GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמית בראון: אנחנו רוצים לתת לו ולמר דיוויד גור, שלמעשה הקים וניהל את המערכת, להראות את מה שהם עשו.
עמית בראון: בשביל זה הזמינו אותם לכאן.
דני מילין: דבר אחד שהייתי רוצה להתחיל בו, וזו אנלוגיה מאד פשוטה.
דני מילין: המים בבריכה עולים.
דני מילין: אנחנו בתוך הבריכה הזאת.
דני מילין: יש לנו שתי אפשרויות.
דני מילין: או לטבוע או ללמוד לשחות.
דני מילין: אם נלמד לשחות שחיית כלב, בקושי נצוף למעלה.
דני מילין: אם נדע לשחות בסגנון פרפר או חתירה, נגיע גם למטרה שנרצה להגיע אליה.
דני מילין: נדמה לי, שכל הדיבורים מסביב מביאים למסקנה שזאת בעיה חברתית.
דני מילין: בואו נשים את האצבע.
דני מילין: זאת בעיה, שהפערים, אם לא נדע איך לטפל בזה, הולכים וגדלים.
דני מילין: לא יעזרו דיבורים מסביב.
דני מילין: העניין הוא פשוט.
דני מילין: זה קשור בטכנולוגיה מתקדמת, שאותה חייבים להקנות מגיל צעיר.
דני מילין: אם לא יהיה תכנון מרכזי בנושא חינוך, הכשרה מקצועית, מקומות תעסוקה, מבנה תעסוקה שהולך ומשתנה, ונושא של תיווך ההולך ומצטמצם, ולכל אותם אנשים שעוסקים בתיווך, הכסא מתנדנד.
דני מילין: לא יעזור שום דבר.
דני מילין: אם אני היום במקום ללכת לסוכן הנסיעות נכנס לאינטרנט ומזמין מלון ב20- אחוזים יותר זול, אותו סוכן נסיעות הפסיד עמלה של 20 אחוזים.
דני מילין: אין מה לעשות.
דני מילין: ואני עושה את זה.
דני מילין: ולא - אני 'פרייר'.
דני מילין: הדברים האלה חייבים להילקח בחשבון.
דני מילין: אם אתם רוצים משפט נוסף, הטכנולוגיה, האינטרנט, שהוא כלי, שהוא תהליך, שהוא תופעה - האינטרנט מתקדם לא בצורה ליניארית.
דני מילין: רוב המערכות הציבוריות הממשלתיות חושבות בצורה ליניארית.
דני מילין: אם נמשיך לחשוב בצורה ליניארית, אנחנו פשוט לא נגיע לשום מקום, כי אנחנו נמצאים בעולם שפועל אחרת.
דני מילין: שמענו את פרופ' שיזף, שדיבר על שינוי עקרון כלכלי, עם הידיים שלו, עם האבנים שלו, עם המצבות שלו, אינני יודע כבר מה.
דני מילין: הנושא הזה הוא חלק בלתי נפרד.
דני מילין: אינני רוצה לסבך את הנושא.
דני מילין: ההצגה הכללית ישנה.
דני מילין: הייתי רוצה לרדת קצת לדברים הקונקרטיים .
דני מילין: השאלה שלי תהיה, אם כן.
דני מילין: אבל אם המיומנויות האלה אכן עומדות מול העיניים, יש אפשרות להתמודד איתן.
דני מילין: מערכת החינוך צריכה להתמודד איתן, ולא להמשיך לעבוד בצורה ליניארית, ולספק מחשב, כשבעוד שנתיים המחשב הוא כבר לא מחשב, בעוד שלוש שנים בוכים שכבר אין מחשבים, ובזה נגמר הסיפור.
דני מילין: ואז נמשיך לעלות בשלב של בכי.
דני מילין: כלומר, אנחנו עולים ברמה של בכי משנה לשנה.
דני מילין: לא בפתרונות רציונליים.
אבשלום אדרת: כאשר נחשפתי לזה, חשבתי על זה שיכול להיות שהרבה אנשים מדברים על האינטרנט.
אבשלום אדרת: אין לי ספק שהאינטרנט זה כלי בלתי רגיל, טכנולוגיה בלתי רגילה.
אבשלום אדרת: כל מה שנאמר כאן הוא נכון מאד.
