GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: אתם אנשים טובים אבל אתם משום מה מייפים את הדברים בנתונים שנתתם לנו.
משה דרעי: אנחנו לא מייפים.
משה דרעי: במצפה-רמון יש 60% מובטלים.
משה דרעי: יש אנשים שאין להם כבוד.
משה דרעי: במצפה-רמון יש אנשי צבא קבע, שמצבם יותר טוב, אבל התושבים הוותיקים שעלו ממרוקו, שעלו לארץ וזרקו אותם שם, מצבם לא טוב.
תמר גוז'נסקי: אנשי צבא הקבע הם תושבים זמניים, הם באים והולכים.
משה דרעי: אז אמרו להם שבאופניים הם יוכלו לנסוע ממצפה-רמון לירושלים.
משה דרעי: זרקו אותם שם במשאיות סגורות.
משה דרעי: והיום המשיכו להביא עלייה רוסית, הביאו לנו את העלייה הכי חלשה, את כל הקשישים.
משה דרעי: לא עלינו, אבל בבית-הקברות במצפה רמון היו 50 קברים ואילו היום בית-הקברות כבר הגיע עד הצוק של המכתש.
משה דרעי: הביאו לנו קשישים, גרושות, אוכלוסיה חלשה.
משה דרעי: יש מועצה שלא מצליח להתמודד כבר.
משה דרעי: אנשים בוכים.
משה דרעי: ראיתי במו עיני איך ראש המועצה הוציא כסף מהכיס שלו ונתן לתושב, כדי שיוכל "לעשות שבת".
משה דרעי: ראש המועצה ויתר על מכונית, ראש מועצת מצפה-רמון שצריך להגיע עד ירושלים, והוא נוסע במכונית פרטית שלו, לא עם אוטו ממשלתי.
משה דרעי: ועובדי מועצה מקבלים שכר מינימום.
משה דרעי: במצפה-רמון אנשים גונבים לחם.
חיים כץ: מי שמע על זה עד היום?
משה דרעי: מה שעומד להיות במצפה-רמון זה שהכביש לאילת ייסגר, הכביש לירושלים ייסגר.
חיים כץ: אתה יודע מתי היית צריך לעשות את זה?
חיים כץ: אתמול.
חיים כץ: עד שלא תעשה את זה לא יהיה לך פיתרון.
חיים כץ: רק כך מבינים.
חיים כץ: זאת תשובתי לרב דניאל בר-מוחה.
חיים כץ: לצערי רק ככה מבינים במדינה הזאת.
איוב קרא: איך אתה מסביר שערד הצליחה ואילו מצפה-רמון לא?
דרור דבש: זה לא אותו מקום גיאוגרפי.
דרור דבש: המרחק הוא שונה מאוד.
דרור דבש: המרחק הוא בלתי אפשרי.
אביגיל יפרח: ואי מתן עדיפויות.
אביגיל יפרח: כי בערד גר חבר כנסת ושר האוצר.
אביבה יפרח: אני עובדת במתפרה.
אביבה יפרח: אני לא ארחיב הרבה בדיבור כי הכל כבר נאמר.
אביבה יפרח: בעלי עובד בחברה שלו ואילו אני עובדת ב"מתפרת רמון" עד סוף החודש.
דני שטרית: לפני חודש היה צו סגירה למתפרה.
חיים כץ: האם אתם מייצרים רק לצה"ל?
אביבה יפרח: כן, רק לצה"ל.
אביבה יפרח: אני רוצה לפנות פה לאימהות ולהגיד נקודה אחת מאוד חשובה.
אביבה יפרח: את מגדלת בן, הוא גומר את הצבא ואין לו מה לעשות במצפה-רמון.
אביבה יפרח: והנה עוד מעט הבת שלי גם מסיימת צבא.
אביבה יפרח: גידלתי שם את הילדים, התחתנתי במקום הזה.
אביבה יפרח: זה הכי כואב.
אביבה יפרח: זה מאוד כואב.
אביבה יפרח: אין להם מה לעשות במצפה-רמון.
אביבה יפרח: והנה גם אני בדרך, אין לי מה לעשות במצפה-רמון.
איוב קרא: מה הוא אחוז אנשי הקבע שגרים במצפה-רמון ומה אחוז האנשים שלא עובדים בשירות המדינה?
דרור דבש: לא אמסור נתונים מדוייקים.
דרור דבש: אנחנו מעריכים שקרוב ל30%- מתושבי מצפה-רמון הם אנשי צבא קבע.
תמר גוז'נסקי: והם זמניים.
דרור דבש: אגיד לכם מה מחזיק אותם שם.
דרור דבש: מחזיק אותם הפטור ממס הכנסה.
דרור דבש: לכן זה חשוב לנו.
דרור דבש: הם האנשים שכן משלמים ארנונה, הם האנשים שהילדים שלהם משלמים בגנים, משלמים לחוגים, וזה מצליח להחזיק את העסק איכשהו.
דרור דבש: ברגע שיבוטל הפטור ממס הכנסה יתכן והם יעזבו.
דרור דבש: הם מקבלים הסעות מבאר-שבע, מקריית-גת ומאשקלון.
דרור דבש: הם עולים בשעה 6:30 בוקר לאוטובוס.
דרור דבש: מצפה-רמון לא בדיוק מעניינת אותם.
דרור דבש: אולי את חלקם כן, אני לא יכול להגיד, אבל את רובם מעניין תלוש המשכורת.
