GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חברי הוועדה: יצחק גאגולה חוסניה ג'בארה אילן גילאון מקסים לוי יעקב ליצמן יאיר פרץ
מוזמנים: סאלח טריף - יושב ראש ועדת הכנסת
קצרנית: סדר היום: בחירת יו"ר הוועדה - בהשתתפות יו"ר הכנסת, חבר הכנסת אברהם בורג.
קצרנית: בחירת יו"ר הוועדה - בהשתתפות יו"ר הכנסת, חבר הכנסת אברהם בורג
אברהם בורג: חברים וחברות, בוקר טוב.
אברהם בורג: בפרשת השבוע דהשבוע, משה רבנו צווח בעצם כלפי שמיא וכלפי מטה: "איכה אשא לבדי טורחכם ומשאכם וריבכם?".
אברהם בורג: את הטורח זה בסדר ואת המשא זה בסדר, אבל הריב - למה אנחנו צריכים להתעסק איתו?
אברהם בורג: אני מאד מתנצל על האיחור, אבל היתה כוונת מכוון מאחורי הדברים.
אברהם בורג: כפי שוודאי גם המוזמנים וגם חברי הכנסת יודעים, נהוג בוועדות הכנסת כאשר ממנים ומרכיבים את הכנסת להגיע להסכמה, או רצוי להגיע להסכמה, כי בסך הכל הוועדות הן של כל הבית ושיתוף פעולה בוועדה הוא הרבה יותר חזק ממה שפוגשת העין הציבורית.
אברהם בורג: בגלל ויכוח על עניינים אחרים בכל המערכת כולה, סיעות האופוזיציה רצו לכתחילה לא לבוא להצבעה או לא להיות שותפות להקמת המבנה הוועדתי הקיים היום.
אברהם בורג: אני חשבתי שזה לא נכון, זה לא הגון כלפי המועמדים לראשות הוועדה, לא נכון ולא הגון לגבי עבודת הכנסת, שהקמת הוועדות לא תהיה על דעת המקום ועל דעת הקהל.
אברהם בורג: אני לא מדבר על ישיבה של מטה, אני מדבר רק על דעת המקום ועל דעת הקהל.
אברהם בורג: אני איחרתי כי ישבתי כל הבוקר גם עם יושב ראש האופוזיציה, גם עם יושב ראש הקואליציה, ויושב ראש האופוזיציה הגיע לאיזושהי פשרה שמאפשרת לכולם לתמוך בכך.
אברהם בורג: אמר לי הרגע חבר הכנסת רובי ריבלין, אחרי שהצעתי לפשרה התקבלה, שהם באופן טכני לא מספיקים להזעיק את החברים לבוא להצבעה, אבל הם אינם מחרימים את ישיבת הוועדה, ובהקשר הזה ההצבעה על דעת החברים אשר תהיה כאן היא הצבעה בהסכמה, ולי זה היה מאד מאד חשוב.
אברהם בורג: משפט ראשון.
אברהם בורג: משפט שני - על דעת יושב ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת סאלח טריף, אני מתכבד להציג בפני הוועדה את המועמד לראשות הוועדה, את חבר הכנסת דוד טל מסיעת ש"ס.
אברהם בורג: אני חושב שאני לא זכיתי לעבוד בכנסת הקודמת עם חבר הכנסת טל, אבל שמעו יצא לפנינו כמי שענייני העבודה ויותר ממנה הרווחה - רווחתו של הפרט ורווחתו של הפונה באשר הוא, גם במקום העבודה וגם במקומות אחרים שהם תחום העשייה של הוועדה הזאת - שמעו של דוד יצא לפניו.
אברהם בורג: אני חושב שהמועמד שמוצע לנו כאן על ידי, כפי שקיבלתי את זה מסיעת ש"ס, הוא המועמד המתאים ביותר לוועדה הזאת, ואין לי אלא לבקש מחברי הוועדה ראשית לקבל את המלצתי זו ולהצביע בעבור מועמדותו של חבר הכנסת טל, ואין לי אלא לאחל לחבר הכנסת טל שלא רק שתיזלנה כטל אימרותיו בוועדה הזאת, אלא גם שהמעשים שהוועדה הזאת תעשה...
אברהם בורג: יושב ראש ועדת הכנסת סאלח טריף: שהעבודה תביא לרווחה.
אברהם בורג: יושב ראש הכנסת אברהם בורג: זו אולי ההגדרה הטובה ביותר שיש למה שהוועדה צריכה לעשות, אבל שיידע העובד בישראל ויידע כל איש מצוקה ואיש מצוק בישראל שיש לו כתובת בכנסת ישראל, כי בסופו של דבר, בעידן כזה של מכות אבטלה ומצוקה בחברה הישראלית, תפקידה של הוועדה חשוב שבעתייים.
אברהם בורג: אני מעמיד, ברשותכם רבותי, וברשותך אדוני יושב ראש ועדת הכנסת, את הצעתי להצבעה.
אברהם בורג: צבי ענבר: את המלצתה של ועדת הכנסת.
אברהם בורג: יושב ראש הכנסת אברהם בורג: אני מעמיד את המלצתה של ועדת הכנסת להצבעה.
אברהם בורג: מי בעד הצעתנו לבחירתו של חבר הכנסת דוד טל ליושב ראש הוועדה, ירים את ידו?
