GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דן אורנשטיין: מבחינת תחומי האכיפה המחוקק צעד קדימה בכך שיש נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
דן אורנשטיין: יש איחור בקשר להקמת הנציבות ובאותה ישיבה של ועדת חוקה הצהירה המדינה שתעשה כל מאמץ שעד ראשית השנה יתמנה נציב.
דן אורנשטיין: זה יהיה בהרבה מובנים המודל שראוי לחיקוי לגבי אפליה מטעמים אחרים שיש לטפל בה בצורה יזומה.
יורי שטרן: קראתי את דוח האגודה לזכויות האזרח ואני חושב שזה דוח חשוב, אבל מה שבולט לי זה היעדר התייחסות לאפליית העולים.
יורי שטרן: אפליית העולים היא דבר שהולך לאורך כל הדרך, החל בהכרה בתעודות שהם מביאים איתם מחו"ל, ובזה חלה הידרדרות דרמטית מאז תחילת שנות ה- 90.
יורי שטרן: מאז שהעליה לארץ גדלה, רוב המוסדות ניסו לסגור את עצמם כנגד תחרות של המומחים החדשים ועשו כל מיני תקנות והחלטות, שאינן חוקיות בעיניי, להגבלת המומחים שהגיעו מחו"ל לעסוק במקצוע שלהם בארץ.
יורי שטרן: אין לזה התייחסות בדוח, כמו שאין התייחסות להרבה מאוד אפליות של העולים שמועסקים באוניברסיטאות, אפילו בחוזים הסטנדרטים.
יורי שטרן: אני לא מדבר על אי שוויון דרמטי שיש בהכנסות ובקבלת תפקידים.
דוד טל: לסיכום, אני רוצה לקרוא את הודעת ועדת העבודה.
דוד טל: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות רואה בחומרה רבה את האפליה החמורה בתעסוקה כלפי מגזרים שונים באוכלוסיות, ביניהם נשים, ערבים, מזרחים ואנשים עם מוגבלויות - -
יורי שטרן: תוסיף גם עולים.
דוד טל: כולל עולים, כפי שנמסר בישיבת הוועדה היום.
דוד טל: הנתונים שנמסרו לוועדה מראים כי יש לפעול לאלתר לצמצום האפליה ומתן הזדמנות לכל אחד להשתלב כשווה בשוק העבודה, בראש ובראשונה בשירות הציבורי.
דוד טל: הוועדה רואה חשיבות רבה בשינוי האקלים הציבורי המאפשר את קיום האפליה.
דוד טל: ללא שינוי כזה, אין טעם בחקיקה שתקדם שוויון ואין כל סיכוי לאכיפתה.
אילן גילאון: בחקיקה, מדינת ישראל נראית כמו כיפה אדומה ובמציאות כמו זאב.
איוב קרא: צריך להוסיף לסיכום שהוועדה קוראת לממשלת ישראל להמשיך בפעולה שהיתה למתן משרות למגזר הערבי, כמו שהיה בממשלה הקודמת.
דוד טל: הוועדה קוראת לממשלת ישראל להמשיך במתן משרות למגזרים המופלים הללו.
דוד טל: קיבלתי את דוח הביניים של הוועדה שהקמנו, ועדה שדנה בשינויים בקריטריונים למתן קצבה לילד נכה.
דוד טל: עברתי על המלצות הוועדה ואני מבין שהדוח הסופי יוגש לנו בעוד שבועיים-שלושה.
דוד טל: אני צריך לומר שאני סומך את ידי על מסקנות דוח הביניים שהונח בפני.
דוד טל: קראתי והתרשמתי מהעבודה שנעשתה.
דוד טל: אני חושב שהעבודה שעשיתם היא עבודת קודש, ואני לא אומר את זה לתפארת המליצה ולא כדי לנפח את האגו של כל אחד מאתנו, וזה מכיוון שלוועדה הזאת הגיעו ילדים שכל אחד שהיה מתבונן בהם היה מתפלא לשמוע שהם לא זכאים ולא מקבלים כל קצבה כזו או אחרת, מה גם שההורים שלהם, כתוצאה מהנכות שלהם, משקיעים הרבה מאוד בילדים הללו.
דוד טל: אני שמח על הדוח הזה.
דוד טל: דיברתי עם מנהלת הוועדה שדיברה עם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.
דוד טל: נצטרך למצוא את הטכניקה המהירה ביותר כדי ליישם את מסקנות הדוח, וכדי שהוא לא יהיה אות מתה.
דוד טל: אני מניח שנאמץ את מסקנות הדוח כתקנות.
דוד טל: זאת אומרת, הביטוח הלאומי יראה את ההמלצות כתקנות וזה ייעשה בפרק זמן קצר ביותר.
דוד טל: חוק יהיה מצוין, אבל עד שמחוקקים חוק יעבור זמן רב ואני הייתי רוצה לתת מענה כמה שיותר מהיר לנושא הזה כדי שהמשפחות הללו ידעו ויבינו שכאן ישבה ועדה מאוד מאוד מכובדת, כל אחד מהאנשים בר-סמכא בנושא הזה והוא תרם את תרומתו לעבודתה ואכן פתרו בעיה מאוד רצינית של מספר לא קטן של משפחות במדינת ישראל.
