GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון:
 לי, אישית, יש בן דודה שנפצע בהר דב ב-10 באוקטובר והוא עדיין מאושפז בצפון
יפעת שאשא ביטון:
 הוא נפצע קשה והוא כבר לא יתחיל את שנת הלימודים
יפעת שאשא ביטון:
 מבחינתו, הוא וויתר על זה, על הפתיחה - -
יפעת שאשא ביטון:
מעבר לבן המשפחה הפצוע שלך, אנחנו גם רוצים להביע את תנחומינו, אנחנו יודעים שיש לכם אבדות במשפחה, בין אם זה גיסך שנלחם ונהרג ועוד
יפעת שאשא ביטון:
תודה, אני מודה לך על זה
יפעת שאשא ביטון:
      אני חושבת שבאמת במובן הזה, אולי הדברים יוצרים איזה שהוא מסגור, שהמלחמה הזאת נוגעת בכולנו
יפעת שאשא ביטון:
 במובן הזה, כולנו באותו צד
יפעת שאשא ביטון:
 אתם חשובים וחשובות לנו מכל הלב
יפעת שאשא ביטון:
 אחותי נמצאת בעזה, אחיין שלי, כולנו פה בתוך הסיפור הזה אז אין לנו איזה אתגר אמתי מבחינת המחויבות והמכוונות אבל יש לנו אתגר מאוד גדול מבחינת איך עושים את זה? How do we make it happen
יפעת שאשא ביטון:
 אני, כמשפטנית, תחום העיסוק שלי הוא דיני הנזיקין, ובדיני הנזיקין מה שחשוב הוא לא התוצאה אלא כמה – הנה אני עושה לך שיעור בנזיקין אבל את זה את כבר יודעת כי את בשנה ג' אבל את יודעת שהשאלה היא האם התרשלתי, האם נהגתי בסבירות?      ופה, פרופסור אשר כהן הציע הצעה אחרת: בואו תבחנו אותנו במבחן התוצאה
יפעת שאשא ביטון:
 במבחן התוצאה, לקחת על עצמו כזאת מחויבות, וזאת מחויבות של כולנו שלקחנו על עצמנו, אני חושבת שהיא אומרת המון
יפעת שאשא ביטון:
 ואני אומר לכם שבמבחן התוצאה, סביר להניח ש-99% מהאתגרים יפתרו ואנחנו נמצא את הדרכים הכי יצירתיות לעשות את זה
יפעת שאשא ביטון:
 אבל יכול להיות גם שיהיה איזה שהוא אחוז קטן שם, בקצה, שקצרה ידינו מלהושיע
יפעת שאשא ביטון:
 אתם יודעים איפה יהיה המקום שבו לא יהיו שום בעיות עם הדבר הזה? שלא תהיה לנו מלחמה, ולצערנו זו מלחמה שנכפתה עלינו ושם אנחנו נמצאים אבל חשובה לנו מאוד המשימה הלאומית הזאת של לנצח גם בחזית וגם בעורף
יפעת שאשא ביטון:
 ויש משמעות של לנצח בעורף, עם פתיחת שנת הלימודים, שהתעכבה כל-כך הרבה זמן
יפעת שאשא ביטון:
 באמת, דחקנו את עצמנו עד הקצה
יפעת שאשא ביטון:
 חשוב לומר שהמכללות, באופן ספציפי, רבות מהן, כמעט כולן, מקיימות שלושה סמסטרים מלאים של לימודים, ולכן העובדה שהצלחנו לדחוק את עצמנו עד לנקודה הזאת היא כמעט בלתי נתפסת
יפעת שאשא ביטון:
     דובר פה גם על התקציבים, על האתגרים של להכניס כספים
יפעת שאשא ביטון:
 אני חושבת שהנושא הזה שבו חייל וחיילת יושבים זה לצד זו במילואים אין-סופיים כמעט מבחינת התחושה שלהם כבר עכשיו, ואחד שומע שהיא מקבלת 6,000 שקלים כי היא בטכניון, ואחר שומע שהיא מקבלת 1,000 שקלים כי היא במכללה בדרום, שלא מצליחה ללקק את פצעיה עדיין – זה משהו שהבית הזה צריך להחליט שהוא לא יקרה
יפעת שאשא ביטון:
 זה לא קשור רק למוסדות עצמם
יפעת שאשא ביטון:
 המוסדות יסכימו שכולם יקבלו 6,000 שקלים, נכון? הנה לכם הסכמה מלאה של ור"ה וור"מ – רגע, רגע, ור"ה לא מסכימים?