אברהם בורג: ה צ ב ע ה בעד - 6 נגד - אין נמנעים - אין הצעת ועדת הכנסת למנות את חבר הכנסת דוד טל ליושב ראש ועדת העבודה והרווחה נתקבלה.
אברהם בורג: יושב ראש הכנסת אברהם בורג: אני קובע שההצעה התקבלה פה אחד.
אברהם בורג: אדוני היושב ראש, אני מאחל לך הצלחה בכל אשר תפנה.
אברהם בורג: דוד טל: תודה, אני מאד מודה.
אברהם בורג: אני רוצה להודות ליושבי הראש - ליושב ראש הכנסת, ידידי אברום בורג, לידידי, יושב ראש ועדת הכנסת, סאלח טריף, ולחברי הוועדה שהביעו את אמונם בי.
אברהם בורג: תרשו לי לומר רק מספר מלים, ואני אשתדל לקצר.
אברהם בורג: אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה היוצא, חבר הכנסת מקסים לוי.
אברהם בורג: אדוני יושב ראש הכנסת אולי לא עבד איתו כאן בכנסת.
אברהם בורג: יושב ראש הכנסת אברהם בורג: עבדתי איתו בכל כך הרבה מקומות אחרים.
אברהם בורג: דוד טל: אני עבדתי איתו כאן בוועדה וחבר הכנסת מקסים לוי ייצג כאן פורומים שונים במגזרים בחברה הישראלית בצורה הטובה ביותר, בצורה מסורה, בצורה נאמנה.
אברהם בורג: הוא עשה את זה בצורה יפה מאד לכל הדעות.
אברהם בורג: אני חושב שהוא השיג הרבה מאד הישגים, ועל זה מגיעה ברכתי אליו.
אברהם בורג: אני רוצה לומר, אדוני היושב ראש: חוסנה של כל חברה נמדד ביכולת שלה לעזור לעני, לנצרך, לחלש, ואני חושב שהוועדה הזאת בעצם יכולה ויש בכוחה להעלות לסדר עדיפות גבוה במדינת ישראל את הנושאים החברתיים - כל מה שקשור בנושאים של פנימיות הילדים, הילדים החוסים, נושאי עבודה, נושאים של העובדים הזרים, בנושאים של משפחות ברוכות ילדים, כל מה שקשור בסל הבריאות, שלדעתי צריך לעדכן אותו מדי פעם בפעם ולהכניס לתוכו את כל התרופות שעדיין לא הכניסו לכל מיני מחלות שעדיין לא מצאו להן מזור.
אברהם בורג: אני חושב שיחד עם יושב ראש הכנסת, כל העבודות יחד יוכלו להרים את קרנה של הכנסת הזאת ולהביא אותה לעצמאות מוחלטת, כדי שתפקח על הרשות המבצעת.
אברהם בורג: אני שוב רוצה להודות לך.
אברהם בורג: יושב ראש הכנסת אברהם בורג: לך בכוחך זה והושעת את ישראל.
אברהם בורג: דוד טל: תודה.
דוד טל: שלום לכולכם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.
דוד טל: כינסנו את אחת הישיבות הראשונות של הוועדה, כדי לדון בנעשה במוסד האוטיסים כפר שמעון.
דוד טל: כינסנו את הישיבה בעקבות כתבה שהתפרסה בעיתון "ידיעות אחרונות" אני רוצה להקדים ולומר שלא כל מה שכתוב בעתון הוא בבחינת "כזה ראה וקדש" מבחינתי, אבל גם אם נצמצם את מה שעולה מן הכתבה, וגם אם נאמר שרק 05 אחוז מן הדברים נכון, הרי שהתמונה שמצטיירת לגבי מה שקורה ב"כפר שמעון" היא תמונה מאוד מאוד עגומה, בלשון המעטה.
דוד טל: אני חושב שזה מחייב דיון בענין הזה, כדי למנוע פגיעה בילדים, במידה והיא קיימת.
דוד טל: עם זאת, אני מכיר בעבודה הברוכה של האנשים שעוסקים בנושא הזה.
דוד טל: הרבה מאוד אנשים עושים עבודת קודש בנושא, ואם יש חריגים, ולצערי יש, ובזמן האחרון זה הולך וגובר – אנחנו צריכים לבער את הנגע הרע הזה.
דוד טל: אלה שעושים את עבודת הקודש זכאים לברכת "ישר כוח", משום שטיפול בילדים מהסוג הזה הוא עבודה שוחקת.
דוד טל: אני מכיר את הענין מקרוב, כי תמכתי במשך זמן בשני מעונות של ילדים, ואני מכיר את העבודה בתחום הזה, עם הילדים.
דוד טל: עם זאת, מקומות שיש שם חריגים, מקומות בהם אנשי הצוות נוהגים בשיטות כפי שהובאו בכתבה בעיתון: מכות עד כדי התעלפויות, הענשת ילדים בהכנסה לתאים סגורים, מניעת אוכל, הוצאה מכותלי בית הספר – אינם יכולים לפעול כך.
דוד טל: צריך לזכור שאנו מדברים על ילדים חסרי ישע, ילדים שלא יודעים ולא יכולים להשיב.
דוד טל: אני מכיר את התופעה של ילדים שהם היפראקטיביים, אך גם לגבי ילדים כאלה – גם אם מפעילים כוח, הוא צריך להיות ברמה שכזו שמיועדת להרגעת הילד אך ודאי שלא בצורה אלימה כדי להכותו, להעניש אותו, לגרום מחבלות גופניות וחבלות בנפש.
