GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דן אורנשטיין: ויש פה הליך של ועדת ערר אם הוא מביע התנגדות או האפוטרופוס מביע התנגדות.
דן אורנשטיין: מה שאנחנו מציעים להכניס פה לנוסח שיעבור כמה עיבודים, שכל עוד יש הליך של ועדת ערר, הוא ישאר במעון עד שההליך הזה יסתיים.
דוד טל: כאשר אתה כותב פה ועדה, האם ברור שמדובר בוועדת ערר?
דן אורנשטיין: יש ועדת קבלה.
דוד טל: אני מדבר על 29(ג): "אלא אם כן החליטה על כך הוועדה".
דוד טל: כאשר אומרים ועדה, לכולם ברור שזה ועדת קבלה?
מרים בר-גיורא: כן.
דוד טל: אולי כדאי לציין שזאת ועדת קבלה ולא ועדת ערר.
דן אורנשטיין: זה מופיע בסעיף 27(א).
טליה אדרי: מה אם הצורך להוציא את הזקן מהמעון נובע מהצורך לטפל בו?
טליה אדרי: האם הוא ישאר שם עד שיתברר הערר?
דוד טל: הוא זקוק לאיזה שהוא טיפול רפואי דחוף, ונשאלת השאלה אם הוא יחכה עד שוועדת ערר תדון בערעורו ועד אז הוא ישאר בלי טיפול רפואי.
דן אורנשטיין: צריך אולי לקבוע שהוא ישאר במעון כל עוד לא הסתיים ההליך, אלא אם כן יש סיבה דחופה שהוא יצא מהמעון.
דוד טל: אני צריך מישהו מוסמך.
אילן תמיר: רופא של המעון.
דוד טל: אז שיהיה רשום שם: אלא אם כן קבע הרופא שזאת סכנה לשלומו ולבריאותו.
דן שניט: חייבים להכניס פה איזה מימד של זמן, משום שאחד הדברים שעלולים לקרות הוא שהתהליך הזה שהוא מעין משפטי יימשך ללא פרק זמן מוגדר.
דן שניט: אין פה שום איזכור של הגבלת זמן.
דן שניט: חייב להיות פה איזה שהוא אלמנט של הגבלת זמן, שהוועדה חייבת לסיים את עבודתה.
דוד טל: שבועיים ימים, נראה סביר?
דן שניט: ובלבד שהוועדה תסיים את עבודתה בתום 14 יום.
דוד טל: אנחנו מדברים על אדם שנזקק לטיפול רפואי דחוף.
דוד טל: אי אפשר להמתין עד שהוועדה תתכנס ועד אז הוא לא יקבל שום טיפול.
דוד טל: יחתום רופא המעון שהוא חייב לקבל טיפול, הוא יועבר לטיפול.
דוד טל: בפרק זמן שקבוע כרגע בתקנות - 14 יום - ועדת הערר תצטרך לתת את החלטתה.
מרים בר-גיורא: כל הנושא של טיפול בזקן בסכנת חיים נעשה על ידי פקידי סעד לא דרך התקנות האלה.
מרים בר-גיורא: יש תקנות לפקידי סעד.
מרים בר-גיורא: יש אפשרות למינוי אפוטרופוס מהיר.
דן אורנשטיין: יכול להיות שהיו שני שלבים: שלב של ועדת קבלה, ולאחר מכן שלב של ועדת ערר.
דן אורנשטיין: אני מניח שמה שמתבקש כאן הוא, שהמימדים האלה יחולו גם לגבי השלב של ועדת קבלה וגם לגבי שלב ועדת הערר.
דוד טל: זה מקובל.
דן אורנשטיין: אם מדברים על זמן, אז יש פה עוד דבר שצריך לשקול: האם להגביל את האיש עצמו, שהוא זה שצריך להגיש את הערר תוך X זמן?
דן אורנשטיין: צריך לחשוב על זה.
דוד טל: תסכמו ביניכם, ומה שמקובל עליכם מקובל על הוועדה.
דן שניט: לא נאמר בשום מקום מה המעמד של החלטת ועדת ערר.
דן שניט: לדעתי זה גם נשמט.
דן שניט: צריך להגיד שהחלטתה מחייבת, שיש לה תוקף, כי אחרת היא מחליטה החלטות שאין להן שיניים.
דוד טל: האם במשפט הישראלי לא מופיע שכל ועדת ערר יש לה איזה שהוא תוקף שיפוטי?
דן אורנשטיין: בכל חוק כתוב שהחלטת הוועדה מחייבת ואם היא סופית או לא סופית.
דוד טל: אז נצטרך קודם כל לקבוע שהחלטות של ועדות הערר תהיינה מחייבות.
דוד טל: אני לא יודע אם מבחינה משפטית כדאי להוסיף שם שהן תהיינה סופיות.
דן שניט: כן.
דן שניט: אתה צריך לתת או מסלול ערעור או סופיות.
דן שניט: סופיות זה לא אומר שאתה חוסם בפני בג"ץ, אלא המשמעות היא שאין לך עוד זכות ערעור לעוד אינסטנציה.
מרים בר-גיורא: זה נראה לי סופי.
דן אורנשטיין: אנחנו מציעים שהמשפטן שיושב בוועדת ערר יהיה בעל נסיון מסויים של 5 שנים.
דן אורנשטיין: מקובל עליכם?