אריה צבן:
לא, עשית לי הנחה
יפעת שאשא ביטון:
בבקשה, הוא תכנן לתת יותר, אז סליחה
יפעת שאשא ביטון:
      אני כן רוצה לומר שהמחויבות הזאת לא יכולה להיות רק מחויבות מוצהרת אלא יש לה כמובן גם בסיס שחשוב לפרט אותו
יפעת שאשא ביטון:
 אני לא נכנסת כאן לפירוט של יאיר הראל שבאמת, מי צריך עוד עובדים כשיש לך את יאיר?
יפעת שאשא ביטון:
את יודעת, אני חששתי מזה שהוא כל-כך נחמד והוא אחראי על האכיפה
יפעת שאשא ביטון:
 נראה לי שגם שם הוא נחוש
קריאות:
הוא רק נראה נחמד
יפעת שאשא ביטון:
הוא שולח כל יום את אותו מייל
יפעת שאשא ביטון:
 אתמול שלחתי לכם
יפעת שאשא ביטון:
 יאיר, בוקר טוב - -
יוסף טייב:
הוא רק נראה נחמד, זה כמו יו"ר הוועדה
יפעת שאשא ביטון:
הוא עושה עבודה מצוינת באכיפה
יפעת שאשא ביטון:
 במובן הזה, אני רוצה להגיד שאין כל-כך הרבה עבודת אכיפה, בואו נאמר את האמת
יפעת שאשא ביטון:
 יש לנו את הממונים והממונות שמרכזים את הנושאים, יש לנו את המרצים שבכלל לא צריכים שיגידו להם דברים כדי שהם יהיו מחויבים ומחויבות לזה
יפעת שאשא ביטון:
     כבר ב-12 בנובמבר, המכללות כבר הוציאו הצהרה
יפעת שאשא ביטון:
 חברת הכנסת תמנו, אני רוצה לומר לך ספציפית לגבי הנושא שתחקרת לגביו קודם לכן - מה שיאיר דיבר עליו, הוא דיבר על רשימת כללים שהוסדרו בספטמבר
יפעת שאשא ביטון:
 אנחנו, ב-12 בנובמבר כבר יצרנו מחויבות שהוגדרה כך - -
יפעת שאשא ביטון:
רגע, הכללים הוסדרו בספטמבר?
יפעת שאשא ביטון:
 ומה שאני מנסה לומר - -
איסר הראל:
רגע, שנייה
איסר הראל:
 יש שתי תוספות בספטמבר - -
יפעת שאשא ביטון:
זה בספטמבר, זה לפני המלחמה
יפעת שאשא ביטון:
אבל רוב הדברים זה לא במלחמה
איסר הראל:
היא צודקת, יש שני תיקונים גדולים שהיו בספטמבר על השלמת שיעורים ומועד מיוחד, שהם כבר היו קיימים אבל הם שוכללו מאוד
איסר הראל:
 רק להגיד שהם נקבעו בספטמבר, שנייה לפני סוכות, והם פורסמו למוסדות אחרי - -
איסר הראל:
אז מה יש לומר במצב כזה, שזה מזל?
איסר הראל:
מזל ממש
יפעת שאשא ביטון:
אבל מה שאני רציתי לומר זה שלמרות שנעשתה עבודה מקיפה עם כללים רבים שנקבעו, המכללות ב-12 בנובמבר הוציאו הודעה משותפת שלפיה כולנו נתייחס אל המילואים - -
יפעת שאשא ביטון:
את יו"ר הוועד של המכללות היום?