דוד טל: אשר על כן, לאור חשיבות הנושא, החלטתי להעלות את הנושא הזה כנושא ראשון בוועדת העבודה והרווחה מאז כינונה אתמול.
דוד טל: הייתי רוצה לשמוע את נציגי המוסד.
דוד טל: האם הגברת שושנה באייר הגיעה?
דליה גלבוע: יש מכתב ממנה, אותו היא ביקשה להעביר לכל המשתתפים.
דוד טל: האם הסגן שלה נמצא, או מישהו מהנהלת "כפר שמעון"
שירלי אברמי: היא השאירה את מספר הטלפון הנייד שלה, לצורך תשובה על שאלות.
דוד טל: זוהי לא שיטה לקיים דיון.
דוד טל: אני רואה את הענין בחומרה.
דוד טל: עם כל הכבוד, מי שקובע את סדר היום היא הכנסת ולא האנשים שזומנו לישיבה.
דוד טל: חמור בעיניי שאיש מהנהלת הפנימיה לא הגיע לכאן.
דוד טל: הם היו צריכים לייצג כאן את העמדה שלהם.
תמר גוז'נסקי: הבנתי שיש שם הנהלה של שניים.
דוד טל: אני לא רוצה להיכנס לזה, להביע עמדה ולקבוע את עמדתי כבר מלכתחילה, מכיוון שאני סבור שיהיה נכון לשמוע קודם כל את הנהלת בית הספר, את ההורים, ואת האנשים שנוגעים בדבר.
דוד טל: רק לאחר מכן אוכל לקבוע איזושהי עמדה בנושא.
יעקב ליצמן: האם מדובר בעמותה?
דוד טל: אני חושב שמדובר במסגרת פרטית.
אילן גילאון: מסגרת פרטית בפיקוח.
דוד טל: מסגרת פרטית, וכמו כל דבר – בפיקוח משרד העבודה והרווחה.
דוד טל: עד לפני מספר חודשים זה היה בפיקוח של משרד הבריאות.
דוד טל: זה הועבר למשרד העבודה והרווחה.
דוד טל: צריך לבדוק אם המשרד כבר התחיל לעשות איזושהי בדיקה בנושא הזה.
דוד טל: אם לא – נבקש שתיעשה בדיקה יסודית לגבי מה קורה שם.
דוד טל: אני רוצה לומר שוב שאני רואה בחומרה רבה את העובדה שהנהלת בית הספר לא הופיעה לכאן, ולא שלחה נציג מטעמה כדי לייצג את ההנלה.
דוד טל: יש כאן יותר מאשר נימה של זלזול בוועדה.
דוד טל: אני רוצה להדגיש שבדיון הבא, יוצא צו הבאה כנגד כל אלה שלא הגיעו, כולל הגברת שושנה באייר.
מאיר חובב: ידוע לי באופן לא פורמלי שבתה של הגברת שושנה באייר נכנסה לאישפוז, ולכן לא הגיעה.
דוד טל: אני מודה לאדוני על ההערה, הדבר הובא לידיעתי.
תמר גוז'נסקי: ובכל זאת יש אנשים אחרים שיכלו להגיע.
דוד טל: למען הדיוק – התשובה הראשונה שלה היתה שהיא מסרבת להגיע.
דוד טל: לאחר מכן, כאשר היא קיבלה בקשה נוספת, היא אמרה שבתה אושפזה.
דוד טל: אני מאחל לה רפואה שלמה, אך אם כל הכבוד, אפשר היה להגיע לישיבה חשובה זו, מה עוד שאנו עומדים לדון כאן בגורלו של בית הספר, וגורלם של הילדים שנמצאים שם.
מאיר חובב: אנחנו קיבלנו את האחריות לנושא רק בתחילת שנה זו.
מאיר חובב: היתה פעולת העברה ממשרד הבריאות אלינו.
תמר גוז'נסקי: מייד אשיב.
תמר גוז'נסקי: שנית, לאור הכתבה שפורסמה, הנמכ"ל מינה ועדה לבדיקת הנושא.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נבדוק את דרכי הטיפול במסגרת ואם יהיה צורך, יזומנו אנשים למשטרה, לפי חוק דיווח על חסרי ישע.
דוד טל: למיטב ידיעתי הוגשה תלונה למשטרת בית שמש בנושא הזה, כך נודע לי היום בבוקר.
דוד טל: האם יש לכם פרק זמן מוגדר לבדיקת הנושא?
מאיר חובב: כן.
מאיר חובב: פרק הזמן הוא עד ל-12 באוגוסט 99
תמר גוז'נסקי: רציתי לשאול כמה מוסדות מהסוג הדומה ל"כפר שמעון" הועברו לאחריות משרד העבודה והרווחה.
תמר גוז'נסקי: דבר שני – באותם החודשים מאז שהועברה אליכם האחריות, האם יזמתם ביקורים במוסדות האלה?
תמר גוז'נסקי: שאלה שלישית – האם לא הגיעו אליכם תלונות במשך כל אותו הזמן, של הורים, עובדים, או כל גורם שהוא?
מאיר חובב: הועברו 7 מוסדות פנימייתיים.
מאיר חובב: נערכו מספר ביקורים, כולל ביקור שלי ב"כפר שמעון".
מאיר חובב: לא הגיעו אלינו שום תלונות של הורים על הנעשה שם.
תמר גוז'נסקי: האם הייתם מרוצים מהביקור במקום?
