GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לאה ופנר: אני רוצה לומר שגם ניסו, כמו שד"ר ויינברגר אמר קודם, אני חושבת שהוא צודק בנקודה שכולם ניסו כל הזמן, והשאלה היא אם כל הזמן ניסו למה זה לא הלך.
לאה ופנר: לכן, צריך לקחת בחשבון שלא יעזור שום דבר, ולצערי הגדול זו כן בעיה כספית.
לאה ופנר: משום שלקחת את אותו דבר ולשחק בצורה אחרת ולהגיד: נחתוך מפה, נעביר לשם, נעשה פה - זה לא יפתור את הבעיה.
לאה ופנר: עורבבו פה מספר רב של דברים, שלצערי ממש לא במקום.
לאה ופנר: יש נקודה אחת שהיא נקודה מקצועית וזה לא נושא הדיון היום.
לאה ופנר: אם צריך ארבע או חמש או שש תורנויות בחודש, זה לא הנושא.
לאה ופנר: אף אחד פה איננו מוסמך כדי לדבר על זה, אלא זו שאלה מקצועית.
אפי ארבל: מי מוסמך?
לאה ופנר: אנחנו כרגע לא ניכנס לזה כי זאת לא הבעיה.
לאה ופנר: הבעיה היא שהם רוצים ללכת הביתה בשמונה בבוקר ולא שהם נמצאים ארבע פעמים בחודש או שמונה פעמים בחודש או תשע.
לאה ופנר: יש שתי שאלות נפרדות.
לאה ופנר: האחת, מה אורך התקופה, וזה לא קשור לכמה פעמים בחודש.
לאה ופנר: יש שאלה אחרת, מספר התורנויות שעושים אותן, כאשר אם זה יהיה ארבע בחודש, אני לא חושבת שעל זה יש איזושהי בעיה ותלונה.
לאה ופנר: הבעיה היא שבאותן מחלקות, כאשר אין מספיק תקנים, עושים שמונה ועשר תורנויות בחודש.
לאה ופנר: בסורוקה גם הגיעו לשתים-עשרה ולחמש-עשרה.
לאה ופנר: הבעיה שהיום התמקדנו בה היא השעות.
דוד טל: חמש-עשרה תורנויות בחודש?
לאה ופנר: כן.
לאה ופנר: הגיעה אלינו תלונה מסורוקה.
דוד טל: זה מעצר בית בסורוקה.
ד"ר ישראל אייליג: שלא תהיה פה אי-הבנה.
ד"ר ישראל אייליג: הוא מתחיל ביום ראשון, הוא הולך ביום שני בשמונה בערב, חוזר ביום שלישי בבוקר בשביל ללכת ביום רביעי בשמונה בערב.
ד"ר ישראל אייליג: זאת אומרת, זה לא 24 שעות הפסקה.
ד"ר ישראל אייליג: בסורוקה מגיעים ל500- שעות בחודש.
לאה ופנר: חברת-הכנסת גוז'נסקי, שאלת שאלה לגבי כוח אדם קנוי.
לאה ופנר: כיוון שכולם הביאו לפה דברים שנעשו במהלך משא ומתן, שלדעתי לא ראוי ולא נכון לומר את זה, ראוי לציין שבפעם האחרונה כשביקשנו שהמדינה תחתום אתנו שהיא לא תעסיק כוח אדם קנוי, הממונה על השכר אמר שהמדינה, מבחינה עקרונית, מסרבת לחתום על הסכם קיבוצי שבו יהיה סעיף שיאסור העסקת כוח אדם קנוי במדינה.
דוד טל: אם אני אשמע את זה אז אני אריץ את החוק של חבר-הכנסת כץ בנושא הזה.
לאה ופנר: מדינה שמצהירה שהיא לא רוצה להעסיק כוח אדם קנוי, אינה מסכימה לחתום על הסכם קיבוצי שאומר שהיא לא תעסיק כוח אדם קנוי.
לאה ופנר: נאמר שיש השוואת תנאים.
לאה ופנר: זה נכון, אבל התנאים אינם זהים.
לאה ופנר: אין שם את אותו ביטוח כמו שיש לרופאי המדינה ואין את ההתקדמות בוותק.
לאה ופנר: צריך להגיד שיש תנאים דומים, אולי מתקרבים, אבל הם אינם זהים.
לאה ופנר: ואם אתם מתכוונים לשנות את זה, תבורכו על זה.
דוד טל: אולי נסיר מהרופאים המתמחים את הביטוח שיש להם אחרי שעה מסויימת ולאחר מכן מי שירצה להסתכן ולשים נפשו בכפו- - -
אפי ארבל: הבעיה פה היא כשאמרת שאחרי כל הדברים האלה הרופאים עוד עובדים עבודות בחוץ - - -
תמר גוז'נסקי: הו, תפסת.
תמר גוז'נסקי: הם גוזמים את הדשא, הם מחליפים חיתולים לתינוק.
דוד טל: אני רוצה להגיד לך, זה צריך להיות לבושתה ולחרפתה של מדינת ישראל, שרופא, אחרי שהשקיע כל כך הרבה שנים בלימוד ואחרי שישב כל כך הרבה כדי ללמוד ולהיות מוכשר להיות רופא, משתכר ברמה זאת.
דוד טל: אתה יודע מה?
דוד טל: אני אעשה אחרת.
דוד טל: אני אמנע מהם בחוק לעבוד שעות נוספות, אבל אתה תעלה להם את השכר מ3,500- שקל ל7,000- שקל שזה יהיה ראוי כמשכורת רופא.