מרים בר-גיורא: בסדר.
דן שניט: הנוסח הוא בדרך כלל שרשאי להתמנות כשופט שלום וזה מקביל ל5- שנים.
מרים בר-גיורא: סעיף 31.
מרים בר-גיורא: ההסכם היה קיים, נוסף רק נושא של אפוטרופוס ונושא לתשלום.
מרים בר-גיורא: בסעיף 31(א) הוספנו, שיחתם בינו לבין האפוטרופוס - אם יש אפוטרופוס - והנושא בתשלום.
מרים בר-גיורא: 31(ב) זה סעיף חדש שלא היה.
מרים בר-גיורא: יש לנו כשליש מהאנשים שנמצאים בבתי אבות שמופנים על ידי המדינה ומשולמים חלקית על ידי המדינה, ואז נכנס סעיף 31(ב), שאומר: "במקרה בו המדינה הינה מי שהתחייב לשאת בתשלום אחזקת הזקן במעון, יחתם הסכם נוסף בין המדינה לבין המעון.
מרים בר-גיורא: .", דבר שקיים בפועל אבל לא נסגר כאן.
דן שניט: בסעיף 31(א), נדמה לי שלשונית בסוף השורה הראשונה: "ו/או בינו", לא צריך להיות לבין אלא ומי שמתחייב, כי אחרת את מדברת על 3 חוזים שונים.
דן שניט: זאת אומרת שיהיה כתוב: "לא יתקבל זקן למעון בלא שיערך ויחתם בינו (או אפוטרופסו) ו/או בינו ומי שמתחייב לשאת".
מרים בר-גיורא: בסדר גמור.
מרים בר-גיורא: בשאר הסעיפים, כלומר 31(ב), (ג), (ד) ו-(ה), נוסף העניין של האפוטרופוס.
מרים בר-גיורא: יש כאן מספר דברים קטנים שהוספנו: תקנה 33(6): "לכל זקן תהיה כניסה ויציאה חופשית מן המעון ואליו.
מרים בר-גיורא: ." הכנסנו כאן: "פרט למקרים בהם קיימת סכנה בריאותית חמורה לזקן".
מרים בר-גיורא: זה נושא שעבר כאן בוועדה.
מרים בר-גיורא: ביקשו בוועדה הקודמת לעשות את התיקון.
מרים בר-גיורא: כל התקנות האחרות אלה בעצם תיקונים שהם תיקונים קטנים.
מרים בר-גיורא: ב34(8) נכנס עוד פעם נושא של ההסעדה, כפוף לתיקון הקודם שהזכרנו קודם.
מרים בר-גיורא: כאן רשמנו שהאנשים האלה פטורים מתקנה (5), (6) ו-(7).
מרים בר-גיורא: ב(6) מופיע הנושא של טעם וטיפול במזון, כי חשבנו שגם כשמביאים שירותי הסעדה, צריך לטפל במזון בצורה הזאת וכן להשאיר את סעיף קטן (6).
מרים בר-גיורא: זאת אומרת ש(5) ו(7) לא יחולו.
דן שניט: יש בעיה, לדעתי, לא ברעיון כי ברעיון אתם צודקים.
דן שניט: בנוסח יש קצת בעיה.
דן שניט: אתם מבקשים ממנהל למעשה לפקח על דבר בזמן הטיפול במזון שנעשה אי שם.
דן שניט: אתם יכולים לדבר על המוצר המוגמר, שהוא צריך להיות טעים, צריך להיות נקי, צריך להיות אסטטי, אבל כפי שזה מנוסח כרגע, שהכנת המזון בהסעדה נעשית במקום אחר ואתם מטילים על המנהל אחריות מראש, זה לא דבר נכון לעשותו.
דן אורנשטיין: זה מה שרינת הציעה קודם, שתקנה (6) תחול בשינויים המחוייבים.
רינת ויגלר: הכוונה היתה לחימום ולדרך ההגשה.
דוד טל: אני לא יודע למה לא צריך לחייב את מנהל המעון כאשר הוא מקבל שירותי הסעדה שהוא יהיה אחראי לבדוק את המטבח.
דוד טל: אני לא הייתי רוצה שזקן יקבל אוכל מלא תולעים ומלא חיידקים באיזה שהוא מטבח.
דוד טל: אם הוא החליט שהוא רוצה שירותי הסעדה ממקום מסויים אז שיקח.
דן שניט: שוכנעתי.
דוד טל: אני מבין שזה מכביד, אבל גם כאשר אני מדבר על מוצרים כשרים ואני רוצה איזה שהוא הכשר, אני צריך לדעת מה המקור שלהם.
אילן תמיר: אני סבור שיש תשובה לזה בחוקים.
אילן תמיר: אתה לא יכול לפתוח היום שום מטבח שהוא לא מאושר על ידי משרד הבריאות כדין וכחוק.
אילן תמיר: לכן בסופו של דבר כל מכירה של מזון ממטבח מחייבת אישור ופיקוח של משרד הבריאות.
דוד טל: אני בהחלט מקבל את זה ומבין את זה, אבל אני בטוח שמנהל שאני אטיל עליו חובה כך שהוא יהיה אחראי על הדבר הזה, אולי פעם בחצי שנה הוא ישלח מישהו לוודא שהמוצרים ודרך ייצור המוצרים הם ברמה איכותית טובה.