מאיר חובב: אנחנו בשלב למידה של הנושא.
מאיר חובב: כל הנושא של טיפול באוטיסטים הוא בעיה רצינית מאוד.
תמר גוז'נסקי: אני מתכנן שוועדת העבודה והרווחה תסרוק את כל פנימיות הילדים.
תמר גוז'נסקי: כפי שאמרתי, יש אנשים שעושים שם עבודת קודש.
תמר גוז'נסקי: יחד עם זאת, אנחנו שומעים, חדשות לבקרים, על התעללויות בילדים, ואני חושב שצריך להיות פיקוח על הנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אני מקווה שגם משרד העבודה ייכנס לפיקוח בתדירות גבוהה יותר.
תמר גוז'נסקי: יחד עם זאת, ועדת העבודה והרווחה תסרוק את כל הפנימיות הללו, כדי לבדוק שהילדים אכן מקבלים שם את הטיפול הנאות.
תמר גוז'נסקי: אין שום ספק שבמקום שנרכאה שהטיפול הוא נאות, נעלה את זה על נס, ונעביר את זה לכל הגורמים המתאימים, שיידעו שנעשים גם דברים טובים.
יעקב ליצמן: כמה מוחסדות של אוטיסטים יש בארץ?
יעקב ליצמן: מה הסיבה שהמוסדות הועברו ממשרד הבריאות למשרד העבודה והרווחה?
מאיר חובב: אני נכנסתי לתחום הזה רק השנה.
מאיר חובב: אם אפשר, הייתי רוצה שנשמע מד"ר דליה גלבוע, שגם היתה בשלב של ההעברה, סקירה על הנושא.
מאיר חובב: היא בקיאה יותר.
אילן גילאון: עדיין לא ברור לי באיזה סוג של מוסד מדובר כאן – מוסד פרטי, מוסד פרטי בפיקוח?
אילן גילאון: אני קורא שההורים צריכים לשלם 35 אלף דולר, ולאחר מכן – כל חודש.
אילן גילאון: האם המוסדות האחרים דומים למוסד הזה?
אילן גילאון: האם יש עוד מוסדות בהם יש 10 מטופלים או משתכנים?
אילן גילאון: מה הקשר בין משרד העבודה והרווחה או משרד הבריאות קודם לכן?
אילן גילאון: איך יוזמים דבר כזה בכלל, ומה הדמיון בין המוסד הזה למוסדות אחרים?
איוב קרא: כמי שקצת עסק בנושאים האלה, עד כמה שידוע לי יש 3 מעמדות למוסדות שמנוהלות על ידי משרד העבודה והרווחה: 1.
איוב קרא: ממשלתי 2.
איוב קרא: פרטי 3.
איוב קרא: ציבורי בעזרת עמותה, וכן הלאה.
איוב קרא: מה המעמד של הכפר הזה?
יאיר פרץ: כאדם שקצת ליווה את הנושא מקרוב, ומכיר אותו, הייתי רוצה לברר מה התעריף שמדינת ישראל משלמת היום עבור ילד במסגרת כזו, בנוסף לתשלום של ההורים?
יאיר פרץ: ידוע לי שאם התעריף יהיה גבוה, אנחנו צפויים לבג"צים ושביתות במוסדות למפגרים.
יאיר פרץ: התעריפים הם בסדר גודל של 4,500 – 5,000 שקל בממוצע, כאשר דובר בזמנו שילד אוטיסט במסגרת עולה 01 אלפים שקל.
יאיר פרץ: השאלה המרכזית שתישאל היא מדוע עבור ילד ששוהה במוסדות למפגרים משלמים רק 5,000 שקל, ועל ילד אוטיסט 01 אלפים שקל.
דליה גלבוע: אתן סקירה קצרה.
דליה גלבוע: עם קום המדינה ראו בפיגור ובאוטיזם שתי תופעות שונות.
דליה גלבוע: אז ראו באוטיזם מחלת נפש, ולכן הנושא השתייך מאז ומתמיד למשרד הבריאות.
דליה גלבוע: את הפיגור שייכו לרווחה, ועד היום הנושא הוא באחריותם.
דליה גלבוע: לפני הרבה שנים הקמנו מסגרות לאוטיסטים בוגרים בבתי חולים, ובחלקם לצעירים יותר, שהמשפחות כבר לא יכלו להסתדר אתם, שלא נקלטו טוב במסגרת המשפחה, והמסגרות האלה היו בבית החולים "איתנים".
דליה גלבוע: היתה מסגרת ייעודית מיוחדת לאוכלוסיית המתבגרים שם, ובבית החולים "אברבנל".
דליה גלבוע: בזמנו היו גם אוטיסטים אחדים במחלקות הילדים בנס-ציונה.
דליה גלבוע: עם השנים השתנתה התפיסה מבחינה מקצועית בראיית האוטיזם.
דליה גלבוע: הבנו שמדובר בפגם אורגני, ואגב - 70 אחוז מן האוכלוסיה הזו הם גם מפגרים, כאשר 30 אחוז מתוכם הם עם פיגור עמוק.
דליה גלבוע: התחילו להבין שאין כאן בעיה של הקשר הלקוי בין האם לתינוק שהביא להתפתחות של נסיגה וחיים בתוך בועה, אלא שמדובר בדבר אורגני שכנראה פוגע במרכזים המוחיים של תקשורת והתקשרות, ועל כן האוטיסטים אינם יכולים ליצור קשר תקין ונורמלי עם הסביבה.