דרור דבש: הם פותחים את תלוש המשכורת ב1- לחודש ורואים שיש להם פטור ממס הכנסה.
דוד טל: אני רוצה לקרוא את הסיכום.
דוד טל: אם ליתר חברי הוועדה יש מה להוסיף הם מתבקשים לעשות את זה.
דוד טל: א) הוועדה קוראת לראש הממשלה להקים לאלתר ועדת מנכ"לים לפיתרון נקודתי לבעיותיה של מצפה-רמון.
דוד טל: ב) על הוועדה למצוא דרכים ליצירת תמריץ ליזמים ולמעסיקים להשקיע במצפה-רמון, במספר דרכים: - מתן עדיפות למפעלים במיכרזים; - המשך הפטור ממס; - פיתוח תיירות המדבר.
דוד טל: ג) הוועדה קוראת למנכ"לי משרדי התיירות והתשתיות הלאומיות לפעול למציאת פתרון מיידי שייאפשר את פיתוח ענף התיירות במצפה-רמון, ענף שהיווה את אחד הפתרונות המרכזיים לבעיות האבטלה במקום.
דוד טל: ד) הוועדה תקיים בהקדם סיור במצפה-רמון בהשתתפות מנכ"לי המשרדים והאנשים הרלוונטיים להכרת הבעיה ולהצגת הפתרונות.
דני שטרית: האם אי אפשר למנוע את הפסקת פרוייקט קרן קיימת לישראל עכשיו, שצפוי להסתיים בסוף השנה?
דני שטרית: זה הכי חשוב.
דני שטרית: אם ייפלטו 95 אנשים עכשיו הם יתדפקו על דלת כולנו.
דני שטרית: האנשים האלה עברו כבר אבטלה.
דני שטרית: זה המפלט האחרון שלהם.
תמר גוז'נסקי: עכשיו לפי התיקון בדמי אבטלה, המתוכנן על-ידי הממשלה, הם לא יקבלו שום דבר.
תמר גוז'נסקי: לפי התיקון ב5- שנים אפשר לקבל שתי תקופות אבטלה, כלומר רק חצי שנה ב5- שנים.
דני שטרית: אני מבקש לפנות לגורמים המתאימים כדי שלא יפסיקו את הפרוייקט הזה.
דני שטרית: זה הכי חשוב והכי דחוף.
דרור דבש: חלקם כבר התחילו לקבל מכתבי פיטורין.
דרור דבש: אני מבקש לעצור את זה.
דרור דבש: יש מדיניות של משרד העבודה והרווחה, או מדיניות של מישהו בתוך המערכת הזאת, אולי שירות התעסוקה או הקבלנים או רשות הגנים הלאומיים, שכל 8 חודשים מפטרים אותם.
דרור דבש: אין לאנשים האלה לאן ללכת.
דרור דבש: זה מאוד דחוף לנו.
דוד טל: אני אדבר עם שר העבודה והרווחה.
דוד טל: והרווחה בנושא תקנות הספנות (ימאים) (ציוות אניות בצוות ישראלי) (הוראת שעה) (תיקון).
דוד טל: אני מציע שהיועצת המשפטית של משרד התחבורה תתחיל לקרוא את התקנות, ואם יהיה למישהו מהיושבים כאן איזה הבהרות או השגות, יעלה אותן אחרי כל סעיף וסעיף.
דוד טל: במידה שלא יהיו הערות והשגות – נאשר את הסעיף.
דוד טל: אני מניח שבסך הכל יש הסכמה כללית לגבי התיקון הנדרש והמתבקש שהוכנס.
מלי סיטון: המוצע שמוגש לוועדה הוא בעצם כיסוי של החלטת ממשלה 4797 שהעיקרים שלה הם גם ציוות ימאים ישראלים והעתקת סכום שנתי מתקציבי משרד התחבורה, מינהל הדלק ומקורות נוספים לממן את התוכנית.
מלי סיטון: התיקון שלפנינו הוא תיקון הספנות (ימאים) (ציוות אניות בצוות ישראלי) התשנ"ח1998-.
מלי סיטון: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 34 ו229-(א) לחוק הספנות (ימאים), התשל"ג1973- (להלן – החוק), לאחר התייעצות (שנתקיימה ושצלחה) עם שר העבודה והרווחה ועם הוועדה המייעצת (מדובר בוועדה מייעצת לפי חוק הספנות ימאים) ובאישור ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: החלפת תקנה 2.
מלי סיטון: בתקנות הספנות (ימאים) (ציוות אניות בצוות ישראלי) (הוראת שעה) התשנ"ח1998- (להלן – התקנות העיקריות) במקום תקנה 2 יבוא: "ציוות ישראלי באוניה הפוקדת נמל בישראל".
מלי סיטון: בכל אוניה הפוקדת באופן סדיר נמל בישראל ישרתו קברניט ישראלי וששה ימאים ישראליים מתוך צוות הבטיחות בדרגות הסמכה של קצינים, אחד מהם לפחות בדרגת חובל משמרת, אחד מהם לפחות בדרגת מכונאי משמרת, ואחד מהם לפחות בדרגת קצין מכונות ראשי.
מלי סיטון: על אף האמור בתקנת משנה (א), רשאי שר התחבורה, לאחר התייעצות עם בעל האוניה להורות כי באוניה הפוקדת באופן סדיר נמל בישראל יווסף לצוות הבטיחות גם ימאי ישראלי דירוגי מוסמך אחד, בהתחשב בשיקולי הספנות והתפעול של האוניה.
