GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זהבה גלאון: אני מציעה שתקראי את התשובה שלי לגברת היבנר.
דוד טל: טוב, רבותי, אני רוצה להכריע בנושא הזה.
דוד טל: שמענו כבר את כל האפשרויות.
דוד טל: אנחנו, לצורך העניין הזה נאשר את הדבר הזה כאן, נעלה את זה לאישור המליאה, על דעת חברת הכנסת זהבה גלאון שלאחר מכן הצעת החוק הזו מצטרפת להצעת החוק של משרד הבריאות, שכנראה תהיה הצעת חוק ממשלתית שתהיה צמודה להצעת החוק הזאת וללא אישורו של יושב ראש הוועדה ההצעה הזאת לא תעבור בשום צורה ושום דרך ועל דעת זה אנחנו מאשרים את זה.
זהבה גלאון: אני מאד מודה לאדוני.
דוד טל: הצבעה.
דוד טל: גבירתי בעד, אני בעד, אין מתנגדים.
דוד טל: אשר על כן הצעת החוק איסור סחר באיברים אושרה.
דוד טל: יש לך זמן לדבר עם הרב דהן ויוני – גם אתה.
יונתן הלוי: אין בעיה ואם תוכל להגיד לי באיזה צורה זה התעורר אצלך, אני אשמח מאד.
יונתן הלוי: זו טעות גדולה לגעת בזה, לדעתי.
דוד טל: אני לא רוצה לגעת בכלום.
דוד טל: אני רק רוצה לדעת שזה טוב לאחינו האשכנזים וטוב לאחינו הספרדים, כדי שלא אכניס את הראש שלי בין שתי ערים.
יונתן הלוי: אסור להכניס.
יונתן הלוי: אבל בסדר.
דוד טל: יש בעיה של הגדרת נפטר.
יונתן הלוי: לאן נגיע אם יש בעיה בהגדרת נפטר?
דוד טל: לא יודע.
דוד טל: מה שתסכמו עם שר הבריאות מקובל עלי.
יונתן הלוי: אני אדבר עם היועצת המשפטית ועם שר הבריאות.
דוד טל: אותו שלחתי לרב עובדיה.
דוד טל: הוא היה אצל הרב עובדיה, הוא חזר, הוא מבין שיש בעיה כזאת ובעיה אחרת.
דוד טל: הוא מכיר את כל המטריה.
זהבה גלאון: יש לי בקשה אליך.
זהבה גלאון: אם העניין הזה לא יפתר, זה ייקח לנו עכשיו עוד שנה.
דוד טל: זה מגובש על ידי שר הבריאות.
מירה היבנר: זו הצעה ממש בשלה.
מירה היבנר: הלוואי והרבה חוקים היו בשלים כמו החוק הזה.
דוד טל: אני גם מציע לכם, לאחר מכן, לאחר שהחוק הזה יעבור, לעשות איזה מסע פרסום במשרד הבריאות לנושא הזה לכל הרבדים בחבר הישראלית, כולל דתיים חרדים וכולי, כדי שזה ידחף משהו.
דוד טל: שזה לא יהיה אות מתה.
דוד טל: בסופו של דבר שיצא מזה משהו.
יונתן הלוי: זה מתוכנן.
יונתן הלוי: גם ברשותו של נציג הרבנות אין התנגדות שהמילה "איש דת" תופיע על כרטיס התורם, כי שם זה רלוונטי למי התורם ומי הנתרם.
שמעון אולמן: ודאי שכן.
זהבה גלאון: אני מאד מודה לך.
חברי הוועדה: טלב אלסנע מוזמנים: לטיפה חורי - מזכירת אגוד מקצועי במגזר הערבי עכו, ההסתדרות הכללית חזקיה ישראל - נציג המעסיקים נזרי יעקב - סמנכ"ל שירות התעסוקה, משרד העבודה והרווחה
הוקלט ע"י: סדר היום: שינוי מדיניות לשכת התעסוקה בעכו כלפי מובטלים ערבים - ח"כ טלב אלסנע - הצעה לסדר בדיון מהיר שינוי מדיניות לשכת התעסוקה בעכו כלפי מובטלים ערבים - ח"כ טלב אלסנע - הצעה לסדר בדיון מהיר
דוד טל: בוקר טוב רבותי, אני פותח את ישיבת ועדת עבודה ורווחה.
טלב אלסאנע: אדוני היושב ראש, רבותי, הנושא הוא כזה, הגיעה לידיי תלונה של עשרות מובטלים מאיזור עכו והסביבה.
טלב אלסאנע: מאחר ולשכת התעסוקה בעכו משרתת את כל היישובים מסביב, התלונה הגיעה ממספר מקומות.
טלב אלסאנע: הטענה היתה שלשכת התעסוקה מפנה אנשים לקבלן שאמור לקבל אותם לעבודה.
טלב אלסאנע: הם פונים לקבלן, הוא מראיין אותם, ואומר שישלח להם תשובה, והם לא מקבלים כל תשובה.
טלב אלסאנע: כאשר הם פונים ללשכת התעסוקה מוסרים להם הודעה שתביעתם נדחית עקב סירוב.
דוד טל: אני מבין שהטענה היא שהם מקבלים סירוב וכתוצאה מכך לא יכולים לקבל כסף.
טלב אלסאנע: זהו בדיוק המצב המתואר.
טלב אלסאנע: אותם אנשים פונים לעירעור, ועד שנדון העירעור שלהם לוקח זמן רב, ובינתיים לאנשים אלה אין הכנסה אחרת.