דליה גלבוע: רובם גם מתקשים מאוד בדיבור.
דליה גלבוע: מעטים מדברים.
דליה גלבוע: עם זאת, האוטיסטים מהווה אוכלוסייה מאוד מגוונת והטרוגנית מבחינת יכולת התפקוד שלה.
דליה גלבוע: יש כאלה שהם בפיגור עמוק, עם נסיגה כללית מהעולם החברתי.
דוד טל: אני מניח שתוכלי להרצות לנו ולתת סקירה מאלפת, שתוכל להתאים לדיון אחר, אך הייתי מבקש שתתרכזי בנושא.
דליה גלבוע: מכל מקום, כאשר חל השינוי בתפיסה ובהבנה המקצועית הבנו שיש צורך לא רק לשים במחלקות את הילדים האלה, לצורך טיפול ושיקום פנים, אלא שיש צורך גם במסגרות אחרות, שיקומיות, לילדים שגדלו בינתיים, שיוכלו לחיות חיים במסגרת הקהילה.
דליה גלבוע: ביוזמתה של עמותת הורים בשם "אלו"ט", שהיא עמותה לאומית לילדים אוטיסטים - -
דוד טל: שלא שותפה לפרוייקט הזה.
דליה גלבוע: "אלו"ט" פנתה למשרד הבריאות וביקשה שנסייע בהוצאת ילדים מבתי החולים למסגרות, שאני קראתי להם "בית לחיים", ששם יגור האדם האוטיסט מהרגע שהמשפחה אינה יכולה יותר לטפל בו, ועד סוף ימיו.
דוד טל: האם משרד הבריאות פיקח על מה שקורה שם?
דוד טל: האם משרד הבריאות קיבל תלונות לאורך הזמן, לגבי מכות, התעללויות מיניות, גופניות, אלימות, או דברים מהסוג הזה?
דוד טל: ואם כן – איך טופלו התלונות?
דליה גלבוע: אגיע לזה.
דליה גלבוע: משרד הבריאות, כאמור, תמר בפנייה של "אלו"ט".
דליה גלבוע: פתחנו מסגרות ב"כפר-עופרים", ב"בית אביב", "בית גנים" ובנס ציונה.
דליה גלבוע: אל מסגרות אלה יצאו הילדים מהמחלקות וגם הגיעו מהבית.
דליה גלבוע: המסגרות האלה הן של עמותות.
דליה גלבוע: היתה עמותה ותיקה שהיו לה תוכניות לפתוח כפר מיוחד, בטבע, וזה היה מה שהביא לפתיחתו של "כפר שמעון".
דליה גלבוע: העמותות האלה קיבלו סיוע ממשרד הבריאות ומעוד משרדים.
דליה גלבוע: הם קיבלו סיוע מהביטיחו הלאומי ברכישת ציוד, הם קיבלו קרקע מרשויות מקומיות, כמו ברמת השרון או בירושלים.
דליה גלבוע: משרד הבריאות גם תמך בהשתתפות כספית השוטפת.
דליה גלבוע: היה, לצערנו, צורך גם בהשתתפות הורים, גם בבנייה, בכניסה ולאחר מכן – באופן חודשי.
דליה גלבוע: יגאל גילאון: צריך להיות מאוד עשירים לפי הדרישה.
דליה גלבוע: משרד הבריאות התנה, בחוזה מיוחד, שכל הורה שאינו יכול לשלם, שהעמותה תיקח על עצמה את העניין.
דליה גלבוע: זו היתה התנייה – שהורים שאינם יכולים לממן את התשלום ימומנו בכניסה ובהמשך על ידי העמותה.
דליה גלבוע: כך גם ב"כפר שמעון" ששייך לעמותה בשם "אומנה".
דליה גלבוע: שמפעילה ומתחזקת את המקום.
דליה גלבוע: יש שם מקרה כזה.
יאיר פרץ: למה זה שונה ממקרה של מפגרים במוסד?
יאיר פרץ: למה העמותה צריכה לשאת בעלויות כאשר למדינת ישראל יש את המשאבים?
יעקב ליצמן: יש צורך באישור של משרד הבריאות להיכנס לשם?
דליה גלבוע: יש ועדות קבלה משותפות, בכל מוסד.
דליה גלבוע: בזמנו, כאשר התחיל הענין, פנינו למשרד האוצר, ולצערנו לא קיבלנו תשובה שילד אוטיסט זכאי לאותו הסל שזכאי לו ילד מפגר.
דליה גלבוע: לכן הלכנו לפתרון – במקום לא לפתוח שום דבר איפשרנו את הדרך הזו, שהעמותה תבנה ותפעיל את המקום בסיוע של הורה, כאשר הורה שאינו יכול לממן את כניסת בנו, יצטרך להיעזר בעמותה.
דוד טל: אני רוצה שתתמקדי בשאלה – האם היו נהלי פיקוח של משרד הבריאות על המקום?
דוד טל: כמה פעמים מאז שהוקם הכפר ביקר משרד הבריאות במקום, ומה היתה התרשמותכם?
דוד טל: האם קיבלתם תלונות על התעללויות?
דליה גלבוע: לא רק שבקירנו במקום, אלא היינו שותפים להקמה.
דליה גלבוע: כל התוכניות בנוגע להפעלה הגיעו ועברו דרכנו.
דליה גלבוע: ביקרנו מלכתחילה, גם בבנייה, והיינו שותפים לכל ההליכים.