מלי סיטון: הישראלי וגם תשעה ישראלים ובנוסף מנויים בתקנות הקיימות התפקידים ודרגות ההסמכה שמתוכם צריכות להיות תשעת הימאים.
מלי סיטון: קרי: קצין מכונות ראשי.
מלי סיטון: חמישה קצינים שאחד מהם לפחות בדרגת חובל משמרת ואחד מהם לפחות בדרגת מכונאי משמרת.
מלי סיטון: שלושה ימאים דירוגיים מוסמכים.
מלי סיטון: עינינו הרואות ששלושת הימאים הדירוגיים המוסמכים בתקנה 2.3 הקיימת, לא קיימים יותר בתקנת משנה (א) אלא הם יתווספו בתקנת משנה (ב) בהתאם לשיקולי שר התחבורה, אחרי שהתייעץ עם בעל האוניה.
מלי סיטון: זו תקנה 2 החדשה.
מלי סיטון: אני רוצה רק לומר כללית שהתקנות האלה לא רק שאושרו כמו ברישא שנאמר בתקנות על-ידי הוועדה המייעצת ועל-ידי שר העבודה, אלא הם גם אושרו על-ידי ראש תחום חקיקת משנה במשרד המשפטים לנוסחן ולעיקריהן.
דוד טל: ועדת העבודה והרווחה מאשרת את התיקון בסעיף 2 ואת כל מה שנאמר עד עתה.
מלי סיטון: בתקנה 3 לתקנות העיקריות פסקה (3) – תימחק.
מלי סיטון: תקנה 3 לתקנות העיקריות קובעת את הציוות הישראלי באוניה שאינה פוקדת נמל בישראל ואוניה כזו שלא פוקדת באופן סדיר נמל בישראל, נאמר שישרתו בה קברניט ישראלי וימאים ישראלים בצוות הבטיחות במספר המזערי כלהלן: קצין מכונות ראשי.
מלי סיטון: קצין סיפון אחד.
מלי סיטון: קצין רדיו רק באוניה שאינה מצויידת בהתאם לשיטת המצוקה כפי שמוגדרת בתקנות הנמלים בטיחות השייט.
מלי סיטון: סעיף קטן (3) הוא שנמחק, קרי קצין הרדיו.
רוני זוננרייך: ציי הסוחר העולמי, הישראלי בין הראשונים, עברו לשיטה אחרת והתפקיד הזה בטל מן העולם, בכל צי הסוחר הישראלי והעולמי גם יחד.
רוני זוננרייך: הארץ.
רוני זוננרייך: מי שעושה את מלאכתו מחוץ לגבולות ישראל ולא מגיע לפחות פעמיים בשנה למדינת ישראל, זה לא באופן סדיר.
רוני זוננרייך: אוניה של "צים" שמובילה מכולות, היא עושה 103 ימים בים עד שהיא פוקדת את נמלי ישראל.
רוני זוננרייך: זאת אומרת, אם היא פוקדת יומיים בשנה – זה סדיר.
רוני זוננרייך: אם היא לא פוקדת פעמיים בשנה – היא הופכת לאיזשהו דבר שהוא לא סדיר.
רוני זוננרייך: אם מהירות האוניות תגדל, נצטרך לעשות את החישוב מחדש ושאולי הסדיר יהיה שלוש פעמים.
מלי סיטון: תקנה 10 הוא תחילה ותוקף.
מלי סיטון: תקנה 10 לתקנות הקיימות קובעת שתחילתן של תקנות אלה ששים ימים מיום פרסומן ותוקפן לשנתיים מיום תחילתן.
מלי סיטון: אנחנו מבקשים, לאור החלטת הממשלה, להאריך במקום לשנתיים מיום תחילתן, עד סוף שנת 2001 את התקנות האלה.
מלי סיטון: זהו פועל יוצא למעשה בהחלטת הממשלה שקבעה שבמקביל לתיקון בחובת הציוות יהיה גם הנושא הכספי, התשלום שישתלם.
מלי סיטון: אנחנו מקווים שלקראת כמעט סופה של התקופה אנחנו נחזור לממשלה עם שלב נוסף ברפורמה ואז נבחן את הצורך, או להאריך את תוקפן של התקנות האלה, או לקבוע הסדרים חדשים.
מלי סיטון: בשלב זה מוצע עד סוף שנת 2001.
זאב לשם: נכון להיום יש 26 אוניות.
זאב לשם: אנחנו לא בעלי האוניות, אבל אנחנו צריכים ל עצור את המגמה של הנפילה וזה מה שאנחנו עושים.
זאב לשם: אנחנו רוצים לעצור, אבל הסיבה של הנפילה הייתה משום שהיו הוראות כאלה שלא איפשרו להכניס צי ישראלי.
אברהם לוי: שצריך לנקוט כדי להציל את צי הסוחר הישראלי.
אברהם לוי: כלומר, מצד אחד יש עלויות.
אברהם לוי: הצרה היא שצריכה להיות איזושהי עסקת חבילה והממשלה קיבלה החלטה שבה כל גורם נותן את חלקו.
אברהם לוי: כלומר, היא נותנת את חלקה, האיגודים נותנים את חלקם, והבחור הזה, יואב, שמייצג את משרד התשתיות אמור לתת את חלקו.