יפעת שאשא ביטון:
אז אני לא מודאגת
יפעת שאשא ביטון:
 קודם כל, אני רוצה לומר לך, פרופסור ביטון, כמי שבאמת פועלת כאן – אין אומרים שבחו של אדם בפניו אבל את פועלת כאן הרבה, בתוך הכנסת לאחרונה, גם סביב חשיפת הפשעים של חמאס וכל מה שקשור לעבירות ופגיעות מיניות, ומעבר לכך גם עבור בני ובנות הזוג
יפעת שאשא ביטון:
 זה מאוד מרגיע אותי שאת יושבת-ראש המכללות הציבוריות, אבל מה קורה עם המכללות הלא ציבורית?
יפעת שאשא ביטון:
אנחנו לא קשורים אליהם, חשוב לי לומר
יפעת שאשא ביטון:
 זה זה לא ור"מ, זה ול"מ, זה גוף אחר נפרד משלנו
יפעת שאשא ביטון:
יש פה מישהו מול"מ? יש לכם ועד? יש לכם ועד?
קריאה:
יש ועד - - -
קריאה:
אז איפה הם?
יפעת שאשא ביטון:
פרופסור שפירא, יכול להיות שהוא בזום
מיכאל ביטון:
אני דיברתי עם פרופסור שפירא
מיכאל ביטון:
 הזמנו את כולם
מיכאל ביטון:
 זאת החלטה של כל אחד
מיכאל ביטון:
אז אם הם לא פה, זה לא בסדר
מיכאל ביטון:
 זה לזלזל
מיכאל ביטון:
 אני רוצה שיאמר לפרוטוקול – הם בזום?
יפעת שאשא ביטון:
רגע, אני נקטעתי באמצע המשפט
יפעת שאשא ביטון:
אני מחזירה לך את רשות הדיבור אבל זה מאוד חשוב
יפעת שאשא ביטון:
 אני רוצה להאמין שאם חבר כנסת מדבר, ומיכאל יודע לדבר עם כולם ולהיפגש עם כולם
יפעת שאשא ביטון:
 אם הוא מדבר איתם והם לא פה, זאת בעיה
יוסף טייב:
אנחנו נבדוק אם הם בזום
יפעת שאשא ביטון:
רק כמה נקודות מההצהרה שהוצאנו בתחילת נובמבר: ראשית, ההתייחסות אלינו היא כבר לא כאל מילואים אל הכללים האלה משום שהם נקבעו לפני ספטמבר
יפעת שאשא ביטון:
 כל המכללות התחייבות לתת מעבר לזה, מתוך הבנה והכרה שאלה לא מילואים שגרתיים
יפעת שאשא ביטון:
     יש לנו התייחסות מיוחדת לאנשי ונשות כוחות הביטחון
יפעת שאשא ביטון:
 התייחסות מיוחדת להכרה בתפקיד הייחודי של בנות ובני זוג של אנשי המילואים וכוחות הביטחון
יפעת שאשא ביטון:
 התייחסות מיוחדת למי שסובלים מקשיים ייחודיים הנובעים ממצב המלחמה המתמשך, מעבר לטראומה הלאומית המוכרת
יפעת שאשא ביטון:
 שימו לב, ההבנה שלנו היא שיש פה נפגעים ובאיזה שהוא שלב הפסקנו להגדיר אותם במובן הזה למרות שלא אמרנו פצועים – ברור שהפצועים נכנסים תחת ההגדרה הרחבה הזאת
יפעת שאשא ביטון:
 זו הייתה הצהרה שהוציאו כל ראשי המכללות המתוקצבות בישראל כבר בנובמבר
יפעת שאשא ביטון:
 מה שיש לנו עכשיו זה בעצם הירידה לפרטים של המקרים השונים - -
אלון שוסטר:
אני אוכל לדבר?