דוד טל: אני חושב שזה יביא לא רק מזור לילדים עצמם אלא גם מזור למשפחה שמתמודדת יום יום ושעה שעה עם הנכות של הילדים.
אורנוי: כפי שאתה יכול לראות אנחנו נציגים של כל מיני מערכות.
אורנוי: התחושה של כולם היא – ואני רשאי לדבר בשמי בלבד – שבמהלך המפגש הראשון מיד לא היו שני מתרסים אלא כולנו היינו בצד אחד של המתרס, באותו צד שמסתכל איך ניתן לטפל בנושא הזה באופן כוללני כדי שהילדים במשפחות שבאמת דורשים, והגמלה הזו יכולה לעזור להם, ייהנו ממנה בצורה האובייקטיבית ביותר.
אורנוי: אם יורשה לי, הייתי מבקש מברנדה להציג את ממצאי הסקר כי הוא באמת נותן תמונה מאוד ייחודית על מה שקורה כרגע בארץ.
ברנדה מורגנשטיין: המחקר הזה נערך על-ידי המוסד לביטוח לאומי ומכון ברוקדייל.
ברנדה מורגנשטיין: מטרת המחקר הייתה קודם כל לבדוק כמה ילדים מוגבלים יש לנו במדינת ישראל.
ברנדה מורגנשטיין: זה אולי מפליא, אבל עד היום לא ידענו כמה ילדים מוגבלים יש לנו.
ברנדה מורגנשטיין: רצינו גם לראות מה הילדים מקבלים, איזה שירותים הם מקבלים, מה היקף השירותים שהילדים מקבלים, מה הפערים בין הצרכים של הילדים שלהם והשירותים שהם מקבלים ותכף אני אגיד לכם איך בדקנו את הנושא של איזה שירתים נחוצים לילדים האלה.
ברנדה מורגנשטיין: רצינו לראות מה קורה עם המשפחה, איך המשפחה מתמודדת עם הטיפול בילדים, מה העומס עליה גם מבחינה נפשית, גם מבחינה פיזית של טיפול מעשי והשקעה פיזית, גם מבחינת ההוצאות הכספיות שיש על המשפחה בגין הטיפול בילדים האלה גם מבחינת הזמן שלהם, גם מבחינת ויתור על תעסוקה לפעמים או צמצום עבודה והוצאות ממשיות כספיות.
ברנדה מורגנשטיין: רצינו לאתר את אותן קבוצות של ילדים שאולי לא מקבלים את השירותים שהם צריכים לקבל שהם קבוצות יעד כפי שאנחנו מגדירים אותם.
ברנדה מורגנשטיין: במיוחד אנחנו כביטוח לאומי ביקשנו לאפיין את הילדים שמקבלים גמלאות, כי אם אנחנו רוצים להרחיב לקבוצות נוספות, אז קודם כל חשוב לאפיין את הילדים שמקבלים קצבאות מביטוח לאומי ביחס לשאר הילדים, ביחס לכל ה160- אלף ילדים.
ברנדה מורגנשטיין: ביקשנו במיוחד לזהות את אותם הילדים מתוך כלל הילדים המוגבלים האלה שאנחנו חושבים שצריכים להיות היעד הראשון שלנו להרחבת הגמלאות.
ברנדה מורגנשטיין: רצינו להיות מוכנים כי אם חברי הכנסת יבואו עם בקשה להרחיב לקבוצות ילדים נוספות, שיהיה לנו מידע מבוסס ושוויוני מי הילדים האלה, איך אפשר לאפיין אותם ואיך אפשר להגיע אליהם.
ברנדה מורגנשטיין: אמרתי ש7.7- אחוז מהילדים הם ילדים עם צרכים מיוחדים.
ברנדה מורגנשטיין: יש הבדלים לפי קבוצות גיל כאשר בקרב ילדי בית-ספר יש שיעור יותר גבוה של ילדים עם צרכים מיוחדים וזה מאחר שיש מחלות שעולות בגיל הזה וגם ישנו הנושא של אבחון, כאשר יש ילדים שהמצב שלהם והבעיות שלהם מאובחנים דווקא בבית-הספר.
ברנדה מורגנשטיין: אני לא אכנס לפירוט דמוגרפי מכיוון שיש לנו דוח ואני אעביר לכם אותו.
ברנדה מורגנשטיין: הדוח גם כולל סיכום.
ברנדה מורגנשטיין: אני רוצה להגיע ישירות לאפיון הילדים.
ברנדה מורגנשטיין: אנחנו ביקשנו לאפיין את הילדים קודם כל על-פי סוג נכות.
ברנדה מורגנשטיין: כשבודקים את הנכויות של ילדים, צריך לזכור שלילד אין נכות אחת אלא יש ילדים שסובלים ממכלול של נכויות והבעיה שלהם בדרך כלל מורכבת.
ברנדה מורגנשטיין: אנחנו גילנו בסקר שלנו שלשבעה אחוז מהילדים בארץ יש בעיות למידה קשות מאוד או בעיות רגשיות או התנהגויות קשות מאוד.
ברנדה מורגנשטיין: זה ממצא מאוד חשוב כי לא דובר על זה.
