GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חוסם חלבי: אני חושב שבמגזר הערבי אפשר בהחלט לעודד את היזמות המקומית המסורתית הכפרית.
חוסם חלבי: יש הרבה עבודות שנשים בכפרים יכולות לעשות.
דוד טל: כמו מה?
חוסם חלבי: למשל בדלית אל כרמל מתפתח ענף, אני אביא רק דוגמה אחת.
חוסם חלבי: בדלית אל כרמל אין תחבורה ציבורית פנימית.
חוסם חלבי: הרבה נשים שרוצות לעבוד לוקחות את הרכב הפרטי שלהן והופכות אותו לרכב מונית, עושות הסעות בתוך הכפר ומרוויחות לא רע.
דוד טל: יש לי על כך תשובה, אני אציג את זה בדברי הסיכום.
סמעאן אוה: סמעאן אוה, אני מגוש חלב, מנהלת לשכה לשירותים חברתיים.
סמעאן אוה: יש לנו כאן נתונים, רציתי לחזור להשכלה.
סמעאן אוה: אם אתם רוצים לשמוע על תעסוקת נשים, יש לנו בסקטור הערבי רק 19.5% נשים עובדות, כאשר הסקר נעשה רק בשנה האחרונה.
הודעת סיכום: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות התרשמה בדיון בנושא תעסוקת נשים במגזר הערבי כי לא רק שקיימת אפליה ברורה בנושא, אלא שגם אין תכניות ממשיות לצמצום האפליה הזו.
יאיר פרץ: סליחה, גם משרד החינוך.
יאיר פרץ: אני הצגתי את כל הנתונים לגבי השלמת השכלה למובטלות במגזר הערבי.
דוד טל: אנחנו נוסיף את משרד החינוך למשרדי הבריאות ומשרד התעשייה והמסחר.
דוד טל: לא ייתכן גם בנושא זה להאשים את המובטלים באבטלה, ויש להיערך לסיוע נקודתי למרות שאין מדובר בתקופת צמיחה כלכלית.
דוד טל: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, כשעל סדר יומנו הצעת חוק איסור סחר באיברים של חברת הכנסת זהבה גלאון וחברי כנסת נוספים.
דוד טל: יש הצעות חוק נוספות של חבר הכנסת עזמי בשארה וענת מאור, שהחלטנו לנסות לצרף אותן.
דוד טל: אנחנו מנסים לראות האם אפשר לצרף את ההצעה הזאת להצעה הראשונה.
דוד טל: דנו בנושא הזה לפני מספר חודשים.
דוד טל: איפשרנו למשרד הבריאות להתכונן ונתנו אני חושב יותר מ-100 ימי חסד לשר הבריאות כדי שישוב וידון בהצעת החוק הזאת.
דוד טל: אני רוצה להזכיר את דבריה של חברת הכנסת זהבה גלאון שאמרה שהיא תחתום או תקבל כל הצעה של משרד הבריאות, ולו רק שנקדם את החוק הזה.
דוד טל: בינתיים, יש כאן הצעת חוק עידוד תרומת איברים, של חבר כנסת עזמי בשארה, ואני רוצה לאפשר לחבר כנסת הרב רביץ לומר את דברו בנושא.
דוד טל: אברהם רביץ: אדוני היושב ראש, בנוגע להצעתך לצרף את החוק של חברת הכנסת ענת מאור וחבר הכנסת בשארה אל החוק השני – אני לא חושב שהדבר ראוי, ולו רק מסיבה אחת.
דוד טל: לגבי החוק של חברת הכנסת ענת מאור לא למדתי את פרטי החוק, אבל בגדול יכול בהחלט להיות שאדם כמוני יתמוך בו.
דוד טל: לעודד תרומת איברים – יכול להיות שאני אתמוך בכך, זה תלוי כמובן בכל מיני דברים קטנים, אבל אני לא חושב שיהיה ראוי שזה יתחבר אל חוק שאני אתנגד לו.
דוד טל: אני מביא זאת כדוגמה, לא צריך לרקוד לפי החליל שלי, אבל אני אתנגד התנגדות מאד נחרצת להצעת החוק של חברת הכנסת גלאון.
דוד טל: להצעת החוק שלך, חברת הכנסת ענת מאור, אני אומר שיכול בתנאים מסוימים שאפשר לתמוך בה, היא ראויה בעיקרה.
דוד טל: ברשותך אדוני, אני רוצה לומר מספר מלים על הצעת החוק של חברת הכנסת גלאון.
דוד טל: אני לא מדבר על כל פרטיה, אני רוצה להוציא את הליבה מן החוק ולדבר על כך שייאסר בחוק לאדם – אני אקרא לילד בשמו באופן הכי גס: למכור את איבריו – ולהטיל גם על התורם וגם על הנתרם וגם על המתווך מאסר של שלוש שנים על העבירה הנוראית הזאת.
דוד טל: אני רוצה לומר – אני מקווה שזה לא יישמע בבדיחותא – אנחנו דנים בוועדת החוקה, חוק ומשפט על מה שקוראים בפי העם המתת חסד או מיתת חסד, שמתורגם על ידי שופטים עוד בטרם היות החוק הזה של מיתת חסד להמתת חסד.