אברהם לוי: כלומר, בהחלטת הממשלה יש התייחסות לכניסה של עוד שתי אוניות, שתי מכליות, שתי אוניות פחם וזה ייתן פתרון.
אברהם לוי: אנחנו ישבנו כמעט חצי שנה במפגשים עם מר יראון מהמינהל הספנות ועם חברות הספנות, באנו עם תוכנית מהפכנית שמורידה את העלויות בצורה משמעותית.
אברהם לוי: אמרו לנו, תורידו, ייכנסו אוניות.
אברהם לוי: נכניס שתי אוניות פחם.
אברהם לוי: אבל לצערי מנכ"ל חברת הפחם הייתי אומר שהוא אפילו מצפצף על החלטת ממשלה ובדרך בוטה ביותר הוא מתעלם מכל הדרישות של בעלי אוניות ישראלים להיכנס למקטע החוזי להוביל פחם למדינת ישראל.
אברהם לוי: יואב כבר הבטיח לנו הרבה זמן שהוא יעשה משהו.
אברהם לוי: לדעתי אם הוא לא יעשה, כל התוכנית הזאת תתפרק מפני שאנחנו אמרנו שאנחנו מקבלים אותה כמקשה אחת.
אברהם לוי: אנחנו מוכנים להתייעל ולהוריד עלויות ולהביא לפיטורים מתוך תקווה שנראה את האור בקצה המנהרה, אבל אם מישהו חשב שהוא יפטר אותנו ויכופף אותנו והוא יגיד לי שהוא לא מכניס אוניות, אז אני חושב שהוא טועה.
אברהם לוי: זה בניגוד מוחלט למטרות הממשלה בהחלטה שלה.
אברהם לוי: אם אתה יכול לעזור לנו, חבר הכנסת נודלמן, לנסות לקבל תשובה מנציג משרד התשתיות למה הם מתעלמים מהחלטת הממשלה.
אברהם לוי: יואב אולי יוכל להגיד לנו מה הוא עושה בנדון כי משרד התשתיות הוא חלק ושר התשתיות היה אחד המובילים את המהלך הזה.
אברהם לוי: אם השר איננו, זה לא אומר שצריך להתעלם ממה שהוחלט.
אברהם לוי: אתה יודע מה המשמעות של הדברים האלה, אבל לצערי אתה לא איש בשורות.
אברהם לוי: ממך תבוא הישועה.
אברהם לוי: כלומר, הכנסה של אוניות זה מקומות עבודה למאה איש לפחות.
אברהם לוי: בחלוקה זה גם 150 איש.
אברהם לוי: אנחנו חצי שנה עובדים ואתה לא נותן לנו כל תשובה.
אברהם לוי: אני מאוד מבקש ממך להתייחס לזה כי אתה חלק מכל העסקה.
דוד טל: התיקון "שנתיים מיום תחילתן", אתם מציעים שיבוא "עד 31 בדצמבר 2001", האם גבירתי תסכים שזה יהיה לא מוגבל, ואם תמצאו לנכון לפני כן, תביאו את זה.
דוד טל: אם אתם לא תגיעו לכאן ב31- בדצמבר 2001, בעצם כל התקנות האלה בטלות מעיקרן.
דוד טל: יהיה על הוראת שעה זאת?
דוד טל: מה יהיה אז בשטח?
מלי סיטון: להזמין את כולם לשולחן הדיונים.
מלי סיטון: קרי, יחולו התקנות העיקריות בלי סידורים מיוחדים כמו שאנחנו מציעים בתקנות האלה ושם נקבע מפורשות שכל הצוות יהיה ישראלי.
מלי סיטון: בגלל שאי-אפשר לעמוד בזה, זה מה שמביא את כל הגורמים הנוגעים בדבר אל שולחן הדיונים.
דוד טל: כזה יהיה.
דוד טל: תיקון 3 – אושר.
משה בוטון: לפטור ממס הכנסה.
משה בוטון: ביטלו את זה בחוק ההסדרים.
רוני זוננרייך: שמקובלת למשל בדנמרק או במקומות אחרים.
רוני זוננרייך: לא היה בכוחנו להמשיך את הדבר הזה ובחוק ההסדרים העניין בוטל והלכנו לתקנות, רפורמה שלב א', ועכשיו באנו לשלב השני.
מלי סיטון: תחילתן של התקנות ועניינו תחילה 4.
מיכאל נודלמן: דיון על עתיד המדינה.
מיכאל נודלמן: במדינה יש ים גדול אבל יש מעט ספנות כל הזמן.
דוד טל: הרבה מעבר לזמן אפילו הקצוב לה, במידה והייתי רואה שיש איזה השגת ואי-הסכמות, אבל היות והספקתי כבר לשבת כמעט עם כל הגורמים ודיברתי עם כל הגורמים, הבינותי שיש בעצם איזושהי הסכמה בנושא הזה.
דוד טל: כולם מבינים את המצב, כולל הממשלה.
דוד טל: יש איזה הסכם גלובלי לגבי כל הנושא הזה.
דוד טל: ישבתי גם עם שלמה אביטן שנמצא כאן בגלל שמאז הימים שאני זוכר אותו, אני זוכר אותו כנציג של הימאים.
דוד טל: הבנתי שזה הרע במיעוטו אולי.
דוד טל: כדי להשאיר את צי הסוחר שלנו עם הראש מעל פני המים, זה מחוייב המציאות שנאשר את התקנות הללו.