דוד טל: בצורה הזאת לא יווצר מצב שבמעון מסויים יקבלו איזה הרעלת קיבה 30, 40, 50 אנשים, והוא יגיד שהוא לא ידע ויטיל את האחריות על המקום שממנו זה בא.
דוד טל: הוא צריך להיות אחראי ישירות, ואלה שנותנים שירותי הסעדה יצטרכו לדעת שהם צריכים לעמוד באיזו שהיא רמה מסויימת, לא פחות מזה.
דן שניט: ההצעה של היועץ המשפטי במשרד המשפטים היא נכונה, זאת אומרת צריך לומר בהתאמות הנדרשות.
דן שניט: צריך אחריות, אבל היא צריכה להיות מותאמת לנסיבות.
אילן תמיר: צריכה להיות מידתית, כי ההרעלה יכולה להיות ביום ה'.
דוד טל: אם אני אקבל כאן את מה שאתם מציעים, אני פותח פה איזה שהוא פתח שתמיד אפשר יהיה להמלט דרכו, ואין לי כוונה בנושא הזה לעשות הנחות על גבם של הזקנים.
דוד טל: אני חושב שמנהל מעון שידע שעליו יש את האחריות הזאת, יטפל בנושא הזה כמו שהוא מטפל בנושאים אחרים.
רינת ויגלר: אם אני חוזרת לסעיף 30, לגבי ועדת ערר, הושמט הנושא של שמיעת הזקן, וכתוב פה: "הרואה עצמו נפגע מהחלטת הוועדה על הוצאת הזקן מהמעון, יהיה רשאי לפנות לוועדת ערר...
רינת ויגלר: אשר חבריה יהיו...
רינת ויגלר: הוועדה תשמע את האפוטרופוס.
דן שניט: את הזקן ואפוטרופסו, אם יש לו.
מרים בר-גיורא: תקנה 40 זה פשוט שינוי נוסח.
מרים בר-גיורא: בסעיף 41 היה שירותי סיעוד וטיפול אישי, והכנסנו: "לזקנים שאינם מסוגלים לעשות זאת בעצמם".
מרים בר-גיורא: זה מובן מאליו, אבל הכנסנו את זה בצורה יותר ברורה.
דוד טל: איפה התוספת העשירית?
מרים בר-גיורא: כל התוספות לא שונו ונשלחו לוועדה באחת הפגישות הקודמות.
מרים בר-גיורא: סעיף 41(ד) זה גם שינוי נוסח, לא צריך להתעכב.
דן שניט: יש פה בצדק הטלת אחריות על המנהל לדאוג לכל מיני סידורי בריאות נאותים, וזה תקין, וזה המקום ואין לי שום הערה על כך.
דן שניט: אחת הבעיות שעולות זה שיש לך לעניין הזה פרטנר שהוא קופת החולים או קופות החולים, והן לא פעם שמות מכשולים ולא מאפשרות או מקשות על המנהלים את הביצוע של הדבר הזה.
דן שניט: לכן נדמה לי שצריך להיות פעם דיון בוועדה מאוד עקרוני של המשולש הזה שקוראים לו: הזקן, הנהלת המעון והמעון כאחראי וקופות החולים.
דן שניט: זה לא שייך לתקנות, אבל פה הדוגמה הקלאסית איפה מטילים אחריות ואין יכולת לבצע.
מרים בר-גיורא: יש תקנות שהופיעו קודם, שהן קשורות לצוות עובדי המעון.
מרים בר-גיורא: את תקנות מספר 47 52- הוצאנו מכאן, ואתם תקבלו אותם תוך חודש עם התקנות של כוח אדם, כי זאת קבוצה של תקנות שמתייחסות לכוח אדם ומשום מה הן הופיעו כאן.
מרים בר-גיורא: כאשר נגמור את תקנות כוח אדם, אנחנו נוסיף אותן ותקבלו את זה לאישור בדיון בנושא של כוח אדם.
דוד טל: זאת אומרת שלא נחיל את התקנות האלה עד שלא תחזרי אלינו עם התקנות של כוח אדם?
מרים בר-גיורא: לא, הוצאנו אותן מכאן וחיברנו אותן לסידרה של תקנות אחרות.
מרים בר-גיורא: הדבר הנוסף החשוב זה בתקנה 48(2), שאנחנו הוספנו: וטופס ויתור על סודיות רפואית.
דן אורנשטיין: זאת התוספת השמינית.
דן שניט: פה יש קושי גם מבחינת חוק זכויות החולה וגם מבחינת חוק יסוד כבוד האדם.
דן שניט: כפי שזה מופיע פה, זה נוסח מאוד גורף של ויתור סודיות רפואיות, זאת אומרת כאילו ויתור סודיות בלנקו מעתה ועד עולם.
דן שניט: זה לא מובן בשום צורה שהיא.
דן שניט: אני ראיתי איזה שהוא נוסח שבו זה מופנה לרופא המעון.
מרים בר-גיורא: זה לרופא המעון.
דן אורנשטיין: זה בתוספת השמינית.
דן אורנשטיין: אנחנו תיקנו את הויתור הזה.
דוד טל: אני רק מבקש, מרים, שלהבא כל התוספות: הראשונה, העשירית והשביעית יגיעו ליועצת המשפטית שלנו ושנוכל לעיין בהן.