דוד טל: אצלהם זה בגדר חקיקה שיפוטית.
אברהם רביץ: אני אעייף אתכם מעט במספרים ואני אדבר על דבר שקרוב מאד ללבי – זה לא לבי ממש, אבל קרוב.
אברהם רביץ: אני חקרתי את הנושא הזה, אני לא מתיימר להיות מומחה גדול אבל חקרתי את הנושא.
דוד טל: מה אדוני רצה לומר בקשר להצעת החוק הזאת?
אברהם רביץ: אני מבין שהצעת החוק של הגברת מאור זה לעודד תרומת איברים מן המת, על כך זהו ויכוח אחר.
אברהם רביץ: בנושא הזה בהחלט יכולה להיות אפשרות שאני אתמוך – אפילו אפשרות הלכתית, הרי בלי אפשרות הלכתית לא אוכל לתמוך אבל יש אפשרויות הלכתיות אם הדברים ייעשו בצורה שההלכה מתירה לעשות אותם, אז בהחלט אפשר וצריך לעודד.
פרופסור יונתן הלוי: היום התוספת היא רשמית.
פרופסור יונתן הלוי: אתה יכול להתנות ברב לפי בחירתך או בחירת משפחתך, אחרי 120, שהוא יאשר את זה.
אברהם רביץ: אני חתמתי, כך שאין לי ויכוח עקרוני בעניין הזה.
דוד טל: חבר הכנסת רביץ, כשאדוני אומר 4,000 חולי כליה, האם כולם זקוקים לדיאליזה?
אברהם רביץ: כולם זקוקים לדיאליזה וכולם זקוקים להשתלה, לא כולם ראויים להשתלה הייתי אומר.
פרופסור יונתן הלוי: 142 מן המת ועוד 61 מן החי.
אברהם רביץ: אנחנו מדברים על סדר גודל של כ-200 מושתלים גם מן המת וגם מן החי.
אברהם רביץ: יש כמות נוספת של מושתלים שלא בארץ, שאת מספרם אני לא יודע במדויק, אבל אם נסתמך על ההשתלות שנעשות במדינת ישראל, אלה שמחכים בתור אף פעם לא ידביקו את התור, כי אם מתווספים כל שנה 400 ויש בסך הכל 200 השתלות, ברור שהתור הולך וגדל.
פרופסור יונתן הלוי: אם אפשר תיקון קטן – לא מצטרפים 400 לרשימת הממתינים.
פרופסור יונתן הלוי: ממתינים היום להשתלה.
פרופסור יונתן הלוי: יש משהו בחישוב שלך לא נכון.
פרופסור יונתן הלוי: זה נכון שיהיה קשה מאד לקצר את הרשימה, אבל לפי הנתונים שלך היא תוכפל כל שנה, וזה לא קורה.
פרופסור יונתן הלוי: היא מצטמצת לאט מדי.
פרופסור יונתן הלוי: אברהם רביץ:     	אני אסביר.
פרופסור יונתן הלוי: אל ה- 4,000 מצטרפים 400 אבל זה נכון שלא כל ה- 4,000 מועמדים להשתלה.
פרופסור יונתן הלוי: יש כ- 1,200 שהם מועמדים להשתלה וכל זאת מכמה סיבות.
פרופסור יונתן הלוי: יש כאלה שמצבם הפיסי איננו מאפשר השתלה ויש כאלה שלא הולכים לתור, כפי שאני לא הלכתי לתור מכיוון שאני יודע ששם לחכות – אפשר לחכות לתחיית המתים יותר מהר.
פרופסור יונתן הלוי: האמת היא שבתי חולים גם לא מעודדים את החולים להיכנס לתור – אולי אני כאן עושה הכללה – יש כאלה שכנראה כן מעודדים, יש כאלה שלא.
פרופסור יונתן הלוי: במיוחד אדם מבוגר, הוא באופן טבעי נכנס לסוף התור.
פרופסור יונתן הלוי: כמובן שנותנים קדימה לאנשים צעירים – וזה בסדר, אני לא חולק על כך.
פרופסור יונתן הלוי: אין בידי את הסטטיסטיקה, לא הצלחתי לקבל נתון כמה מתים בשנה מתוך אלה הממתינים וחולי הדיאליזה, אבל אמרתי כבר בכנסת – זה ברור שחולה דיאליזה בהגדרה רחבה מאד הוא נקרא חולה סופני.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	הוא יוצא דופן שהוא סופני הפיך, עם פוטנציאל להפיכות.
פרופסור יונתן הלוי: ברגע שתופסים את המילה סופני כבלתי הפיך, אז הוא לא נכלל בכלל זה, אבל אם מדובר בחולה במחלה מאד מתקדמת שמסכנת את חייו – בהחלט כן.
פרופסור יונתן הלוי: אברהם רביץ:     	חולה כזה שמקבל דיאליזה, הסיכויים שלו למות הם גבוהים פי כמה מאשר אדם רגיל.
פרופסור יונתן הלוי: זהבה גלאון:     	אם אני לא טועה, נדמה לי שבפעם הקודמת, פרופסור הלוי – אמרת שאין מצב חירום אמיתי בנושא של כליות בגלל שיש את הדיאליזה.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	חירום מבחינת סכנת חיים מיידית – זו הגדרה של חירום – אכן כמעט ולא קיים.