יוסף טייב:
אתה מיד אחריה, אלון
יפעת שאשא ביטון:
- - מה שנשאר לנו לעשות זה את הירידה למתווים הספציפיים, וכפי שהסברנו, המכללות הן שונות, המקצועות הם שונים, כפי שהסביר פרופסור צבן
יפעת שאשא ביטון:
 ובהקשר הזה, לעשות טוב לסטודנטים ולסטודנטיות שלנו זה להתאים לכל אחת ואחד מהם את החליפה שמתאימה להם כדי שאף לא אחד מהם או מהן יישארו מאחור
יפעת שאשא ביטון:
 זאת המחויבות שלנו, זאת המחויבות לתוצאה
יפעת שאשא ביטון:
יישר כוח
יפעת שאשא ביטון:
 האמת, שאתם מביאים פה רוח מאוד משמעותית בדברים שלכם, שחשוב שהסטודנטים ישמעו ולא רק מי שנמצא כאן
יפעת שאשא ביטון:
 נצטרך לראות גם איך אנחנו מעבירים להם את הדברים האלה
יפעת שאשא ביטון:
 דווקא בתקופה הזאת עם ישראל יודע להיות ביחד, וכשאנחנו אומרים "ביחד ננצח", זו לא סיסמה, הם צריכים לשמוע אתכם
יפעת שאשא ביטון:
לפני שחבר הכנסת שוסטר מדבר, אני רוצה להשלים את המידע על מי שלא כאן
יפעת שאשא ביטון:
 קודם כל, מי שלא כאן זה המכללות הפרטיות - -
יפעת שאשא ביטון:
יש לנו בזום עוד נשיאים, חשוב לי לומר
יפעת שאשא ביטון:
ברגע שאת כאן, אנחנו יודעים שהם כולם אתך, וזה מה שיפה
אלון שוסטר:
מיכאל, תן לי לומר משפט
אלון שוסטר:
רגע, לאן אתה ממהר? תישאר אתנו
אלון שוסטר:
 אבל בסדר, שוסטר, אני תכף מעביר לך את זכות הדיבור
אלון שוסטר:
     אני רוצה להבהיר – ניהלתי דיאלוג עם המכללות הפרטיות
אלון שוסטר:
 וטענתן, שעוד תיבדק, שהן עושות לא מעט ואולי יותר מהציבוריות
אלון שוסטר:
 אז אנחנו נבדוק אותם
אלון שוסטר:
     מה שאני כן רוצה להגיד גם למכללות הפרטיות, גם לאוניברסיטה אחת שהיא פרטית וגם לאוניברסיטה הפתוחה – שלושת הגופים האלה שיגיעו לפה ויציגו
אלון שוסטר:
 חלק מחובתם לציבור זה להגיע לכנסת ולדבר
אלון שוסטר:
 להציג למילואימניקים ולסטודנטים מה הם מתכוונים לעשות למענם
אלון שוסטר:
     למל"ג אני אומר, שאת הכלים שיש לך כיום לאכוף מול כל הגופים – אנחנו מבקשים אכיפה יומיומית בתקופה של המלחמה
אלון שוסטר:
 הקצב של האכיפה צריך להיות יומיומי
אלון שוסטר:
 אם חסרים לך כלים של אכיפה מול מוסדות שהם לא ציבוריים, אנא תגיד לנו את זה כי נכלול את זה בחקיקה שלנו
אלון שוסטר:
 כל תיקון חקיקה שייתן לך כלים טובים לאכיפה, גם מול מוסד פרטי, אנחנו נכלול אותו בתיקוני החקיקה
איסר הראל:
יש לי סמכות אכיפה בכללים גם על מוסדות פרטיים שהם מוכרים על-ידי המל"ג
איסר הראל:
אנחנו נבקש ממך, לא עכשיו אבל בדיון הבא או תוך כמה ימים, דוח שלך על מצב המימוש של הכללים בכל המוסדות לפי מוסדות, מי אדומים, מי ירוקים, מי כתומים, מי מתעלמים, ואם עשית איזו שהיא אכיפה, גם לתאר אותה בפנינו