אילן גילאון: כולל בבחירת האנשים שעובדים ועומדים בראש המוסד, כמו למשל היועץ הפדגוגי, שהוא אדם שהועבר ממוסד אחר בגלל כל מיני סיבות?
דליה גלבוע: אנחנו אכן בדקנו את הנושא הזה, והתננו את השתתפותו במקום כיועץ חינוכי בלבד.
דוד טל: איך אפשר?
דוד טל: אדם שהורשע בפלילים – איך יכולתם להרשות לו להיכנס למקום שכזה?
דוד טל: אם הוא, נניח, היה מורשע על כך שמעל בכספים בפנימיה אחרת – ניחא, אך הוא הורשע בדברים אחרים.
דוד טל: איך אפשר לתת לו להגיע למקום שכזה ולתת לו בעצם לנהל את הענין?
דליה גלבוע: אנחנו בדקנו, קראנו את כל פסק הדין, התייעצנו עם היועצים המשפטיים - -
דוד טל: ולא מצאתם
דוד טל: דופי?
דליה גלבוע: חהשופט אמר את דברו, והדברים כתובים.
דליה גלבוע: על עבירות שהוא הואשם הוא הועמד למשפט, והכל מסודר מבחינה משפטית.
דליה גלבוע: הידע שלו והיכולת שלו בתחום הזה אינם מבוטלים.
דליה גלבוע: יש לו הרבה קרדיט.
דליה גלבוע: לגבי המגע הישיר – ביקשנו שהוא לא יבוא במגע ישיר עם החניכים.
תמר גוז'נסקי: איך אפשר לחנך בלי מגע ישיר, דרך הטלפון?
דליה גלבוע: ההנחיה היתה שהוא יהיה יועץ חינוכי.
תמר גוז'נסקי: למי?
דליה גלבוע: במוסד.
תמר גוז'נסקי: יש במוסד 01 תלמידים.
תמר גוז'נסקי: התכוונתם שהוא ישב בחדר, ולא ייגש אל הילדים?
דליה גלבוע: התכוונו שהוא ייעץ לגבי תוכנ יות.
דוד טל: גברתי יודעת שזה לא היה ניהול בשלט רחוק.
דוד טל: אני בדקתי את הנושא קצת יותר בהרחבה.
דוד טל: מעולם לא האמנתי לכל הכתוב בעיתון.
דוד טל: אני חושב שיש לדון כל אדם לכף של זכות עד שלא מבררים את הצדדים, ולכן באתי לשמוע גם את הצדדים האחרים.
דוד טל: בכל מקרה, זה אדם שהורשע בפלילים על טיפול בילדים, אדם שמרשה לעצמו להכות ילדים.
דוד טל: יש לפניי מכתב מאחת האמהות, שמציין בפירוש את מה שעבר על הבן שלה.
דוד טל: שאלתי ועדיין לא נעניתי: האם גברתי קיבלה אי פעם תלונות בנושא הזה?
דליה גלבוע: מעולם לא.
יאיר פרץ: עדיין לא קיבלתי תשובה לשאלה בו ערת מאוד, על ענין התעריפים.
יאיר פרץ: אני לא מבין – קיימת עמותת אקי"ם שקולטת ילדים ואין שום בעיה.
יאיר פרץ: למה קיימת כאן השתתפות הורים כה גבוהה, כאשר יש פתרונות במסגרת המדינה?
דליה גלבוע: זה התחיל מכך שלא היו פתרונות במסגרת המדינה, וזו היתה הבעיה.
דליה גלבוע: מתוך הרצון לפתור את הבעיה ולהגיע להשוואה שאתה מדבר עליה, בין המפגרים לאוטיסטים, נעשה המעבר למשרד הרווחה.
דליה גלבוע: האוצר התחייב שברגע שייעשה המעבר יינתן סכום ריאלי, אולי אפילו יותר מאשר למפגרים, מכיוון שהטיפול באוטיסטים הוא הרבה יותר קשה ומורכב.
תמר גוז'נסקי: יש צורך בתעריף גבוה יותר וגם בהשתתפות הורים?
דליה גלבוע: היום אין השתתפות הורים.
תמר גוז'נסקי: מתוך עשרת החניכים במוסד – כמה נכנסו ללא תשלום של 35 אלף דולר?
דליה גלבוע: אחד.
דוד טל: אני רוצה לפנות אל ריקי בן חמו, שהיתה מדריכה ב"כפר שמעון", שתספר בקצרה מה היה שם.
ריקי בן חמו: הייתי אם הבית במוסד "כפר שמעון".
ריקי בן חמו: עבדתי במוסד כשנה וחצי.
ריקי בן חמו: התחלתי את עבודתי כמדריכת ספורט, במשך 5 חודשים.
ריקי בן חמו: היתה שערורייה בכפר שהיו מעורבים בה אם בית ובעלה, שהיו גרים במקום.
ריקי בן חמו: .
ריקי בן חמו: לא הבנתי בדיוק את מהות הסכסוך.
ריקי בן חמו: לא התערבתי, וגם לא היתה לנו שום גישה להנהלה.
ריקי בן חמו: הקשר היחידי עם ההנלה היה דרך אם הבית, אותה שרית בת 22 שניהלה את כל הכפר.
ריקי בן חמו: היא היתה המנהלת שם.
ריקי בן חמו: דרכה היו מעבירים הוראות.