ברנדה מורגנשטיין: דרך אגב, אנחנו השתמשנו בהגדרה של ליקויים על-פי ההגדרות שמקובלות בארגון הבריאות העולמי, ה-WHO, ואנחנו מתאימים להגדרות שלהם מבחינת סוגי הנכויות.
ברנדה מורגנשטיין: מצאנו ש2.3- אחוז מהילדים בישראל סובלים ממחלות כרוניות שדורשות טיפול ממושך על-ידי רופא מומחה.
ברנדה מורגנשטיין: יש לנו אחוז אחד של ילדים שיש להם בעיות בחושים, ראיה או שמיעה.
ברנדה מורגנשטיין: ל1.5- אחוז מהילדים יש נכויות פיזיות קשות שמשפיעות על התפקוד.
ברנדה מורגנשטיין: יש חצי אחוז של ילדים שסובלים מפיגור קשה, אבל בתוך הילדים עם בעיות למידה קשות, או בעיות התנהגותיות, יש גם ילדים עם בעיות פיגור, כך שצריך להסתכל על שני הדברים האלה ביחד.
ברנדה מורגנשטיין: רצינו לראות איזה שירותים הילדים מקבלים.
ברנדה מורגנשטיין: זאת רשימה של השירותים שאנחנו בדקנו.
ברנדה מורגנשטיין: כמובן רצינו לראות האם הילדים מקבלים שירותים רפואיים.
ברנדה מורגנשטיין: אנחנו בחנו באיזו מידה הילדים האלה מקבלים שירותים רפואיים, כמובן לא שירותים רגילים כאשר ילד הולך לקופת-חולים אלא שירותים שניתנים על-ידי רופא מומחה או על-ידי טיפולים רפואיים מיוחדים שונים.
ברנדה מורגנשטיין: בדקנו שירותים פרה-רפואיים שהם מאוד חשובים לאוכלוסייה שלנו כמו פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, ריפוי בדיבור, חוגים למיניהם, שירותים פסיכו-סוציאלים מקצועיים שניתנים על-ידי פסיכולוג או עובד סוציאלי.
ברנדה מורגנשטיין: כמובן כל זה תלוי במחלה, אבל בדקנו את זה על כלל הילדים.
ברנדה מורגנשטיין: כמובן שבחנו את השירותים החינוכיים שכוללים מורה פרטי.
ברנדה מורגנשטיין: דרך אגב, גם שאלנו על השירותים שנרכשים על-ידי המשפחה באופן פרטי וגם השירותים שניתנים במימון ציבורי.
ברנדה מורגנשטיין: בחנו מסגרת חינוכית כלשהי וגם חינוך מיוחד, ממצא מאוד מעניין שמצאנו.
ברנדה מורגנשטיין: שירותי תמיכה נוספים שהילדים האלה זקוקים להם כמו טיפול אישי והשגחה וכמובן ששאלנו האם יש ייעוץ למשפחה והאם הילד מקבל גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: דרך אגב, במסגרת המחקר שלנו גם בחנו קבוצה מיוחדת של ילדים מתוך הקובץ שלנו שמקבלים גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: אני רוצה להתייחס באופן כללי לגבי כלל הילדים שהגדרנו כילדים עם צרכים מיוחדים.
ברנדה מורגנשטיין: ה170- אלף ילדים שיש להם צרכים מיוחדים, רצינו לראות איזה שירותים הם מקבלים מתוך השירותים שמניתי וזאת רק כדי לקבל את התמונה בכללותה.
ברנדה מורגנשטיין: אנחנו רואים למשל שכל ילד כזה מקבל בממוצע שני שירותים.
ברנדה מורגנשטיין: 83 אחוז מהילדים מקבלים לפחות שירות אחד.
ברנדה מורגנשטיין: יש לנו גם קבוצה של ילדים שלא מקבלים בכלל שירותים.
ברנדה מורגנשטיין: לגבי הפריסה של יתר השירותים, אתם יכולים לראות שלמשל ארבעים אחוז מקבלים שירותים רפואיים, חמישים אחוז מקבלים שירותי חינוך, אתם רואים שלמשל אחוז מאוד קטן – ואני תמיד מדגישה את זה כי זה נושא קרוב ללבי – רק 12 אחוז, מקבלים שירותי ייעוץ למשפחה, ואנחנו מדברים על ילדים במצב קשה שזקוקים לייעוץ לגבי איך להתמצא במערכת ולקבל שירותים אחרים.
ברנדה מורגנשטיין: כאמור, זאת פריסה רגילה.
ברנדה מורגנשטיין: אחד הדברים שמצאנו במחקר שלנו שיש הבדלים בשיעור הכיסוי של שירותים לגבי קבוצות שונות של ילדים וזה דבר מאוד מאוד חשוב לנו.
ברנדה מורגנשטיין: אני רוצה להקדים ולומר שההבדלים בשיעורי הכיסוי יכולים לנבוע מכמה סיבות.
ברנדה מורגנשטיין: ראשית, כי אין שירותים במקום ואכן יש מקומות שאין שירותים.
ברנדה מורגנשטיין: למשל, אנחנו רואים בבירור שיישובים ברמה סוציו-כלכלית יותר נמוכה, למרות שיש להם שיעור יותר גבוה של ילדים נכים, שיעור הכיסוי של השירותים שם יותר נמוך.