דוד טל: אם יש הסברים אחרים, אני מוכן לשמוע כל דבר אחר.
דוד טל: תיקון 4 – אושר.
יורם זבה: "צים" ואני בתוכם שרוצים שתהיה ספנות ישראלית.
יורם זבה: אנחנו בעצם עומדים מאחורי הדבר הזה בשביל, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, להציל את הספנות הישראלית.
יורם זבה: מספר הקצינים שאנחנו מדברים עליהם כאן הוא מספר קצינים כפי שהיה גם בתקנות הקודמות וגם כן כפי שיש היום בכל המדינות האירופאיות וחברות הספנות שמתחרות בנו.
יורם זבה: אני מניח שהדבר הזה יגרום לכך שבמשך השנים הספנות הישראלית גם תצמח וגם תגדל בתנאים תחרותיים טובים יותר.
יורם זבה: עניין של מבנה.
יורם זבה: היום אוניה מודרנית שווה בערך ל13-12- אוניות קטנות.
יורם זבה: גם המהירות, גם הצוות, גם הגודל, גם צורת האריזה שונה לחלוטין.
יורם זבה: זה נכון.
יורם זבה: ל"צים" עצמה היו הרבה יותר אוניות והיא הייתה חברה הרבה יותר קטנה עם הרבה יותר אוניות לפני עשרים שנה.
יורם זבה: היום "צים" היא הרבה יותר גדולה ממה שהייתה לפני עשרים שנה אבל עם פחות אוניות.
שלמה אביטן: הגיעו לדיון הזה כולם בשלים לעניין.
שלמה אביטן: אני חושב שגם הימאים וגם הקצינים, מעבר לעניין צמצום התקנים, תרמו תרומה נכבדה מאוד בהתייעלות, בגישה, בדרך ההבנה לצורכי הספנות.
שלמה אביטן: יש לקוות כי הקורבן הזה שהקריבו, והוא די רציני גם מבחינתם של נציגי עובדים ואני יודע באיזה לחצים הם עומדים, אני חושב שהם גילו מנהיגות כמנהיגים והבינו את המטרה שלשמה הם פועלים.
שלמה אביטן: אני מקווה שמהנקודה הזאת הערתו של חבר הכנסת נודלמן תמצא את דרכה ובדיון הבא נמצא את עצמנו עם יותר כלי שייט ישראלים ודגל ישראלי.
שלמה אביטן: לצערנו קשה שמאוד בשוק הפרוע הזה לשרוד והדרך היחידה שנקטו בה היום איגודי הימאים – גם הקצינים וגם הדירוגים – היא הדרך היחידה אולי לא רק לשרוד אלא שפותחת איזושהי תקווה להתפתחות בצי הסוחר הישראלי.
שלמה אביטן: אולי המשפט הזה עונה לחבר הכנסת נודלמן.
שלמה אביטן: גם אנחנו מודעים לתופעה הזאת ואני כאיש שמלווה את העניין הזה קרוב לשלושים שנה, אני זוכר שהיו כבר 105 אוניות רק ב"צים" ועוד כ18- אוניות נוסעים.
שלמה אביטן: ההיסטוריה מדברת בעד עצמה.
שלמה אביטן: אין מה לעשות, אנחנו חייבים להתאים את עצמנו למצבים נתונים בעולם ועל-פי זה אנחנו גם כנראה פועלים.
שלמה אביטן: אני מאחל לכולם שהדרך בעתיד תהיה דרך צלחה.
רוני זוננרייך: לומר זאת.
רוני זוננרייך: יש לנו מאבק קשה עם מרכז ההשקעות של משרד התעשייה והמסחר.
רוני זוננרייך: עד היום כל אוניה ישראלית בבעלות ישראלית זכתה לפטור מאיזושהי תקרת מס הכנסה מסויימת בהתאם למה שמרכז ההשקעות קבע וגם לאיזושהי שיטה של פחת מואץ בחמש שנים.
רוני זוננרייך: היום הדבר הזה נתון בוויכוח, ויכוח קשה שאני לא יודע איך הוא יסתיים.
רוני זוננרייך: הממשלה שהיא החלטת ממשלה יחסית טרייה.
רוני זוננרייך: אני אומר שהמאבק שלנו כמשרד התחבורה יחד עם כל האנשים האלה שנמצאים כאן בחדר עוד לא תם ויש עוד פרק ב' לדבר הזה.
רוני זוננרייך: אני מעלה את הדבר הזה מכיוון שאפילו אם יש ויכוח בתוך הממשלה, עדיין החלטת הממשלה לדעתי היא שרירה וקיימת.
רוני זוננרייך: אני מאוד שמח שאת החלק הזה עברנו, אבל אני רק רוצה להגיד שעוד לא הגענו למנוחה ולנחלה בעניין הזה.
אברהם לוי: אבל אני רוצה לחזור שוב לנושא.
אברהם לוי: שלמה אמר שאנחנו מקווים שיהיו אוניות.
אברהם לוי: החלטת הממשלה דיברה במפורש על הכנסת אוניות.
אברהם לוי: כלומר, זה מהלך אחד מתוך שלושה מהלכים.
אברהם לוי: אנחנו פשוט מבקשים ממך שתורה לו.
דוד טל: אני מאוד מקווה שהשפעה הנגזרת מההחלטה הזאת תביא לכך שיהיו יותר אוניות.