טלב אלסאנע: כלומר בפרק הזמן שבין הדחייה לבין העירעור לבין קבלת התשובה אין להם כל הכנסה.
טלב אלסאנע: מדובר בכמה עשרות אנשים שבדרך זו נטלו מהם את הזכות לקבל דמי אבטלה.
דוד טל: אני מבין שאלה אנשים שמאוד רוצים לעבוד אם רק יינתן להם הדבר.
טלב אלסאנע: אכן זה המצב.
לטיפה חורי: כבוד יושב ראש הוועדה, אני מקבלת את התלונות מהעובדים.
לטיפה חורי: אני עוסקת באיגוד המקצועי, והתלונות שכבוד חבר הכנסת דיבר עליהם הגיעו אלי לפני שהגיעו אליו.
לטיפה חורי: הבעיה היא כזאת, ישנו קבלן ממשלתי, שהוא קבלן חפירות ונוף.
דוד טל: מה זאת אומרת קבלן ממשלתי?
לטיפה חורי: מדובר בחברה ממשלתית.
לטיפה חורי: הזמינו את החברה הממשלתית ללשכת התעסוקה, הזמינו את העובדים מהמיגזר הערבי וריאיינו אותם.
לטיפה חורי: לאחר שריאיינו אותם נתנו להם הפנייה לעבודה, ולאחר מכן החברה הממשלתית ענתה שאין לה מקום עבודה בשבילם.
לטיפה חורי: הם קיבלו סירוב, הגיעו לעררים, ודחו להם גם את העירעור.
לטיפה חורי: אם אוכל להוסיף, מגיעות אלי תלונות רבות נוספות מלשכת התעסוקה באותו איזור.
דוד טל: כמה זמן את מקבלת כאלה תלונות?
לטיפה חורי: הדבר נמשך כבר שנים, מר נזרי יודע כמה פעמים הגעתי אליו בנושא.
דוד טל: גברת חורי, האם נכון שעד היום טרם הפנית את תשומת לבה של הוועדה לאפליה הזאת?
לטיפה חורי: אף פעם לא פניתי לוועדה עד היום.
לטיפה חורי: כמו כן מגיעות אלי תלונות רבות לפיהם נותנים הפנייה לעובד לכתובת מסויימת, העובד מגיע ורואה שזה בית פרטי ולא מקום עבודה.
לטיפה חורי: יש הרבה מקרים כאלה.
דוד טל: האם דבר כזה קרה יותר מפעם אחת?
לטיפה חורי: נתקלתי בתלונה מסוג זה יותר מפעם אחת.
לטיפה חורי: ברצוני להתייחס לבעיה נוספת, בעניין של אבטחת הכנסה של אבטלה.
לטיפה חורי: כאשר מגיע עובד עם מכתב פיטורין ללשכת התעסוקה לא מוסבר לו שצריך מאה חמישים יום.
לטיפה חורי: הוא נרשם חודש ימים, לוקח את הטפסים שלו לביטוח לאומי ואחרי חודשיים מקבל מכתב הביתה שלא מגיע לו לקבל כסף כי אין לו מספיק ימים, למרות שהוא נרשם כדורש אבטלה כבר שלושה חודשים.
לטיפה חורי: אלה בעיות מאוד חמורות, שגורמות לאבטלה להיות יותר גבוהה במיגזר הערבי.
דוד טל: זו בהחלט בעיה שטעונה תיקון וחשוב לטפל בה.
יעקב נזרי: מדובר בפרוייקט ייחודי של רשות הגנים הלאומיים, עבודה שלא מחייבת השכלה או נתונים מיוחדים וכל אחד יכול לבצע.
יעקב נזרי: הזמנו וראיינו כמאתיים מועמדים פוטנציאליים למקומות עבודה אלה, במיוחד נטולי אבטחת הכנסה כשירים לעבודה ובריאים.
יעקב נזרי: נדרשו עשרים מקומות עבודה.
יעקב נזרי: הטוענים לעניין הסירובים הם שנים עשר מתוך שישים ושניים דורשי עבודה שנרשמו כסירובים.
יעקב נזרי: ההליך אצלנו, מבחינת השירות, הוא הליך פשוט.
יעקב נזרי: זכותו של כל דורש עבודה לערער על החלטות הלשכה.
דוד טל: אומרת גב' חורי שאותם אנשים קיבלו הפנייה לעבודה.
דוד טל: אתה רשאי לראיין עובדים ולמצוא שהם לא מתאימים, אבל אז לא תיתן להם הפנייה לעבודה, ואילו במקרה זה מדובר באנשים שקיבלו הפנייה.
יעקב נזרי: אני רוצה להתמקד דווקא בפרוייקט הזה, ולא להיכנס למה שנאמר כאן, דברים גורפים הרחוקים מהמציאות.
יעקב נזרי: אני מדבר לגופו של עניין מבחינת הפרוייקט הזה כשלעצמו.
יעקב נזרי: הראיון לקבלת העבודה נעשה במשולב עם המעסיק ועם שירות התעסוקה.
יעקב נזרי: היו דורשי עבודה שאמרו שהם לא רוצים ללכת לעבוד.
דוד טל: לא זה מה ששמעתי כאן, לא מחבר הכנסת אלסנע ולא מגב' חורי.
יעקב נזרי: אני מתמקד בפרוייקט הזה, שהינו פרוייקט ייחודי.
