GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
א' שפיגלמן: אם, למשל, דוד טל, לא מוצא חן בעיני ההנהלה, היא מבקשת: "נא לכתוב לי מאמר נגד חבר-הכנסת דוד טל.
א' שפיגלמן: לא מוצא חן בעיניך, אתה לא רוצה לכתוב - שלום! לך הביתה! תמר גוז'נסקי לא מוצאת בעיני, ואני רוצה עכשיו תחקיר השמצות עליה".
א' שפיגלמן: אותו עיתונאי, אם הוא רוצה או לא רוצה, יכתוב את זה, כי פרנסתו תלויה.
א' שפיגלמן: אנו חושבים, שאין דבר יותר נורא לעיתונאי מאשר האיום שאם אינך עושה את מה שהעורך אומר אתה מפוטר תוך עשרים וארבע שעות.
א' שפיגלמן: וזאת, בעיקר בעיתון שהוא בעצם הקול של ישראל כלפי כל העולם דובר האנגלית והצרפתית.
דוד טל: היות וההנהלה לא נמצאת פה, ברצוני לדעת אלו פגיעות נוספות יש מבחינת השכר.
א' שפיגלמן: אני חושב, שזה שהיא לא נמצאת פה זה לא מקרי.
א' שפיגלמן: אתם הזמנתם אותם.
ש' אברמי: אנו הזמנו, והזכרנו אתמול והיום.
דוד טל: הם קיבלו גם תזכורת.
א' שפיגלמן: זה חלק מהעמדה של הבעלים כלפי כל המוסדות --
תמר גוז'נסקי: --בישראל.
א' שפיגלמן: בשיחה עם הבעלים, הוא אמר לי דבר אחד.
א' שפיגלמן: הבעלים לא רוצה לסגור את העיתון.
א' שפיגלמן: הוא אמר לי: "באתי לכאן למכור מודעות".
א' שפיגלמן: שאלתי אותו: "סליחה?
א' שפיגלמן: אתה באת לנהל עיתון.
א' שפיגלמן: אתה מו"ל", והוא אמר: "תתפלא".
דוד טל: הוא לא צריך את ה"ג'רוסלם פוסט" כדי למכור מודעות.
דובר: אבל, יש לו שלט.
תמר גוז'נסקי: מדובר על השם והיוקרה.
א' שפיגלמן: זה השלט של ''ג'רוסלם פוסט".
א' שפיגלמן: אינני יודע אם אדוני מכיר, אך גם העיתונים שמופצים חינם כדי למכור את המודעות צריכים תוכן.
א' שפיגלמן: למשל, העיתון "אינדקס" שבארץ הולך כל כך טוב, הוא בעצם עיתון שמופץ חינם וחי כולו על המודעות.
א' שפיגלמן: עובדים שם כל מיני אנשים, שכותבים את המאמרונים.
א' שפיגלמן: התוכן הזה מאפשר למכור מודעות.
א' שפיגלמן: זה לא FLYER עם מודעות שאתה מחלק מבית לבית, אלא הוא אומר לך: "אנשים יקחו את זה וירצו לקרוא את המאמר, ויגיעו למודעה שלך".
א' שפיגלמן: כך הוא מוכר את המודעות.
א' שפיגלמן: זאת הגישה של המו"ל הנוכחי.
א' שפיגלמן: המו"ל הנוכחי אומר:
א' שפיגלמן: "באתי למכור מודעות".
א' שפיגלמן: לא מעניין אותו כלום.
א' שפיגלמן: הדפוס הוא כדי להדפיס את "דפי זהב" ולא בשביל העיתון.
א' שפיגלמן: הוא אומר: "מאחר ואני מפסיד בפרוייקט של 'דפי זהב', אני אערוף ראשים אצל העיתונאים".
א' שפיגלמן: זה המצב שלו היום.
א' שפיגלמן: את זה הוא אומר בפומבי על השולחן: "יש לי בעיות עם ההדפסה של 'דפי זהב'.
א' שפיגלמן: יש לי בעיות עם המכונה החדשה בדפוס.
א' שפיגלמן: אין לי ברירה.
א' שפיגלמן: אני מוכרח לקצץ.
א' שפיגלמן: אתם הראשונים החוצה".
ד' גלנוס: ברצוני להזכיר את סעיף 23 בחוק ההסכמים הקיבוציים, שכל העובדים שחתומים על הסכם קיבוצי, גם אם מבטלים אותו, זה חל עליהם.
ד' גלנוס: כלומר, הבעיה היא העובדים העתידיים או העיתונאים העתידיים.
ד' גלנוס: אני מאד מנסה להיות מאוזן, כי באמת נציגי ההנהלה לא נמצאים כאן ואני לא נכנס למשא ומתן בקטע הזה.
ד' גלנוס: כשאני אומר "אני", זה גם חבריי - שאחד מהם סיים משמרת לילה במיוחד כדי להגיע והגיע לפה והשני הוא אחרי תאונת דרכים - שבאו כדי לבוא ולעודד ובהחלט לתמוך במאבק הצודק הזה שמתקיים כרגע ב"ג'רוסלם פוסט".