פרופסור יונתן הלוי: המצב היחיד שהוא קיים כשלא מוצאים את הדרך לחבר.
פרופסור יונתן הלוי: יחד עם זה, אני מסכים עם כל מילה שאמר חבר כנסת רביץ לגבי הפגיעה הקשה ביותר באיכות החיים והפוטנציאל הממשי לקיצור תוחלת החיים של האנשים האלה.
פרופסור יונתן הלוי: אין לי שום מחלוקת.
פרופסור יונתן הלוי: אברהם רביץ:     	אני רוצה לומר לך שאני, תוך כדי עשיית דיאליזה – ועשיתי אותה כאן בכנסת, בין השאר, בלשכתי כיושב ראש ועדת הכספים – העברתי תקציב של מיליארדים.
פרופסור יונתן הלוי: פעלתי ותיפקדתי ואף אחד לא ידע שיש לי את זה.
פרופסור יונתן הלוי: לא עשיתי מזה סוד, אבל אני הייתי חולה סופני.
פרופסור יונתן הלוי: אנחנו כולנו יודעים את העובדות.
פרופסור יונתן הלוי: אנחנו יודעים שהשתלות זה הצלת חיים ממשית להרבה בני אדם.
פרופסור יונתן הלוי: אני בא מוועדה שבעצם לו היינו מרשים לה – אני לא אומר על גברת ענת מאור – אבל האוירה בוועדה שלי היתה שאדם יכול לצוות בעצם גם על המתת חסד, לא רק על מיתת חסד.
פרופסור יונתן הלוי: זאת היתה האווירה, אבל היתה קבוצת חברי כנסת שהתעקשו מאד שזה לא יקרה, ובינתיים זה לא קרה, התחשבו בנו.
פרופסור יונתן הלוי: אבל, יכלו חברי כנסת רבים – בעיקר הליברלים שבינינו – לעשות חקיקה, ומי יודע – אולי עוד פעם יעשו אותה, אני מקווה שלא, שאדם יכול לצוות להמית אותו, בתנאים מסוימים כמובן, ורופא יעשה כן.
פרופסור יונתן הלוי: הרי מדובר על רופאים, אנחנו משחררים אותם מחובת האחריות.
פרופסור יונתן הלוי: אותו חולה למשל, בתנאים אחרים, לא אומר להמית אותו.
פרופסור יונתן הלוי: הוא אומר: קחו ממני איבר.
פרופסור יונתן הלוי: על ידי כך שתקחו ממני איבר, אני אוכל לחיות יותר טוב כי הוא יקבל תמורה עבור האיבר, אנחנו אומרים לו: את זה אתה לא יכול לעשות.
פרופסור יונתן הלוי: אם תיתן את האיבר בחינם – בסדר, אבל אתה רוצה גם לשפר את מצבך הכלכלי, להביא פרנסה ולחם לביתך.
פרופסור יונתן הלוי: אמרו כולם: מי יתן את זה?
פרופסור יונתן הלוי: רק העניים יתנו, אז יהיו לנו שתי שכבות בחברה – עניים שנותנים ומשפרים את חייהם והם גם לא הופכים לעשירים אבל משפרים את מצבם – זה אסור.
פרופסור יונתן הלוי: תראו מה יקרה.
פרופסור יונתן הלוי: יש רבים מהחברים שלי שאני מבקר אותם בדיאליזה עד היום, שהם בעצם תקועים שם, הם יודעים לקראת מה הם הולכים.
פרופסור יונתן הלוי: הם מפחדים מכך, הם לא יכולים להגיע למצב שהיום עשירים מגיעים אליו, כי לעשיר אין בעיה.
פרופסור יונתן הלוי: נסע חבר עשיר שלי, קבלן גדול בירושלים, לאמריקה ועשה שם השתלה – אין שם בעיות לעשות השתלה.
פרופסור יונתן הלוי: דרך אגב, אין בעיות לעשות באמריקה עם תורם מן הארץ כי הוא לוקח את התורם אתו ושם באמריקה גם יש חוקים ותקנות – זה משתנה מבית חולים לבית חולים, אבל כולם נוטים לקנות את הסיפור שזה החבר הכי טוב והוא רוצה לתרום, וזה עובד.
פרופסור יונתן הלוי: העשיר יכול להרשות לעצמו.
פרופסור יונתן הלוי: מה עשה הקבלן הזה?
פרופסור יונתן הלוי: ההשתלה הראשונה נדחתה מיד, ומיד הוא קיבל השתלה שנייה, עם כסף.
פרופסור יונתן הלוי: שום עני בעולם לא יכול להגיע למצב כזה, ויש אנשים במעמד הבינוני שמוכרים את הדירות שלהם.
פרופסור יונתן הלוי: כל זה מכיוון שהוא צריך לנסוע לכל מיני מקומות נידחים, הוא לא יכול לנסוע לעירק ששם זה המצב הכי טוב בבתי החולים לקבל השתלות -  גם מבחינה היגיינית ומכל הבחינות זה המקום הטוב ביותר והזול ביותר.