ד"ר טוביה ויינברגר: אנחנו כל פעם בוחנים את השכר לפי 120 שעות, 140 ו200- שעות עבודה, שאז יוצא שכר סביר.
ד"ר טוביה ויינברגר: אני רוצה להחזיר אתכם לפרופורציה.
ד"ר טוביה ויינברגר: אנחנו פה מתמקחים על 24 שעות נטו ואומרים שזה המצב האידיאלי.
ד"ר טוביה ויינברגר: מי פה, בחדר הזה, חוץ מאלה שבעברם היו קרביים, עובד מעל 24 שעות?
ד"ר טוביה ויינברגר: מי בכלל מוכן לשמוע על עבודה מעל 24 שעות?
ד"ר טוביה ויינברגר: מי מוכן לשמוע על שכר יסוד של 3,500 שקל בחודש ל45- שעות עבודה?
ד"ר טוביה ויינברגר: אף אחד.
פרופ' שאול סופר: אני מנהל יחידה לטיפול נמרץ ילדים בסורוקה.
פרופ' שאול סופר: אני לא רוצה לחזור על הרבה דברים שנאמרו.
פרופ' שאול סופר: המתמחים צודקים.
פרופ' שאול סופר: המתמחים עובדים מאוד קשה.
פרופ' שאול סופר: החוק הוא לא חוק טוב.
פרופ' שאול סופר: כשחוק לא מבוצע, ברור שיש כאן בעיה.
פרופ' שאול סופר: אני רוצה לומר לכם שאני משחרר את המתמחים שלי לאחר תורנות.
פרופ' שאול סופר: הם לא פוחדים ממני, הם לא חוששים ממני והם לא הולכים הביתה, כי הם יודעים שאני אשאר כמעט לבד ביחידה לטיפול נמרץ.
פרופ' שאול סופר: לכן, אחרי הרבה פעמים, כשאני ככונן בלילה עובד יחד עם התורן כל הלילה.
פרופ' שאול סופר: אם הוא ילך בבוקר, לפעמים אני אשאר לבד, לפעמים אני אשאר עם רופא אחד לעשות עבודה מאוד קשה על החולים הקשים ביותר ביחידה לטיפול נמרץ.
פרופ' שאול סופר: כלומר, הבעיה היא בעיה של כסף, הבעיה היא בעיה של תקנים, הבעיה היא לספק הרבה יותר אנשים למערכת ושהמשכורת שלהם לא תרד.
פרופ' שאול סופר: השמיכה היא אותה שמיכה.
פרופ' שאול סופר: אי-אפשר למשוך אותה לכאן ולכאן.
פרופ' שאול סופר: צריכים לספק יותר תקנים.
פרופ' שאול סופר: המשכורת של המתמחים צריכה לגדול בצורה משמעותית.
דוד טל: אני רוצה לסכם את הישיבה של ועדת העבודה והרווחה.
דוד טל: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות קוראת למשרד הבריאות להפסיק לאלתר את ניצולם של הרופאים המתמחים הנדרשים לעבוד בתורנויות של שלושים ושש שעות ואף יותר בבתי החולים בשכר עלוב.
דוד טל: הוועדה תובעת ממשרד הבריאות לעמוד בהבטחתו לסיים בתוך חודשיים תכנית עבודה מפורטת לגבי שעות עבודה ותורנויות של המתמחים ומבקשת לקבל לידיה את התכנית בטרם פרסומה.
דוד טל: הוועדה רואה לנגד עיניה את מסקנות ועדת נתניהו מ1990- שאקטואליות גם היום.
דוד טל: השופטת נתניהו התריעה בזמנו על כך שעבודת מתמחה במשמרות ארוכות שעות גורמת לירידה משמעותית ביכולת התיפקוד וקבלת החלטות.
דוד טל: אני רוצה לציין שמדובר בסיכון ממשי לחולים מפגיעה מתמשכת באיכות הטיפול הרפואי.
דוד טל: בנוסף, הוועדה מברכת את ארגון ההסתדרות הרפואית על תביעתה החד-משמעית שלא להעסיק רופאים באמצעות חברות כוח אדם.
ד"ר ישראל אייליג: אפשר להוסיף עוד משפט אחד?
דוד טל: כן, בבקשה.
ד"ר ישראל אייליג: שלא תהיה הרעה בתנאי עבודתם של המתמחים או בהשתכרותם, כי זה מה ששמענו מהצד הזה של השולחן.
דוד טל: אני מכיר את אפי, הוא לא אדם רע, לכן הוא לא יעשה את זה.
דוד טל: תודה רבה, ישיבה זו נעולה.
דוד טל: בוקר טוב רבותי, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא תקנות הבטחת הכנסה (תיקון), התש"ס1999-.
דוד טל: רשות הדיבור לנציגי המוסד לביטוח לאומי.
לאה רוזנברג: אנחנו מבקשים להוסיף לתקנה 17, שעניינה תשלומים שאינם נחשבים כהכנסה, תשלום שמקבלים אנשים לפי הסכם שנחתם בין הרפובליקה הפדרלית הגרמנית לבין ועדת התביעות של הארגונים היהודיים, לטובתם של אנשים ששהו במחנות ריכוז ובמקומות מסתור בתנאים קשים מאוד ושלא קיבלו כל פיצוי.
לאה רוזנברג: מדובר בכ20,000- אנשים, מהנתונים שקיבלנו מאותה ועדה של הארגונים היהודיים.