ברנדה מורגנשטיין: יש גם את הצד השני של המטבע ותמיד צריך לזכור את זה, ואנחנו לא יודעים למה זה, שיש גם פחות ניצול של שירותים בקרב קבוצות מסוימות, אולי בגלל חוסר מודעות, אולי בגלל חוסר כוח אדם.
ברנדה מורגנשטיין: הדבר מתבטא למשל בשקף הזה שאתם רואים.
ברנדה מורגנשטיין: כאן אנחנו הסתכלנו על ילדים עם צרכים מיוחדים בתחום חושים, פיזיים, פיגור ומחלות כרוניות.
ברנדה מורגנשטיין: הוצאנו את כל הילדים עם בעיות למידה למרות שאלה בעיות מאוד קשות וביקשנו לראות את ההבדלים בשיעור הילדים האלה עם צרכים מיוחדים בין ישובים יהודים לישובים ערבים מבחינת קבלת השירותים.
ברנדה מורגנשטיין: אתם יכולים לראות שבכל סוג של שירות יש הבדל גדול מאוד בשיעור הילדים בישובים יהודיים שזה הקו הכחול הכהה.
ברנדה מורגנשטיין: ההתערבות היחידה, בגלל שהיא מוגדרת בחוק, בגלל שאנחנו מנסים לפעול בצורה שוויונית ויש כסף, זה גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: אנחנו מחלקים באופן שווה גם מבחינת סוג ישוב, גם מבחינת גודל ישוב, גם מבחינת אזור צפון ודרום שמצאנו הבדלים מבחינת קבלת גמלה וכדומה, אבל השירותים והקריטריונים הם אחידים ואנחנו פועלים בצרוה אחידה בכל מקום מבחינת ההסברה שלנו, כך שהמיצוי שלנו הוא טוב מאוד.
ברנדה מורגנשטיין: אני רוצה להתמקד בכמה מלים על ילדים מקבלי גמלה כי זה הנושא שלנו היום.
ברנדה מורגנשטיין: ילדים שמקבלים היום גמלה, יש כ15- אלף ילדים ורק שמונה אחוז מכלל הילדים שאיתרנו כילדים עם צרכים מיוחדים מקבלים גמלה.
ברנדה מורגנשטיין: היום זה תשעה אחוז אבל בזמן הסקר זה היה שמונה אחוז.
ברנדה מורגנשטיין: כך שמכל 170 אלף הילדים בערך תשעה אחוז מקבלים גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: מי הילדים האלה.
ברנדה מורגנשטיין: כמעט כל הילדים הם הילדים הקשים ביותר, הם סובלים מאיזושהי בעיה בלמידה והתנהגות.
ברנדה מורגנשטיין: אלה ילדים שצריך להשקיע בהם.
ברנדה מורגנשטיין: המשפחה נדרשת להשקיע בהם בנוסף לטיפול במחלה שלהם גם בתחום של בעיות הלמידה וההתנהגות שלהם.
ברנדה מורגנשטיין: למרות שאין כיסוי מלא של הצרכים, בהחלט השירותים מגיעים לילדים במצב יותר קשה.
ברנדה מורגנשטיין: אם אני משווה בין ילדים שמקבלים גמלת ילד נכה, שזה הקו הבהיר, לעומת כלל הילדים עם צרכים מיוחדים, ה170- אלף לעומת ה15- אלף, אני רואה שילדים שמקבלים גמלת ילד נכה מקבלים יותר שירותים יחסית בכל תחום.
ברנדה מורגנשטיין: גם יותר שירותים רפואיים, גם יותר שירותים פסיכו-סוציאלים חינוכיים וכן הלאה.
ברנדה מורגנשטיין: המערכת התארגנה לתת יותר שירותים לפגיעה הקשה יותר.
ברנדה מורגנשטיין: עם זאת, למרות שאלה ילדים יותר קשים, אנחנו רואים שגם ילדים שמקבלים גמלה מהמוסד לביטוח לאומי, שהם המקרים הקשים ביותר שאנחנו הכרנו, אם אני משווה את אותם הילדים מקבלי גמלה בחינת סוג היישוב שהם גרים, ישוב ברמה סוציו-כלכלית גבוהה לעומת ילדים מקבלי גמלה שגרים בישוב ברמה סוציו-כלכלית נמוכה, יש הבדל.
ברנדה מורגנשטיין: אותו ילד נכה שגר ביישוב מבוסס, יש יותר סיכוי שיקבל שירות לעומת אותו ילד נכה קשה שמקבל גמלה מביטוח לאומי וגר ביישוב ברמה סוציו-כלכלית נמוכה.
ברנדה מורגנשטיין: הגדרנו את זה על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
ברנדה מורגנשטיין: זה מראה על התארגנות שונה של השירותים בישובים וזה הדבר שאמרתי קודם לגבי כלל הילדים.
ברנדה מורגנשטיין: הדבר נכון גם לגבי הילדים הקשים יותר שמקבלים גמלת ילד נכה מבחינת רמת הכיסוי של השירותים שהם צריכים אותם על-פי סוג היישוב.