פרופסור יונתן הלוי: הוא לא יכול לנסוע לשם והוא צריך לנדוד למדינות שמסכימות להקצות את חדר הניתוח שלהן.
פרופסור יונתן הלוי: הוא נוסע עם רופאים מן הארץ או שהוא לוקח שם רופאים.
פרופסור יונתן הלוי: הוא נוסע עם התורם מהארץ ובעיקר עם ה"מאכערים".
פרופסור יונתן הלוי: יש לפחות ארבעה מתווכים, כשכולם מרוויחים יותר מהתורם.
פרופסור יונתן הלוי: ענת מאור:     	אני מצטערת, אני חייבת לצאת להצבעה בוועדת חוקה, אני אחזור.
פרופסור יונתן הלוי: היו"ר דוד טל:     	קודם כל, אתם יכולים להתקזז.
פרופסור יונתן הלוי: ענת מאור:     	זה לא להתקזז, אני רוצה לדבר, זה הרי דיון.
פרופסור יונתן הלוי: כבר מצביעים?
פרופסור יונתן הלוי: היו"ר דוד טל:     	האמת היא שאם זו היתה רק הצעת החוק שהתחלנו בה – ואני מיד ארצה לשמוע את גברת היבנר בנושא הזה – רציתי לקדם את זה כדי להגיע לכלל הצבעה, אפילו היום.
פרופסור יונתן הלוי: היות שאמרתי שעוד לא החלטתי איך אנחנו מצרפים או לא מצרפים כרגע את הצעות החוק – וחברת הכנסת גלאון רוצה להתבטא – אולי כדאי שתישארי עוד דקה ונראה מה אנחנו עושים.
פרופסור יונתן הלוי: ענת מאור:     	בשעה 12:00 יש הצבעה.
פרופסור יונתן הלוי: האם דנים גם על הצעת החוק הממשלתית?
פרופסור יונתן הלוי: היו"ר דוד טל:     	אנחנו רוצים לדון בהצעת החוק הממשלתית.
פרופסור יונתן הלוי: אנחנו ניסינו לצרף את הצעת החוק של גברתי ושל חבר כנסת בשארה כדי לראות האם זה מסתדר.
פרופסור יונתן הלוי: עדיין לא קיבלתי את רשותה של חברת הכנסת גלאון ואני רוצה לשמוע את דעתה.
פרופסור יונתן הלוי: בינתיים, אמר כאן חבר הכנסת רביץ דברים של טעם, שאנחנו צריכים לקחת בחשבון.
פרופסור יונתן הלוי: השאלה היא האם אנחנו מחליטים שדנים כאן רק על הצעת החוק של חברת הכנסת גלאון, או מנסים לעשות שילוב של מה שאמר חבר כנסת רביץ, מה שאומר חבר כנסת בשארה ואולי מה שגברתי אומרת.
פרופסור יונתן הלוי: זה דבר שנקבל לגביו החלטה בהמשך.
פרופסור יונתן הלוי: אברהם רביץ:     	הדברים הם קשים למי שעבר זאת על בשרו, למי שראה וחווה את חייהם של החברים שלו – אנחנו עושים את הדיאליזה בחבורה – ורואה לפניו מקרים קשים מאד, מקרים שיכולים להיוושע רק עם השתלה.
פרופסור יונתן הלוי: יש כאלה שנמצאים בסוף הדרך של האפשרות לעשות דיאליזה.
פרופסור יונתן הלוי: לאור הדברים האלה, אני מבין את הרגישות שישנה, למשל שאל אחד הפרופסורים בהדסה שנפגש עם מישהו במשרד הבריאות שאחראי על הנושאים האלה, הוא שאל: מתי נגיע לעניין הזה, מוכרחים כבר להגיע.
פרופסור יונתן הלוי: הרופא ממשרד הבריאות אמר לו: אני מסכים איתך, אבל אני לא רוצה להיות הראשון בעולם.
פרופסור יונתן הלוי: זאת אומרת שיתאפשר בחקיקה ממש לתרום, קרי למכור איברים.
פרופסור יונתן הלוי: אני מבין את הרגישות המוסרית, אני אומר כך – היום המצב הוא בדיוק הפוך.
פרופסור יונתן הלוי: העניים הסובלים – אין להם סיכוי להגיע לאריכות ימים.
פרופסור יונתן הלוי: העשירים מסתדרים בכל מקום בעולם, הם יקנו בכל מקום, יש להם את כל הכסף עבור העניין הזה.
פרופסור יונתן הלוי: עזמי בשארה:     	לעניים זה גם לא יפתור את הבעיה אם נאפשר קנייה בארץ.
פרופסור יונתן הלוי: אברהם רביץ:     	אני מיד מגיע לכך, אבל יש לי הצעה פרודוקטיבית.
פרופסור יונתן הלוי: אני רוצה להציע – לא כתבתי את ההצעה כי אני באמצע כתיבתה עם עוד מספר חברי כנסת – אבל אני מציג את הרעיון הכללי.
פרופסור יונתן הלוי: הקדמה – חולה דיאליזה עולה למדינת ישראל היום, עם כל הנלווה לכך, למעלה מ- 200 אלף שקל לשנה, וזה לאורך שנים.