דוד טל: יכול להיות שיש דברים שאישרו בזמנו ואולי לא רלוונטיים להיום ונרצה לשנות אותם.
אילן גילאון: בזמנו הגיעה אלי ידיעה, או קראתי בעיתון על כך שזקנים שהם עצמאים ושנמצאים באופן גאוגרפי במעון של תשושים או במעון של סיעודיים, הופכים בהכרח לכאלה שהם בעל כורחם סיעודיים מבחינת הזכויות שלהם.
אילן גילאון: אני רוצה שתאירו את עיני בנושא הזה, ולמה הדבר קורה.
אילן גילאון: ואם זה נכון, למה ההתייחסות היא לא פר אדם אלא פר מוסד?
מרים בר-גיורא: זה עלה בהקשר של חוק ביטוח סיעוד.
מרים בר-גיורא: זה לא דבר חדש.
מרים בר-גיורא: החוק והתקנות של החוק קיימים מזמן, לא שונה שום דבר.
מרים בר-גיורא: בחוק עצמו או בתקנות מופיע שבמוסדות סיעודיים - כאשר בחוק ביטוח סיעוד ההגדרה של מוסד סיעודי שונה מאשר ההגדרה כאן - לא יהיו זכאים זקנים לקבל את גימלת הסיעוד.
מרים בר-גיורא: פשוט לא החילו את זה.
מרים בר-גיורא: זה היה קיים.
מרים בר-גיורא: בתהליך מסויים הביטוח הלאומי החיל את זה כאשר הוא קיבל מידע על המעונות מאיתנו.
מרים בר-גיורא: ההחלה והשמירה על החוק היא של הביטוח הלאומי.
מרים בר-גיורא: מה שקרה הוא, שזקנים שנמצאו, שאולי היתה תקופה שהם כן קיבלו, במוסדות סיעודיים כהגדרת החוק, הפסיקו לקבל את גימלת הסיעוד שלהם.
מרים בר-גיורא: אותם הזקנים הפסיקו לקבל את גימלת הסיעוד, אבל על פי התקנות האלה הם היו חייבים לקבל את כל הטיפול הרפואי והסיעודי והאישי שלהם.
דוד טל: אני מתכוון לקיים דיון בנושא הזה.
דוד טל: יש על זה הרבה מאוד הצעות, ואני חושב שהנושא הוא מאוד מאוד חשוב.
דוד טל: כל הנושא של הסיעוד דרוש וטעון בדיקה.
דן שניט: אני מברך על זה שיתקיים דיון בנושא הזה, וחייב להתקיים, ויפה שעה אחת קודם, בייחוד לאור הלחץ לקצץ בזכויות של מקבלי שירותים של ביטוח סיעוד.
דן שניט: אני רק יכול לומר שכמי שישב על ערש חקיקת חוק ביטוח סיעוד ותקנותיו בוועדת העבודה והרווחה יחד עם פרופסור ג'ק חביב, לא היתה שום כוונה לפרשנות שהיום מנסים לייחס למושג מוסד סיעודי.
דן שניט: הכוונה התייחסה אך ורק לשהות של אדם במחלקה המוגדרת כמחלקה סיעודית, או במוסד שכולו סיעודי.
דן שניט: היום הם לקחו את זה רחוק יותר ואמרו: אם אדם נמצא בבית אבות שיש בו גם מחלקה או שתיים סיעודיות, אנחנו רואים את המוסד כמוסד סיעודי.
דן שניט: בצורה הזאת הם התחילו בתהליך של הפסקת שירותים לאנשים עצמאיים שנמצאים במחלקות עצמאיות והפכו אותם לסיעודיים.
דן שניט: זאת הבעיה האמיתית.
דן שניט: זה לא תקין, כי הם שוללים מהם את האופציה להמשיך לחיות בקהילה.
דן שניט: זה לא הרעיון וזה לא היה הכיוון.
דן שניט: יש מקרים שהם קשים מספיק שחייבים להעביר אותם למחלקה סיעודית.
דן שניט: יש כאלה שהם יכולים להמשיך להשאר בחדרם אבל שוללים את זה מהם בפרשנות לטעמי לא נכונה של החוק.
דן שניט: בקטע הזה צריך לעמוד בויכוח, וזה נושא ציבורי ממדרגה ראשונה.
אילן תמיר: ככל שלי ידוע השתנה המעמד של 20 מסגרות.
אילן תמיר: כאשר אנחנו פנינו לביטוח הלאומי וגם למשרד העבודה והרווחה וביקשנו לקבל את המבחנים ואמות המידה שלפיהם השתנה פתע פתאום המעמד של המוסד, לא קיבלנו מענה.
אילן תמיר: נראה, לכאורה, שיש כאן איזה שהוא נסיון, לפחות של הביטוח הלאומי, להקטין קצת את זרם מקבלי הקצבאות.
מרים בר-גיורא: הובעו כאן כל מיני דיעות לכאן ולשם.
מרים בר-גיורא: לפי ידיעתי - כי היה על זה דיון עם המשפטנים של ביטוח לאומי - יש גם דיעות אחרות, ולכן אני חושבת שהדיון צריך להיות עם כל הגורמים ולא להתרשם מהדברים שנאמרו כאן.
מרים בר-גיורא: אלינו לא הגיעה שום פנייה בנושא הזה.
אילן תמיר: קיבלתי תשובה מכם שהנושא לא בתחום שלכם.