ברנדה מורגנשטיין: קודם התייחסנו לשירותים גם ציבוריים וגם פרטיים, ולכן אפשר לומר שביישוב מבוסס ההורים רוכשים את השירותים, אבל אנחנו הסתכלנו רק על שירותים שניתנים מטעם גוף ציבורי באופן מלא והוצאנו את השירותים הפרטיים.
ברנדה מורגנשטיין: גם כאן, אם אני משווה בין ישובים חזקים ויישובים חלשים, אני רואה שיעור גבוה מאוד של ילדים שמקבלים שירותים בישובים מבוססים לעומת חלשים.
ברנדה מורגנשטיין: תראו שירות כמו הסעות שכל כך חשוב לחלק מהילדים, חמישים אחוז לעומת עשרים אחוז.
ברנדה מורגנשטיין: אפילו שירות כמו רופא מומחה שהיינו מניחים שיש קצת יותר שוויון, אבל יש הבדל בין ישוב חזק ליישוב חלש.
ברנדה מורגנשטיין: ילד מקבל גמלה שגר ביישוב מבוסס, 74 אחוז מהילדים מקבלים שירות של רופא מומחה לעומת ארבעים אחוז מהילדים שגרים ביישובים פחות מבוססים.
ברנדה מורגנשטיין: בסקר התייחסנו רק ליישובים גדולים שמונים מעל עשרים אלף איש, אבל השווינו לפי רמה סוציו-כלכלית.
ברנדה מורגנשטיין: ילדים מקבלי גמלה שגרים ביישובים ערבים לעומת ישובים יהודים, אפילו בנושא של חינוך מיוחד שניתן על-פי חוק, יש הבדל בכיסוי של השירות הזה.
ברנדה מורגנשטיין: ביישוב יהודי ששים אחוז ילדים מקבלי גמלה מקבלים חינוך מיוחד לעומת שלושים אחוז ביישוב הערבי.
ברנדה מורגנשטיין: זה משקף גם את הרמה הסוציו-כלכלית של היישוב כי אחד קשור בשני ויש חפיפה בין הדברים.
ברנדה מורגנשטיין: החלק המאוד חשוב של המחקר הזה שמשמש את הצוות והוא גם ימשיך לשמש אותנו בהמשך עבודתנו הוא הפער בין השירותים הניתנים והשירותים הנחוצים כולל גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: במסגרת המחקר הזה הרכבנו שבעה צוותים של מומחים ועשינו זאת על-פי סוג הבעיה שיש לילד.
ברנדה מורגנשטיין: לקחנו מדגם גדול של ילדים מתוך הסקר, הבאנו לצוותי המומחים את כל המידע שיש לנו על הילד – השאלון שהיה מאוד רחב, אם הילד מקבל גמלה מטעם ביטוח לאומי הבאנו את התיק של הילד, וביקשנו לפעמים מידע מהרופא המטפל.
ברנדה מורגנשטיין: שאלנו את צוות המומחים לאיזה שירותים הם חושבים שהילד הזה זקוק.
ברנדה מורגנשטיין: כמובן שלא אמרנו להם שייתנו לנו המלצה לגבי שירותים על-פי מה שהם יודעים שקיים, אלא מה הם חושבים שהילד הזה צריך.
ברנדה מורגנשטיין: אלה בהחלט המלצות יותר אופטימליות.
ברנדה מורגנשטיין: ניקח דוגמה.
ברנדה מורגנשטיין: היום שמונה-תשעה אחוז מהילדים המוגבלים שהכרנו מקבלים גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: לפי המומחים, הם המליצו לשלש את המספר הזה.
ברנדה מורגנשטיין: זאת אומרת, במקום שיהיו תשעה אחוזים, הם אומרים שרבע מהילדים צריכים לקבל גמלה והם גם נתנו נימוקים.
ברנדה מורגנשטיין: היום אנחנו עובדים על הנושא של למה הם חושבים ככה, מה הנימוקים ואנחנו נעביר לכם את המידע הזה.
ברנדה מורגנשטיין: אם אנחנו מסתכלים בגדול, הם המליצו בכל תחום.
ברנדה מורגנשטיין: תראו שירותים רפואיים – 38 אחוז מהילדים מקבלים שירותים רפואיים והמומחים המליצו ואמרו ש85- אחוז מהילדים צריכים לקבל שירותים רפואיים.
ברנדה מורגנשטיין: שירותים פסיכו-סוציאלים – 18 אחוז מהילדים מקבלים שירותים פסיכו-סוציאלי לעומת 80 אחוז שלגביהם הייתה המלצה לקבל את השירותים האלה.
ברנדה מורגנשטיין: באופן כללי יש המלצה להרחיב את כלל המערכות של מתן שירותים ובתוכם הנושא שמעניין את הצוות הזה של גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: מדובר בפי שלוש מהילדים שהיום מקבלים גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: אמרנו שאנחנו צריכים לשלש את הילדים שמקבלים גמלת ילד נכה, אבל בואו נראה על איזה ילדים אנחנו מדברים.
ברנדה מורגנשטיין: כשאנחנו מדברים על ילדים נכים, אנחנו מסתכלים על סוגי ילדים ועל סוג המחלה שלהם.