יעקב נזרי: עכו מופיעה חדשות לבקרים כיישוב מוכה אבטלה ולכן נעשה מאמץ גדול מאוד ליצור מקומות עבודה.
דוד טל: האם זו עבודה יזומה?
יעקב נזרי: זו עבודה לטובת האוכלוסיה הזאת, שמתאימה לכישוריה, ברשות הגנים.
יעקב נזרי: מדובר בעבודות של תחזוקה.
דוד טל: במידה ולא היתה קיימת אבטלה, האם גם אז היו עושים את העבודה הזאת?
יעקב נזרי: קשה לומר.
יעקב נזרי: זהו פרוייקט ייחודי.
יעקב נזרי: מכל מקום אני מדבר על אותם אנשים שטענו לסירוב.
יעקב נזרי: מתוך שישים ושניים איש שנרשמו להם סירובים שנים עשר טענו לסירוב וביקשו להיות מופנים לוועדת ערר.
יעקב נזרי: ההליך הזה הוא הליך שנעשה במשך כל השנה, לכל אחד יש זכות לערער.
יעקב נזרי: אני מניח שחלק מהמערערים, במידה ויצאו זכאים בעניין העירעור, יקבלו תשובה בהתאם.
דוד טל: אני רוצה להבין מתי אדם מקבל סירוב.
דוד טל: כאשר הוא מקבל הפנייה ונשלח למקום עבודה ואילו במקום העבודה נאמר לו שלא צריכים אותו, מה הוא צריך לעשות במקרה כזה?
יעקב נזרי: קשה לי להעלות על הדעת מצב בו אומר המעסיק אני לא צריך אותך ולא מנמק.
יעקב נזרי: פקיד ההשמה מתייחס לעניין הזה בהבנה.
יעקב נזרי: אם חלילה קורה מצב כזה שאדם נשלח והמעסיק אומר אני לא צריך אותך, קיבלתי את המכסה שאני רציתי, אין פה עניין של ניגוד או מאבק של פקיד ההשמה מול דורש העבודה.
דוד טל: זו הנקודה שלא ברורה לי.
דוד טל: נאמר כאן שבא אדם ועבר ראיון.
דוד טל: הוא היה יכול לא לעבור את הראיון, היו שולחים אותו הביתה והוא היה ממשיך להיות מובטל.
דוד טל: אבל הוא עבר ראיון ונתנו לו הפניה, זאת אומרת שהוא מתאים לעבודה הזאת.
דוד טל: הוא הלך למקום העבודה ושם אמרו לו אנחנו לא צריכים אותך.
דוד טל: אותו אדם לא מבין מדוע ניתן לו סירוב כאשר הוא רוצה לעבוד.
יעקב נזרי: לא קיים מצב כזה.
דוד טל: אבקשך לבדוק באופן ספציפי את הנקודה הזאת בפרוייקט הזה.
יעקב נזרי: אין שום בעיה.
יעקב נזרי: אבדוק זאת.
דוד טל: יש לבדוק האם היו מקרים בהם כפי שנטען אנשים הופנו לחברה והחברה אמרה להם אנחנו לא צריכים אתכם.
יעקב נזרי: בנוסף לכך, השנים עשר המתלוננים האלה נמצאים בתהליך בוועדת ערר.
יעקב נזרי: התהליך עדיין לא הושלם.
טלב אלסאנע: בינתיים הם אינם מקבלים תשלום חודשי והם רוצים לצאת לעבודה.
יעקב נזרי: במקרה זה הם לא רצו בעבודה.
דוד טל: זו הנקודה שצריך לברר.
דוד טל: אם אותו אדם לא רצה לעבוד, אין שום טענה.
דוד טל: לכן ביקשתי ממר נזרי לבדוק באופן ספציפי האם קרה ולו מקרה אחד של אנשים שבאו וביקשו לעבוד והחברה לגנים לאומיים שלחה אותם הביתה, ואז נירשם להם סירוב.
דוד טל: אם זה כך זה מצב לא תקין.
יעקב נזרי: יש לנו מידע על כך שאותם אנשים שהלכו לאקט הזה שנקרא סירוב חזרו בהם והם מצטערים על כך בדיעבד.
דוד טל: מאיפה אדוני יודע את המידע הזה?
יעקב נזרי: אני בדקתי זאת.
לטיפה חורי: אתמול היתה לי ישיבה עם מנהל לשכת תעסוקה בעכו.
לטיפה חורי: שמו מאיר אוחנה.
לטיפה חורי: נפגשנו בכנס של חברות כח אדם.
לטיפה חורי: הוא אומר לי שמתוך כל אלה שטענו שקיבלו סירוב הגיעו אליו ארבעה אנשים שלא הלכו לערר.
לטיפה חורי: הם רצו בטוב.
לטיפה חורי: הם אמרו לו שהם רוצים לעבוד, אבל הוא הודה שהקבלן הזה לא לקח אותם לעבודה.
טלב אלסאנע: ברצוני להציע הצעה לסיכום הדיון.
טלב אלסאנע: עומדות בפני הוועדה שתי גרסאות, האחת היא גרסת לשכת התעסוקה, שמציג אותה מר נזרי, אשר לא היה נוכח שם.
דוד טל: מר נזרי הוא סמנכ"ל לשכת התעסוקה ודבריו אמונים עלי.
טלב אלסאנע: אך הוא מדבר מפי השמועה.
דוד טל: מר נזרי אומר שבדק את הדברים בעצמו.