איסר הראל:
     שוסטר, בבקשה
אלון שוסטר:
 אני מציע לאחת מהמחלקות למדעי המדינה הטובות שיש לנו, לראות את הדרך שאנחנו עשינו בדור האחרון
אלון שוסטר:
 הדוגמה הטובה ביותר שאני יכול לתת לעצמי זה את הניסיון שלי
אלון שוסטר:
 לפני 33 שנים שירתי בין 90 ל-100 ימים במלחמת המפרץ, והייתי בתחילת הסמסטר הראשון במתימטיקה ומדעי המחשב
אלון שוסטר:
 אני לא חושב שהייתה שדולה כמו שיש לנו היום, למילואים, ואני לא זוכר יותר מדי חיפויים ותמרוצים וחיבוקים ראויים כפי שיש היום
אלון שוסטר:
 הפקולטה המתאימה אולי זה מדעי החברה, הסוציולוגיה שלנו משתנה, המיקומים שלנו, הדור משתנה ולא לרעה אלא הוא פשוט משתנה
אלון שוסטר:
 ולכן, חשוב שאנחנו עושים שני מהלכים בעת ובעונה אחת – ראשית, מחבקים אותם, את בני זוגם, פנטסטי
אלון שוסטר:
 נכון, כך צריך להיות, אין אבל
אלון שוסטר:
     אני רוצה לשבח, להעלות על נס את העובדה שאתם לא מוותרים, ואני מקווה שאתם לא מוותרים עם כל הסיוע שצריך לתת, על ליבת המקצוע
אלון שוסטר:
 אנחנו לא רוצים טייסים ומפקדים שלא מוכשרים כמו שצריך והם עכשיו מוכשרים תוך כדי לחימה
אלון שוסטר:
 וכך תוך כדי מצב חירום, אנחנו רוצים שהאימפריה האינטלקטואלית ששמה מדינת ישראל לא תפגר כתוצאה מהקלות שאנחנו נותנים
אלון שוסטר:
 והשילוב החכם הזה עם הלב ועם הראש צריך להימשך
אלון שוסטר:
 בהצלחה
אלון שוסטר:
יש פה נציגה של נתניה?
קריאה:
אני מבקש להתייחס גם לפורום המכללות הטכנולוגיות, אנחנו גם חלק מהעניין
קריאה:
- - - מי עוד נמצא פה מהמכללות הפרטיות חוץ ממך? בסדר, כל אחת דקה
מאיה אלבז:
תודה רבה
מאיה אלבז:
 תמיד אני מגיעה לוועדות ולצערי, אני לא מדברת
מאיה אלבז:
אז הנה, קיבלת
מאיה אלבז:
 זה למה אני יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה
מאיה אלבז:
אני יושבת-ראש אגודת הסטודנטים במכללת נתניה
מאיה אלבז:
 אני לא רוצה להיות ישירה או חצופה אבל עד עכשיו, מהשיחה כאן, לא באמת דיברנו על פתרונות
מאיה אלבז:
 אמרנו שנעשה מתווה, אנחנו נקל אבל באופן ממשי לא דיברנו על איך נעשה את זה
מאיה אלבז:
אז מה תעשי? אולי אתם עושים משהו יותר טוב? ור"ה, לא להפריע לה, זה לא העניין
מאיה אלבז:
זה לא העניין של מה אנחנו עושים, זה מה אספנו מהסטודנטים ואיפה אני רואה את הקשיים
מאיה אלבז:
 יש את העניין של השלמת חומר – מישהו צריך לפקח שהמוסדות, לא רק הפרטיים, האוניברסיטאות, כולם, משלימים את החומר בצורה - -
מאיה אלבז:
רגע, את מאגודת הסטודנטים
