא יגבו תשלומים.
נעה בן-שבת: הן כן יכולות לגבות תשלומים.
שושנה שטראוס: אנחנו צריכים את הפסקה הזאת - - -
חיים כץ: תקשיבי, אתם עובדים במשרדים הממשלתיים כל כך לא מסודר.
חיים כץ: אתם לא סוגרים, אתם זורקים ואחר כך צריך להיכנס לפרטי פרטים.
חיים כץ: אלוהים נמצא בפרטים הקטנים, אתם נוגעים באנשים.
חיים כץ: אתם לוקחים אנשים, מביאים אותם לפה, צריך לסגור הכול.
חיים כץ: שיהיה סגור.
אברהם מיכאלי: מי יטפל בהם?
אברהם מיכאלי: 1,500 איש יסתובבו אצל החקלאים בלי פיקוח על שום דבר?
שושנה שטראוס: פיקוח יש.
נעה בן-שבת: אז נגיד ככה, שהלשכה הפרטית לא נדרשה לתת כתב התחייבות להבאתם ולא נותנת להם שירותים.
חיים כץ: כן, היא לא נותנת להם שירותים.
נעה בן-שבת: ולא מחויבת כלפיהם.
שושנה שטראוס: לא מחויבת כלפיהם למתן שירותים.
שושנה שטראוס: אם החקלאי אומר אני לא רוצה להתעסק עם זה, אני רוצה - - -
חיים כץ: זה משהו אחר, שהוא ישלם.
שושנה שטראוס: - - אבל היא לא מחויבת כלפי העובד.
יעקב גבאי: וגם כלפי המדינה אנחנו לא מחויבים לספק להם שירותים, לא רק כלפי - - -
נעה בן-שבת: אדוני, אנחנו משאירים את פסקה 2, אבל אנחנו מתנים תנאים – התנאי שהם מגיעים לתקופה שפחותה מ-12 חודשים, אבל הלשכה הפרטית לא מחויבת כלפיהם במתן שירותים.
יעקב גבאי: מחויבת מטעם המדינה לתת שירותים, כי מחר היא תוציא נוהל שאתה כן רוצה שאני אטפל בהם.
חיים כץ: מחר יהיה יו"ר ועדה אחר ואם יעשו תקנות אחרות, הוא יעשה מה שהוא רוצה.
חיים כץ: בנוהל הוא לא יוכל לעשות את זה.
נעה בן-שבת: היא לא מחויבת לתת להם לא מטעם המדינה ולא מטעם - - -
חיים כץ: הוא לא יכול בנוהל.
יעקב גבאי: בסדר.
נעה בן-שבת: אז המדינה לא מחויבת כלפיהם במתן שירותים.
נעה בן-שבת: "(3) קיבלה לשכה פרטית ראשונה תשלום" – זה אותה אחת שטיפלה בו עם כניסתו לישראל – "מעובד זר בענף החקלאות כאמור בפסקה (1), ולאחר מכן החלה לשכה פרטית אחרת לטפל בעניינו של העובד הזר, חייבת הלשכה הפרטית הראשונה להעביר מתוך הסכום שגבתה את הסך העולה על חלקה היחסי בטיפול בעובד הזר ללשכה האחרת; לעניין זה, "החלק היחסי" – הסכום המרבי לגבייה כפול יחס מספר החודשים שהלשכה הפרטית הראשונה טיפלה בעניינו של העובד הזר ל-63".
יעקב גבאי: לדעתי זה לא צריך להיכנס.
יעקב גבאי: אני אגיד לך גם למה.
יעקב גבאי: עד היום גם כשהשגרירות היתה מעורבת – והיינו באמת מעורבים – הרי כשחקלאי עובר, הוא יכול לעבור מלשכה ללשכה.
יעקב גבאי: כל לשכה טיפלה בחקלאי עצמו, ואז היא טיפלה בכל העובדים שלו.
יעקב גבאי: עד היום הנוהג היה כזה, לא המצאנו את הגלגל.
יעקב גבאי: גם כשחברות, כמו שהיא טענה, פשטו רגל או סגרו, אז החקלאי לא נשאר בוואקום.
יעקב גבאי: הוא פנה לחברה אחרת, ואז אנחנו כן ממשיכים לטפל בעובדים.