לאה רוזנברג: עבור חלקם הזכאות הזאת ל500- מרק שללה את הבטחת ההכנסה שלהם, זאת אומרת את ההשלמה לקיצבאות הזיקנה שהם מקבלים.
לאה רוזנברג: נערכו דיונים למיניהם.
לאה רוזנברג: הועלה רעיון שבכלל הכנסה לפי ההסכם הזה היא לא בגדר הכנסה.
לאה רוזנברג: בסופו של דבר ההסכמה היתה, עם משרד האוצר ועם השר, להוסיף את זה לאותה רשימה של תקנה 17, שעניינה כל מיני תשלומים שאינם נחשבים כהכנסה.
לאה רוזנברג: זה מה שאנחנו מבקשים לתקן.
דוד טל: האם נמצא פה נציג האוצר?
דוד טל: האם לאדוני יש התנגדות?
רוני ארד: זה מסוכם יחד איתנו.
דוד טל: האם זה יהיה רק מרגע שאנחנו נאשר את זה או שיש איזה תחולה רטרואקטיבית?
לאה רוזנברג: מתחילת קבלת הכסף הזה, מ1995-.
משה בוטון: איזה סכום זה בערך?
לאה רוזנברג: אנחנו מדברים על השלמת הכנסה.
לאה רוזנברג: הם מקבלים עד 500 מרק.
רוני ארד: זה כמעט 1,000 שקלים.
דוד טל: איפה רשום כאן שזה יחול מ1995-?
לאה רוזנברג: בסעיף 2, בתחילת התקנות.
נסים זאב: למה זה נקבע מ1995-?
נסים זאב: האם יש בזה היגיון כלשהו?
לאה רוזנברג: מאז הם התחילו לקבל את הכסף.
משה בוטון: אדרבא, בדרך כלל לא עושים תקנות למפרע.
משה בוטון: בדרך כלל זה מכעת ואילך ולא הולכים לשלם אחורה.
משה בוטון: כאן הם באו מאוד לקראתם כשנתנו לאנשים האלה מ1995-.
נסים זאב: האם הכספים האלה ישנם?
לאה רוזנברג: אם האנשים האלה זכאים ואין להם הכנסות אחרות מעבר לזה, תיבדק הזכאות שלהם להשלמת הכנסה.
לאה רוזנברג: זאת אומרת, אנשים שכל מחייתם רק על קיצבת הזיקנה שלהם ואין להם מקורות הכנסה אחרים, הסכום הזה לא יילקח בחשבון ולא ימנע מהם את הזכות להשלמת הכנסה.
משה בוטון: יהיה להם מותר, נוסף להבטחת הכנסה, לקבל את 1,000 השקלים הנוספים האלה.
דוד טל: היות וזה מוסכם על דעת כל הצדדים, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות מאשרת את התקנה הזאת.
דוד טל: ישיבת הוועדה נעולה.
דוד טל: אני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא: אבטלה ומצוקה בישובים הבדואים בפזורה.
דוד טל: זה לא סוד, שהישובים הבדואים, ולא רק הם - יש מיגזרים מאד מסויימים שלאורך הרבה מאד שנים, חמישים שנה מקום מדינת ישראל - לא זוכים בכל השירותים שניתנים במדינת ישראל.
דוד טל: המטרה והשאיפה שלנו הן להגיע לצמצום הפערים הללו: להגדיל במקרה הזה את שירותי הרווחה, למשל, במיגזר הבדואי, כדי להביא לצמצום הפערים בין שירותי הרווחה הניתנים במיגזרים אחרים לאזרחי מדינת ישראל לבין אלה הניתנים לבדואים.
דוד טל: התמונה, שעולה ממסמך שקיבלתי וביררתי קצת, היא מאד עגומה היום, משום שבזמן שכולנו מבקשים הגדלת תקנים לעובדים סוציאליים, שזה צורך דחוף היום, כדי לפתור בעיות אלימות במשפחה, בעיות איבחונים, בעיות של סידורים בפנימיות וכל מיני בעיות שמתרגשות ובאות עלינו ברשויות השונות, המיגזר הבדואי, לצערי, נאלץ להסתפק במספר קטן מאד של עובדים סוציאליים.
דוד טל: הדיון עוד יימשך, אך אחד הדברים שצריך לצאת כאן מהוועדה הזאת הוא לא רק להצהיר ושתהיה הוועדה קוראת לדבר זה או אחר או לשר זה או אחר.
דוד טל: האם נציג האוצר נמצא כאן?
ש' אברמי: הם לא נמצאים, והם הודיעו על כך.
ש' אברמי: הם נמצאים ביום עיון.
ש' אברמי: יודעים כאן את העמדה שלהם.
דוד טל: אני מבקש להעביר זאת לאוצר, משום שברצוני לבדוק מדוע דוקא בנושאים הללו של התקנים לעובדים סוציאליים במיגזר הבדואי האוצר נמנע ולא רוצה לאשר תקנים.
דוד טל: אני מסכים שחסרים לנו הרבה תקנים בכל המיגזר היהודי.
דוד טל: אם הפערים האלה היו קטנים - הייתי אומר: "'מה-עליש'.
דוד טל: יעבור עוד קצת זמן ואולי נתקן זאת יותר מאוחר".
דוד טל: הפערים היום גדולים, ולא יתכן שבישובים בדואים יהיה עובד סוציאלי אחד על יותר מ- 6,000 איש.