דוד טל: שאלתי אותו כמה שאלות כדי לבדוק עד כמה הוא מכיר את הנושא, ואני מניח שהוא עשה שיעורי בית לפני שהגיע הנה היום.
טלב אלסאנע: אנחנו גם כן יודעים את הדברים מפי השמועה, מתוך מה שאמרו לנו אותם מופנים, אותם אנשים מובטלים.
טלב אלסאנע: אנחנו לא היינו שם, אנחנו רק יודעים מה שהם מוסרים לנו.
טלב אלסאנע: יש צורך להפגיש את שני הצדדים ביחד.
טלב אלסאנע: הייתי מציע לקיים מפגש בלשכת התעסוקה בעכו, אני מוכן לבוא לשם, גב' חורי נמצאת שם, סמנכ"ל שירות התעסוקה אם יוכל יבוא גם הוא, ושם נקיים דיון, יחד עם מנהל לשכת התעסוקה בעכו.
דוד טל: אני מבקש מסמנכ"ל לשכת התעסוקה לבדוק ספציפית את המקרים שהוצגו כאן.
דוד טל: אני רוצה לדעת בבירור האם היה ולו מקרה אחד של אנשים שבאו עם הפנייה לעבודה לרשות הגנים הלאומיים והם סירבו לקלוט אותם.
דוד טל: לפי מה שנטען כאן, אנשים טענו שראיינו אותם ונתנו להם הפנייה, הם הלכו להתקבל ונאמר להם שאין מקום עבודה עבורם, ואחר כך נאמר להם שהם מסרבים ולכן לא יוכלו לקבל דמי אבטלה.
דוד טל: הם טוענים שהם לא מסרבים אלא רוצים לעבוד, אבל לא נותנים להם.
דוד טל: אבקש ממר נזרי לבדוק עבורי את הנושא אישית ולתת לי תשובה בתוך שבוע ימים.
דוד טל: לאחר שתתקבל תשובתך נעדכן את גב' חורי ואת חבר הכנסת טלב אלסנע בנושא.
דוד טל: מר נזרי, אני מבקש שהבדיקה תהיה יסודית, עד כמה שניתן.
יעקב נזרי: אם יורשה לי להוסיף משפט, בשירות התעסוקה ההליך הזה שנקרא סירוב קיים בסדר גודל של אלפי אנשים בכל חודש.
יעקב נזרי: בחודש האחרון רשמנו כשלושת אלפים ומאה סירובים.
יעקב נזרי: כלומר אין כאן חלילה איזו שהיא יד זדונית.
דוד טל: מר נזרי, אין צורך להיכנס למקומות שלא נטען לגביהם דבר.
דוד טל: אנחנו מדברים בנושא הספציפי הזה.
דוד טל: לא גלשנו למחוזות של אפליה.
דוד טל: אבל קורים מקרים ויש לבררם.
דוד טל: אני מכיר גם מקרים של אנשים שלא רוצים לעבוד ומבקשים ממעסיק אליו הופנו לחתום להם שהוא לא צריך אותם.
דוד טל: אני מכיר אנשים שמרמים את לשכת התעסוקה, ויש גם הרבה מובטלים שרוצים לעבוד, ולא מקבלים עבודה.
דוד טל: במקרה הנוכחי אני מדבר על מקרים של אנשים שקיבלו הפניה לרשות הגנים ולרשות הגנים לא היתה עבודה בשבילם.
דוד טל: אם נאמר להם שאין בשבילם עבודה, יש לחתום להם בהתאם בכדי שיוכלו להמשיך לקבל דמי אבטלה.
דוד טל: זו הנקודה שאני רוצה לבדוק, ואבקש שתיערך בדיקה יסודית.
לטיפה חורי: ברצוני לבקש ממר נזרי, אשר תמיד עזר לנו בהרבה דברים, לטפל בעוד נושא שעולה מפניות המגיעות אלי.
לטיפה חורי: מדובר במצב בו למקום עבודה אחד המבקש עובד אחד בלבד נותנים הפניות לעשרה איש.
לטיפה חורי: שולחים לו עשרה אנשים, אחד מתקבל ותשעה מקבלים סירוב.
חברי הוועדה: טלב אלסנע תמר גוז'נסקי מוזמנים: רונית אופיר - פורום הורים - שיטת לובאס אסנת בוזגלו - פורום הורים - שיטת לובאס אורן בכר גל בכר - אלו"ט עופר דנינו - פורום הורים - שיטת לובאס אורית חזן תמי יונה - אלו"ט מירי ישעיהו - אלו"ט רננה ישראל - פורום הורים - שיטת לובאס מלכה מרמלשטין הדס ניר רותי סיוון - אלו"ט אלון עדי בכר אבינועם צוק - אלו"ט אלי צוק - אלו"ט ניצה צוק - אלו"ט עדה קטבל - אלו"ט מרגלית תירוש - מנכ"ל אלו"ט לילי אבירי - מנהלת היחידה לטיפול חוץ ביתי באוטיסטים, משרד העבודה והרווחה מנחם וקשל - משרד העבודה והרווחה אתי אשד - אלו"ט
סדר היום: ניצול תקציב 2001 - אלו"ט
דוד טל: בוקר טוב רבותי וגבירותי.
דוד טל: אני מתכבד לפתוח את הישיבה בנושא ניצול תקציב 2001 של אלו"ט.
דוד טל: ייאמר לזכותם של העוסקים בנושא במשרד העבודה והרווחה, כולל השר הנוכחי והשרים שקדמו לו, שהנושא הזה קרוב ללבם.