יעקב גבאי: הטיפול נמשך.
יעקב גבאי: אם מחר בבוקר לא יהיו בכלל חברות, אז המדינה תטפל, אבל כל עוד קיימות חברות – גם אם תישאר חברה אחת – העובד יקבל טיפול.
נעה בן-שבת: אבל העניין הוא כזה שיכול להיות שלשכה פרטית חדשה יכולה להגיד אני לא קיבלתי כסף.
יעקב גבאי: בחקלאי היא מטפלת.
יעקב גבאי: ברגע שהיא מטפלת בחקלאי, היא מטפלת בכל עובדיו.
יעקב גבאי: אין דבר כזה.
דן כרמלי: אנחנו מטפלים בעובדים עכשיו בלי לקבל כסף, אז למה כשנקבל לא יהיה לנו אינטרס?
שושנה שטראוס: אם יש המשך טיפול, אז הסעיף הזה לא נכנס.
שושנה שטראוס: הסעיף הזה נכנס לתוקף רק אם - - -
דן כרמלי: זה לא מה שכתוב.
יעקב גבאי: שושנה, את יודעת את זה.
עלוה קולן: אבל זו מראית עין של כבילה.
יעקב גבאי: איזו כבילה?
יעקב גבאי: הוא לא כבול אלי.
עלוה קולן: החקלאי.
חיים כץ: גברתי, התנהגת כל כך יפה.
נעה בן-שבת: אני רוצה לשאול אתכם, נניח שאתם לשכה פרטית שתקלוט אחר כך את העובדים.
נעה בן-שבת: אתם לא רוצים לקבל חלק עבור - - -
נעה בן-שבת: עכשיו אתם צריכים להעמיד נהג.
קריאות: אי-אפשר להתעסק עם הדברים האלה.
ליאורה פיין הילר: - - - של ימי הביניים ולתת לזה שקל וההוא שקל.
ליאורה פיין הילר: אני מטפלת בחקלאי על מלוא העובדים שלו.
מיכל תג'ר: אבל 63.5% עלות התפעול היא על העובדים - - -
חיים כץ: גברת.
נעה בן-שבת: אני מבינה מה שהם אומרים, אבל יש פה איזושהי בעיה בקשר.
נעה בן-שבת: הרי הכול מבוסס על איזשהו תחשיב שאומר לקחנו את סך ההוצאות שקשורות בעובדים שהלשכה הפרטית מטפלת בהם, אנחנו רואים כמה עלויות לכל - - -
חיים כץ: נעה, אני לא רוצה לשאול אותך למה זה לא נגמר בהכנות של התקנות הקטע הזה.
חיים כץ: אני לא רוצה לשאול אותך.
חיים כץ: אני לא רוצה לבוא לדון בוועדה על דיון שהייתם צריכים לעשות אותו שם.
אברהם מיכאלי: נעה, לא רק זה.
אברהם מיכאלי: הם מגישים לנו תקנה הרבה יותר יבשה.
אברהם מיכאלי: אני מבין שהם סיכמו ביניהם שזאת התקנה.
אברהם מיכאלי: למה לי להיכנס לכל זה?
אברהם מיכאלי: אלא אם כן אנחנו נחליט שאנחנו לא רוצים לאשר את זה בכלל.
נעה בן-שבת: יש פה בעיה.
נעה בן-שבת: הציגו בעיה לגבי עובד שלא נשאר בישראל.
נעה בן-שבת: האם אנחנו מפרטים פעולות שצריך לתת לו, ומתייחסים לזה - - -
חיים כץ: כל השאלות האלה לא פה בדיון.
חיים כץ: ישבתם עם התמ"ת, ישבתם עם החקלאים, עם כולם.
חיים כץ: לא הבאתם לפה עבודה מושלמת שהיה צריך להביא אותה.
חיים כץ: יש המון חורים.
חיים כץ: המון חורים.
יעקב גבאי: נכון.
יעקב גבאי: למרות שהיתה הסכמה.
נעה בן-שבת: אדוני, אני מקבלת את הדברים.
נעה בן-שבת: יכול להיות שגם בלחץ הזמן - - -
חיים כץ: אין לחץ.