ד' גלנוס: יש פה ענין ברור שההנהלה היא כמו הנהלות אחרות כוחניות, לצערנו, בעיתונים היומיים.
ד' גלנוס: היה לנו מאבק קשה מאד ב"ידיעות אחרונות", ולפני חודש וחצי הוא הסתיים.
ד' גלנוס: זה היה במשך חודשיים, וגם ביטלו הסכם קיבוצי.
ד' גלנוס: רק בגלל ארגון עובדי הדפוס והסולידריות מכל הבחינות, הצלחנו להגיע "להסכמה" שביטלו את הביטול.
ד' גלנוס: אני מבין, שגם אתמול בישיבה שהתקיימה אצל הממונה על יחסי עבודה לא הגיעו להסכמה, כאשר הדרישה היחידה היתה, ואני מתפלא שלא הזכרתם זאת, רק לבטל את הביטול ולהמשיך בהסכם הקיים, כלומר שום תוספות ושום מכשולים בדרך, וכמובן לראות בהמשך מה קורה.
דוד טל: זו היתה הצעה של העובדים.
א' שפיגלמן: כן.
א' שפיגלמן: זו הצעה שלנו.
ב' הולצמן: זו הצעה שלי, הממונה על יחסי עבודה.
ב' הולצמן: אני הצעתי, באופן זמני, וביקשתי להאריך את תוקף ההסכם, כך שהמשא ומתן לא יהיה בתנאי לחץ.
ב' הולצמן: היו"ר ד' טל: נכון.
ב' הולצמן: תוקף ההסכם פג ב- 31 בדצמבר.
ב' הולצמן: הצעתי היתה, ולא קיבלתי תשובה עד עכשיו, שגם אם הם רוצים, נניח, לא ששים יום מראש שיגידו מה התקופה שהם מבקשים הודעה מראש, כדי שההסכם יבוטל.
ב' הולצמן: כלומר, הקלף עדיין נשאר בידינו.
ב' הולצמן: בינתיים, שימשיכו במשא ומתן ויתקדמו.
ד' גלנוס: בודאי שזה חלק מהליך הגישור או מהפישור.
איוב קרא: כמה עובדים ישנם?
תמר גוז'נסקי: הוא שואל: כמה עובדים ישנם היום בהסכם?
ב' הולצמן: מדובר על העיתונאים.
א' הכט: יש 31 עיתונאים בהסכם הקיבוצי, ו- 23 בחוזים אישיים.
א' שפיגלמן: אבל, הבעיה היא לא המספר.
א' שפיגלמן: הבעיה היא העקרון.
ד' גלנוס: אני חושב, שהציפיות שלנו מכם צריכות להיות שזה יהיה גישור ברמה הכי גבוהה, כלומר של אפשרות לגשר ולבוא ולהגיד: "רבותי, תדעו" - כך אני רואה את זה - "שאנו רוצים את טובת העיתון.
ד' גלנוס: אנו, כולם, גם העובדים וכל העיתונאים, רוצים להמשיך במשאים ומתנים כמה זמן שזה יקח ביחסי עבודה תקינים ושלא תהיה החלטה חד-צדדית מן ההנהלה, כוחנית לכל הדעות, כי אנו, עובדי הדפוס, רואים את עצמנו כמאויימים והבאים בתור, וזה רק עניין של זמן".
ד' גלנוס: נכון להיום אנו חזקים.
ד' גלנוס: נכון להיום, יש לנו הסכם קיבוצי טוב.
ד' גלנוס: בפברואר-מרץ.
דוד טל: האם זה עד פברואר-מרץ 2000?
דוד טל: זה קרוב מאד.
דוד טל: עד שיגמרו איתם, יתחילו אתכם.
ד' גלנוס: זו, בדיוק, הנקודה.
ד' גלנוס: כשעיתונאים הודו לי או אלישע שפיגלמן, אמרתי: "אני דואג לעצמי, ואני לא דואג רק לכם, כי אני יודע שאם באותו בית, באותה משפחה, עושים צעדים כאלה יש כוונות מעבר לזה".
ד' גלנוס: יכול להיות שיש בעיה עם עיתון שהתחייבו כך וכך עם "דפי זהב" ועם המכונה החדשה שקנו ויש בעיות, אבל זה עדיין לא אומר שהם לא חושבים לבטל את כל העבודה המאורגנת, וודאי גם כל נושא הוועדים ווודאי כל נושא הפגיעה בחוקים שהכנסת הנכבדה החליטה עליהם.
ד ' טל: האם שלושה חודשים יהיו פרק זמן סביר כדי שאפשר יהיה להמשיך את ההסכם הקיבוצי הנוכחי וכדי לבוא בדברים?
ד' גלנוס: להערכתי, כן.
י' קצב: אני יעקב קצב, יושב-ראש אגודת העיתונאים בירושלים.
י' קצב: למעשה, מה שקורה ב"ג'רוסלם פוסט" זה דוגמית למה שקורה בכל העיתונים.
י' קצב: זה סחף שעובר על כולנו, ולצערנו, אנו רואים מה הולך בעיתונות הכתובה ואולי גם בעיתונות המשודרת.
י' קצב: זה הסכר האחרון שאנו צריכים לעמוד בפניו.