דוד טל: אנחנו נקיים בשבוע הבא איזה דיון מוקדם עם מנכ"ל ביטוח לאומי, ראשי עיר ונציגים של איגודים מקצועיים בכל הנושא שאנחנו מדברים עליו כרגע.
דוד טל: לאחר מכן נגבש משהו ונזמין אותם לדיון בוועדה ונדון בזה.
דוד טל: אני מאשר את תקנות הפיקוח על המעונות (תנאי מגורים ואחזקה וטיפול לזקנים עצמאיים ותשושים במעונות לזקנים).
דוד טל: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה בנושא פיקוח על עברייני מין שפוגעים בילדים.
דוד טל: אני מבקש לשלוח ברכה למשטרת ישראל על החלטתה להזמין עברייני מין כדי לקחת מהם בדיקת DNA.
דוד טל: זה אומנם מאוחר, אבל הם ראויים לכל הברכות.
דוד טל: אני חושב שהפעולה הזאת חשובה מאוד ואין כל ספק שהיא תתרום בסופו של דבר לאיתור עברייני מין שמתעללים בילדים שלנו.
דוד טל: אין לי גם שום ספק שלאור הצעת החוק של כמה חברי כנסת, שביקשו לבנות מאגר נתונים על עברייני מין, הדבר יקל לתפוס אותם.
דוד טל: אני מקווה שכך יידעו שאוכפים כאן את החוק ושיד הרשויות הנוגעות בדבר היא ארוכה ויכולה להשיג אותם.
דוד טל: אני מאוד מקווה שמספר המקרים של עבירות מין יקטן.
דוד טל: כאמור, מטרת הצעות החוק שהונחו על שולחן הכנסת היא לבנות מאגר מידע ובין היתר למנוע חנינה או שחרור מוקדם שלהם.
דוד טל: הייתי בין אלה שסברו שבחגיגות היובל של מדינת ישראל נכון וראוי שיחונו עבריינים, להוציא עברייני מין, רוצחים וסוחרי סמים.
דוד טל: על פי השקפת עולמי האנשים האלה צריכים להיענש בכל חומרת הדין.
דוד טל: בהזדמנות זאת אני רוצה לפנות גם לרשות השופטת, שלא תקל בגזר דינם של אותם עברייני מין שמתעללים בילדים חסרי ישע.
דוד טל: אני מאוד מקווה שלא נצטרך לעשות מה שעשינו בקדנציה הקודמת בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שהעברנו חוק שיהיה סף מינימום בעבירות מסוימות.
דוד טל: אני לא רוצה להתערב ברשות השופטת ולא לקבוע לשופט איזה עונש להשית על עבריין מין, אבל אם חברי הכנסת יראו שעונשים שמוטלים על עברייני מין הם קלים ביותר, וכידוע 70% מעברייני המין חוזרים ומבצעים את זממם שוב ושוב, לא תהיה לנו ברירה, מתוך אי רצון, אבל מתוך רגש אחריות לילדי ישראל, לקבוע בחוק סף מינימלי לענישה בתחום הזה, כפי שעשינו בעבירות מין.
גלוריה וייסמן: הדבר הזה כבר קיים.
דוד טל: אני סבור שכל הרשויות צריכות להתאגד בנושא הזה, כדי להוריד את הדבר הזה למימדים מינימליים.
דוד טל: אני רוצה שוב לברך את משטרת ישראל.
דוד טל: אני חושב שהיא לא זוכה להרבה תשבחות מהוועדה הזאת, אבל מכל הלב, אני מברך אותם על האקט הזה שפורסם היום, ואני רוצה לחזק את ידיהם שימשיכו לעשות את הדבר הזה, שיעזור לנו בהמשך.
גלוריה וייסמן: משרד המשפטים מכין הצעת חוק לתיקון חוק המירשם הפלילי ותקנת השבים, כדי לאפשר להעביר מידע לגורמים הנוגעים בדבר בקשר להרשעות של אנשים בעבירות מין.
גלוריה וייסמן: הדבר הזה יובא לכנסת בהקדם.
גלוריה וייסמן: לפי ההצעה של משרד המשפטים, המידע יועבר לכל גורם שיש לו צורך לקבל את זה, למשל בתי ספר, הסעות של ילדים וכד', כדי שתתאפשר בדיקה של העברת הפלילים בקשר לעבירות האלה.
דוד טל: אין בעצם היום בעיה למי שרוצה ר.פ. של מישהו.
דוד טל: אני חושב שאם מבקשים את זה מהמשטרה, אזי תמורת סכום זעום אפשר לקבל אם יש למישהו רישום פלילי או לא.
גלוריה וייסמן: חוק המירשם הפלילי הוא חוק שקובע סטנדרטים מאוד מאוד קפדניים לגבי מי יכול לקבל את הר.פ. של אדם.
גלוריה וייסמן: יש מעט גורמים כאלה שיכולים לקבל, למרות שכאשר רואים את הרשימה זה לא כל כך מעט.
דוד טל: האם רשאית תנועה פוליטית, שרוצה להעמיד בראשה מנהיג מסוים, לפנות למשטרה ולבדוק אם יש לאותו אחד רישום פלילי?
גלוריה וייסמן: זה יכול להתאפשר רק אם בחוק הבחירות כתוב שאי אפשר להעמיד לבחירות אדם שעבר עבירה בעלת קלון, תוך תקופה מסוימת, אז אפשר, לענין הזה בלבד, לקבל את הרישום הפלילי.