דוד טל: אני מניח שזו גם כוונת הממשלה.
אברהם לוי: מבחינתנו זה עוד עשרים אחוז אוניות.
דוד טל: המשרדים הרלוונטיים כדי לדעת וזה לא צריך להיעשות בשולחן הזה כאן.
דוד טל: קטונתי ואני לא משים את עצמי כאן למטיף מוסר עבודה או דבר כזה או אחר.
דוד טל: אין לי שום ספק שבמידה וכל הגורמים יבינו שבנפשנו הדבר, ואני מניח שכולנו כאן, כל אלה שיושבים כאן מסביב לשולחן הזה מאוד מעוניינים שהענף הזה לא ייכרת, זה ענף תעסוקה חשוב מאוד מעבר לתעסוקה שאנחנו מעסיקים שם אנשים.
דוד טל: אני חושב מאוד שחשוב מאוד להעביר את המסר לעובדים בכל אתר ובכל אוניה שהחרב עדיין מתהלכת מעל ראשינו ורק התייעלות והתייעלות ועוד פעם התייעלות ומוסר עבודה יותר גבוה יכול לגרום לכך שגם אנחנו נוכל להתחרות בצורה טובה יותר עם עובדים אחרים, עם מדינות אחרות, ועל-ידי כך להשאיר את הענף הזה ולדידי זה ענף מאוד מאוד חשוב בכל מדינה ובוודאי במדינת ישראל שזה אחת מנקודות היציאה שלה לעולם הגדול.
דוד טל: אני חושב שבמידה שכולנו נשכיל ונבין זאת, אפשר שהסיכוי יהיה גבוה יותר וגדול יותר שיתווספו עוד אוניות אחרות לצי הסוחר, ואני חושב שזה אינטרס של כל היושבים כאן.
דוד טל: והרווחה.
דוד טל: אני מודע לכך שהנושא הוא נושא דחוף וחשוב מאוד ולכן אני מתכוון לתת למציעי החוק - חברי הכנסת חיים כץ ועמיר פרץ – לומר את דברם.
דוד טל: לאחר מכן המוזמנים יוכלו להתייחס ונוכל לדון בכך בהרחבה.
עמיר פרץ: רוצה שהצעת החוק הזאת תישאר במגירה ולא תבוא לידי דיון במשך חודשים ארוכים.
עמיר פרץ: חבר הכנסת חיים כץ ואנכי מגישים הצעה שהיא פשוטה, היא לא מורכבת מדי, היא לא מסובכת מדי, אבל צריך לדבר על המציאות במקום לדבר על ההצעה.
עמיר פרץ: למעשה במדינת ישראל ישנם מצבים שאין מינון שהוא מינון שאפשר אחר-כך להשלים אתו ולחיות אתו.
עמיר פרץ: יש בעיה של תופעות שהן תופעות קשות במשק הישראלי, בעיקר בכל מה שקשור להעסקת עובדים, והתופעות תופסות ממדים שיביאו להתפוצצות או שהמחוקק יצטרך להתערב.
עמיר פרץ: אומר במשפט אחד.
עמיר פרץ: גם נושא העובדים הזרים יום אחד יתפוצץ כי אם במדינת ישראל עוד מעט אנחנו מגיעים למצב העסקה של כמעט עשרה אחוז עובדים זרים שהם עובדים זרים חוקיים והאחרים הם בלתי חוקיים, כמובן כולנו צופים את הפיצוץ, אמנם מנסים להתעלם ממנו אבל בסופו של דבר או שהמחוקק יצטרך להתערב או שתהיה פה דרמה כזו שתאלץ את כולם להתייחס לנושא.
דוד טל: לנו זמן גם לקבל תשובות.
דוד טל: אני מבקש שנאפשר לכולם לומר את עמדתם ולאחר מכן תהיה אפשרות לשאול גם את מגישי ההצעה וגם אנשים אחרים שיושבים כאן.
עמיר פרץ: למעשה צמח במשק הישראלי בהיסטוריה ככלי ליצור אלטרנטיבה לשירות התעסוקה.
עמיר פרץ: הייתה דעה שרווחת שאומרת ששירות התעסוקה איננו מצליח לספק את העובדים בזמן, במיומנות המתאימה, ולמעשה נמצא פתרון, הייתה השלמה עם כך שגורם מהסוג הזה, שהוא בסך הכל גורם שמאתר עובדים ומביא אותם למקום העבודה, הוא גורם שיכול להיות חיובי ואולי גם יגרום לכך ששירות התעסוקה יעשה מאמצים וישפר את הדרך בה הוא מגייס את העובדים.
עמיר פרץ: לצערי גם בנושא הזה חל איזה מפנה שהמחוקק מאפשר לכך שחברת כוח אדם הופכת לגוף שרשאי לתבוע משירות התעסוקה את רשימות הפונים של העובדים ואחר-כך למעשה הוא בסך הכל לוקח את הרשימות שהגיעו, במידה מסויימת מטפל בהם בדרך כזו או אחרת ומצמיד אותם למקום העבודה.
עמיר פרץ: עד כאן נראה לי סביר, נראה שבהחלט זו מסגרת שאפשר אפילו לשפר סביבה את כל נושא ההכשרות, את כל נושא ההתאמות, את כל נושא הבדיקה, כמה באמת מצליחות החברות להתאים למקום עבודתו וכמה זמן הוא נשאר שם.