י' קצב: גם ב"ידיעות אחרונות" הולכים לעשות את אותו דבר.
י' קצב: החוזה הקיבוצי מסתיים, ויכולים להוסיף לחוזה אישי בשנת 2000, ואנו יודעים מה הולך ב"מעריב".
י' קצב: זה לא אך ורק עניין של זכויות עובד וזכויות עובדים והסכם קיבוצי, שזה חשוב מאד, אלא גם חופש העיתונות במדינת ישראל.
י' קצב: - זה מונח כיום על השולחן.
י' קצב: מה היא הסיבה לכך שקנו את העיתון?
י' קצב: קנו שלט בורסאי, וקנו מוניטין.
י' קצב: למעשה, הם חושבים שהיום יכולים להוציא את העיתון באמצעות החוזים האישיים - 23 אנשים, ואת השאר - לירות בהם.
י' קצב: שאלתי בהערת ביניים, ואינני יודע אם היא נרשמה, שאם מטרתם לשמור על האינטרסים של העובדים, מה גורם להם לבטל את ההסכם הקיבוצי.
י' קצב: כפי שאמר מר גלנוס, קודם כל זה אנחנו שעד ה- 1 בינואר גומרים איתנו, ויש להם חודשיים לתת הודעה, וזה אותו דבר, ו"ג'רוסלם פוסט" הופך לשופר לכל המרבה במחיר.
י' קצב: זה העניין הדמוקרטי שצריך בכנסת לעניין אתכם.
י' קצב: צריך לעניין אתכם לא פחות ש- 31 עובדים, שהם למעשה גם לוחמים וגם מראים את דעת הקהל, הולכים להיזרק לרחוב.
י' קצב: להגיד "שומרים על האינטרסים", ואם אתה מאחר וכל מיני דברים, אינני יודע אם זה- - -
י' קצב: זה לא רציני.
דוד טל: אנו לא מקבלים זאת.
דוד טל: אני לא חושב, שאפילו אחד מחברי-הכנסת מקבל זאת.
י' קצב: הדבר המקומם ביותר הוא, שהוועדה המכובדת פה תזמין את ההנהלה, ויש פה לפחות כעשרה נציגי עובדים שבאים לכבד ולהציג את עמדתם, וההנהלה הזאת לא ראתה לנכון להראות מעט כבוד כלפי מוסד הכנסת וועדת העבודה ולבוא ולהציג את עמדתה.
י' קצב: זה מראה על היחס שלה כלפי העובדים, כלפי ההסכם הקיבוצי וכלפי כל דבר קדוש בעינינו כאזרחי מדינת ישראל.
איוב קרא: אני בהלם מעצם הפרשה, כי ציפיתי מהנהלת ה"ג'רוסלם פוסט" שתהיה דגם לחיקוי מהבחינה האנושית וגם מבחינת אינטלגנציה וטיפול בכתבים ובכל העובדים שלהם.
איוב קרא: מאז שפתחתי עיניים במדינה הזו, ראיתי בעיתון הזה סמל.
איוב קרא: בישיבה הזו השחירו פני והאדימו, כששמעתי את הדברים.
איוב קרא: אינני חושב, שבמדינת ישראל בכלל צריך להתנהל עסק בצורה כזו.
איוב קרא: מה עוד, שאתם מדברים על דברים מסויימים, שאפילו העסק הכי בעייתי לא מתנהל בצורה הזו.
איוב קרא: הודעת פיטורים של ארבעה-יום מחייבת כל מעסיק, וזה לא משנה אם הוא חתום על הסכם כזה או אחר.
איוב קרא: יש חוק במדינה, וזה לא משנה אם הם חתומים או לא חתומים.
איוב קרא: צריך לתת לעובד הודעה ארבעה-יום מראש, ואין דבר כזה לבוא ולהגיד למישהו: "אתה הולך הביתה", ואם מדובר בעובדים קבועים - על אחת כמה וכמה.
איוב קרא: לא באים מהיום למחר ואומרים לו: "לך הביתה!", ולא חשוב מה היא העבירה.
דוד טל: אני לא אקבל את זה.
דוד טל: גם אם יש איזה שהוא הסכם קיבוצי כרגע עם תנאים ותבוא ההנהלה ותגיד היום: "אני נותנת לכם רק מה שהחוק אומר", יש פה איזו שהיא מסורת של הרבה מאד שנים שמקבלים א', ב', ג', ד' וכו', ואני לא אהיה מוכן לתת יד, ואני מקווה שגם חבריי בוועדה לא, כדי להוריד את מה שהיה עד היום.
דוד טל: זו הרעת תנאים.
דוד טל: זו לא הטבת תנאים.
דוד טל: אם רוצים לעלות בקודש, בבקשה זה אפשרי.
דוד טל: אם קשה להם, אז בסדר.
דוד טל: אם מאד קשה להם, יש ועד עובדים.
דוד טל: יישבו עם ועד העובדים --
תמר גוז'נסקי: --ויסכימו.
דוד טל: אני מניח, שוועד העובדים רוצה לשמור על פת לחמם של העובדים יותר אפילו ממה שהמו"ל רוצה להרויח.
איוב קרא: אגודת העיתונאים נמצאת פה.