ריקי בן חמו: אנחנו קיבלנו את כל ההנחיות ממנה.
ריקי בן חמו: לא היה לנו שום קשר, לא לשושנה ולא לברוך.
תמר גוז'נסקי: היועץ החינוכי לא טרח לדבר איתך?
ריקי בן חמו: לא.
ריקי בן חמו: רק בקבלה לעבודה.
דוד טל: הענין של הוועדה הזו היא בילדים – האם הילדים שם מקבלים את מה שהם צריכים לקבל, כמו אהבה, חום, רוך, או שהילדים הללו נפגעו פיסית, נפשית או מינית?
ריקי בן חמו: המושג "אהבה" הוא מושג שאסור להשתמש בו ליד ברוך.
ריקי בן חמו: הוא טוען בכל הזדמנות שאין דבר כזה כמו "אהבה".
ריקי בן חמו: אסור לאהוב אותם אלא יש רק לכבד אותם.
ריקי בן חמו: שושנה, לעומתו, אומרת שאפשר לאהוב אותם.
ריקי בן חמו: היתה התעללות בכפר.
ריקי בן חמו: אני העדתי ונחקרתי במשטרה.
ריקי בן חמו: אני הייתי עדת ראייה להרבה מקרים.
ריקי בן חמו: אני זאת שחשפתי הרבה מקרים.
ריקי בן חמו: ירדתי אין סוף פעמים אל שושנה באייר.
ריקי בן חמו: הצגתי, דיווחתי וביקשתי, אם לגבי קוסטה, המדריך לספורט, ואם לגבי ברוך.
ריקי בן חמו: שושנה באייר נתנה לי אשליה.
ריקי בן חמו: הרגשתי שאני מדווחת, שושנה מקשיבה בענין רב, אומרת שהנושא בטיפול, תומכת בדברים שאני אומרת.
ריקי בן חמו: הייתי יוצאת בהרגשה שהעניינים מטופלים ושבקרוב קוסטה וברוך לא יהיו יותר בכפר.
ריקי בן חמו: אני התפטרתי מ"כפר שמעון" כאשר ראיתי שאנחנו לא יכולים לעשות שם דבר.
ריקי בן חמו: אני ורונית, האחראית על החינוך, התפטרנו, ורצינו לגשת עם הדברים אל העמותה.
ריקי בן חמו: ביקשנו אישור משושנה.
ריקי בן חמו: היא הסכימה שנפנה לעמותה, ואפילו עודדה אותנו ללכת, כי טענה שבעמותה לא מאמינים לדבריה על ברוך.
ריקי בן חמו: אנשי העמותה אומרים לה שברוך טוען שהיא מקנאה ומתערבת.
ריקי בן חמו: היא נתנה לנו את הכתובות ומספרי הטלפון של אנשי העמותה.
ריקי בן חמו: לא פנינו, כי ניסיתי לגייס חתימות של עובדים, שהיו עדי ראייה, והם לא הסכימו.
ריקי בן חמו: גם אני, כשהייתי שם לא דיברתי.
ריקי בן חמו: תמיד הוזהרנו לא לדבר עם הורים ולא עם שום גורם חיצון.
אילן גילאון: מי הזהיר אתכם שלא לדבר?
ריקי בן חמו: ההנהלה עצמה.
ריקי בן חמו: ההנלה זה שושנה וברוך.
ריקי בן חמו: משרדיהם צמודים זה לזה.
ריקי בן חמו: אני נזרקתי ממשרדה של שושנה כאשר באתי ואמרתי לה שברוך נהג באלימות כלפי חניכה.
ריקי בן חמו: היא זרקה אותי מהמשרד, וחזרתי לשם.
ריקי בן חמו: דחפתי את הדרך ונכנסתי חזרה.
ריקי בן חמו: תיארתי בפניה מצבים קשים, מקרה האונס שדווח לי.
ריקי בן חמו: היה קשה לשושנה להאמין, והבאתי בפניה את החניך שבו היה מדובר.
ריקי בן חמו: כאשר הפרשייה עדיין לא יצאה החוצה הצעתי לה להתקין מצלמה נסתרת, אם קשה להאמין ואין די עדויות.
ריקי בן חמו: היא לא רצתה.
ריקי בן חמו: שושנה ביקשה מד"ר כץ לחקור את החניך.
ריקי בן חמו: הוא עלה עם קלטת, הקליט את החניך וירד עם הקלטת.
דוד טל: ד"ר כץ הוא עובד המוסד?
ריקי בן חמו: הוא הרופא של המוסד, שנמצא שם פעמיים בשבוע אחרי הצהריים.
ריקי בן חמו: אני עובדת חצי יום רק בבוקר, עד השעה 15:00 .
אילן גילאון: כשאת מדברת על מקרה האונס – על איזה מקרה את מדברת?
ריקי בן חמו: מדריכים שעבדו גם בשעות אחר הצהריים דיווחו לי, כאם בית, על מקרים.
ריקי בן חמו: היה פסיכולוג שעבד במקום שגם הוא היה נכה.
ריקי בן חמו: האני הבחנתי בהתנהגות מוזרה של ניר.
ריקי בן חמו: ראיתי שכאשר הפסיכולוג היה עובד בכפר, ניר מעולם לא צחק על ההליכה שלו, הוא לא הרגיש שהוא מסוגל לגחך.
ריקי בן חמו: עם אושרי, המדריך, היה לו קשר מסוג אחר.