דוד טל: בעבר הנושא של הילדים האוטיסטים היה חלקו באחריות משרד הבריאות וחלקו בשום מקום, וכעת הוא מתחיל להיכנס לאיזו שהיא מסגרת, ובעקבות זאת יש לנושא בעל בית, אליו ניתן לפנות בבקשות, בדרישות ובהשגות, וחשוב גם לדעת לפרגן לו על עשייתו.
דוד טל: ראשית אבקש מגב' תירוש להציג את הבעיה שלדעתה קיימת בנושא של אלו"ט.
דוד טל: לאחר מכן הורים שירצו לומר את דברם יוכלו לעשות זאת, באופן מסודר ובלי התפרצויות וכעסים, שאין זה מקומם.
דוד טל: ברצוני לציין שיושבים איתנו כאן ארבעה אורחים מבית חינוך לעוורים, הוועדה מקדמת אותם בברכה.
דוד טל: גב' תירוש, בבקשה.
דוד טל: אבקש להצטמצם ולומר את עיקרי הדברים בכדי שנוכל להיות תכליתיים.
דוד טל: ברצוני לנסות להגיע לאיזה שהוא פתרון בישיבה זו יחד עם נציג משרד העבודה והרווחה.
מרגלית תירוש: הגענו היום לדון בנושא השירותים הקהילתיים לאוטיסטים.
מרגלית תירוש: ראשית זוהי ברכה הנושא הזה בכלל נמצא על שולחן הדיונים, ואני מצטרפת לדעת יושב ראש הוועדה על כך שאכן משרד העבודה והרווחה, השרים, המנכ"לים והצוות הנמצא פה היום, עשו ביחד איתנו עבודה נפלאה בכדי להשיג ממשרד האוצר בימים טרופים אלה תקציב לשירותים קהילתיים עבור הילדים האוטיסטים, לאחר היסטוריה של עשרים ותשע שנים בהן ההורים היו פעילים בצורות שונות אבל תקציב לא היה.
מרגלית תירוש: הילדים האוטיסטים הם היום בין האוכלוסיות היחידות במדינה שאין להם לא מרכזי יום לשיקום תעסוקתי, לא נופשונים ולא קייטנות לילדים, לא סומכים וסומכות ולא הדרכה, דבר שהינו טריויאלי והכרחי בכל שיטות הטיפול שקמות במטרה לקדם את הילדים האלה.
מרגלית תירוש: בשעה טובה הכסף ישנו, או לפחות תחילתו.
מרגלית תירוש: זוהי עדיין עוגה מאוד קטנה מול כל הצרכים הקיימים, שישה מיליון שקלים אינם מהווים אפילו עשרים וחמישה אחוז מעלות הצרכים, על פי הניתוח שערכנו יחד עם משרד העבודה והרווחה.
מרגלית תירוש: אבל לפחות זו תחילתה של דרך.
מרגלית תירוש: אלא שאנחנו כבולים.
מרגלית תירוש: הכסף ישנו, ואין את התשתית והדרך להוציא אותו לשימוש.
דוד טל: האם את מדברת על אותם שישה מיליון שקלים?
מרגלית תירוש: אלה אותם שישה מיליון שקלים שנועדו לשירותים הקהילתיים.
מרגלית תירוש: אני חושבת שעם כל הניסיון שלנו להרגיע את ההורים, כהנהלת אלו"ט הנושאת את הכובע הלאומי בדאגה לטובתם של כלל הילדים האוטיסטים במדינת ישראל, קשה לנו מאוד לעמוד למול הסבל, הכאב והתסכול היומיומי שלהם.
מרגלית תירוש: על כן אנו נמצאים כאן היום ומבקשים מכבוד יושב ראש הוועדה לעזור לנו למצוא את הדרך לנצל את התקציב הזה.
מרגלית תירוש: אני יודעת שתקציב לא מנוצל יחזור לאוצר, ואוי לנו אם זה מה שיתרחש.
מרגלית תירוש: יש לוודא שחלילה לא יובן בטעות שהכסף לא היה נחוץ ושלא צריך עוד כסף לשנה הבאה ולשנים הבאות.
מרגלית תירוש: ההיפך הוא הנכון, הצרכים כל כך גדולים שקשה לדעת למה לקחת קודם, האם לתת קודם לטיפול בבוגרים, כמו במקרה של ניצה צוק ובנה, האמורים להשתתף בישיבה היום.
מרגלית תירוש: אישה זו מאשפזת בכל בוקר את הילד שלה, בן העשרים ושמונה, כי אין לו לאן ללכת בבוקר.
מרגלית תירוש: אין חוק חינוך מיוחד בגיל הזה, והיא מאשפזת אותו בבוקר בבית חולים אברבנל ולוקחת אותו בשלוש אחר הצהריים ואלה החיים שלה.
מרגלית תירוש: או האם לתת להורים אחרים, שילדיהם נמצאים בבית בחופשת הקיץ.
מרגלית תירוש: בעוד שילדי ישראל יכולים ללכת לקייטנות, לשחק בחוץ ולהיות עם בייביסיטר, הילדים האוטיסטים לא יכולים.
מרגלית תירוש: אין להם קייטנות, להשיג בייביסיטר זו קריעת ים סוף, כי צריך מישהו שמבין מה זה ילד אוטיסט, שלא נדבר על המשך מתן הטיפולים גם בתקופת חופשת הקיץ, כי לגביהם כל יום וכל שעה הם קריטים.