דוד טל: במיגזר היהודי אנו מדברים על משהו כמו אחד ל- 1,700, ואולי היום זה ילך ויגדל קצת ויהיה 1,900, אבל גם אם זה 2,000 זה עדיין פי שלושה ומשהו.
דוד טל: אני סבור, שהמיגזר הבדואי הוא כמו כל מיגזר אחר במדינת ישראל, וצריך שיהיה ברור שאני מדבר על כל אזרח במדינת ישראל, וזה לא שייך אם זה המיגזר החרדי, המיגזר הבדואי או המיגזר הערבי.
דוד טל: יש דברים אלמנטריים שניתנים לאזרחי מדינת ישראל, ועל המדינה קיימת החובה לספק להם את השירותים הללו בפרט כשהפערים כאלה גדולים.
דוד טל: אם צריך לעשות אפליה, צריך לעשות אפליה מתקנת בנושאים הללו.
דוד טל: צריך שיהיה אומץ לאוצר להוסיף תקנים ולומר: "הבדואים, כמו מיגזרים אחרים, כל מי שלא מקבל מספיק - יצטרך לקבל כדי לצמצם פערים".
דוד טל: אם חסר - שיהיה חסר לכולם.
דוד טל: לא יתכן מצב שיהיו מיגזרים שיקבלו יותר ויהיו מיגזרים שיקבלו הרבה הרבה פחות.
דוד טל: אלה דברים, שהדעת לא סובלת אותם.
דוד טל: אם אנו רוצים לחיות בחברה שויונית, אנו צריכים לדאוג לכך שהדברים הללו יצטמצמו עד למינימום.
דוד טל: כאמור, צר לי שנציגי משרד האוצר לא נמצאים היום, והאמת היא שהוא קיבל את אישורנו לכך מפני שיש להם איזה שהוא יום עיון.
דוד טל: אני מבקש ממנהלת הוועדה להעביר את הדברים הללו בצורה חד-משמעית כדי שיתייחסו לזה.
דוד טל: לאחר מכן, נסכם את הדיון הזה, ואני אפנה גם קריאה אישית לשר האוצר בנושא הזה.
דוד טל: בוני גולדברג אמורה לצאת וביקשה לדבר קום.
דוד טל: תחילה, בוני גולדברג תציג את העניין במחוז שלה, ולאחר מכן אני אאפשר לאורחינו הנכבדים לומר את דברם.
דוד טל: אם חברי-הכנסת ירצו להצטרף, הרשות נתונה להם.
דוד טל: ב' גולדברג: אני מתנצלת על כך שעלי לצאת.
דוד טל: אני בוני גולדברג, מנהלת מחוז ירושלים והדרום במשרד העבודה והרווחה, והאוכלוסיה הבדואית כמובן ביניהם.
דוד טל: אני מבינה, שהדיון יתמקד בפזורה הבדואית או על כל ישוב בדואי.
דוד טל: אני מדבר על הפזורה.
ב' גולדברג: האם מדובר על הפזורה בעיקר?
דוד טל: הנושא הוא בעיקר הפזורה.
א' אלהוואשלה קד: ישובים הלא מוכרים.
ב' גולדברג: אני כבר פותחת ואומרת, שבודאי הטענות והמצוקות אמיתיות, ואין כלל ויכוח בעניין הזה.
ב' גולדברג: אני רק רוצה לתקן כמה דברים בעובדות שניתנו.
ב' גולדברג: אנו מסתמכים על נתוני משרד הפנים כדי להקצות משאבים ועל-פי נתוני לשכת הרווחה על מטופלים שלה.
ב' גולדברג: ראשית, מבחינת הנתונים ממשרד הפנים, מדובר על כ- 50 אלף או קצת יותר בדואים שנמצאים בפזורה והישובים הלא מוכרים.
ב' גולדברג: שנית, אנו מדברים על יותר תקנים - לא בהרבה, אך יש עוד שני תקנים שניתנו במסגרת הפרוייקט הלאומי.
ב' גולדברג: המשרד לא קיבל הקצבות נוספות לגבי תקנים.
ב' גולדברג: האמצעי היחיד שיכולנו לעשות היה דרך הפרוייקט הלאומי לילדים בסיכון ואלימות במשפחה.
דוד טל: ברצוני לדעת דעת מדוע הבדואים לא היו מוכנים להצטרף לפרוייקט של ילדים בסיכון.
ב' גולדברג: הם הצטרפו.
ב' גולדברג: הם לא מימשו את מלוא התקציבים שניתנו להם, אבל הם הצטרפו.
ב' גולדברג: רהט נכנסה בגדול וגם כסייפה.
דוד טל: זו השאלה: מדוע לא מומש תקציב?
דוד טל: מעבר לכך, מדוע אין פרוייקטים במיגזר הבדואי, כמו שיש פרוייקטים במיגזר היהודי למשל?
ב' גולדברג: איזה למשל?
דוד טל: כל מיני פרוייקטים, ואנו יודעים שכאשר יש פרוייקט מסויים כזה או אחר - מקצים באופן אוטומטי משאבים לנושאים הללו.
ב' גולדברג: לא במחוז הזה.
א' אלהוואשלה קד: אנו מתמקדים כאן בפזורה.
ב' גולדברג: אני עונה על השאלות ששאלו אותי.
נסים זאב: אם אפשר, אני מבקש להתייחס לנושא הבינוי במיגזר הבדואי.