אבשלום אדרת: אני חושב שאנחנו איננו נותנים די את הדעת על ההיבטים החברתיים לסיכונים שישנם, גם באינטרנט, גם למרכז הארץ וגם לפריפריות.
אבשלום אדרת: אז יזמתי כינוס ביום השנה למותו, כינוס צנוע באוניברסיטת תל-אביב.
אבשלום אדרת: בכינוס היה גם חבר-הכנסת מיכאל איתן.
אבשלום אדרת: בעקבות זה, ביום השנה השני, שהיה לפני חצי שנה, עשינו כינוס, כבר הופיעו מאות אנשים.
אבשלום אדרת: בעקבות זה הוקמה העמותה הזאת, שהמטרה שלה היא להעלות את המודעות של האנשים בכל הכיוונים.
אבשלום אדרת: בכיוון של חקיקה, בכיוון של חינוך, לשימוש נבון באינטרנט.
אבשלום אדרת: לא רק לשימוש באינטרנט.
אבשלום אדרת: כי האינטרנט בפני עצמו הוא טכנולוגיה.
אבשלום אדרת: הוא יכול להביא גם דברים מאוד-מאוד קשים.
אבשלום אדרת: לא שיש לנו פתרונות, אבל יש לנו בהחלט דרכים להתחיל לחשוב איך לעשות את הדברים האלה בצורה אחרת.
אבשלום אדרת: אני יודע שאנחנו, כהורים, אני לא נכנסתי, יכולתי להיכנס דרך הקוד, דרך ה-pass word, ולראות מה הוא עושה.
אבשלום אדרת: אני לא נכנסתי, כי בשבילי, להיכנס לתוך מה שהוא עושה זה היה בדיוק כמו לחטט במגרות שלו.
אבשלום אדרת: לא עשיתי את זה.
אבשלום אדרת: אבל אני יודע שגם בשום מקום הוא לא שמע על איכות המידע שהוא מקבל.
אבשלום אדרת: הוא לא שמע על להבדיל בין אתר לאתר.
אבשלום אדרת: הוא לא שמע על דברים שיכולים להיות מאד מסוכנים אם נכנסים אליהם.
אבשלום אדרת: זה הדבר שאני חושב שמערכת החינוך ומערכות ההכשרה צריכות לתת עליו את הדעת.
דוד טל: אני רוצה לתמוך את הדברים הללו במשהו שהתפרסם לפני כשבוע, כמדומני, בעיתונות.
דוד טל: אני חושב שזו היתה כת השטן שחיללה כמה קברים בבית העלמין בגדרה, שהרסו שם קברים של חללי צה"ל, שהם טענו שהם ראו איזשהו סרט דומה, ואקט של חילול הקברים היה שם.
דוד טל: הם פשוט העבירו את זה מהכוח אל הפועל.
דוד טל: השאלה היא איך אנחנו, מצד אחד, רוצים לרוץ קדימה עם זה, כדי להשתלב בחברה, בכפר הגלובלי הזה, איך עושים שמחד גיסא הנושאים הללו יעמדו על הפרק וניתן להם דחיפה, ומאידך גיסא, איך אנחנו מונעים מילדים להגיע לאתרים שכאלה?
שיזף רפאלי: האנלוג שניתן קודם, אולי כדאי לשים אותו שוב על השולחן.
שיזף רפאלי: אם הניסיון שלנו להתמודדות עם בעיות הוא יצירת עוד מקומות שבהם יש חשיכה, עוד מקומות שבהם מישהו מנסה לכבות את מתג החשמל, אם זה הפתרון שלנו, אזי יקרו שני דברים.
שיזף רפאלי: א', תתגלה באופן יותר ברור ערוותו של מי שטוען שיש לו בעלות על המתג.
שיזף רפאלי: כי אין מתג לטכנולוגיה הזאת.
שיזף רפאלי: היא בנויה באופן שעובד מסביב למי שמנסה לכבות אותה.
שיזף רפאלי: מה שיותר חשוב, אם באיזשהו מקום חס וחלילה תהיה הצלחה מקומית לעשות חושך באופן מקומי, אז במקומות החשוכים האלה, שאליהם לא יגיע מה שבחרת להסתיר, יותר גרוע, לא יגיע גם מה שלא בחרת להסתיר.