פרופסור יונתן הלוי: מהר מאד הוא מגיע למיליון שקל עלות,  וזה גם תלוי באריכות השנים.
פרופסור יונתן הלוי: אני חייב לומר שגם חולה מושתל עולה למדינת ישראל, כי מקבלים כדורים נגד הדחייה, אבל זה כלל לא באותו יחס.
פרופסור יונתן הלוי: ההצעה שלי היא כך – כל אחד יוכל למכור כליה, אבל למי הוא ימכור?
פרופסור יונתן הלוי: הוא לא ימכור כליה לאדם אחר, הוא ימכור כליה ל"פול", לאותה ועדה שהיא היום אמונה על התור של מקבלי הכליות.
פרופסור יונתן הלוי: מירה היבנר:     	מרכז ההשתלות.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	המרכז הלאומי להשתלות.
פרופסור יונתן הלוי: אברהם רביץ:     	לשם הוא ימכור את הכליה.
פרופסור יונתן הלוי: הוועדה הזאת תמשיך לעבוד לפי העקרונות של היום, לפי התור של היום, אבל היא תקצר את התור הזה בהרבה.
פרופסור יונתן הלוי: מי יתן את הכסף?
פרופסור יונתן הלוי: הביטוח הלאומי שהוא אחראי על סל הבריאות.
פרופסור יונתן הלוי: כמה הם יתנו?
פרופסור יונתן הלוי: כמה שהוא מקבל היום.
פרופסור יונתן הלוי: אם הוא מרוסיה שמביאים VIA ישראל אמריקה, הוא מקבל בערך 10,000 דולר אז אנחנו על אלה לא מדברים, אבל אנחנו מדברים על אזרחי מדינת ישראל.
פרופסור יונתן הלוי: הוא מקבל 20-25 אלף דולר שהוא מקבל היום מה"מאכערים" מכיוון שאת כל ה- 200 אלף דולר מקבלים בתי החולים, רופאים וה"מאכערים".
פרופסור יונתן הלוי: במדינת ישראל לא עולה כסף – היום מדינת ישראל עושה השתלות ללא תשלום של הנתרם.
פרופסור יונתן הלוי: הוא יקבל זאת מהם, הוא לא מכיר את הנתרם.
פרופסור יונתן הלוי: הנתרם לא מכיר את התורם.
פרופסור יונתן הלוי: הם נותנים את זה לתור, לא יהיה סחר מכר ברחוב, כפי שהיום אין.
פרופסור יונתן הלוי: אולי יעקפו את זה, כפי שהיום עוקפים, אבל יקדמו את התור ויאפשרו לאנשים עניים שרוצים לשפר את מצבם הכלכלי לקבל את ה- 25 אלף דולר האלה.
פרופסור יונתן הלוי: אף אחד לא יצטרך לנסוע לחוץ-לארץ.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	דרך אגב, ההצעה שלך לא סותרת את החוק, לא באופן מובהק.
פרופסור יונתן הלוי: זהבה גלאון:     	סותר את העיקרון.
פרופסור יונתן הלוי: אברהם רביץ:     	כן סותר.
פרופסור יונתן הלוי: אם זה לא סותר – אני מקבל, אבל שהדבר הזה יתאפשר שבמדינת ישראל יוכלו לעשות זאת.
פרופסור יונתן הלוי: לא צריכים לנסוע ולא צריך טובות מאף אחד ועושים את זה כאן, אבל זה גם מונע את הדבר המכוער של סחר-מכר, או שרק עשירים מקבלים כאן.
פרופסור יונתן הלוי: כאן כל אחד יקבל לפי תורו.
פרופסור יונתן הלוי: היו"ר דוד טל:     תודה רבה.
פרופסור יונתן הלוי: גברת היבנר, האם שר הבריאות ראה את הצעת החוק הזאת, סמך את שתי ידיו?
פרופסור יונתן הלוי: מירה היבנר: 	 	סמך את שתי ידיו ויש לי אור ירוק להעלות את זה ל"כחול".
פרופסור יונתן הלוי: זהבה גלאון:     	אדוני, אני רוצה להעיר שתי הערות כי את כל הרציונל העליתי בישיבה הקודמת.
פרופסור יונתן הלוי: אני רוצה להתייחס לדבריו של חבר הכנסת רביץ.
פרופסור יונתן הלוי: אני מודה שכאשר אני שומעת את התיאור של הסיפור האישי שלך – ואני מניחה שזה סיפורם של רבים אחרים – לבי לבי, אני מתכוונת לכך מעומק הלב, אין לי מילה אחרת.
פרופסור יונתן הלוי: אני מכירה סיפורים קשים ולא לכל אחד יש משפחה נפלאה כזו, הרי יש סיפורים קשים יותר ואף אחד לא יודע מתי זה יגיע אליו.
פרופסור יונתן הלוי: זה מחד.
פרופסור יונתן הלוי: מאידך, אני בעצמי התלבטתי עם העניין כיוון שאני לצערי מכירה יותר מדי אנשים שנאלצו להיות בסיטואציה שאתה תיארת – אני רוצה להיתלות, לפני שאני אומרת את דעתי, בדבריו של ד"ר ברלוביץ' מן הישיבה הקודמת.