נסים זאב: אני חושב, שנושא הדיור הוא חלק מבעיות הרווחה.
ב' גולדברג: האם אתה מדבר על בינוי שירותי רווחה?
נסים זאב: אני מבין, שכאן ההתמקדות היא בנושא עובדים סוציאליים, ואינני רואה את זה כבעיה מרכזית.
דובר: זו בעיה סופר-מרכזית.
דוד טל: חבר-הכנסת נסים זאב, הנושא הוא: אבטלה ומצוקה בישובים הבדואים בפזורה.
תמר גוז'נסקי: משרד העבודה לא בונה.
נסים זאב: אני מבין, אבל כדאי להתייחס גם לבינוי.
ב' גולדברג: אם חבר-הכנסת נסים זאב מכיר זאת, הרי שהפזורה היא אנשים שיושבים באוהלים בצורה מפוזרת עד מצפה-רמון ואין שם עניין של בנייה.
ב' גולדברג: מה שאנו מנסים - וחיר אלדין אלבז, מנהל המחלקה, עושה עבודה יוצאת מן הכלל מבחינת הטיפול והיצירתיות בעניין - זה להביא את השירות בצורה ניידת.
ב' גולדברג: זה מה שאנו מנסים לעשות, כי אין לנו שם מבנים.
ב' גולדברג: הוא לוקח איזה שהוא אוהל ועושה שם משפחתון.
ב' גולדברג: אין לנו ברירה.
ב' גולדברג: הבעיה היא, שמדינת ישראל לא מכירה בישובים האלה, ואני בתוך כל המציאות הזו מנסה להביא את השירותים.
נסים זאב: השאלה היא האם הבדואים היו מוכנים לגור במבנה.
ב' גולדברג: השאלה היא לא אלי.
דוד טל: הם ידברו אחר כך.
דוד טל: בוני גולדברג, המשיכי בדברייך.
איוב קרא: למה יש את הקיפוח הזה שאין לו שום פרופורציה בשום מקום והוא לא נמצא באף מקום בארץ?
דוד טל: חבר-הכנסת קרא, אתה קורא לזה "קיפוח", ואני קורא לזה "אפליה".
דוד טל: עכשיו, אני מבקש תשובה.
ב' גולדברג: בזמנו, הלשכה הממלכתית הבדואית היתה מטעם המדינה, והיו עובדי מדינה שטיפלו באוכלוסיה הבדואית.
ב' גולדברג: לאחר מחשבה רצינית הדבר פוזר, ונראה יותר נכון לתת שירות אחר עירוני כמו שנותנים במקום אחר.
ב' גולדברג: אלא מה?
ב' גולדברג: לישובים האלה אין עיריה או מועצה, והמועצה המקומית שגב שלום לקחה על עצמה את הטיפול, כאשר המשרד עשה איתה הסכם; בזמנו, ניתנו שנים-עשר תקנים, שתים-עשרה מישרות, פלוס שתי מישרות שדיברתי עליהן לגבי ילדים בסיכון, וזה בסך הכל ארבע-עשרה מישרות.
ח' אלאטרש: יש שמונה עובדים.
דוד טל: לאחר מכן, אתן לכם כאוות נפשכם.
ב' גולדברג: אני אומרת לך מה המשרד נתן.
ב' גולדברג: האמן לי, שהכל בדוק.
ב' גולדברג: תקציבי משרד העבודה והרווחה ניתנים בצורה הבאה: 75% - המשרד, ו- 25% - הרשות המקומית.
ב' גולדברג: מכיון שפה אין רשות מקומית, המשרד סופג 100%; התקציבים הם 100% משרד ובצדק, וזה לא שמישהו עושה פה טובה למישהו.
ב' גולדברג: כך זה צריך להיות, כי אין מסים, לא נגבים מסים ואין רשות מקומית אחראית.
ב' גולדברג: המועצה שגב שלום עושה פה מעל ומעבר כדי לתת שירותי רווחה, ואנו יחד איתה.
ב' גולדברג: אנו מנסים לפתח, ככל שהאוכלוסיה רוצה וצריכה, שירותי רווחה יחודיים ככל שניתן.
ב' גולדברג: יש שם משפחתונים שאנו מנסים לפתח.
תמר גוז'נסקי: כמה ישנם?
ח' אלדין אלבז: ארבע-עשר.
ב' גולדברג: יש ארבע-עשר משפחתונים.
תמר גוז'נסקי: כמה ילדים בסיכון יש?
ח' אלדין אלבז: הרבה מאד.
ב' גולדברג: אני יכולה להגיד שם, שזה הרבה יותר מהממוצע.
תמר גוז'נסקי: תני מספר.
ב' גולדברג: אין לי מספרים.
תמר גוז'נסקי: 14 כפול 5 זה 70, כלומר יש 70 ילדים במשפחתונים.
ח' אלדין אלבז: בשנה האחרונה, והיא עדיין לא הסתיימה- - -
תמר גוז'נסקי: כמה ילדים בסיכון יש עד גיל שלוש?
תמר גוז'נסקי: 7,000?
תמר גוז'נסקי: 17,000?
דובר: משפחתונים זה עד גיל 6-5.
ב' גולדברג: זה עד גיל שלוש.
ב' גולדברג: הבעיה היא, שאין לנו שם מסגרות משלימות של משרד החינוך.
ב' גולדברג: יש לנו פערים למשל בין גיל שלוש לגיל שש.
תמר גוז'נסקי: האם אפשר לקבל נתון?