איוב קרא: אני חושב, שזו פגיעה בהם, בכבוד של המו"ל והחבורה שלו, שלא מצאו לנכון לכבד את הוועדה.
איוב קרא: אני חושב, שזה דבר שלא עשה בחיים אף גורם שהוזמן לפה מאז שאני בכנסת.
דוד טל: דרך אגב, בנושא הזה, לאו דוקא בנושא ה"ג'רוסלם פוסט", הגשתי בקשה ודיברתי עם יושב-ראש הכנסת, כדי שיאפשר תיקון בחוק, אם צריך, או בצורה אחרת, על מנת שתהיה לנו את אותה סמכות שיש לוועדה לענייני ביקורת המדינה אפילו לחייב ואפילו עם צו הבאה.
דוד טל: אני סבור, שמקרה כגון זה, למשל, הוא זלזול וזילות בכנסת.
דוד טל: א' קרא: בדיוק.
דוד טל: אדוני היושב-ראש, צריך אולי למצוא דרך מה אפשר לעשות נגד תופעה כזו.
דוד טל: זו פעם ראשונה שזה קורה.
דוד טל: אני חושב, שצריך לבדוק מה אפשר לעשות במצב כזה.
דוד טל: אנו, ואני חושב שזה על דעת חברת-הכנסת גוז'נסקי וגם על דעת היושב-ראש, איתכם במאבק, כי המאבק צודק ואין סיבה לפגוע בכם.
דוד טל: העיתון הזה קיים משנות ה- 30, ואין שום סיבה, אחרי כל כך הרבה שנים, לבוא ולפגוע בכם.
דוד טל: אנו מחזקים את ידיכם, ונפעל לפי מה שטוב לאנשים שהביאו טוב במדינה הזאת.
תמר גוז'נסקי: אני מודה ליושב-ראש שקיים את הדיון הזה.
תמר גוז'נסקי: ראשית, אנו נדאג וחייבים לדאוג לכל קבוצת עובדים, בין אם מדובר בשלושה עובדים, בשלושים עובדים או בשלושת אלפים עובדים, ולא המספר קובע.
תמר גוז'נסקי: שנית, שאנו נמצאים בעידן של הפרטה ומעבר חברות מידיים ישראליות לידיים זרות.
תמר גוז'נסקי: אם נשלים עם כך שבכל פעם שחברה תעבור מידיים ישראליות לידיים זרות באותה הזדמנות חגיגית גם יוציאו אותה בעצם מהתחום הטריטוריאלי של ישראל ומתחום החוקים של ישראל, ויגידו: "עכשיו, אנו רכשנו אתכם, אז לא מעניינת אותנו כלל כל ההסטוריה החברתית של מדינת ישראל" - אז המצב שלנו יהיה גרוע מאד בהרבה מאד תחומים.
תמר גוז'נסקי: שלישית, רציתי להדגיש שאנו נמצאים בבעיה קשה מאד של עבודה מאורגנת.
תמר גוז'נסקי: קיימנו פה דיון בנושא עובדי קבלן ועובדי חברות כוח-אדם.
תמר גוז'נסקי: אנו נמצאים היום במתקפה כללית.
תמר גוז'נסקי: מספר העובדים בעבודה מאורגנת והסכמי עבודה יורד ויורד.
תמר גוז'נסקי: אנו תוקפים או מותקפים בנושא הזה בשני תחומים.
תמר גוז'נסקי: תחום אחד הוא שפוגעים במי שמתארגן.
תמר גוז'נסקי: הנושא פה לא עומד על סדר-היום, אבל דעו לכם שאנו דנו בקדנציה הקודמת בכמה וכמה מקרים, שכאשר עובדים העזו להתארגן ולהקים ועד עובדים פיטרו את כל היוזמים וזרקו אותם ואת האחרים הפחידו שאם מישהו יעז להעלות על דעתו לארגן את מקום העבודה הוא הבא בתור.
תמר גוז'נסקי: אני יודעת שלפחות בנצרת יש חברת אוטובוסים, וכבר שנתיים הבעיה שם לא נפתרה.
תמר גוז'נסקי: אנו צריכים לקדם איזה שהוא חוק שיגן על זה.
תמר גוז'נסקי: לדאבוני הרב, חוק ההסכמים הקיבוציים מאפשר, באופן חד-צדדי, לבטל הסכם.
תמר גוז'נסקי: יש שם סעיף של התראה מוקדמת וכו'.
תמר גוז'נסקי: עלינו לבדוק את החוק הזה.
תמר גוז'נסקי: אנו צריכים לראות את החוק הזה ולראות אלו הגבלות אנו צריכים לתת.
תמר גוז'נסקי: זה לא יכול להיות שרירותי.
תמר גוז'נסקי: בעבר, החוק היה קיים, אך לא השתמשו בו.
תמר גוז'נסקי: כלומר, המעבידים לא עשו בו שימוש כל כך נפוץ.
תמר גוז'נסקי: אבל, זהו סעיף דרקוני, כי, בסופו של דבר, אדם אומר: "אני פועל לפי החוק".
תמר גוז'נסקי: רביעית, כפי שאנשים ציינו פה, אנו נמצאים במתקפה על חופש העיתונות, ולא נכנס פה להרצאות ארוכות.