פרופסור יונתן הלוי: הוא אמר משהו שאני חשבתי שהוא מאד מאד נכון – שהפתרון לבעיה אינו נקודתי, זאת אומרת כאשר אנחנו באים לחוקק חוק, אנחנו צריכים להסתכל על זה באיזושהי גישה מערכתית או בתפיסה חברתית הרבה יותר כוללת.
פרופסור יונתן הלוי: מה שאני חוששת – אתה אומר ושמעתי כאן ברקע – שיכול להיות שההצעה שלך אינה עומדת בסתירה לחוק המוצע.
פרופסור יונתן הלוי: ראשית, צריך לבדוק את זה, אבל החשש שלי הוא שאם נאפשר סחר לאותה מטרה נאצלת שאתה תיארת, אני מתנגדת בעיקרון לסחר.
פרופסור יונתן הלוי: אני מבינה שגם אתה, כי אתה מציע כאן איזושהי הצעת ביניים.
פרופסור יונתן הלוי: אני לא זוכרת מי אמר אבל אני תומכת בכך – שבסוף יינצלו ממוות יותר אנשים כשאין סחר, ואני חושבת שבראיה כללית זה נכון.
פרופסור יונתן הלוי: אני חושבת שיש מצוקה מאד קשה של איברים להשתלה, ולא רק לגבי כליות לצערי.
פרופסור יונתן הלוי: במאמר מוסגר אני יכולה לספר שהייתי עדה לגסיסה של חבר טוב שלי שנסע לניו-יורק להשתלת לב, ובסופו של דבר לא נמצא לו לב והוא נפטר.
פרופסור יונתן הלוי: אני יודעת כמה כשזה נוגע לך הדבר הזה הוא קריטי, אבל אני חושבת שעם כל העניין של המצוקה באיברים צריך להתמודד בדרכים אחרות.
פרופסור יונתן הלוי: מדובר בהגברת מודעות, מדובר בחינוך להשתלה.
פרופסור יונתן הלוי: השתלה, שמבחינתי היא דבר נאצל – זה צריך להיות ערך עליון, אנחנו צריכים לעודד את זה, אבל אנחנו לא יכולים לעודד את זה על ידי כך שנאפשר סחר.
פרופסור יונתן הלוי: זה העיקרון שאני רוצה שיעמוד לדיון, זאת אומרת מצד אחד – עידוד השתלה, מצד שני – לאסור סחר.
פרופסור יונתן הלוי: אם ההצעה שלך אינה עומדת בסתירה – ראשית, עוד לא הספקתי לקרוא את כל החוק.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	אני אסביר מאוחר יותר למה אמרתי את זה.
פרופסור יונתן הלוי: זהבה גלאון:     	משפט אחרון לא למהות – אולי גם למהות – אני מודה שאין לי עמדה עדיין, אני מודה שאני בעצמי לא גיבשתי את עמדתי כי עדיין לא קראתי בפירוט.
פרופסור יונתן הלוי: אני לא בטוחה שאני רוצה שזה יבוא כעסקת חבילה – אולי כן, אני לא מגובשת.
פרופסור יונתן הלוי: כשאני הגשתי את ההצעה שלי לאיסור סחר, ולחילופין ההצעה של ענת מאור ושל עזמי בשארה להשתלות, כמובן שהדברים קשורים.
פרופסור יונתן הלוי: השאלה אם זה צריך לבוא כמקשה אחת.
פרופסור יונתן הלוי: היו"ר דוד לב:     	זו שאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו בעוד כמה דקות .
פרופסור יונתן הלוי: זהבה גלאון:     	אני לא בטוחה שיש לי עמדה.
פרופסור יונתן הלוי: אני נוטה לא, אבל אני לא מגובשת, אני מודה.
פרופסור יונתן הלוי: אברהם רביץ:     	אני מבקש לסדר – אני מאד מקווה שלא תהיה היום הצבעה כי אני רוצה לקרוא את החוק של משרד הבריאות.
פרופסור יונתן הלוי: היו"ר דוד טל:     	אין שום בעיה, לא תהיה הצבעה.
פרופסור יונתן הלוי: גם חבר הכנסת בשארה ביקש זאת ממני, אני נעתר לבקשתו.
פרופסור יונתן הלוי: זה עניין כבד, לא צריך להיחפז.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור הלוי, התיאור שהרב רביץ כאן תיאר זה פחות או יותר המציאות שלנו דהיום.
פרופסור יונתן הלוי: האם לדעתך יהיה נכון לחבר את הצעתו של חבר הכנסת רביץ להצעה המקורית, שאדוני מכיר אותה של משרד הבריאות.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	אני רוצה קודם כל להפנות לסעיף 3(2), ואני אשמח אם עורכת-דין היבנר תתקן אותי אם אני טועה.
פרופסור יונתן הלוי: בפרק ב', סעיף 3(2) מופיע לגבי תמורה.
פרופסור יונתן הלוי: בפתיח לסעיף 3 כתוב: "לא יקבל אדם תמורה עבור אבר שניטל מגופו או מגופו של אדם אחר או המיועד לנטילה כאמור, והכל בין שהנטילה נעשית בחייו של אדם ובין לאחר מותו".