מרגלית תירוש: נוצר מצב מתסכל בו אנו רואים את הארץ המובטחת מבלי שנוכל להכנס אליה.
מרגלית תירוש: אני מבקשת מכבוד יו"ר הוועדה שיעזור לנו לצאת ממצב קשה זה ולנצל את התקציב, וללכת קדימה גם לגבי השנה הזאת וגם לגבי השנה הבאה.
מנחם וגשל: שמי מנחם וגשל, אני מנהל האגף במשרד העבודה והרווחה שבתוכו מתבצע הטיפול באוכלוסיה הזו.
מנחם וגשל: אומר כעת רק משפט פתיחה, ולאחר שאשמע את נציגי ההורים אגיב בהמשך.
מנחם וגשל: אני נחשפתי לעניין הטיפול באוטיסטים לפני כשנה, התבקשתי לקחת אחריות על הנושא מרגע שהוא הועבר למשרד העבודה והרווחה.
מנחם וגשל: בעבר הנושא היה באחריות משרד הבריאות בנושא החוץ ביתי, ובאחריות משרד החינוך המטפל בנושא הלימודים.
מנחם וגשל: הטיפול הקהילתי, בשעות אחר הצהריים, לא היה קיים כלל.
מנחם וגשל: זאת משום שאוכלוסיית האוטיסטים נכנסה לתוך מעגל רחב יותר של אוכלוסיית המפגרים ונטמעה בתוכה.
מנחם וגשל: אלו"ט בעניין זה עשתה פעולה קשה ורצינית בכדי לזכות בהכרה בעניין כפי שהוא, ואז נחשפתי לעניין והתבקשתי לנסות לארגן ולהקים את היחידה.
מנחם וגשל: מאז התקיימו כבר מספר דיונים, אצל מנכ"ל המשרד וגם אצל השר.
מנחם וגשל: הדיונים הינם קשים ביותר, ואני אומר זאת גם להורים.
מנחם וגשל: הדיונים כל כך קשים לי בגלל הקושי הגדול לבוא עם טיעונים בירוקרטיים מול מצוקה כל כך קשה של הורים.
מנחם וגשל: מה שמרגלית סיפרה עכשיו הוא אפס קצהו של המצב, מדובר במצוקה אמיתית קשה מאוד.
מנחם וגשל: ברצוני לומר בפתיחת הדברים שעל ההורים להבין כי ישנם תהליכים ביורוקרטיים שלפעמים צריך להעביר אותם, ויחד עם זאת בהליכים הביורוקרטיים האלה לפעמים יש גם טוב.
מנחם וגשל: לדוגמא, לפני שנה הועבר לטיפולנו התחום המוסדי.
מנחם וגשל: אנחנו קיבלנו אותו ממשרד הבריאות.
מנחם וגשל: לא אתייחס כרגע למה שקרה במשרד הבריאות כי זה לא רלוונטי לדיון.
מנחם וגשל: מאז שהנושא עבר אלינו ישבנו ואירגנו תקנות, ישבנו ואירגנו את מערך הפיקוח וקבענו נהלים למוסדות האלה איך לעבוד.
מנחם וגשל: כל הדברים הללו מאוד משפרים את מצבם של אותם חניכים אוטיסטיים הנמצאים במוסדות ומבטיחים שאם כבר הוחלט להוציא חניך למוסד, הוא יעמוד בסטנדרטים ברורים וקבועים, כך שמדינת ישראל שהיא המשלמת תוכל להקפיד על כך שכל המוסדות יעמדו בהם כמו שצריך.
מנחם וגשל: לא מפני שהמוסדות אינם רוצים לתת את מה שנדרש, אלא בכדי להכניס את כל העניין לסדר ולאיזה שהוא היגיון.
מנחם וגשל: אנו מקיימים משא ומתן מקצועי על מה צריך לעשות.
מנחם וגשל: אנחנו מקיימים היום דיונים על איזה שהם תכנים מקצועיים שייכנסו למוסדות, ומנסים לעזור לעניין מכל מיני כיוונים כדי להבטיח את הדברים.
מנחם וגשל: אני מציע שבדיון היום יאמרו ההורים את דבריהם, ואחר כך נגיד איפה הדברים עומדים מבחינתנו ואיך אנחנו רוצים לקדם אותם.
מנחם וגשל: חשוב להבין שאין כאן טובים ורעים סביב השולחן.
מנחם וגשל: קיים ניסיון משותף לארגן את היחידה הזאת בצורה הכי נכונה שניתן, כדי לתת את הטיפול הטוב ביותר.
דוד טל: האם תוכל להבטיח לוועדה שהתקציב הזה ינוצל במלואו?
מנחם וגשל: לא אוכל להבטיח זאת, ואסביר בהמשך מדוע.
דוד טל: אם כך הנושא דורש דיון מעמיק יותר, נצטרך לזמן גם את שר העבודה והרווחה לצורך העניין.
מנחם וגשל: אני מציע שתשמע את דבריי, ואם יהיה צורך נזמן גם את השר.
דוד טל: לא זו התשובה לה ציפיתי.
דוד טל: אני מבין שהצלחתם להשיג שישה מיליון שקלים, סכום כסף גדול מאוד באופן יחסי.
דוד טל: כמובן שהייתי רוצה שיהיו עשרה מיליון אבל זה מה שיש.