תמר גוז'נסקי: פרשת נמרודי הדליקה הרבה מאד נורות אדומות במדינה.
תמר גוז'נסקי: אנו שואלים את עצמנו איזו מין עיתונות תהיה פה.
תמר גוז'נסקי: בעניין העיתונות זה גם העיתונאים וגם מה אנו נדע.
תמר גוז'נסקי: מה יספרו לנו?
תמר גוז'נסקי: מה יכתבו?
תמר גוז'נסקי: מה ישדרו לנו?
תמר גוז'נסקי: מה בכלל הציבור יידע?
תמר גוז'נסקי: ההגנה על זכויות העובדים היא הגנה על הנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: לא מזמן שמעתי את חיים צדוק, נשיא מועצת העיתונות, שאמר שהמעבר הזה מהסכמים קיבוציים לחוזים אישיים מסכן את חופש העיתונות, מסכן את חופש הביטוי ומסכן את עתיד העיתונות.
תמר גוז'נסקי: לכן, יש לנו פה גם תפקיד דמוקרטי מאד בסיסי.
א' שפיגלמן: יתכן שצריך טיפול מיוחד לעיתונות.
תמר גוז'נסקי: ה"ג'רוסלם פוסט" הוא אחד העיתונים הוותיקים עם המוניטין הכי גדול בארץ.
תמר גוז'נסקי: עיתונים עלו וירדו ונפלו וכו'.
תמר גוז'נסקי: כמה עיתונים יומיים יש לנו?
תמר גוז'נסקי: הרי כל כך הרבה נסגרו וכו'.
תמר גוז'נסקי: עוד כלי אחד לתקשורת זה חשוב לנו.
תמר גוז'נסקי: חשוב גם שהוא באנגלית.
תמר גוז'נסקי: כמובן שאם רוצים להוריד את כל העיתונים היומיים לרמה, לדאבוני, של מקומונים מסויימים, זה יהיה עצוב מאד.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת, שמי שבא לישראל צריך להבין שהוא בא לחברה הישראלית ויש לה כללים וחוקים.
תמר גוז'נסקי: היושב-ראש, אני חושבת שאנו צריכים למצוא דרך לפגוש את ההנהלה הזאת ירום הודה גם בדרך אחרת.
תמר גוז'נסקי: אם הם לא רוצים לשבת פה, נשב איתם אחרת.
תמר גוז'נסקי: אינני חושבת, שאנו צריכים לתת להם להתחמק.
תמר גוז'נסקי: אפשר לעשות זאת עם הגברת הממונה על יחסי העבודה או באיזה שהוא הסדר אחר.
תמר גוז'נסקי: אם הם לא רוצים ישיבה רישמית - ישיבה לא-רישמית.
תמר גוז'נסקי: אנו מוכנים להתגמש, לדעתי, ובלבד להביאם לכך שישמעו אותנו ושיבינו את העמדה הנחרצת שלנו בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: היושב-ראש, אתמול היתה לי ישיבה אחרת, ואנשים מהטלויזיה הישראלית הוזמנו ולא באו, וגם אנשים מ"נגה תקשורת", שמפיקים בכבלים, הוזמנו ולא באו וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: לכן, יש לנו בעיה כללית בנושא הזה.
דוד טל: כרגע, יש לנו בעיה כללית בנושא הזה לגבי אנשים פרטיים.
תמר גוז'נסקי: הטלויזיה הישראלית היא לא אדם פרטי, וגם נציגיה לא באו.
תמר גוז'נסקי: לכן, אני מספרת לך זאת.
דוד טל: אני מעביר, באופן קבוע, ליושב-הראש, כאשר מוזמן מישהו מנציגי משרד כזה או אחר או חבורות כאלה ששייכות- - -
תמר גוז'נסקי: האם אתה מעביר לו מי לא בא? "נגה תקשורת" פועלים מכוח חוק בכנסת.
תמר גוז'נסקי: הם לא פועלים באויר.
תמר גוז'נסקי: הם לא קמו וסתם עושים דברים, אלא הם פועלים מכוחו של חוק בכנסת.
דוד טל: התרשמתי, שיושב-ראש הכנסת הזה החליט לטפל בנושא הזה בצורה חד-משמעית - ועוד נדבר בנושא הזה - כולל סנקציות.
דוד טל: אם מישהו מהעובדים רוצה לומר משהו, אני מבקש שירגיש נוח.
דוד טל: שימו על השולחן את מה שכואב לכם.
א' ישראל: האם אפשר לדבר באנגלית?
דוד טל: אינני מדבר אנגלית.
א' ישראל: Most of the things I want to say were covered by Mrs.
א' ישראל: Gojansky.
א' ישראל: I have three points I want to make basically.
א' ישראל: When the prime minister of this country invites a foreign intelligence agency to open up a shop here and to check its’ activities, then maybe it is naïve for us to complain that a foreign company, with its’ own agenda, is buying your newspapers and is controlling your English language press in this country.
א' ישראל: There are three publications essentially in English: the Jerusalem Post, the Jerusalem Report and the Herald Tribune.