ברנדה מורגנשטיין: הקו הוורוד אומר לנו מתוך כל סוג נכות כמה ילדים מקבלים היום גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: ילדים עם פיגור שאנחנו איתרנו אותם, התפלאנו לדעת שחמישים אחוז מהילדים עם בעיות פיגור מקבלים גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: לפני שעשינו את הסקר לא ידענו כמה ילדים עם פיגור מקבלים קצבה.
ברנדה מורגנשטיין: אני חשבתי שזה מספר יותר נמוך.
ברנדה מורגנשטיין: אל תשכחו שכאן אנחנו מדברים בפיגור קשה כי חלק מהילדים עם פיגור נמצאים בקבוצה של ילדים עם בעיות התנהגות.
ברנדה מורגנשטיין: נכות פיזית.
ברנדה מורגנשטיין: גם כאן הייתה המלצה להכפיל את מספר הילדים שמקבלים היום גמלת ילד נכה, ילדים שיש להם נכויות פיזיות.
ברנדה מורגנשטיין: ילדים שסובלים מבעיית שמיעה וראיה, גם כאן הייתה המלצה להעלות מעשרים אחוז לחמישים אחוז שיקבלו גמלה.
ברנדה מורגנשטיין: כפי שאתם רואים כאן
ברנדה מורגנשטיין: יש לנו את הנתון שהראיתי לכם קודם, כאשר שפי שלוש ילדים עם צרכים מיוחדים צריכים על-פי המומחים לקבל גמלת ילד נכה.
ברנדה מורגנשטיין: הצוות שלנו בעצם רצה להמליץ על דרכים ולומר איך אנחנו רוצים להגיע, באיזה קצב ולפי איזה סדר עדיפות אנחנו רוצים להגיע לאוכלוסיית היעד הזה.
ברנדה מורגנשטיין: אני אשמח מאוד להעביר לכם דוח מלא ואני מאמינה שהוא יהיה מוכן תוך שבוע-שבועיים.
תמר גוז'נסקי: האם במסגרת השירותים האלה הבאתם בחשבון גם את השירותים שההורים קונים באופן פרטי
תמר גוז'נסקי: שאלה אחרונה שהיא בהשפעת הדיונים הקודמים, מה קורה כאשר במשפחה יש יותר מילד נכה אחד.
תמר גוז'נסקי: האם אנחנו צריכים לתת להם קצבה של ילד ועוד ילד, או שבעצם אם יש יותר מילד נכה אחד, זאת בעצם כבר משפחה אחרת.
תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים שיש משפחות שבשל נסיבות גנטיות ואחרות יש שם שורה של ילדים עם נכויות ואני חושבת ששם צריכה להיות התייחסות מיוחדת.
תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת כמה משפחות כאלה יש בארץ, אבל ברגע שמדובר בתורשה ובחברות מסורתיות בהן הן הגבלת ילודה מסיבות מסורתיות, יש בעיות מאוד מאוד קשות שאני חושבת שאם במקרה יש ילד אחד שהוא לא פגוע, חייו לא חיים באותה משפחה.
תמר גוז'נסקי: איך אנחנו מתייחסים למקרה כזה, האם צריכים להכניס את זה לשיקולים והאם בדקתם את זה.
משה ליוביץ: מקרה נוסף הוא של ילד שקיבל עד גיל 18 את הקצבה, נקבעו לו 75 אחוז, ואז הוא מקבל את ה75- אחוז קצבה אבל אז יורדות לו כל הזכויות שהיו לו כשקיבל את המאה אחוז קצבה.
אורנוי: אני חושב שאחד השינויים המרכזיים המהותיים כאן הוא העובדה שבמקום שרופאי ביטוח לאומי שלדעתי הם עושים את מלאכתם נאמנה ולא זאת הנקודה, הם לא יהיו הפוסקים כי יהיו מבחנים אובייקטיביים שכל מועמד לגמלה יצטרך לעבור.
אורנוי: זה הבדל מהותי לעומת מה שהיה קודם.
אורנוי: הרופא כאן יוכל לשפוט על-סמך תוצאות של מבחנים אובייקטיביים שייעשו על-ידי אנשי מקצוע מהי הרמה התפקודית של אותו זכאי או לא זכאי בגמלה וזה בהמון תחומים ולא רק בתחומים שנבדקו עד היום.
אורנוי: אנחנו מאמינים שלמעשה זה יהיה כלי, זה ייתן לרופא כלי שהוא לרוב לא יוכל להתעלם ממנו.
אורנוי: זה הבדל גדול מאוד.
אורנוי: זה כמו שהיום אתה הולך ויש לך בדיקות שאומרות לך תוצאות ברורות מאוד שאתה לא יכול להתעלם מהן או שאתה עושה איזושהי הערכה.
אורנוי: ברפואה יש לנו מחלות כאלה שיש לנו מבחנים שאנחנו אומרים זהו זה, ויש מחלות שאנחנו אומרים מהתרשמות.
אורנוי: זה ההבדל וזה ישונה.
אורנוי: אנחנו מאמינים שהרמה התפקודית היא זאת אשר נותנת למעשה מעמסה על המשפחה ואת הקושי של ההתמודדות של הילד ולא השם שמדביקים לו, לא האבחנה הרפואית שמדביקים לו.