גלוריה וייסמן: אף אחד אחר לא יכול לעשות את זה.
גלוריה וייסמן: לדוגמה - כשבנק מקבל עובד, הוא לא יכול לקבל את הרישום הפלילי של אותו עובד, כדי לדעת אם הוא עבירה של מרמה או לא.
דוד טל: האם משרד המשפטים יכול לקבל את זה?
גלוריה וייסמן: כן.
גלוריה וייסמן: כל הרשויות הציבוריות יכולות לקבל את הרישום הפלילי.
גלוריה וייסמן: חלות על כך גם כל ההגבלות של סודיות, התיישנות, תקנת השבים.
גלוריה וייסמן: שם החוק הוא מירשם פלילי ותקנת השבים, כלומר, יש את הפאן של המירשם הפלילי.
גלוריה וייסמן: כעבור עשר שנים או שבע שנים, תלוי בעבירה, יש התיישנות של הרישום ואז רק גורמים מעטים יותר יכולים לקבל אותו ובסופו של דבר יש גם מחיקה.
גלוריה וייסמן: חלק מהגורמים שאנחנו מדברים עליהם כאן, כמו כל העובדים של משרד החינוך, מורים וגננות, לגביהם ניתן לקבל את הרישום הפלילי.
גלוריה וייסמן: כדי להיות עובד מדינה, על פי החוק יש סמכות לקבל את הרישום הפלילי של המועמד.
גלוריה וייסמן: בכל זאת נשארים גופים אחרים שאין להם את האפשרות לקבל את הרישום.
גלוריה וייסמן: לדוגמה - גן ילדים פרטי שלא שייך למשרד החינוך.
גלוריה וייסמן: במקרה כזה לא יוכלו לקבל רישום פלילי ואז נשאלת השאלה מה קורה עם אותה גננת שרוצה לבדוק מי שבא לעבוד אצלה, שלא יהיה אדם שיש לו עבר פלילי לגבי העבירות האלה.
גלוריה וייסמן: בהצעת התיקון של המדינה אנחנו מבקשים לאפשר לאותם גורמים, שהיום לא כלולים בתוך הרשימה של אלה שיכולים לראות את המרשם הפלילי, לאפשר להם לראות את זה, כדי למנוע את המקרים האיומים שאנחנו יודעים שקורים.
סנ"צ סוזי בן- ברוך: אני רוצה לחזק את דבריה של גלוריה וייסמן.
סנ"צ סוזי בן- ברוך: יש גם מקרים של שמש בבית הספר שעבר עבירת מין ולאחר מספר ימים הוא נמצא עובד בבית ספר אחר כשמש.
סנ"צ סוזי בן- ברוך: זאת ההזדמנות לבקש ממשרד החינוך שאכן יבדוק את העובדים שלו, כי יש לו אפשרות לבדוק.
תמר גוז'נסקי: זה לא ניתן, כי הוא עובד חברת כוח אדם.
סנ"צ סוזי בן- ברוך: אז צריך להחיל את החוק גם לגבי אותם גורמים נוספים.
לבנה חלילי: כדי למנוע או לצמצם את האפשרות של פגיעה בילדים, אנחנו חייבים להכין חוק שמחייב טיפול בעברייני מין.
לבנה חלילי: אני מתכוונת לטיפול הן במסגרת בית הסוהר, שכרגע קיים במסגרת מב"ן (מרכז לבריאות נפש), אך שם אי אפשר להחיל עליהם את החובה להיכנס למסגרת טיפולית, וכן מחוץ למסגרות בית הסוהר, שברגע שאדם משתחרר הוא יהיה חייב להמשיך בטיפול.
לבנה חלילי: הרבה מאוד פעמים הטיפול מסתיים ברגע שאדם משתחרר, לאו דווקא מכיוון שהוא באמת בסדר או שהשתחרר מבעייתו.
לבנה חלילי: הבעיה היא שבחוץ לא קיימים גופים שמתמחים ועוסקים בדבר הזה, מה גם שלא ניתן להחיל חובה על האדם להגיע למסגרת טיפולית.
לבנה חלילי: אם לא נעשה את זה, אז כל מה שנאמר כאן על העברת מידע וכו', בעצם לא יפתור את הבעיה.
בלינה יפה: אני אמא של הילדה שנאנסה בחודש פברואר האחרון.
בלינה יפה: היא נאנסה על ידי אדם שריצה בעבר עונש על עבירות מין, שוחרר, ומספר חודשים לאחר מכן הוא חזר לבית הספר, מקום שהוא כביכול מוגן, ואנס את הבת שלי.
דוד טל: איזה עונש הוא ריצה?
בלינה יפה: הוא ריצה עונש של שלוש שנים, השתחרר ואנס את הבת שלי בשירותים של בית הספר.
בלינה יפה: את הדבר הזה היה אפשר למנוע.
בלינה יפה: אפשר היה למנוע סבל שנגרם לה ואני לא יודעת מה עוד יהיה לה.
בלינה יפה: אפשר היה למנוע את הסבל של המשפחה.
בלינה יפה: רק חוק היידוע לא שווה בלי עונש טיפולי.
בלינה יפה: חייבים לתת לאותם עבריינים טיפול, כי זה הרס של ילדה ושל משפחה.