תמר גוז'נסקי: כמה ילדים עד גיל שלוש יש ב- 50 האלף האלה?
ב' גולדברג: חיר אלדין, האם אתה יודע?
ח' אלדין אלבז: לא.
ח' אלדין אלבז: ב' גולדברג: אני לא קיבלתי הודעה על מה הנושא במדוייק.
ח' אלדין אלבז: אשמח להעביר זאת.
דוד טל: בוני גולדברג, עם כל הכבוד, ברצוני לומר לך משהו שאני אומר בדרך כלל פקידי האוצר, וזה היה גם אתמול בוועדת החוקה, חוק ומשפט וזה דבר שחוזר על עצמו.
דוד טל: כל עובד ציבור שמגיע לכאן, לוועדה, צריך להגיע אליה עם נתונים מכסימליים.
דוד טל: יכול להיות, שמתוך עשר שאלות לגבי שאלה אחת נתון אחד לא יהיה, ואז זה לא נורא.
דוד טל: אתמול בוועדת החוקה, והיתה שם עמיתתי חברת-הכנסת גוז'נסקי, עמדה שם הגברת נטשה ממשרד האוצר שלא ידעה לומר שום דבר ושום נתון על כל נושא חוק שויון לנכים.
תמר גוז'נסקי: זה נפלא - אי אפשר להתחייב לשום דבר.
דוד טל: אמרתי את מה שאמרתי, ואימץ את מה שדיברתי שם יושב-ראש הוועדה והוא אמר שהוא יעביר זאת ליושב-ראש הכנסת.
דוד טל: בוני גולדברג, כשמגיעים לכאן, לוועדה, אני מבקש שלהבא יהיו לכם את כל הנתונים על השאלות האלה.
דוד טל: אלה שאלות בהן אנו רוצים לבדוק את הבעיות, ולמעשה זהו הבסיס של כל הבעיה כדי לדעת איך אנו מקבלים החלטה כזו או אחרת.
תמר גוז'נסקי: בואי ואעשה לך חשבון.
תמר גוז'נסקי: נניח, שיש 50 אלף.
א' אלהוואשלה קד: 60 אלף.
תמר גוז'נסקי: האם יש לך 30 אלף ילדים עד גיל 18?
ב' גולדברג: סביר להניח.
תמר גוז'נסקי: נניח, שבכל שנתון יש 2,500.
תמר גוז'נסקי: 2,500 כפול 3 זה 7,500.
תמר גוז'נסקי: מתוך 7,500 ילדים עד גיל 3 כמה ילדים בסיכון יש?
ב' גולדברג: אני לא רוצה למסור מספרים לא מדוייקים.
תמר גוז'נסקי: אם כך, על מה אנו מדברים?
תמר גוז'נסקי: את מדברת על שבעים ילדים במשפחתונים, ואני שואלת כמה ילדים בסיכון יש כדי לדעת מה הוא הפער בין הילדים בסיכון לבין מספר המשפחתונים.
תמר גוז'נסקי: נניח, ש- 50% מהילדים הם בסיכון, זה 3,500.
תמר גוז'נסקי: צריך לדעת על מה מדברים.
תמר גוז'נסקי: אחרת, איזה דיון אנו עושים?
תמר גוז'נסקי: האם זה סתם באויר?
ב' גולדברג: לי נאמר, שהדיון פה הוא על אבטלה, ולכן אני מתנצלת.
ש' אברמי: סליחה, אך ע"י מי זה נאמר?
ב' גולדברג: זה מה שאמרו לי מלשכת השר.
ב' גולדברג: עכשיו, אני לא מנסה לתרץ.
דוד טל: טוב, לא נחפש בלשכת השר או ביניכם.
ב' גולדברג: חס ושלום, זה לא זה.
ב' גולדברג: אבל, הייתי ודאי באה עם נתונים.
דוד טל: לצורך העניין, את מייצגת גם את משרד העבודה והרווחה.
ב' גולדברג: ודאי.
ב' גולדברג: הוגש בג"ץ ע"י מספר עמותות שנדון בימים אלה, וגם שם משרד העבודה והרווחה התבקש לנסות ולבדוק את צמצום הפערים.
ב' גולדברג: יש פערים, וזה לא שאני חושבת שאין.
ב' גולדברג: יחד עם זאת, אנו מנסים, מעבר למשפחתונים, לנסות להכניס חונכות סומכות לתוך הבתים.
ב' גולדברג: חונכת סומכת היא אשה שמודרכת ע"י עובדים סוציאליים.
דוד טל: האם אתם מנסים ולא מצליחים בזה, מפני שיש איזו שהיא בעיה?
ב' גולדברג: יש בעיית ניידות.
ב' גולדברג: המשרד התחייב - מנכ"ל משרד העבודה והרווחה.
ב' גולדברג: יש לנו שם ג'יפ.
דוד טל: האם זה בגלל המרחק הפיזי?
ב' גולדברג: זה בגלל המרחק וההגעה.
ב' גולדברג: הנגישות קשה.
ב' גולדברג: יש ג'יפ אחד עם נהג מאבטח שהמשרד מממן, ומשנת 2000 המשרד מממן עוד ג'יפ אחד ועוד מאבטח כדי שהעובדים הסוציאליים יוכלו להגיע למקומות.
ב' גולדברג: אלה לא אנשים שמגיעים ללשכה, וזה באמת בעייתי.
ב' גולדברג: התחבורה והנגישות בעייתיות.
ב' גולדברג: אנו צריכים להגיע לאותם אוהלים.