פרופסור יונתן הלוי: סעיף קטן (2) של אותו סעיף אומר: "בנטילת איבר מתורם – החזר הוצאות הכרוכות בביצוע הפעולות הרפואיות, ובכלל זה ביטול זמן, אובדן הכנסה, או הפסד זמני של כושר השתכרות", וכו'.
פרופסור יונתן הלוי: אני לא חושב שרוח החוק, כפי שהוא גובש במשרד הבריאות, מדברת על ההצעה של הרב רביץ ועל 25 אלף דולר, אבל בהחלט היא מותירה פתח – עורך דין היבנר, בכוונה אין כאן פירוט- אבל היא מותירה פתח לכך שהציבור יתן תמורה, וזאת רוח ההצעה שלך.
פרופסור יונתן הלוי: רוח הדברים היתה בצורת הוקרה ולא מין הונורריום ולא דבר שיהפוך אדם עני לאמיד או שיתן INCENTIVE לאדם עני שזה יהיה הגורם שיביא אותו לתרום את האבר, ובנושא הזה אני מצטרף לחברת הכנסת גלאון.
פרופסור יונתן הלוי: עזמי בשארה:     	אדם עני שחייב למכור איבר - מה זה כושר ההשתכרות שלו?
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	אנחנו מדברים כאן על החזר הוצאות, זאת רוח החוק, אבל הוא מותיר פתח לכל דבר – גם להצעה מסוג זה.
פרופסור יונתן הלוי: את דעתי האישית, ברגע שתינתן לי רשות דיבור, אני אביע.
פרופסור יונתן הלוי: היא יותר יחד עם חברת הכנסת גלאון.
פרופסור יונתן הלוי: מירה היבנר:     	הצעת החוק הזאת שגובשה בעצה אחת עם משרד המשפטים, היא ה"אני מאמין" שאני חושבת שלפחות במשרד המשפטים ובמשרד הבריאות היא המובילה.
פרופסור יונתן הלוי: אנחנו לא רוצים להיכנס במדינות שבהן מתנהל סחר באיברים.
פרופסור יונתן הלוי: זאת האמירה שאנחנו רוצים להצהיר עליה, מה עוד שאנו חברים בארגון הבריאות הבינלאומי וכאחת המדינות שחברות באותו ארגון שחרת על דגלו איסור סחר באיברים, אין זה מן הראוי שחקיקה במדינת ישראל תכריז על כך.
פרופסור יונתן הלוי: היו"ר דוד טל:     	האם יש אמנה בנושא?
פרופסור יונתן הלוי: מירה היבנר:     	יש אמנה בנושא, אבל יש יותר מה שנקרא הצהרה, וזאת הצהרה חד-משמעית.
פרופסור יונתן הלוי: יחד עם זאת, שני דברים אני מבקשת להגיד.
פרופסור יונתן הלוי: הצעת החוק הזאת באה יחד ובמקביל לעידוד שאנחנו רוצים לתת לנושא של תרומת איברים מן המת.
פרופסור יונתן הלוי: הדבר השני שאני רוצה להדגיש זה בדיוק מה שאמר פרופסור הלוי.
פרופסור יונתן הלוי: אנחנו כאן הלכנו צעד אחד קדימה, ובחדר הזה אני יכולה לומר ויעיד על כך גם פרופסור הלוי, שכאשר היה כאן איש מארגון הבריאות הבינלאומי, הוא הבין את הסעיף הזה – לנו לא כל כך היה נוח מפני שאינני בטוחה שזה לא מה שנקרא איזושהי מין תמורה שקראנו לה במשהו אחר.
פרופסור יונתן הלוי: אני רוצה לחזור ולומר – כשם שעשינו חוק פונדקאות וקבענו שיש החזר הוצאות לפונדקאית וכמו שבעזרת השם גם נחוקק חוק בנושא של תרומת ביציות ממתנדבות ונקבע שם פיצוי עבור אובדן כזה ואחר, מדינת ישראל שערה לבעייתיות קבעה את הנורמה הזאת לפיה אנחנו לא נתיר סחר, אבל אנחנו בהחלט נתיר את האפשרות לפצות את האדם שתרם מאיבריו, מה עוד שכולנו כאן בחדר הזה בוודאי יודעים שאדם שניטלה ממנו הכליה, הוא באופן אוטומטי הופך להיות נכה ביטוח לאומי ב- 30%, כלומר שגם המדינה הכירה בנכות הזאת ומפצה את האדם.
פרופסור יונתן הלוי: לכן, הצעת החוק הממשלתית הזאת שאני שמחה לבשר ששר הבריאות חבר הכנסת נסים דהן נתן את ברכתו עליה, תעלה לחוברת כחולה בימים הקרובים מאד כי היא כבר די מוכנה מבחינה זו שאין בה הרבה מה להוסיף, ודומני שהיא תשלב בתוכה את כל אותם רחשי הלב של כל אחד מאיתנו – הן בעובדה שאנחנו לא רוצים להימנות עם מדינה שיש בה סחר, ומאידך גיסא אנחנו כן רוצים לעודד אנשים לתרום.
פרופסור יונתן הלוי: היו"ר דוד טל:     	והצעתו של חבר כנסת רביץ – היכן תיפול?