ריקי בן חמו: זה גם מה שהביא אותי לחשוד שבאמת קורה משהו.
ריקי בן חמו: חקרתי אותו מאז בעדינות, כי אני לא מקצועית בדברים האלה, ולא היתה לי הזכות המלאה לכך.
ריקי בן חמו: ניגשתי עם הממצאים למטה.
ריקי בן חמו: רונית נכחה במשרד, כאשר ד"ר כץ ירד עם הקלטת, כי היא היתה שייכת להנהלה.
ריקי בן חמו: שושנה לא פיטרה את הבחור הזה בגלל המקרים האלה.
ריקי בן חמו: כעבור שבוע או שבועיים, במקלחת שגרתית של בוקר, חשפנו התעללות וחבלה חמורה מאוד על חניך, על הישבן ועל הכתף.
ריקי בן חמו: שאלתי את החניך שבו מדובר, שמסוגל לדבר ולדווח, והוא אמר שיום לפני כן, באולם הספורט, הוא סרב לרכוב על האופניים, והמדריך שמואשם בהתעללות, נתן לו מכות עם מקל, ואילץ אותו לעלות על האופניים.
ריקי בן חמו: ניגשתי לשושנה שוב, והראיתי לה את החבלות.
ריקי בן חמו: היא ביקשה ממני לרדת עם זה לברוך.
ריקי בן חמו: כעבור יום המדריך ההוא נעלם משם.
ריקי בן חמו: הוא פוטר.
ריקי בן חמו: אותו מדריך הודה בפניי על כך שהוא נתן מכות.
ריקי בן חמו: הוא העדיף להודות על המקרה הזה ולא על המקרה הראשון שיוחס לו.
ריקי בן חמו: אני הייתי שם.
ריקי בן חמו: עבדתי שם וגם היום אני רוצה לעבוד שם.
ריקי בן חמו: לא עבדתי שם כך סתם.
ריקי בן חמו: אני גרה בצמוד לכפר.
דוד טל: האם היה לכם נוהל עבודה קבוע, שבמקרים כאלה אתם חייבים להעביר את זה למשטרה, או שהיית חייבת להעביר את הדברים דרך שושנה וההנהלה צריכה להעביר את זה למשטרה?
ריקי בן חמו: פחדנו.
ריקי בן חמו: לא היה לנו מערך כזה.
ריקי בן חמו: לא ידענו למי לפנות.
ריקי בן חמו: ידענו ששושנה היא המנהלת.
ריקי בן חמו: עם ברוך היה לנו קשה לדבר.
ריקי בן חמו: רצינו להיכנס גם אליו, אך הוא אדם שאי אפשר לדבר איתו.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לשאול, מבלי להאשים: יש חוק לטיפול בקטינים וחסרי ישע, שמחייב כל אחד, לא חשוב מה המקצוע או התפקיד שלו – לדווח מייד לרשויות הרווחה, או לרשויות החוק.
תמר גוז'נסקי: על מקרים של התעללות או חשד להתעללות.
תמר גוז'נסקי: את לא עשית שום דבר מהסוג הזה.
דוד טל: היא אומרת שהיא דיווחה להנהלה.
תמר גוז'נסקי: החוק לא אומר לדווח להנהלה.
תמר גוז'נסקי: החוק מחייב לדווח לרשויות הרווחה או לרשויות החוק.
יאיר פרץ: היא חששה למקום עבודתה.
יאיר פרץ: \
ריקי בן חמו: לא רק שחששתי למקום עבודתי.
ריקי בן חמו: אני רוצה לומר לכם ששונה באייר היא אישה שמפגינה הרבה כוח במקום הזה.
ריקי בן חמו: לי אין את הכוח הזה.
ריקי בן חמו: אני לא יכולה להעמיד לעצמי עורך דין שיגן עלי, לא אוכל לממן את הענין הזה.
תמר גוז'נסקי: את לא צריכה עורך דין.
תמר גוז'נסקי: את צריכה ללכת לעובדת סוציאלית, ולומר את מה שקרה.
תמר גוז'נסקי: אין שם עובדת סוציאלית?
סילביה לזוביץ: אבל היא צריכה להכיר את החוק, אולי היא לא מכירה את החוק כי הוא לא הובא לידיעתה?
תמר גוז'נסקי: היא יכולה לומר שהיא לא מכירה את החוק.
תמר גוז'נסקי: כאשר אני דיברתי על החוק היא נענעה בראשה שהיא מכירה את החוק.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נתקלים בדברים האלה הרבה פעמים – אנשים יודעים ולא מדברים.
ריקי בן חמו: אני יודעת שיש חובת דיווח.
ריקי בן חמו: נכון שלא יצאתי עם הסיפורים האלה החוצה, אך המדריכים יוכלו להעיד על כך שבאין סוף מקרים הורדתי חניכים לשושנה וסיפרתי לה על המקרים.
ריקי בן חמו: נזרקתי לא פעם מהמשרד שלה, בבכי.
ריקי בן חמו: בכיתי לא פעם ולא פעמיים כאשר הצגתי עדויות.
ריקי בן חמו: אני יודעת שהייתי צריכה ללכת למשטרה.
ריקי בן חמו: יש מקרה שאחשוף אותו, ולא רציתי לחשוף אותו בעיתון, כי לי חשוב מאוד שלא יסגרו את המקום הזה.
ריקי בן חמו: המקום הזה הוא מקום טוב, שלא קיים כמותו באף מקום.