מאיה אלבז:
 בואי נדייק
מאיה אלבז:
 סליחה, חשבתי שאת נציגת המכללה
מאיה אלבז:
 עכשיו אני מבינה מה את אומרת
מאיה אלבז:
 בבקשה
מאיה אלבז:
תודה
מאיה אלבז:
 אני אומרת שיש פה דרישה מאוד חזקה לפקח על המוסדות, איך הם משלימים את החומר
מאיה אלבז:
 נכון שיש הקלטות, אולי יש סטודנטים כאלה ואחרים שנכנסו להקלטה או שתיים אבל אנחנו צריכים להבין שיש כאלה שהשתחררו עכשיו שפנו אלי, ויש כאלה שאפילו לא יודעים מתי הם יצאו
מאיה אלבז:
 אנחנו, הסטודנטים, רוצים לדעת שמישהו מפקח על המוסדות שהם משלימים לנו את החומר כמו שצריך
מאיה אלבז:
ואת לא מרגישה ש - -
מאיה אלבז:
לא, אני לא מרגישה
מאיה אלבז:
בשביל זה הדיון הזה גם מתבצע
מאיה אלבז:
 עד עכשיו, יש פה הרבה בשורות, זה באמת עלה על דרך המלך, קיבלתם וגם אנחנו קיבלנו כנבחרי ציבור וצריך להודות על עבודה, ואנחנו יודעים לעשות את זה
מאיה אלבז:
 אבל הקולות המשמעותיים מתוך הוועדה הזאת, בסופו של דבר, זה הקולות של הסטודנטים
מאיה אלבז:
 גם עדי, גם מאיה, תקשיבו – זה יכול להיות רק בשיתוף ציבור
מאיה אלבז:
 שיתוף ציבור זה הדבר הכי חשוב
מאיה אלבז:
 יאיר, אתה יושב איתן, תגבשו את זה, תסדרו את הפערים
מאיה אלבז:
 יש פערים
מאיה אלבז:
 לפעמים, תוך כדי עשייה יש פערים, ואני רואה פה את הנכונות
מאיה אלבז:
 נאמר פה גמישות
מאיה אלבז:
 הם מחבקים וכולנו באותה סירה, הם לא רואים שני צידי מתרס
מאיה אלבז:
      תגבשו את זה, תשבו איתו, שב איתן, תתאם איתן פגישה ותביאו את זה בצורה מסודרת
איסר הראל:
אני אשמח לשבת באופן מרוכז עם כל נציגי ההתאחדות לסטודנטים
איסר הראל:
 אני הצעתי את זה בשבוע שעבר ליו"ר, ואני אשמח לקיים - -
איסר הראל:
כבר יש לך שניים
איסר הראל:
 אל תחכה באופן מסודר
איסר הראל:
 יש לך שתי נשים רציניות, שב איתן כבר בימים הקרובים
איסר הראל:
 אני לא יודעת מי נציג התאחדות הסטודנטים, איפה הם?
קריאה:
אני, אני
קריאה:
אז תכף גם נשמע אותך, אחרי שנשמע את הגברת
מאיה אלבז:
אני רק רוצה לסיים
מאיה אלבז:
 בעניין של התקצוב – אני מרגישה שממש זונחים את הסטודנטים שלומדים במכללות הפרטיות
מאיה אלבז:
 אנחנו משלמים המון המון כסף
מאיה אלבז:
 מי שבמילואים, הוא חוזר, ובדרך כלל סטודנטים במוסדות פרטיים עובדים בכמה עבודות - -
מאיה אלבז:
והם לא דוחים לכם את - -
מאיה אלבז:
לא
מאיה אלבז:
 נתנו הקלות בהשלמת החומר מטעם המוסד שלי, הם כן באים לקראת אבל בסוף, אם הם לא מקבלים תקציב כלשהו, איך הם יעשו שיעור פרטני עם כל סטודנט וסטודנט? זה עניינים תקציביים
מאיה אלבז:
 אז אני חושבת שיש פה גם דרישה לתקצב את המוסדות כדי שהם יוכלו לעזור לנו
יוסף טייב:
חברים, חברים
יוסף טייב:
 בבקשה, עדי
עדי בוקובזה:
שלום
עדי בוקובזה:
 נעים להכיר
עדי בוקובזה:
 אני יו"ר אגודת הסטודנטים במכללה למנהל
עדי בוקובזה:
 אני מצטרפת לדבריה של מאיה
עדי בוקובזה:
 אני חושבת שבסופו של דבר, המוסדות הלא-מתוקצבים יצאו עם מתווים שבסופו של דבר המטרה שלהם היא לעטוף בגלל העובדה שיש להם את היכולת
עדי בוקובזה:
 אבל עדיין, יש כל מיני בעיות שצצות והיה לי חשוב לבוא ולשים אותן על השולחן
עדי בוקובזה:
 קודם כל, בנוגע לנציג – נציג מילואים בכל בית ספר או כל חוג, אני רוצה להגיד שאצלנו יש את זה, זה קיים
עדי בוקובזה:
     בנוגע לכל מה שקשור לסיוע נפשי – אצלנו יש אופציה לקבל סיוע נפשי מסובסד ב-200 שקלים לכל טיפול, ואני שואלת: איך סטודנט שחוזר מהמלחמה או יצא לחל"ת יכול לממן דבר כזה? 200 שקלים לטיפול - -
עדי בוקובזה:
יש מעטפת, ותכף נשמע את נציגת צה"ל
עדי בוקובזה:
 בדיוק היו"ר רצה להעביר לה את זכות הדיבור, שהיא קשורה למילואימניקים ולבני המשפחות שלהם
עדי בוקובזה:
 זאת אומרת, יש כמה מקורות לסיוע
עדי בוקובזה:
הנקודה העיקרית היא שהמכללות הלא-מתוקצבות – אני לקחתי חלק בהקמת מתווה ההקלות, ואני חושבת שהמכללה אצלנו נתנה מעל ומעבר, והלוואי והייתה אופציה גם לאוניברסיטאות לקחת חלק מהדברים שאנחנו נתנו על מנת לאפשר משהו יותר נגיש לסטודנטים אך עדיין יש פערים
עדי בוקובזה:
      חשוב לציין שאין הבדל בין סטודנט שלומד במכללה למנהל בנתניה או באונו לבין סטודנט שלומד באוניברסיטה
עדי בוקובזה:
מה הפערים? לסיכום
עדי בוקובזה:
אני חושבת שזה בעיקר פערים כלכליים
עדי בוקובזה:
 אני חושבת שלא צריך להעביר את הכסף למוסדות, כי המוסדות לא ייקחו את הכסף
עדי בוקובזה:
 צריך להעביר איזה שהיא מלגה, איזה שהוא מענק לסטודנטים
עדי בוקובזה:
 סטודנט היום - -
עדי בוקובזה:
לסטודנטים משרתים ובני ובנות זוגם
עדי בוקובזה:
וגם סטודנטים רגילים
עדי בוקובזה:
 צריך לקחת בחשבון שסטודנט רגיל, יש לא מעט סטודנטים שיצאו לחל"ת, שפוטרו מעבודותיהם, וזו סוגיה שהיא מתחת לשולחן
קריאה:
אלה שמשרתים בוודאי לא יכולים לעבוד
קריאה:
תדעי שני דברים: 1
קריאה:
 אנחנו, בכנסת, מאמינים שמי שבמילואים ונלחם, מגיע לו יותר
קריאה:
 אנחנו לא מוכנים לערער על הדבר הזה
קריאה:
 אנחנו כן מאמינים שאם מישהו פוטר מעבודתו והוא סטודנט, הוא גם צריך סיוע
קריאה:
 מעט סטודנטים יודעים, ובקורונה חשפתי את זה, שיש להם זכאות לקבל הבטחת הכנסה חודשית של 1,600 שקל לחודש
קריאה:
בזמן הלימודים?