פרופסור יונתן הלוי: מירה היבנר:     	הצעתו של חבר הכנסת רביץ יכולה לקבל את המענה באותו נושא של פסקה של פיצוי שלא קבענו.
פרופסור יונתן הלוי: קבענו רק את המסגרת שלה, לא קבענו כמה, איך ומתי.
פרופסור יונתן הלוי: את המסגרת הזאת נצטרך למלא בתוכן – קרוב לוודאי שתשב ועדה, כי בסך הכל, כעמדת מדינה אני יכולה לומר זאת בשם האנשים שאני מייצגת אותם – מדינת ישראל איננה בעד סחר באיברים.
פרופסור יונתן הלוי: עזמי בשארה:     	השאלה אם אנחנו רוצים להימנות עם המדינות שהן בעד סחר באיברים או להיראות רק כך.
פרופסור יונתן הלוי: לדעתי, הסיפור של סחר באיברים הוא הכרעה מוסרית, כשאין ביניים – או שאתה בעד או שאתה נגד.
פרופסור יונתן הלוי: אין פתרונות ביניים ואין גם מוצא – כלומר למצוא מוצא חוקי על ידי ניסוחים.
פרופסור יונתן הלוי: אני חושב שאסור לחברה מודרנית להתיר דבר כזה כי זה יקבע מחירון ואולי זה יהיה קשור למדד.
פרופסור יונתן הלוי: הסיפור הזה לעשות מחירון לאיברים הוא בלתי אפשרי לדעתי מבחינה מוסרית ומבחינה תרבותית, אני גם חושב שהוא לא יפתור שום בעיה.
פרופסור יונתן הלוי: ראשית, אנחנו מדברים על חולי הכליות בלבד – אני והרב רביץ.
פרופסור יונתן הלוי: למי שמושתל לב אין תרומה מן החי, רק מן המת.
פרופסור יונתן הלוי: לכבד אין תרומה מן החי.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	יש.
פרופסור יונתן הלוי: עזמי בשארה:     	בחלק מן המקרים כן, ברוב המקרים לא.
פרופסור יונתן הלוי: לגבי תורם חי, בדרך כלל אנחנו מדברים על כליות.
פרופסור יונתן הלוי: לדעתי, בקהילות שאנחנו רוצים להיות חלק מהן, יש מספיק תורמים מן המת, שלא מצריכים סחר, ואנחנו צריכים לעודד את התופעה הזאת.
פרופסור יונתן הלוי: גם מבחינת היקף, גם מבחינת מספרים, שום דבר לא יפתור את הבעיה חוץ מאשר נכונות של בני-אדם לתרום מן המת ולא רק זה, אלא נכונות של רופאים לקצור איברים אחרי התמותה, שאין להם שום מוטיבציה לעשות זאת.
פרופסור יונתן הלוי: אין לרופאים מוטיבציה לא לשאול ולא לעשות.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	חבר הכנסת בשארה, אנחנו חיים את זה לילה-לילה.
פרופסור יונתן הלוי: אני אגיב אחר כך.
פרופסור יונתן הלוי: עזמי בשארה:     	מה שאני אומר זה לאחר התייעצות עם חלק גדול מהפרופסורים בהדסה ואחרי ששלחתי את הצעתי לעיונם 20 פעם והיא חזרה אלי.
פרופסור יונתן הלוי: אחת הבעיות העיקריות – לא במרכזים שבהם משתילים, אלא במרכזים שאין השתלות, נפטר מישהו – הבעיה של הרופא או של האחות האחראית לגשת למשפחה ולשאול.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	מאז שיש מרכזי השתלה – אין בעיה.
פרופסור יונתן הלוי: עזמי בשארה:     	לדעתי, לגבי בעיית קצירת האיברים – אנחנו צריכים לחפש יותר מוטיבציה אצל הרופאים, הצוות והסגל לשאול.
פרופסור יונתן הלוי: שנית, במקרה שיש כרטיס, שיש נכונות של התורם – לא יהיה צורך לשאול בכלל.
פרופסור יונתן הלוי: מי שכבר חתם על כרטיס, שלא יהיה צורך לשאול את משפחתו.
פרופסור יונתן הלוי: אם הוא הביע נכונות בחייו לתרום, שלא יצטרך הרופא ולא יצטרך הסגל לפנות להורים לשאול אותם בכל זאת פעם נוספת.
פרופסור יונתן הלוי: לכן צריך להרבות במספר האנשים שבחייהם מוכנים לתרום, אם יקרה להם חס וחלילה משהו.
פרופסור יונתן הלוי: פרופסור יונתן הלוי:     	חבר הכנסת בשארה, לא קרה מקרה במדינת ישראל שמישהו היה חתום על כרטיס, שאלו את משפחתו והיא לא כיבדה את רצון המנוח.
פרופסור יונתן הלוי: זה חבל, כי הרישה של דבריך היא מאד נוקבת, והסיפה מבוססת על עובדות שגויות.
פרופסור יונתן הלוי: חבל, אני מצטער שאני אומר את זה.
עזמי בשארה: הרישה שלי מבוססת לא על עובדות שגויות.
עזמי בשארה: פרופסור יונתן הלוי: לא.