א' ישראל: Two out of the three are owned by Hollenger, and the other one is owned by an Amercan company with a bit of Ha’arets.
א' ישראל: The next point I want to make is that when local employers are allowed to treat foreign workers badly and their own workers - not much better, then maybe we should not be surprised and maybe we should not complain when a foreign company comes here and refuses to respect our traditions and treat us like third world cheap labor.
א' ישראל: Maybe we should just accept that this is what is going on in this country today.
א' ישראל: My point is that what we are dealing with here is a failure intellectually and moraly at the executive level, at the Knesset level, the law makers level; They are not recognizing the problem, or if they recognize the problem – they are refusing to do any thing about it, and there is a very serious problem.
תמר גוז'נסקי: We are trying.
א' ישראל: I sincerely wish.
א' ישראל: There are always exeptions to the rule.
א' ישראל: What we are dealing with here is not a simple labor dispute – the Jerusalem Post.
א' ישראל: It is not a little beauty spot.
א' ישראל: It is a cancer, and if we don’t see it, it can destroy society.
א' ישראל: We are dealing with freedom of the press, other people mentioned.
א' ישראל: We are dealing with foreign capital that comes here and that is not ready to respect our laws – not the laws where they come from or the laws any where else in the world.
א' ישראל: And there is also a question of antitrust legistlation, because when two thirds of your media, when 60% of your media is in foreign hands it’s like a monopoly.
א' ישראל: In Canada Hollenger owns 60 papers out of a hundred, here they own two out of three; The numbers are different – the percentages are the same: 60%-60%.
א' ישראל: In our situation, in our existential situation, in our tricky situation, in our delicate situation, it is self distructive to give your one voice to the world to somebody with very definte links to a foreign establishment, to a foreign policy establishment in North America with their own agenda which is not your agenda.
א' ישראל: And that’s it.
א' ישראל: That’s about what I want to say here.
א' ישראל: Than there is the element of extortion, when they come to us with threats that if we don’t accept it, they are going to fire us and so on.
דוד טל: Thank you.
א' הכט: רציתי להוסיף דבר נוסף.
א' הכט: לפעמים, חושבים איך אפשר לקשט עיתון ואיך אפשר לעשותו יפה.
א' הכט: במסדרונות העיתון שלנו ובחדרי העורכים תלויים גליונות ממוסגרים מתאריכים חשובים מאד: ממלחמות, מהכרזת המדינה וכו'.
א' הכט: בחדר המו"ל יש קישוט אחד - טבלה של מספר העובדים שהוא פיטר מאז שהוא בא לעיתון.
ד' גלנוס: אני רוצה להציע הצעה, שהוועדה הנכבדה תוכל לגשר בין הצדדים.
ד' גלנוס: אני מציע לבוא לסיור ב"ג'רוסלם פוסט" בשבוע הבא, ואז אין שום ברירה ולא תהיה לכם גם שום בעיה להגיע לשם.
ד' גלנוס: לדעתי, הם יתייחסו בהתאם.
דוד טל: אני חושב, שמי שלא רוצה לראות אותי, אני לא ארצה לראות אותו.
ד' גלנוס: מדובר על החבר'ה האלה שנמצאים פה, וזו הנקודה.
דוד טל: אני מדבר על ההנהלה.
דוד טל: אעשה מאמצים לבוא בדברים עם ההנהלה כדי שבסוף נשב יחד.
תמר גוז'נסקי: בהסכם הקיים.
ד ' טל: בהסכם.
ד' גלנוס: לא הזכרת את נושא ביטול הביטול, ויש לזה משמעות רצינית מאד.
א' שפיגלמן: אדוני היושב-ראש, יש לנו כאן בעיה עם המשפט שאומר "להאריך בשלושה חודשים".
א' שפיגלמן: זה זמן קצוב, ששוב יחזיק את השוט מעל הראש.
דוד טל: אני רשמתי זאת על דעת ההסתדרות.
דוד טל: שאלתי אותם אם שלושה חודשים הם זמן מספיק.
תמר גוז'נסקי: כן, אבל "להאריך בינתיים" זה יותר טוב.
א' שפיגלמן: אנו מעריכים שנוכל בשלושה חודשים, אבל אין לנו שום ביטחון.
א' שפיגלמן: לכן, חשוב לנו שיהיה כתוב: "לבטל את ביטול ההסכם".
תמר גוז'נסקי: אפשר לומר: "להאריך בינתיים".
א' שפיגלמן: אפשר לומר: "להשהות את ביטול ההסכם הקיבוצי", שזה הדבר שאנו בקלות נוכל לחיות איתו, ולאפשר להם לבטל מתי שהם יראו שאנו כאילו עושים סחבת.
מ' מלכה: זה סכסוך העבודה שלך.
א' שפיגלמן: ודאי.
א' שפיגלמן: אני מיד אסחוב את סכסוך העבודה.
א' שפיגלמן: אם הוועדה תקרא לנו, לעובדים - והרי זה צריך להיות דו-צדדי - לבטל את הסכסוך, להשהות את סכסוך העבודה- - -
דוד טל: אני אקרא לבטל סכסוך אחרי שהבעיה נפתרה.
א' שפיגלמן: אנו נהיה מוכנים לבטל את ההודעה על סכסוך עבודה, ברגע שהם ישהו את ביטול ההסכם.