נעה בן-שבת: - - - מאז שנודע שהתקנות יעלו לדיון, וגם פה נוצר לחץ.
נעה בן-שבת: אני מתנצלת אם יש דברים שעדיין לא סגורים.
נעה בן-שבת: אני רוצה להבין את הנקודה הזאת.
נעה בן-שבת: הרי מדובר פה בתחשיב שנעשה לגבי טיפול של 63 חודשים.
נעה בן-שבת: זה מובא פה בחשבון.
נעה בן-שבת: אם אנחנו מדברים על כך שהלשכה לא נותנת את הטיפול הזה, היא נותנת את הטיפול לחקלאי, אבל פה מדובר על כל עובד ועובד שמחויב בתשלומים האלה.
נעה בן-שבת: אז בעצם אתם מדברים על כלל הלקוחות שכולם - - -
חיים כץ: נעה, אני עוצר את הדיון לשעה.
חיים כץ: שבו ביניכם – התמ"ת ויועצים משפטיים – ותראו איך אתם עושים את זה.
חיים כץ: אם לא, אני לא הולך להצביע.
נעה בן-שבת: בסדר גמור אדוני.
חיים כץ: אני לא הולך להצביע ולא הולך לאשר פה תקנות לא מושלמות.
חיים כץ: תודה רבה, יש הפסקה של שעה.
חיים כץ: נתכנס פה בשעה 14:00.
חיים כץ: צהריים טובים.
חיים כץ: אני מתכבד לחדש את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
נעה בן-שבת: אדוני, הגענו עד פסקה (3).
נעה בן-שבת: בפסקה (3) המשכנו – היה לנו דיון עם היועצים המשפטיים ועם נציג אחד של הלשכות.
נעה בן-שבת: מה שאנחנו רוצים להציע לגבי פסקה 3 הוא: "קיבלה לשכה פרטית ראשונה תשלום מעובד זר בענף החקלאות כאמור בפסקה (1), ולאחר מכן החלה לשכה פרטית אחרת לטפל בעניינו של העובד הזר, חייבת הלשכה הפרטית הראשונה להעביר ללשכה האחרת על-פי בקשתה בכתב מתוך הסכום שגבתה את הסך העולה על חלקה היחסי בטיפול בעובד הזר; לעניין זה, "החלק היחסי" – הסכום המרבי לגבייה כפול יחס מספר החודשים שהלשכה הפרטית הראשונה טיפלה בעניינו של העובד הזר ל-63".
נעה בן-שבת: בעצם אנחנו אומרים הלשכות לא חייבות להתחשבן בינן לבין עצמן.
נעה בן-שבת: אם הלשכה החדשה רוצה להתחשבן, חייבים להעביר לה את הסכומים, אבל לא חייבת להיות התחשבנות.
נעה בן-שבת: זה לפי בקשתה של הלשכה המקבלת.
נעה בן-שבת: מכך גם נובעת פסקה (4): "(4) הוראות פסקה (3) לעניין לשכה פרטית ראשונה ולשכה פרטית אחרת יחולו בשינויים המחויבים גם לעניין לשכה פרטית שאליה הועברו הכספים ולשכה פרטית אחרת שהחלה לאחר מכן לטפל בעניינו של העובד הזר".
נעה בן-שבת: זו כמובן ההתגלגלות הלאה.
נעה בן-שבת: ושוב, הכול תלוי בבקשה של הלשכה המקבלת.
גבי בורנשטיין: את יכולה לחזור עוד פעם על סעיף (4)?
נעה בן-שבת: סעיף (4) אומר: "הוראות פסקה (3) לעניין לשכה פרטית ראשונה ולשכה פרטית אחרת" שיתייחסו להעברת החלק שעולה על החלק היחסי - - -
גבי בורנשטיין: אוקיי, בסדר.
נעה בן-שבת: פסקה (5) נוגעת להחזר.
נעה בן-שבת: היא היתה פסקה יותר מרכזית.
נעה בן-שבת: אנחנו רוצים להציע נוסח כזה: "אם נודע ללשכה הפרטית המטפלת בעובד הזר" – אנחנו רוצים להוסיף גם – "שקיבלה כספים לפי פסקאות (1), (2) או (3) לעיל" – זאת אומרת כמובן אם היא לא קיבלה כספים - - -
גבי בורנשטיין: אין (2), את (2) מחקנו.