יצחק קדמן: אני מלווה את העניין הזה כבר כמה שנים והחל מהמנכ"לים השונים של ביטוח לאומי, ובמיוחד האנשים המקצועיים שיושבים בתוך הביטוח הלאומי, הם כל הזמן רוצים - ובהרבה מקרים אפילו יוזמים - להכריז שהתקנות הקיימות היום לא מתאימות ושצריך לתקן אותן.
דוד טל: אני רוצה שוב לברך אתכם ולהודות לכם על העבודה המסורה שעשיתם.
דוד טל: כשנקבל את הדוח הסופי אני מתכוון לקיים מסיבת עיתונאים בה פרופסור אורנוי יציג את הממצאים שלו וזה גם כדי שהציבור במדינת ישראל ידע שיש כאן אנשים שעשו עבודת קודש ושנתנו את דעתם כדי שהמצוקה במספר לא מעט של משפחות תלך ותצטמצם.
דוד טל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה בנושא תקנות הביטוח הלאומי (מועצת המוסד) (תיקון), התש"ס1999-.
דוד טל: אני רוצה להזכיר לחברים שאנחנו מדברים כאן על הנושא של הרכב המועצה, שהשר צריך להתייעץ עם הוועדה לגביו.
דוד טל: אני סבור - והעברתי את דעתי ליועץ המשפטי של הוועדה כבר בשבוע שעבר - שבכל חוק שלא יהיה, עדיף שלא יתייעצו איתנו כאשר המילה "התייעצות" סתם נוגעת בנושאים שאין לנו שיניים בהם.
דוד טל: אם באמת רוצים התייעצות, צריכים לאשר לנו "בהסכמת הוועדה" להבא.
דוד טל: אבל כרגע אנחנו נמצאים על פי החוק הישן, משנת 1954 אם אני לא טועה.
דוד טל: רות כהנא-אביבי: בהקשר לסעיף 1, הכנסת הביעה החלטה בשנים האחרונות לגבי חוקים חדשים בדבר מתן ייצוג הולם לשני בני המין בגופים ציבוריים.
דוד טל: כך למשל בחוק שירות המדינה (מינויים) וכך גם בחברות הממשלתיות, ואני רוצה לקרוא את הסעיף שנוגע לענייננו: "בהרכב דירקטוריון של חברה ממשלתית יינתן ביטוי הולם לייצוגם של בני שני המינים".
דוד טל: "עד להשגת ביטוי הולם לייצוג כאמור, ימנו השרים, ככל שניתן בנסיבות העניין, דירקטורים בני המין שאינו מיוצג באופן הולם באותה עת בדירקטוריון החברה.
דוד טל: " בבג"צ שהוגש נגד שר העבודה והרווחה והמוסד לביטוח לאומי נפסק בעניין מתן ייצוג הולם - לעניין מינוי סמנכ"ל לביטוח הלאומי - אבל באותו הקשר התחייב השר בפני בג"צ שהוא יעשה כל שניתן על פי הנסיבות כדי למנות יותר ויותר נשים בכל מה שקשור למוסד לביטוח לאומי.
דוד טל: אני רוצה לומר שבכל החוקים החדשים שנתקבלו לאחרונה, לפחות ביוזמת משרד העבודה והרווחה, למשל: בחוק עבודת הנוער, השר שלח לכל הארגונים בקשה להמליץ בפניהם על נשים למועצה לעניין חוק עבודת הנוער.
דוד טל: בעניין המוסד לבטיחות ולגיהות, השר שלח לכל הארגונים בקשה להמליץ בפניו על מינויים לעניין ייצוג נשים במועצת הבטיחות והגיהות.
דוד טל: בעניין ארגון הגג של שכונות המצוקה, השר שלח בקשה לארגונים בעניין המלצה למינוי נשים למועצה.
דוד טל: זאת אומרת, אנחנו רואים פה קו רחב - לא עניין נקודתי של המוסד - שבכל עניין ועניין השר פונה, בהתאם להנחיות של עקרון השוויון ובהתאם לחקיקה החדשה, בבקשה להמליץ על מינוי נשים.
דוד טל: ואכן מוצע בתקנה 1 בתיקון תקנה 2 לתקנות המקוריות כך: "גוף המיוצג במועצה על ידי יותר מנציג אחד, יכלול בהמלצתו לפי תקנה 3" - לתקנות העיקריות - "ככל שניתן בנסיבות העניין, מועמדות נשים, באופן שיקדם ייצוג הולם לבני שני המינים במועצת המוסד".
דוד טל: זו תקנה 1, כמו שאמרתי בהתאם להתחייבות בבג"צ וגם לעקרונות החקיקה שהכנסת חוקקה.
דוד טל: סעיף 1(ג) קובע: "ניתן לשוב ולמנות, חבר המועצה לתקופת כהונה נוספת אחת רצופה של המועצה".
דוד טל: כיום, החוק קובע שהמועצה תכהן ארבע שנים.
דוד טל: החוק לא קובע מה היא תקופת כהונתו של חבר במועצה.
דוד טל: אנחנו צריכים לזכור שהחוק הזה הוא משנת 1954.
דוד טל: לעומת החוקים הישנים, בחוקים החדשים על פי מדיניות משרד המשפטים ועל פי מדיניות הכנסת, נקבע שתקופת הכהונה של חבר במועצה - צריך שתהיה מוגבלת.