תמר גוז'נסקי: רשמנו לפנינו.
תמר גוז'נסקי: תגיד, שהוועדה רשמה לפניה שהעובדים מוכנים לזה.
א' שפיגלמן: בהחלט מוכנים.
דוד טל: הוועדה רשמה לפניה את הודעת נציג האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל, שתהיו מוכנים --
א' שפיגלמן: --לבטל את ההכרזה על סכסוך עבודה --
דוד טל: --לבטל את ההכרזה על סכסוך עבודה.
א' שפיגלמן: --וכמו כן לבטל את החידוש האוטומטי של ההסכם אם ההנהלה תשהה את מכתב הביטול שלה.
דוד טל: האם אתה חושב שזה כדאי לכם?
א' שפיגלמן: אנו מוכנים לזה.
י' קצב: הייתי משתמש בשתי מלים: להשעות ולהשהות.
דוד טל: אני לא חושב כך.
א' שפיגלמן: זה לא כדאי לי, אבל אני מוכן לזה.
תמר גוז'נסקי: אם כך, אנו נגיד להם את זה בעל-פה.
דוד טל: היות ואני מכיר משאים ומתנים, זה בדיוק מה שאני רוצה להגיד.
דוד טל: זה בשיחות וכו', אך שלא תהיה החלטה של ועדה שייתפסו תמיד בוועדה ואחר כך לא אוכל לחזור בי.
ד' גלנוס: אני רק רוצה להזכיר, שאיגוד עובדי הדפוס לא הכריז סכסוך עבודה ברמה הארצית, ואם לא תהיה ברירה - הוא יכריז סכסוך עבודה.
ד' גלנוס: וזאת, עם כל ההשלכות שבזה.
ד' גלנוס: אני מצטרף.
דוד טל: מעבר להודעת סיכום זו, יושב-ראש הוועדה יעשה מאמצים להשיג את נציגי ההנהלה כדי לבוא איתם בדברים, ואם לא - נמצא את הדרכים איך לטפל בנושא הזה אולי ב-LEVEL קצת יותר גבוה.
דוד טל: אפשר לעשות סנקציות גם דרך משרד העבודה והרווחה.
דוד טל: רבותי, אני מודה לכם.
דוד טל: (הישיבה הופסקה בשעה 10:25.
דוד טל: ) (הישיבה חודשה בשעה 11:05.
דוד טל: ) היערכות משרדי העבודה, הרווחה והבריאות לבאג 2000
דוד טל: אני פותח את הישיבה בנושא:
דוד טל: היערכות משרדי העבודה, הרווחה, הבריאות והתשתיות לבאג 2000.
דוד טל: האמת היא, שנושא "באג 2000" נתון בתחום סמכותה של ועדת המדע.
דוד טל: היות והוועדה הזו מפקחת על המשרדים שהזכרתי, אני סבור שחשוב שהוועדה הזו גם תהיה בעניינים כדי שתוודא שאכן עשו את כל הדברים כדי לקדם את הרעה ב- 1 בינואר.
דוד טל: עד שתגיע יושבת-ראש ועדת המדע, שרוצה לומר כמה מלים, הייתי רוצה לתת כמה דקות לכל נציג משרד להציג מה נעשה בתחום משרדו, ולאחר מכן נדבר גם על ההתמודדויות במצב של כשל מערכתי כזה או אחר.
דוד טל: די אם אזכיר את מה שקרה אתמול כמדומני בבית-החולים "תל-השומר" שהיתה שם איזו שהיא הפסקת חשמל והיתה בעיה עם שנאי כזה או אחר, וההשפעה היתה שמכונות הנשמה הפסיקו לעבוד.
דוד טל: באותו זמן התגברו על זה, אבל יש את כל החשש הגדול מה יקרה כתוצאה מ"באג 2000".
דוד טל: על-פי מה ששמעתי גם ממשרדים אחרים, נראה לי שהמערכת די מוכנה וכמעט כל המערכות די מוכנות, אבל אני מניח שתהיינה אולי איזה שהן תקלות קטנות ואני מקווה שלא יהיו רציניות.
דוד טל: עתה, נשמע את מאיר ריבה ממשרד הבריאות.
דוד טל: אני מבקש להצטמצם בזמן, ואם תצטרך עוד שתי דקות - אתן לך אותן.
מ' ריבה: המשרד פעל כמו כולם בשני מישורים: במישור המניעה ובמישור החירום.
מ' ריבה: עיקר העבודה נעשתה דוקא במישור החירום.
מ' ריבה: בצד המניעה עשינו את אותה המתודולוגיה כמו כולם, ואין טעם לחזור עליה.
מ' ריבה: בעיקרון, סרקנו את כל הציוד הרפואי משובץ מחשב שישנו בבתי-החולים, כדי למצוא מה הסטטוס שלו, ונהגנו לפי המימצאים בהתאם.
מ' ריבה: הציוד משובץ מחשב שהוא חיוני לחיי החולה ואיננו תואם 2000 שודרג או הורחק מבתי-החולים.