נעה בן-שבת: את (2) לא מחקנו.
נעה בן-שבת: השארנו את (2) ואמרנו שיש שני תנאים – אם הבאתו לישראל נעשתה מראש לתקופה הפחותה מ-12 חודשים וגם שהלשכה לא מחויבת כלפי העובד הזר במתן השירותים בכתב התחייבות.
נעה בן-שבת: זה מה שנאמר פה לפני ההפסקה.
חיים כץ: תמשיכי.
נעה בן-שבת: סליחה, אתה צודק.
נעה בן-שבת: זה צריך להיות (3) ו-(4).
גבי בורנשטיין: לא נכון, אנחנו אמרנו שמורידים.
נעה בן-שבת: אתה צודק, סליחה, זו טעות שלי.
נעה בן-שבת: אלו פסקאות (1), (3) או (4).
נעה בן-שבת: סליחה.
גבי בורנשטיין: בוודאי.
גבי בורנשטיין: סיכמנו את (2).
גבי בורנשטיין: זמניים לא קשור, לא במשחק וזהו.
נעה בן-שבת: לא, זה לא מה שסוכם.
נעה בן-שבת: לפני כן – אם נחזור לזמניים – דובר על כך שהזמניים נשארים אבל בתנאי שאין מחויבות של הלשכה הפרטית כלפיהם.
נעה בן-שבת: אם יש מחויבות, אז - - -
שושנה שטראוס: במסגרת כתב התחייבות.
נעה בן-שבת: לכן אנחנו אומרים ש-(2) נשאר.
נעה בן-שבת: אנחנו אולי נקרא שוב את (2), אדוני.
נעה בן-שבת: "(2) על אף האמור בפסקה (1), מעובד זר בענף החקלאות, שהבאתו לישראל נעשתה מראש לתקופה פחותה מ-12 חודשים, ושהלשכה הפרטית אינה מחויבת לפי כתב התחייבות כלפיו במתן שירותים, לא תגבה לשכה פרטית ולא תקבל סכום כאמור בפסקה (1) או כל סכום אחר בין במישרין ובין בעקיפין, בין בישראל ובין מחוץ לישראל".
שושנה שטראוס: אולי כתב התחייבות או חוזה כי אחר כך יש לנו את שתי האפשרויות.
אברהם מיכאלי: מי מחליט שהם לא יתנו כתב התחייבות?
נעה בן-שבת: הם עצמם, זה עניין עובדתי.
נעה בן-שבת: אם הם יתחייבו או בחוזה או בכתב התחייבות, אז הם מחויבים.
נעה בן-שבת: אם הם לא התחייבו כלפיו אז הם לא עושים - - -
מיכל תג'ר: אבל אמרנו שזה יהיה יחסי גם.
נעה בן-שבת: לא.
נעה בן-שבת: מהעובדים הזמניים לא גובים.
מיכל תג'ר: לא גובים, אבל אם יש כתב התחייבות וכולי אז זה צריך להיות - - -
נעה בן-שבת: לא, אנחנו מתייחסים כרגע למצב כפי שתואר המצב היום.
נעה בן-שבת: המצב היום, כפי שתואר, הוא או שהרשות נותנת להם את השירות של ההשמה בעבודה, או מצב שבו הלשכה הפרטית נותנת להם את השירות, ואז היא מחויבת כלפיהם, ואז זה לא חל.
נעה בן-שבת: אם הרשות נותנת להם את השירות, הלשכה לא יכולה לגבות מהם.
נעה בן-שבת: אם יהיה שינוי במצב ויראה שהלשכות מתחילות לתת שירותים, או מחויבות לתת שירותים, יהיה איזה נוהל חדש, יצטרכו לבוא ולתקן את התקנות ולאפשר איזושהי יחסיות.
נעה בן-שבת: אבל אני חושבת שאתם יכולים להתנות את - - -
גבי בורנשטיין: לא, אז אני רוצה שיהיה ברור שלא יכול לצאת נוהל שאנחנו מחויבים לטפל בהם בלי עדכון התקנות.