שלומית מירון: אנחנו קבוצה של אזרחים להגנת ילדים שהוקמה לאחר המקרה שאירע בבית הספר בפתח-תקוה.
שלומית מירון: כשהתחלנו לבדוק את הנושא ראינו שאכן יש במדינת ישראל עיוות, שלא קיים במדינות נאורות אחרות, שעבריין משתחרר כאשר הוא מוגדר ומאובחן כפדופיל, למרות שברור לרשויות שזמן קצר לאחר השחרור שלו הוא יתקוף ילד.
שלומית מירון: זה קורה למרות הסטטיסטיקה שמראה שמעל 70% מהם חוזרים לתקוף ילדים זמן מאוד קצר לאחר שחרורם.
שלומית מירון: למרות שזה ברור מאוד לכל הרשויות, אותו עבריין משוחרר בלי שום מסגרת טיפולית, בלי שייכפה עליו שום טיפול ושמישהו יעקוב אחריו.
שלומית מירון: פשוט מחכים שהוא יאנוס עוד ילד.
שלומית מירון: זה עיוות בלתי נסבל, כי בדרך זו המדינה מפקירה את הילדים בנושא הזה.
שלומית מירון: אפשר לראות תקדימים במדינות אחרות ולראות ששם אין דבר כזה.
שלומית מירון: במדינות אחרות אדם שמוגדר כפדופיל מחוייב בטיפול, עוקבים אחרי הטיפול שלו, עוקבים אחריו, ואם אין תוצאות, הוא לא משוחרר, כמו שלא משחררים חיית טרף לרחוב.
שלומית מירון: במסגרת התחקיר והבירורים שלנו, הגענו עד לפרופ' רסלר, שבוודאי ישמח לספר על תרופה שיש לו לטיפול בפדופילים.
שלומית מירון: אני חושבת שאין מספיק מודעות לטיפול ואין גם חוק שיחייב את זה.
דוד טל: האם זו תרופה לדיכוי היצר?
שלומית מירון: כן.
שלומית מירון: זו תרופה שנוסתה ויש לה מעט מאוד תופעות לוואי, שגם הן ניתנות לטיפול.
שלומית מירון: אין מודעות לטיפול הזה ואין חוק שמפנה עברייני מין לקבל טיפול.
שלומית מירון: לכן עברייני מין משוחררים בידיעה מראש שהם ישובו לתקוף.
דוד טל: אני רוצה לציין שהדיון הזה מתקיים על פי בקשתו של יושב ראש הכנסת, שקיבל פניה מגב' בלינה יפה.
דוד טל: הוועדה נתבקשה לדון בנושא הזה, הגם שהטיפול הספציפי הוא דווקא בוועדה של עמיתתי, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.
פרופ' הראל רסלר: הטיפול בסטיות מיניות היא בעיה בכל העולם.
פרופ' הראל רסלר: בארצות הברית יש 100 אלף עד 500 אלף ילדים שמותקפים כל שנה.
פרופ' הראל רסלר: רק בטקסס לבדה יש 23 אלף סוטי מין כלואים.
פרופ' הראל רסלר: הייתי לפני שנה וחצי בטקסס כדי לראות מה הם עושים בנדון.
פרופ' הראל רסלר: הם עושים שם משהו מאוד מעניין, מה שנקרא התחייבות.
פרופ' הראל רסלר: זה אומר שסוטה מין שעומד להשתחרר מחוייב לקבל טיפול - או סירוס על ידי כדורים ופסיכותרפיה או טיפול כירורגי לכריתת האשכים.
פרופ' הראל רסלר: שני הדברים האלה הם יעילים מאוד.
פרופ' הראל רסלר: מתברר שאי אפשר למצוא מנתח שמוכן לעשות את הניתוח מפחד של תביעות משפטיות של האנשים האלה.
פרופ' הראל רסלר: יש להם בעיה מאוד קשה ובכל שנה יש עוד ועוד אנשים.
פרופ' הראל רסלר: למיטב ידיעתי, במדינת ישראל יש 600 אנשים שכלואים בבתי הכלא על עבירות מין.
תמר גוז'נסקי: עבירות מין נגד ילדים או בכלל?
פרופ' הראל רסלר: אני מדבר על עברייני מין בכלל.
פרופ' הראל רסלר: לא צריך להתעמק הרבה בעיתונות ולראות שבעצם זה הולך ומחריף.
פרופ' הראל רסלר: הטיפול היה בעייתי, מכיוון שעד כה לא היו טיפולים יעילים.
פרופ' הראל רסלר: הטיפולים היו תרופתיים, כלומר תרופות פסיכיאטריות שאינן מועילות, כי הן לא מונעות מאותו אחד לחזור על מעשיו.
פרופ' הראל רסלר: יש מספר תרופות שמוכרות בעולם, בפרט שתיים, שיעילות במנות גדולות ועם המון תופעות לוואי, כך שאנשים באירופה וגם בארצות הברית נמנעים מזה.
פרופ' הראל רסלר: לפני כחמש שנים התחלנו בארץ עם תרופה חדשנית שישנה בשוק למטרות אחרות.
פרופ' הראל רסלר: התרופה הזאת מורידה את הורמון המין הזכרי בלי תופעות לוואי.