ב' גולדברג: חלק מהתכניות שנבנו יחד עם מחלקת הרווחה, שהיא המומחית בנושא הזה, זה הנושא של הבאת חונכות סומכות ומטפחים לילדים.
ב' גולדברג: כל זה נמצא בתכניות, שבודאי ייעשו ברגע שיהיה לנו את האמצעי הכי חשוב שזה הניידות של העניין הזה.
ב' גולדברג: לצערי, באמת חסרות שם מסגרות.
ב' גולדברג: ת' גוז'נסקי: האם את יכולה להביא נתונים כמה חונכות יש?
ב' גולדברג: על אלו מספרים את מדברת?
ב' גולדברג: יש קבצים של משפחות בקבצים של אוהלים.
ב' גולדברג: כרגע, אני לא יכולה להגיד.
תמר גוז'נסקי: האם יש כרגע יש חונכות או שתהיינה בעתיד?
תמר גוז'נסקי: לא הצלחתי להבין זאת.
ח' אלדין אלבז: כיום, אין חונכות, אבל זה עומד להתחיל.
ב' גולדברג: אנו מנסים לעניין גם את ה"ג'וינט" או את עמותת "אשלים" לנסות לאפשר איזו שהיא מין משחקיה ניידת, שגם בה יהיו פסיכולוגים ועובדים סוציאליים שיגיעו עם משחקים חינוכיים ואחרים.
דוד טל: סליחה שאני מפריע ועוצר אותך בדברייך, אך האם ניסיתם אצלכם לחשוב על איזה שהם שירותים למיגזר הזה, כלומר מה שמתאים אולי לנו, ליהודים, לא מתאים בהכרח להם?
ב' גולדברג: נכון.
דוד טל: אני לא יודע, ויכול להיות שמשחקיה מתאימה להם.
ב' גולדברג: היא ניידת.
דוד טל: זה יכול להיות.
דוד טל: אינני יודע.
ב' גולדברג: זו הבקשה של השטח.
דוד טל: האם יש איזה שהוא פרוייקט או כמה פרוייקטים ספציפיים לאוכלוסיה הזאת?
דוד טל: הקודים של האנשים האלה שונים מהקודים של המיגזר החילוני והם שונים מהקודים של המיגזר שלי, וגם הקודים של המיגזר שלי שונים מאלה של המיגזר החילוני.
דוד טל: האם יש משהו ספציפי לילדים הללו?
דוד טל: ב' גולדברג: כן.
דוד טל: זו הכוונה.
דוד טל: לנסות לבחון את הנושא הזה של שירות נייד זה כל הסיפור.
דוד טל: שירות נייד יקר, אבל הוא ייעשה.
דוד טל: יש לנו מה שנקרא "בית הויס", שזה מבנה בהרצליה בתנאי נופשון לנשים שיוצאות לחמישה ימים ומקבלות חלק חוייתי, חלק טיפולי וגם חלק של כיף.
דוד טל: הקבוצה הראשונה יצאה לים המלח, ועשינו זאת במיוחד בהתאמה, ממש כמה שניתן תפורה, גם לתרבות הבדואית וגם לזה.
דוד טל: יש לנו גם מועדונים בישובים מסויימים.
דוד טל: יש לנו מועדונים לנשים בלבד, כי שם לא ניתן להכניס גברים ונשים.
תמר גוז'נסקי: איפה יש לך מועדונים?
תמר גוז'נסקי: האם יש מועדונים בישובים הלא מוכרים?
ב' גולדברג: לא.
א' אלהוואשלה קד: אנו מתמקדים בישובים הלא מוכרים.
תמר גוז'נסקי: את מבלבלת אותנו.
ב' גולדברג: אני לא התכוונתי לבלבל.
ב' גולדברג: התכוונתי לענות על שאלת מר טל לגבי השירותים היחודיים.
ב' גולדברג: בפזורה הבדואית זה מה שנעשה.
ב' גולדברג: קודם כל, נטפל בנושא הילדים בסיכון שהוא הדבר הכי קריטי.
ב' גולדברג: לא קל למצוא חונכות שמוכנות לצאת לשטח ולעשות זאת.
ב' גולדברג: לא קל למצוא גננות שמוכנות לעשות זאת.
ב' גולדברג: מעבר לזה, אנו גם צריכים את ההשלמה של משרד החינוך, שזו אופרה אחרת שאנו גם מנסים לעשות מגיל שלוש ועד גיל חובה.
דוד טל: האם אתם מנסים להקצות להם, למשל, יותר עובדות סוציאליות?
ב' גולדברג: כרגע, מעבר למה שיש, המשרד לא יכול להקצות.
תמר גוז'נסקי: בשם איזה צדק?
ב' גולדברג: זה לא עניין של צדק.
ב' גולדברג: זה עניין של: זה מה שיש.
תמר גוז'נסקי: אם במקומות אחרים שמצבם הסוציאלי דומה, יותר טוב אבל דומה, יש עובד סוציאלי ל- 400- נפש- - - ב' גולדברג: אין עובד סוציאלי ל- 400.
תמר גוז'נסקי: מה זה "לא"?
תמר גוז'נסקי: יש פה נתונים.
ב' גולדברג: עם כל הכבוד, אלה נתונים, שאינני יודעת מאיפה הם נלקחו.
ח' אלאטרש: אני יכול להציג נתונים אולי יותר עדכניים בשטח.
ב' גולדברג: אני לא יודעת מאיפה נלקחו הנתונים.