דוד טל: אלא שאם גם את זה לא ננצל עכשיו, אז לא יועיל אם אתן לך גם מאה מיליון שקלים.
עופר דנינו: שמי עופר דנינו, אני מנכ"ל בחברת הייטק.
עופר דנינו: אני הורה לילד אוטיסט.
עופר דנינו: אינני מעוניין לדבר על התחושות, הכאב שלנו ומה שאנחנו עוברים יום יום.
עופר דנינו: לצורך העניין הנדון כאן זה לא מעניין.
עופר דנינו: אנחנו לא באים לכאן בכדי שמישהו יקל עלינו מבחינה רגשית.
עופר דנינו: אנו מסתכלים על העניין באופן עיסקי ומנסים למצות את התהליכים בצורה עיסקית כלפי המדינה.
עופר דנינו: הגענו לכאן היום לאחר שלמדנו וחקרנו את הנושא, גם בארץ וגם בחו"ל, ובעיקר בחו"ל, מבחינת מקורות המידע.
עופר דנינו: לצערי במדינת ישראל אין מספיק מקורות מידע לגבי דרכי התמודדות אפשריות עם הבעיה.
דוד טל: כמה ילדים אוטיסטים יש בסך הכל בארץ?
מרגלית תירוש: ידוע לנו על אלפיים ילדים.
עופר דנינו: לאחר שלמדנו את הנושא לעומק הגענו למסקנה שיש פתרון.
עופר דנינו: עד היום תמיד ניסינו לאתגר בעולם ההיי-טק את הטכנולוגיה.
עופר דנינו: אלוהים העמיד בפנינו היום כמשפחה אתגר נוסף, לראות איך לוקחים משהו אנושי ומשפרים אותו.
עופר דנינו: הגענו למסקנה חד משמעית בעניין, שאנחנו יכולים להפוך את הילדים לילדים נורמליים.
עופר דנינו: אנחנו נראה ונוכיח את זה, אתכם או בלעדיכם.
עופר דנינו: מבחינת המדינה אנחנו אומרים דבר מאוד פשוט, אנחנו רוצים סיכוי לתקופה מאוד מוגבלת, תכניות עבודה מאוד מוגדרות ומוכחות.
עופר דנינו: בארצות הברית הגיעו למסקנה שהשיטה עובדת והקציבו מאה אחוז מימון לנושא הזה.
עופר דנינו: זו שיטת עבודה מוכחת מדעית שמאפשרת לעשות שינוי.
דוד טל: מה מאפשרת השיטה לעשות?
עופר דנינו: מדובר בשיטה המאפשרת לקחת ילד אוטיסט ולהביא אותו לנקודת תפקוד נורמלית לחלוטין.
עופר דנינו: מדובר על חמישים ושלושה אחוז הצלחה.
עופר דנינו: עלויות השיטה מגוחכות יחסית לאחוזי ההצלחה.
עופר דנינו: יש צורך בתקופה של שנתיים לעבודה ממוקדת, דווקא בגיל הצעיר, מגיל שנתיים עד גיל ארבע, שזהו הגיל הקריטי שאם עושים בו את העבודה יש סיכוי מצויין להצלחה.
עופר דנינו: העלות לטיפול מהסוג הזה במשך שנתיים היא בסדר גודל של חמישים שישים אלף דולר לילד.
עופר דנינו: מבחינה עיסקית ניתן לומר שהעלות שיעלה למדינת ישראל הטיפול בילד שאינו יצרני ויזדקק לתמיכת המדינה במשך עשרות שנים הינה גבוהה בהרבה.
עופר דנינו: בנוסף ישנה העלות הנגזרת מההורים.
עופר דנינו: אני לדוגמא מהווה אחד הנכסים הגדולים ביותר של מדינת ישראל, כי אני יצרן של כסף.
עופר דנינו: אני מוכר ציוד לחו"ל ומביא דולרים למדינה.
עופר דנינו: אלא שהמערכת מנטרלת אותי ומונעת ממני לייצר, להמשיך לעשות את מה שאני טוב בו.
עופר דנינו: הדרך הנבונה הינה לאפשר לנו להביא את הילדים האלה למצב יצרני.
עופר דנינו: משמעות הדבר שהם יהיו מסוגלים לטפל בעצמם בעתיד, וההורים יהיו מסוגלים להשתחרר ולהמשיך לייצר כסף למדינת ישראל.
עופר דנינו: אני מדבר ברמה העיסקית.
עופר דנינו: אני מציע הצעה עיסקית נבונה.
עופר דנינו: גם בארצות הברית היום, בנושא עבודה ורווחה, עובדים באופן דומה עם מובטלים.
עופר דנינו: בונים תכנית עבודה למובטלים בה מנסים להביא אותם להכשרה, והתכנית הוכיחה את עצמה.
עופר דנינו: כאשר אתה לוקח מישהו, מכשיר אותו ומכניס אותו למסלול, אתה הופך אותו לאדם יצרני.
עופר דנינו: זאת לעומת מצב של אבטלה כרונית, כשהאדם יושב כנטל על המדינה.
עופר דנינו: אנחנו אנשים עצמאים.
עופר דנינו: איננו רוצים להיות לנטל.
עופר דנינו: אנחנו רוצים לתרום ורוצים להמשיך לעבוד.
עופר דנינו: אנחנו זקוקים כרגע לסיוע מהמדינה, ולא כולו כספי.
עופר דנינו: כרגע אנחנו צריכים לייבא למדינת ישראל מומחים, שיש להם את הידע ואת היכולת לסייע בידינו.