פרופ' הראל רסלר: הוא הוכחה כיעילה ביותר והתוצאות שלנו פורסמו בעיתונות הכי טובה בארצות הברית.
פרופ' הראל רסלר: אנחנו מנסים עכשיו להכניס את התרופה הזאת גם לטיפול בנושא הזה.
פרופ' הראל רסלר: אני חושב שבמדינת ישראל אפשר לעשות משהו כדי למנוע את הסיכון - אנשים שנשפטים על עבירות מין, צריך לחייב אותם לקבל טיפול תרופתי או להשאיר אותם בכלא.
פרופ' הראל רסלר: כלא זה דבר מאוד יקר, גם משפט זה דבר מאוד יקר.
פרופ' הראל רסלר: יש עבודות שמראות שבארצות הברית עלות ההחזקה של עבריין מין בבית סוהר עם שיקום בכלא, עולה על 25 אלף דולר בשנה.
פרופ' הראל רסלר: הטיפול התרופתי עולה 500 שקל לחודש עבור זריקה אחת.
פרופ' הראל רסלר: אותו אדם מקבל את הטיפול פעם אחת בחודש.
פרופ' הראל רסלר: אני לא רואה שום סיבה שמדינת ישראל לא תהיה הראשונה שתעשה דבר כזה, כי זו מדינה קטנה ואפשר לעשות פיקוח מאוד הדוק על האנשים האלה, במידה שלא יבואו לקחת את הזריקות.
פרופ' הראל רסלר: ניתן להקים מרכז לפדופיליה, שכן התרופה יעילה בעיקר לפדופיליה, ולפקח על כך שאותם אנשים יבואו לקבל טיפול.
דוד טל: האם שופטים במשפטים של עברייני מין אינם רשאים להורות שהעבריין יקבל טיפול תרופתי?
פרופ' הראל רסלר: היו כמה שופטים ששלחו את האנשים לקבל טיפול תרופתי ונתנו להם על תנאי בפיקוח שירות המבחן.
דוד טל: זאת אומרת שאין מניעה לרשות השופטת לקבוע שאדם כזה יקבל טיפול תרופתי.
פרופ' הראל רסלר: הבעיה נמצאת בתרופה עצמה.
פרופ' הראל רסלר: התרופה רשומה בארץ להתוויה אחרת - לסרטן של ערמונית ולהפריה חוץ גופית.
פרופ' הראל רסלר: לכן משרד הבריאות דורש לכתוב משהו, כדי שנוכל להשתמש בזה לעברייני מין.
פרופ' הראל רסלר: מהות התרופה היא להוריד הורמוני מין זכריים ולכן אנחנו פועלים עכשיו במשרד הבריאות לשנות את הנוסח של ההתוויה, כך שיהיה חוקי לגמרי להשתמש במקרים האלה.
פרופ' הראל רסלר: ברגע שזה יהיה, אין שום מניעה שהרשות תוכל להשתמש בתרופה.
דוד טל: שאלתי את השאלה הזאת, משום שאני רוצה לדעת אם בכל מקרה אנחנו חייבים לחוקק חוק או שמספיק ששופט יכול להורות על טיפול תרופתי או ענישה טיפולית כזאת או אחרת.
גלוריה וייסמן: השופט אינו יכול להורות על דבר כזה.
דוד טל: פרופ' רסלר אומר שזה קורה.
גלוריה וייסמן: יכול להיות שקצין המבחן או הסניגור אומרים שאותו אחד מוכן לקחת את התרופה הזאת.
גלוריה וייסמן: אם הוא מוכן לקחת והחברה תהיה מוגנת מפניו, השופט יכול לומר שמאחר שהנאשם מסכים ניתן לעשות את זה.
דוד טל: כלומר, זה תלוי ברצונו של הנאשם.
גלוריה וייסמן: הנושא של חיוב מתן טיפול תרופתי עלה לדיון הרבה פעמים במדינת ישראל.
גלוריה וייסמן: אני חושבת שלעם היהודי צריך להיות חשש מאוד גדול מלקבוע טיפולים מסוימים שיכולים להיות בלתי הפיכים.
דוד טל: אני לא מדבר על כריתת אשכים או סירוס.
דוד טל: אני מדבר על טיפול תרופתי.
גלוריה וייסמן: משרד המשפטים, המועצה לשלום הילד והמשטרה מקיימים ישיבות על הנושא הזה כבר תקופה ארוכה.
גלוריה וייסמן: לפני כחצי שנה היו כאן מומחים מחוץ לארץ וקיימנו דיונים בנושא הזה.
גלוריה וייסמן: התברר שמלבד התרופות שיש להן תופעות לוואי, יש את התרופה שעליה דיבר פרופ' רסלר, שיש לה פחות תופעות לוואי ולכן אפשר יותר להיעזר בה.
גלוריה וייסמן: צריך לזכור שרק התרופה לבד לא תפתור את הבעיה.
גלוריה וייסמן: לכן, אנשי המקצוע האמריקנים ואנשי המקצוע הישראלים חושבים שהטיפול חייב להיות טיפול פסיכו-סוציאלי.
גלוריה וייסמן: טיפול כזה הוא לא תמיד לפי רצונו של העבריין.
דוד טל: מה עוד צריך להיות אצלנו בחברה הישראלית, כדי שהאינטרס הציבורי יגבר על זכויות האזרח וזכויות הפרט?
דוד טל: זו בעצם השאלה.