דוד טל: יש לי דוגמאות של חקיקה - אני לא רוצה להלאות אתכם - שמדובר, למשל: בחוק רשות הכבלים ובחוק הבזק שחבר מועצה יכהן לתקופה של שלוש שנים ויכול להתמנות לעוד תקופה אחת נוספת.
דוד טל: חיים כץ: עשיתם את זה כמעט כמו ראש ממשלה, שתי קדנציות וזהו.
דוד טל: רות כהנא-אביבי: זה לא אנחנו עשינו את זה, אלא חברי הכנסת.
דוד טל: אני מצטטת חברי כנסת, שהם הרשות המחוקקת.
דוד טל: היועצת המשפטית צודקת בהחלט.
דוד טל: רות כהנא-אביבי: לעניין הזה יש לנו כל מיני חוקים ישנים, ונזקקנו לחוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה בזמנו בקשר למועצת ההנדסה והאדריכלות.
דוד טל: היועץ המשפטי אומר שהצורך ברענון השורות הוא צורך אמיתי, כאשר הוא בא לקדם מטרות והגשמת יעדי המועצה באורח טוב יותר.
דוד טל: המדיניות של משרד המשפטים היום היא שיש צורך ברענון השורות, ובלבד שזה לא יהיה בבחינת יש מאין, זאת אומרת: שכאשר מחליפים מועצה לא יחליפו בבת אחת את כל המועצה, אלא הצורך הזה ברענון הוא צורך חיובי וראוי, כדי שהמועצה תתפקד טוב יותר.
דוד טל: כך גם בדוח מבקר המדינה.
דוד טל: לדעת מבקר המדינה בדוח ביקורת על תאגידים סטטוטוריים הוא קובע: הגבלה של תקופת כהונה של חברי המועצה היא דבר רצוי לכלל התאגידים.
דוד טל: ברוח זו של מבקר המדינה, של היועץ המשפטי לממשלה, של משרד המשפטים בכלל ושל החקיקה החדשה של הכנסת, מוצע כאן שתהיה תקופת כהונה אחת של חבר מועצה, שאפשר למנותו פעם נוספת.
דוד טל: אנחנו מדברים על שמונה שנים, תקופה מכובדת, לעומת שלוש שנים בחוקים אחרים.
דוד טל: כאשר ביקשנו את חוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה בעניין מועצת ההנדסה והאדריכלות, רצינו להחליף את אלה שכבר כיהנו שמונה שנים, ואז בא הכיסוי המשפטי שזה אפילו רצוי.
דוד טל: תחולה - "תקנות אלה יחולו על מינויים של חברי המועצה לאחר תחילתן".
דוד טל: אני יודעת שהמועצה סיימה את תפקידה.
משה בוטון: ממתי אין מועצה?
משה בוטון: רות כהנא-אביבי: ארבעה חודשים.
משה בוטון: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם שדברים כאלה היו מעולם - -
משה בוטון: ויהיו גם בעתיד.
משה בוטון: רות כהנא-אביבי: ואולי יהיו בעתיד.
משה בוטון: כך היה בין המועצה התשיעית לעשירית.
דוד טל: בואי נתקדם בבקשה.
דוד טל: רות כהנא-אביבי: הוראת מעבר - ההוראה קובעת "על אף האמור בתקנה 2(ג), לתקנות העיקריות, חבר המועצה שסיים שתי תקופות כהונה רצופות במועד הרכבתה לראשונה של המועצה לאחר תחילתן של תקנות אלה, יוכל לשוב ולהתמנות לתקופת כהונה רצופה אחת נוספת.
דוד טל: " כמו שאמרתי, מדיניות משרד המשפטים היא - ואני מתייחסת לשיחה שקיימתי עוד הבוקר עם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, שעוסקת בנושא - רענון השורות.
דוד טל: כן, גברתי אמרה את זה כבר.
דוד טל: רות כהנא-אביבי: ובלבד שלא יהיה מצב שיהיה תחליף מוחלט לכל המועצה.
דוד טל: אני רוצה לומר שמדיניות השר היתה בכל זאת להשאיר שתי תקופות, זאת אומרת:
דוד טל: שמונה שנים פלוס ארבע נוספות שזה 12 שנים.
דוד טל: אני רוצה לומר שהרבה מאד מחברי המועצה - למעלה מ50%- - נמצאים במסגרת הזו.
דוד טל: גברתי, זה לא רלוונטי, עם כל הכבוד.
דוד טל: מקסים לוי: אני רואה את התקנה הזאת של הביטוח הלאומי, ואני לוקח אתכם למועצה להשכלה גבוהה.
דוד טל: המועצה להשכלה גבוהה ממונה כבר חמישים שנה, ואין איש יכול לעמוד - - רות כהנא-אביבי: חבל.
דוד טל: מקסים לוי: לא שאני מזלזל חס וחלילה באישים, אבל אם המועצה להשכלה גבוהה מורכבת מיושבי ראש האוניברסיטאות בישראל, הם יישארו שם לעולמי עד.
דוד טל: כדי לנסות להכניס לשם אנשים חדשים, יש צורך במאבקים קשים מאד.