דן כרמלי: זה גם מה שאמר היושב-ראש.
נעה בן-שבת: אני חושבת שהנוהל הזה - - -
גבי בורנשטיין: אבל שיהיה ברור שלא יכולים להטיל עלינו נוהל בלי אישור.
נעה בן-שבת: המשמעות של הנוהל הזה תהיה שאתם מחויבים, וממילא אנחנו לא הפטור הזה שבסעיף.
דן כרמלי: טוב, זה גם נאמר לפרוטוקול, ואני חושב שזה ברור.
נעה בן-שבת: עכשיו אנחנו בסעיף (5).
נעה בן-שבת: אנחנו אומרים "נודע ללשכה פרטית המטפלת בעניינו של העובד הזר, שקיבלה כספים לפי פסקאות (1), (3) או (4) לעיל, שהעובד הזר עוזב את ישראל עזיבה שאינה זמנית בלבד, חייבת הלשכה להחזיר לו את הכספים" – אולי נגיד – "שלהלן תוך 30 ימים מיום שנודע לה על עזיבתו".
נעה בן-שבת: מיום שנודע לה על עזיבתו זו עזיבה מוחלטת.
חיים כץ: היא קוראת את התיקונים.
נעה בן-שבת: ואז יהיה פירוט: "אם עזב לפני שחלפו 18 חודשים, חייבת להחזיר לו 60% מהסכום שנגבה ממנו כאמור בפסקה (1); ואם עזב כאמור אחרי שחלפו 18 חודשים וטרם חלפו 36 חודשים ממועד כניסתו לישראל, תחזיר לו כאמור 33% מהסכום האמור".
נעה בן-שבת: אז יש לנו את ה-30 ימים.
נעה בן-שבת: 60% אחרי 18 חודשים, או 33% אחרי 36 חודשים.
אברהם מיכאלי: וזה מתואם איתם?
דן כרמלי: רק מה לעניין התשלום?
גבי בורנשטיין: זה לא בהסכמה, זה תחת מחאה.
חיים כץ: אם זה תחת מחאה כזאת גדולה, זה יחזור ל-66%.
גבי בורנשטיין: אדוני היושב-ראש, אתה רואה שאנחנו לא מתנגדים, אבל אני אומר עדיין שזה תחת מחאה.
נעה בן-שבת: אנחנו מדברים על תשלום תוך 30 יום מיום שנודע לה על העזיבה שלו.
דן כרמלי: אבל אם הוא לא עזב את הארץ?
דן כרמלי: איך אני יודע שהוא עזב את הארץ?
נעה בן-שבת: מיום שנודע לה שהוא התכוון לעזוב את הארץ?
גבי בורנשטיין: מיום שנודע לי על עזיבתו.
גבי בורנשטיין: מיום שנודע לי שהוא עזב.
נעה בן-שבת: הרי התנאי להחזר הוא שנודע על העזיבה שלו.
נעה בן-שבת: מאותו יום יש לך 30 - - -
דן כרמלי: עזיבה מאיפה?
דן כרמלי: עזיבה את הארץ?
קריאה: עזיבה את הארץ.
דן כרמלי: אז בואו נכתוב שזה עזיבה את הארץ.
נעה בן-שבת: ברור.
נעה בן-שבת: "עזב את ישראל עזיבה שאינה זמנית".
נעה בן-שבת: אנחנו לא רוצים שגם אם הוא יצא לדודה שלו - - -
חיים כץ: זה לא מספיק לך? "עזב את ישראל עזיבה שאינה זמנית" – זה לא מספיק לך - -
דן כרמלי: לא, זה מספיק לי.
חיים כץ: - - מה אתה רוצה, במטוס "אל-על"?
דן כרמלי: מספיק לי, אדוני היושב-ראש.
נעה בן-שבת: עכשיו אנחנו עוברים לפסקה (2), שהיא (6).
נעה בן-שבת: "(6) בתקנות משנה (ב), במקום "(א)" יבוא "(א1)".
נעה בן-שבת: (3) בתקנת משנה (ג), במקום "(א)" יבוא "(א1)", ובסופה יבוא "אין בהוראת פסקה זו כדי למנוע העברת כספים לפי תקנת משנה (א1)(3) או (4)"".