עמיר פרץ: בתהליך הארוך של למעלה מעשר שנים נוצר מצב שחברות כוח אדם הפכו כלי שמכרסם בזכויות העובדים, גורם לכך שהעובדים הם הנפגעים העיקריים, התחרות המרכזית שמתקיימת היום בין חברות כוח האדם היא מי החברה שמסוגלת לספק את אותו עובד באותו מקצוע במחיר הזול ביותר.
עמיר פרץ: זאת התחרות שמתקיימת.
עמיר פרץ: כל מקום עבודה, כל מוסד, כל חברה, כשהיא מפרסמת את המכרז על עובדי חברות כוח אדם, ההחלטה שלה בסופו של דבר את מי היא לוקחת – מי החברה שמציעה לה את העלות הנמוכה ביותר.
עמיר פרץ: ברור שדמי התיווך נשארים דמי התיווך, הרווחים של החברה לא מצטמצמים מהעניין הזה ולכן רק הגיוני שממי שנלקחת אותה דרמה של תחרות שמתרחשת בין החברות כביכול, זה על גבם של העובדים.
עמיר פרץ: בא המחוקק וחוקק חוק שאמר שתוך שלוש שנים עובד שעובד במקום עבודה יהיה חייב להפוך עובד אותה חברה, אבל הוסיפו סעיף בחוק ואמרו שהעובד הזה לא יהיה עובד אותה חברה אם יש לו הסכם קיבוצי אחר.
עמיר פרץ: גם אנחנו בהסתדרות חשבנו שבאמת ההסכמים הקיבוציים יכולים להיות פתרון, אבל מסתבר שההסכמים הקיבוציים לא רק שהם לא פתרון אלא הם הופכים כלי בעצם להאריך את הזמניות של העובד הזה מעבר לשלוש שנים ולארבע ולחמש שנים.
עמיר פרץ: כדאי מאוד שמעסיקים וכל מיני גופים בארץ הזאת שיודעים רק לעשות מיליונים, גם כשחושבים שמדברים אמת והולכים לקראתם, אחר-כך מנצלים את זה לרעה וזה לא בגלל שההסתדרות חשבה שחברות כוח האדם הן חברות שבאמת יעמדו מאחורי דיבורם.
עמיר פרץ: מי שחושב שאם ראינו שההסכמה הזאת שהייתה הסכמה גם בכנסת הפכה למשהו מנצל, אז נמשיך לעסוק בזה.
עמיר פרץ: החלוקה הזאת נגמרה.
עמיר פרץ: חשוב לדעת שמתבצע כאן העושק הכי גדול.
עמיר פרץ: אין עושק יותר גדול, אין ממדים יותר גדולים בשום מקום בעולם.
עמיר פרץ: ארץ הקפיטליזם, ארצות-הברית, זה לא מגיע שם לכדי חצי אחוז מסך המועסקים באמצעות חברות כוח אדם שמעסיקות.
עמיר פרץ: שם רואים שמדובר בחברות שעוסקות בעיקר בניוד עובדים, בתיווך של עובדים, בהתאמה של עובדים, אבל לא הופכות להיות המעסיק של אותם עובדים.
עמיר פרץ: התופעה השנייה.
עמיר פרץ: עובד יכול להתעורר בבוקר ויסתבר לו שעשו מכרז והוא עבר עכשיו לחברה אחרת.
עמיר פרץ: הוא אמנם נשאר באותו מקום עבודה, אלא שבאותו לילה היה מכרז והיום הוא כבר לא עובד של "מנפאואר" אלא היום הוא עובד של "או.
עמיר פרץ: אר.
עמיר פרץ: אס" ומחרתיים הוא יכול להיות עובד של "תגבור" שזכתה במכרז.
עמיר פרץ: הוא בבוקר מתעורר ויש לו תלוש אחר.
עמיר פרץ: מה בכלל המעמד של זה?
עמיר פרץ: הוא הרי צריך לקבל פיצויים, הוא הרי שינה מעביד.
עמיר פרץ: יש תופעות שקשה להאמין שמתרחשות במדינת ישראל בתוך מה שנקרא השירות הציבורי ולא רק בשירות הפרטי.
עמיר פרץ: ההצעה שלנו היא מאוד פשוטה ולא מסובכת.
עמיר פרץ: היא אומרת שחברות כוח אדם מבחינתנו ימשיכו לגייס עובדים, יגייסו אותם, ימצאו להם את מקום העבודה, יביאו אותם למקום העבודה, יקבלו את העמלה שלהם מהמעביד שרוצה שיגייסו עבורו עובדים, העובדים יעבדו שם במשך שלושה חודשים כאשר במשך אותם שלושת חודשים המעסיק יקבע אם העובד מתאים לו או לא מתאים לו ובתום שלושת החודשים האלה העובד יהפוך עובד מן המניין עם יחסי עובד-מעביד כשכל ההסכם הקיבוצי שחל באותו מקום עבודה יחול גם עליו והוא יקבל את כל התנאים בלי שום צורך בשום מתווך שיבחן אותו במשך חמש-שש שנים או שבע שנים.
עמיר פרץ: אני חושב שככל שההצעה תהיה יותר פשוטה, כך היא תהיה יותר ישימה.
עמיר פרץ: ישנן תופעות שעובד חברת כוח אדם בחברה, לא רק שהוא מקבל שכר אלא גם המתנה שונה, גם הטיול שונה, גם חדר האוכל שונה.