ח' אלאטרש: אני נמצא בשטח, ואת לא נמצאת בשטח.
תמר גוז'נסקי: האם 1:600 זה בסדר?
ב' גולדברג: איפה את רואה שיש 1:600?
ב' גולדברג: איפה זה כתוב?
ב' גולדברג: איפה את רואה זאת?
תמר גוז'נסקי: בשדרות.
ב' גולדברג: זה לא 1:600.
ב' גולדברג: אני מבטיחה לך, שאין 1:600 באף מקום.
תמר גוז'נסקי: זה 1:1,250, ובפזורה זה 1:6,500.
תמר גוז'נסקי: תקחי עובדים סוציאליים מפה, תורידי תקנים פה ותעבירי לפה.
תמר גוז'נסקי: בשם הצדק - לא?
תמר גוז'נסקי: מדובר בשויון.
תמר גוז'נסקי: מה זאת אומרת "לא"?
תמר גוז'נסקי: יש לך במחוז X תקנים.
תמר גוז'נסקי: למה אינך מחלקת את התקנים שלך במחוז באופן שויוני?
דוד טל: אני אף מרחיק לכת ואומר: לא שויוני, אבל לפחות שאנו נראה איזו שהיא תזוזה לכיוון.
תמר גוז'נסקי: יש לך תקנים.
תמר גוז'נסקי: את קובעת האם התקן יהיה בשדרות או בזה או בזה.
ב' גולדברג: זה לא אני, ואסביר לך איך עובד המשרד.
תמר גוז'נסקי: אם כך, מי קובע את התקנים?
ב' גולדברג: יש יחידה שאחראית על כוח-אדם ברשויות המקומיות, והיא זו שמקצה את התקנים על-פי הנתונים שהיא מקבלת ממשרד הפנים.
ב' גולדברג: לא אני מקצה זאת.
ב' גולדברג: לצערי הרב, זה לא אני.
תמר גוז'נסקי: האם אין שיקול מקצועי?
תמר גוז'נסקי: האם למשרד העבודה אין מלה בשאלה כמה אנשים יעבדו?
ב' גולדברג: אם תרצי להבין, תני לי להסביר עד הסוף.
ב' גולדברג: נושא כוח-האדם ברשויות המקומיות נעשה במשרד הראשי ע"י יחידה שניזונה מנתונים שוטפים ומעובדים ע"י מחשב, ומתחשבים במה שהמחוז אומר.
ב' גולדברג: לי אין אפשרות.
תמר גוז'נסקי: אם כך, תזמין את המנכ"ל.
תמר גוז'נסקי: היא לא יכולה לעשות דבר.
דוד טל: בוני גולדברג, אני רוצה לדעת: את מדברת על נתונים שוטפים.
דוד טל: האנשים האלה לא נמצאים במועצה כזו או אחרת.
דוד טל: האנשים האלה מרוכזים ואוספים אותם מכאן ומכאן, ואני עדיין לא מבין למה זה בשגב שלום.
ב' גולדברג: זו המועצה היחידה, שהיתה מוכנה לקחת את זה על עצמה.
דוד טל: אם כך, שמשרד העבודה יקח את זה אצלו כמחלקה או אני לא יודע מה.
ב' גולדברג: זו החלטה של מדינה, שתצטרך להגיד: "אני רוצה רשות ממלכתית".
ב' גולדברג: מבחינתי, זה בסדר.
ב' גולדברג: היו"ר ד' טל: בסדר.
ב' גולדברג: האם בשגב שלום יש את כל הנתונים שאפשר למצוא ברשות כמו ראשון-לציון, תל-אביב או חיפה על כל האנשים האלה שנמצאים בפזורה?
ב' גולדברג: האם כל הנתונים הללו מרוכזים, ובהתאם לכך, בהתאם למספר האנשים, האנשים מקבלים את רמת השירותים ואת מספר התקנים כמו שמקבלים בכל מקום ומקום?
ב' גולדברג: את אומרת שמשרד הפנים קובע זאת, ואני מניח שהוא קובע זאת על-פי- - -
תמר גוז'נסקי: זה לא משרד הפנים.
תמר גוז'נסקי: זה משרד העבודה - המשרד המרכזי.
דוד טל: היא אומרת, שברשות המקומית נאספים נתונים ובהתאם לזה זה ניתן.
ב' גולדברג: נכון, אלה הנתונים לגבי מספר האוכלוסיה.
ב' גולדברג: אנו מתבססים על משרד הפנים.
דוד טל: האם האנשים האלה, לפי גודל האוכלוסיה, מקבלים, לדעתך, את אותו דבר שמקבל אותו מספר אנשים בראשון-לציון?
ב' גולדברג: הם לא מקבלים את אותו הדבר, וזה ברור לגמרי.
ב' גולדברג: פתחתי בזה, שאני חושבת שזה לא בסדר.
ב' גולדברג: אני אשמח מאד שיעזרו לנו לטפל בזה.
ח' אלאטרש: אני חסן אלאטרש, מזכיר ודובר עמותת אלאטרש לשלום אחווה ודו-קיום בישראל.
ח' אלאטרש: אנו עבדנו על הקטע הזה, ותראו את מה שיש בגליון הגדול שאני מציג לפניכם.
תמר גוז'נסקי: אנו לא יכולים לקרוא ממרחק כה גדול, אבל זה הלוח שישנו אצלנו - נכון?
ח' אלאטרש: כן, פחות או יותר.