מ' ריבה: ב- 31 בדצמבר לא יהיה בבתי-החולים שום פריט משובץ מחשב שתומך בחיי אדם ואיננו תואם 2000, והוא תוקן או הורחק.
מ' ריבה: הציוד שאיננו תואם 2000 ואיננו מסכן חיי אדם סומן במדבקות.
דוד טל: האם ציוד גדול הורחק?
מ' ריבה: מעט מאד הורחק, כיון שמצאנו שסך הכל הבעיות בציוד משובץ מחשב הוא כאחוז אחד, ומתוך זה הציוד שתומך חיים הוא אולי אחוז מתוך האחוז.
מ' ריבה: ברמת המדינה כולה יש אולי שלושים מכשירים.
מ' ריבה: אינני יודע אם זה המספר הנכון, אבל מדובר במספר קטן מאד.
מ' ריבה: הרבה מאד ציוד שאיננו תואם 2000 אבל לא מסכן חיי אדם, שיש בו כל מיני תופעות שוליות כאלה שהוא מוציא על המסך תאריך אחד ועל הדו"ח יש תאריך אחר וכו' - המכשירים האלה שודרגו ככל שהכסף הספיק.
מ' ריבה: עדיין לא קיבלנו כסף נוסף מהאוצר לשידרוג הציוד.
מ' ריבה: אנו נקבל אולי עכשיו בדיעבד מספר מליוני שקלים לנושא, אך זה כבר מאוחר לבתי-החולים.
מ' ריבה: שהוציא את הכסף הוציא, ומי שלא הוציא את הכסף לא יוציא וזה לא יעזור לו כי זה מאוחר מדי.
מ' ריבה: חלק מהציוד שודרג, וחלק מהציוד סומן במדבקות כתומות שכתוב עליהן מה האחות או העובד צריכים לעשות להבין מתוך התוצאות ואיך להתייחס אליהן.
מ' ריבה: רוב הציוד תקין, והוא מסומן במדבקות.
מ' ריבה: היו"ר ד' טל: האם עברתם, בפירוש, על כל מכשיר ופריט?
מ' ריבה: כל הציוד בבתי-החולים מסומנים במדבקות ירוקות או לבנות.
מ' ריבה: צבע לבנה אומר שזה לא רלוונטי.
מ' ריבה: צבע ירוק אומר שהמכשיר הזה תואם 2000 במלואו.
מ' ריבה: צבע כתום אומר שהוא לא תואם אבל הבעיה שולית.
מ' ריבה: צבע אדום אומר שזה ציוד שצריך להרחיקו.
מ' ריבה: בנוסף לזה קמו מספר ועדות עבודה במסגרת המשרד.
דוד טל: האם אלה הסימונים המוסכמים בין –
מ' ריבה: --כל בתי-החולים בארץ.
דוד טל: -- כל המשרדים השונים או שרק לגבי משרד הבריאות?
מ' ריבה: אני לא יודע.
מ' ריבה: זה רק משרד הבריאות.
מ' ריבה: העתקנו את המתודולוגיה מארצות-הברית ואימצנו אותה פה.
מ' ריבה: בנוסף לצוות שטיפל בציוד רפואי, הקמנו צוותים שטיפלו בנושאים אחרים: תשתיות במשרד שזה מיזוג אויר וחשמל כמו מה שקרה בתל-השומר.
מ' ריבה: יש צוות שטיפל ברכש ומלאי, כדי ליצור מלאי גבוה יותר של ציוד חיוני: תרופות וציוד מתכלה, כדי שאם תהיה, חס וחלילה, בעיה ברכישת האספקה של בתי-החולים בטווח של מעל לחודש בתי-החולים יוכלו להתארגן לבד.
מ' ריבה: דאגנו לנושא המים ודלק.
מ' ריבה: נושא מערכות מידע, שזה הנושא הסטנדרטי של "באג 2000", הוא אצלנו נושא יחסית שולי.
מ' ריבה: הוא חשוב, אך הוא לא הראשון בתור.
מ' ריבה: מבחינת סדר החשיבות, הדבר הראשון בתור הוא הציוד משובץ מחשב, השני בתור הוא תשתיות אלקטרומיכניות למשל חשמל, גז וכן הלאה, והשלישי בתור זה מערכות המידע.
מ' ריבה: בסדר החשיבות.
מ' ריבה: מערכות המידע יכולות להשפיע על מצב החולה, אבל ברמה שניה.
מ' ריבה: זה לא לגמרי שהן לא פוגעות בשלום החולה, מכיון שאם אתה מוציא תיק רפואי והוא איננו ואינך יודע מה יש לחולה, זה גם חשוב.
מ' ריבה: מדובר, למשל, על מעבדה שלא עובדת או על תשובה של בדיקה.
מ' ריבה: אבל, בפירוש, זו המערכת השלישית בחשיבותה בבתי-החולים.
מ' ריבה: זה הנושא הראשון שמשרד הבריאות טיפל בו כבר בשנת 1998, ומדובר במערכות משודרגות היום.
מ' ריבה: פה ושם נשארה איזו שהיא מערכת שולית, אבל אולי 95% ממערכות המידע תוקנו והוחלפו.
מ' ריבה: אחרי שטיפלנו בצד המניעה, טיפלנו בצד חירום.