עופר דנינו: אנחנו מממנים את כל העלויות הנדרשות מכיסנו.
עופר דנינו: יש לנו את הסייעות ואת היועצים, אבל צריך מה שנקרא מנהלי תכניות.
עופר דנינו: מנהל תכנית הוא אדם שיש לו את הכישורים ואת הידע לראות את הילד ולבנות תכנית עבורו.
דוד טל: כשאתה אומר אנחנו מממנים למי כוונתך?
עופר דנינו: אנחנו ההורים מממנים כיום מאה אחוז מימון, ומדובר על עלויות כה גבוהות שלבי דואב, כי ידי שלי אמנם משגת, אבל ידם של הורים אחרים שאני רואה במוסדות אחרים אינה משגת, והם לא מקבלים את הטיפול הנאות.
עופר דנינו: אני יודע שום סיכוי לילדים האלה, ועל כך לבי דואב.
דוד טל: מר דנינו, ברצוני להזדהות איתך במצבך, אלא שבשולחן הזה איננו עוסקים בנושאים כאלה דרך הראייה הכלכלית של הדבר.
דוד טל: אנחנו בראש ובראשונה חברה השואפת להיות חברה מתוקנת.
דוד טל: גורלך שפר עליך, והיום אתה בתפקיד מנכ"ל הייטק.
דוד טל: אני מניח שישנם הורים לילדים המשתכרים שלושת אלפים או ארבעת אלפים שקל בחודש ואינם מסוגלים לתת מה שאתה יכול לתת לילדיהם.
דוד טל: לכן ברצוני להוריד את המבט העיסקי ולהתמקד בבחינה החברתית.
דוד טל: מבחינה חברתית עלינו לעשות כל אשר לאל ידינו כחברה בכדי שהילדים האלה יקבלו את הטיפול הטוב ביותר לו הם זקוקים.
עופר דנינו: הסיבה שהצגתי את הפן הזה היתה בכדי להדגיש את העבודה שאני אינני המקרה המייצג את ציבור ההורים וברצוני לייצג גם את כל אותם משפחות שידם אינה משגת לממן את הטיפולים היקרים.
עופר דנינו: ניסיתי לתאר את מצב העל.
דוד טל: הבהרת את הדבר היטב.
רננה ישראל: שמי רננה ישראל, אני אם לילדה עוד מעט בת שש הנחשבת לאוטיסטית.
רננה ישראל: ברצוני להתייחס לדברי עופר.
רננה ישראל: אנחנו עובדים עם ילדינו באותה שיטה.
רננה ישראל: אנחנו מביאים מנחים מחוץ לארץ ומשלמים להם הון תועפות.
רננה ישראל: לצערי אני לא מנכ"לית הייטק ואני נאלצת למנוע ממשפחתי הרבה מאוד דברים אחרים בכדי להוציא את בתי מהאוטיזם.
רננה ישראל: יש לי עוד ילדות מלבדה.
רננה ישראל: עופר הציג דווקא רעיון חברתי ולא כלכלי.
רננה ישראל: הוא התייחס להחלטה לקחת את הילד האוטיסט ולהחליט להוציא אותו מהאוטיזם ולהביא אותו למצב תיפקודי של בנאדם רגיל ויצרני.
רננה ישראל: וכאן נכנס החלק הכלכלי שהוסבר, אם הילד הזה לא יהיה כמו אותו ילד שהוצג סיפורו, במוסד אברבנל כל בוקר, אלא יוכל להיות בנאדם מתפקד ויצרני, הוא לא יהיה לנטל על גב המדינה.
רננה ישראל: ברצוני לספר בקיצור את סיפורי האישי מחיי היום יום.
רננה ישראל: כאשר קיבלתי את האיבחון של נעמה בתי היא היתה בת שנה וחמישה חודשים.
רננה ישראל: הגעתי כמו כל ההורים למוסדות המייצגים, ושם נאמר לי שיש לי ילדה אוטיסטית ועלי להכניסה לגן אוטיסטים, עד שעה חמש אחר הצהריים.
רננה ישראל: זה נשמע מאוד נוח, עד חמש אחר הצהריים יש לי שקט ולא תהיה לי ילדה אוטיסטית שמסתובבת בבית ועושה המון בלגן, אלא עד חמש אחר הצהריים היא תהיה במוסד.
רננה ישראל: בנוסף לכך הוזמנתי להצטרף לקבוצת תמיכה אשר נועדה לסייע לי ולהרגיל אותי לעצם המחשבה, לי ולבעלי, בכדי שנתמודד עם הדברים הקשים שעלינו לעבור.
רננה ישראל: כאשר קיבלתי את האיבחון היה זה גהינום שלא יתואר.
רננה ישראל: לאט לאט התחלנו להבין מה קורה, לקרוא ספרים ולהכיר את הנושא, וכך שמענו על שיטת לובאס.
רננה ישראל: שמענו שיש בארצות הברית הרבה מאוד ילדים שיצאו מהאוטיזם ורצינו לתת טיפול זה גם לבתנו.
רננה ישראל: חזרתי למוסדות, שבאותו זמן הייתי משוכנעת שהם האנשים שיצילו את הילדה שלי, וביקשתי את עזרתם.
רננה ישראל: לא רציתי כסף.
רננה ישראל: ביקשתי סיוע בלמידת השיטה, מאחר ולי אין כלים ואינני בעלת הכשרה בתחום החינוך מיוחד.