עמיר פרץ: הייתה חברה מהמפוארות ביותר בישראל – ואני לא רוצה לציין את שמה כי בינתיים היא תיקנה את המצב הזה – שהעובדים הקבועים היו מגיעים באוטובוסים ממוזגים, עובדי חברת כוח אדם היו מגיעים במשאיות, העובדים הקבועים היו אוכלים בחדר האוכל, עובדי חברת כוח האדם היו אוכלים בחוץ עם פיתה ביד.
עמיר פרץ: זה המצב ויש תופעות יותר חמורות של גזלת השעות הנוספות, של חישוב השעות שמגיע לאדם.
עמיר פרץ: עובד חברת כוח אדם שלא יסכים לעבוד בחגים ובשבת, מפטרים אותו.
עמיר פרץ: גם תופעות כאלה יש.
עמיר פרץ: עובדת חברת כוח אדם שהייתה בחופשת לידה, אמרו לה או שתקצרי את חופשת הלידה שמגיעה לך כחוק או שתפוטרי.
עמיר פרץ: עובד שהיה באבל, נתנו לו רק שלושה ימי אבל.
עמיר פרץ: אמרו לו זה מה שיש, אתה לא רוצה – תפוטר.
עמיר פרץ: העובדה שחברת כוח האדם כמעסיק הוא כלי - עם כל ניסיון של הכנסת וכל הסכם קיבוצי - שהופך את העובד לשפוט שלא מסוגל לפצות את הפה, לא מסוגל להתלונן.
עמיר פרץ: לא אחת מגיעים עובדים ואני אומר להם שנוכל לטפל בהם ולהגיש תביעה לבית-הדין לעבודה לאחר שיגישו תלונה, אבל הם אומרים שעם כל הכבוד לשלושת ימי האבל שקיבלו למשל, הם מעדיפים להישאר בעבודה.
עמיר פרץ: לכן לצערי חברות כוח אדם הפכו לכלי שעושק את העובדים והן משתמשות בהם.
עמיר פרץ: יש טובים יותר וטובים פחות, ואני לא רוצה לומר גזרה שווה לכולם, אבל השוק היום הוא שוק שהתחרות בו היא מי מביא עובדים יותר זולים.
עמיר פרץ: מרכז השלטון המקומי פרסם מכרז שאומר הצעות מחיר לכיסאות, לשולחנות, למזכירות ולעובדים מסוג זה וזה.
עמיר פרץ: זאת אומרת, העובדים כבר עוד מעט נכנסים למכרזים השנתיים ככלי בתוך כל המערכת של הדרך שבה גופים פועלים וכאן מדובר גם גופים ציבוריים לצערי הרב וגם במוסדות המדינה.
עמיר פרץ: המדינה היא הגורם המרכזי, היא עושה את המעשים הקשים ביותר, היא שותפה מלאה לכל המתרחש ועושה זאת בכל מיני שיטות, גם באמצעות חברות כוח אדם, גם באמצעות שיטות של הקמת מה שנקרא קרן מחקרים.
עמיר פרץ: בבתי-חולים יש קרן מחקרים.
עמיר פרץ: אני חשבתי שאולי אני אמצא שם פרופסורים שעוסקים במחקר האנזימים, כאלה שמפרקים לנו תאים, אבל מסתבר שתחת הכותרת של קרן מחקרים מעסיקים אלפי עובדים.
עמיר פרץ: קרנות המחקרים של בתי-החולים הפכו למעשה כסות לחברת כוח אדם שמעסיקה עובדים בתנאים שונים לגמרי, בכללים שונים לגמרי, בלי יחסי עובד-מעביד ועם אפשרות לפטר אותם מהיום להיום.
חיים כץ: הלביא.
חיים כץ: לפני 12 שנה שמעתי בהנהלה שאנחנו צריכים בטן רכה, אנחנו צריכים אנשים שיפטרו אותם מתי שרוצים ושלא יעלו כסף.
חיים כץ: הם קראו לזה בטן רכה או חגורת שומן לפיטורים.
חיים כץ: חשבתי שזו תופעה חולפת אבל אני רואה שיצרנו היום מעמד של אנשים סוג ג' במדינה הזאת.
חיים כץ: הילדים של כולנו כשהם נכנסים למעגל העבודה, הם עוברים דרך סרסורי עבודה בלי לקבל לא עתיד, לא מחר, לא מחרתיים, שום דבר.
חיים כץ: לא עבודה מסודרת, לא יום מחלה, לא תנאים.
חיים כץ: הם עוברים ניצול ויחס מחפיר וזה הולך ומחריף.
חיים כץ: דיבר חבר הכנסת פרץ על קרן מחקר, אבל היום יש מושג חדש – חבילות עבודה.
חיים כץ: כדי לעקוף את הכל, באים אנשים בחבילת עבודה ועובדים תקופות של שבע ושמונה ועשר שנים ואין להם זהות.
חיים כץ: בראש השנה הלכתי לומר שנה טובה לעובדים, ראיתי אדם אחד שעובד באותו מקום תשע שנים ללא קביעות.
חיים כץ: תשע שנים אותו אדם עובד באותו מקום והוא לא מקבל קביעות.
חיים כץ: המצב הזה בא לעקוף את המערכת, בא לא לשלם תנאים, בא לא לשלם שעות.
חיים כץ: הגענו לתופעה שאבוי למשק הישראלי אם אנחנו לא נפתור את הבעיה הזאת.