קריאה:
כן, במצבים מסוימים, אבל הדבר הזה צריך להיבדק
קריאה:
 אני אשב עם התאחדות הסטודנטים, עשיתי את זה אז עם מנכ"ל ביטוח לאומי
קריאה:
 חלקם לא מודעים לזכאות הזאת, ובמצבים מיוחדים הם זכאים לסיוע מביטוח לאומי
קריאה:
 הדבר הזה הוא מאוד משמעותי אבל אנחנו לא מוכנים לערער על הדרישה שעולה מהבית הזה לסיוע גדול מאוד, לא בחמישה אחוז יותר, לא בעשרה אחוז אלא במאות אחוזים למי שהוא סטודנט במילואים או סטודנטית או בני או בנות זוגם
עדי בוקובזה:
אגב, לא רק מילואים, חשוב להגיד, יש גם אנשי כוחות ביטחון
עדי בוקובזה:
על זה אין לנו מחלוקת
עדי בוקובזה:
 אנשי משרדי הממשלה, שב"כ ואחרים, אנחנו גם חושבים שמגיע להם
עדי בוקובזה:
 זה לא סותר
עדי בוקובזה:
רק רציתי להוסיף – אני לא יודעת אם אתם יודעים אבל בשבוע שעבר יצאה הודעה מראש מדור הלומדים הצה"לי בנוגע לפתיחת שנת הלימוד למשרתי הקבע
עדי בוקובזה:
 לי יש סטודנטים, משרתי קבע, שפנו אלי בוואטסאפ ואמרו לי: עדי, מונעים ממני לחזור להתחיל את שנת הלימודים
עדי בוקובזה:
 אני מבינה שהצבא, ברור לחלוטין שהוא זה שנלחם במלחמה הזאת ואי אפשר לערער על זה
עדי בוקובזה:
 אבל סטודנט שכבר נמצא במהלך הלימודים שלו, לקטוע אותו מהדבר היחיד שמחזיר אותו נפשית לשפיות, שזה הלימודים, זה לא פתרון
עדי בוקובזה:
הצבא לא יכול לוותר על אנשי הקבע האלה
עדי בוקובזה:
 עכשיו הדבר הכי חשוב זה מלחמה, ואם יש איש קבע שהוא דרוש, הוא לא יכול לוותר
עדי בוקובזה:
 הוא יכול לבוא לקראתו, הוא יכול להתחשב - -
עדי בוקובזה:
אבל דיברו על זה קולקטיבית
עדי בוקובזה:
- - ויש גמישות בצבא ויש קשב ויש רגישות אבל אנחנו לא נוציא מפה דרישה לשחרר אנשי קבע מהלחימה כי כל עוד הצבא צריך אותם, הם צריכים להיות שם
עדי בוקובזה:
 אנחנו צריכים לגבות אותם מהרגע שהם יכולים ללמוד ולפתור להם בעיות
יוסף טייב:
נציגת משרד הביטחון, שיר אבינועם
שיר אבינועם:
אני סגן אלוף במילואים, מילואימניקית שמגויסת גם מה-7 באוקטובר
שיר אבינועם:
 מפקדת בעצמי על כמה סטודנטים
שיר אבינועם:
 קודם כל, חשוב לציין לפרוטוקול כמה נתונים: התחלנו את הלחימה ב-7 באוקטובר עם 46,000 סטודנטים תחת גיוס חירום, צו 8
שיר אבינועם:
 נכון להיום אנחנו עומדים עם 28,000 סטודנטים
שיר אבינועם:
 אנחנו לא יכולים להתחייב ולומר מתי כולם ישוחררו
שיר אבינועם:
 אנחנו כן יכולים לומר באמירה מאוד זהירה, חשוב לי לציין את זה, שאנחנו מתכווננים שמרבית הסטודנטים ישוחררו כבר במהלך ינואר
שיר אבינועם:
 אני לא יודעת להגיד אחוזים
יוסף טייב:
אבל מה שברור זה שאותם סטודנטים גם יצטרכו התאמות מסוימות, נכון?
שיר אבינועם:
בוודאי, ואני אתייחס לזה
שיר אבינועם:
      אנחנו כמובן לקראת הסיכום והמתווה של פעימה שנייה, אנחנו נסכם את התאריך סופית יחד עם ור"ה
שיר אבינועם:
 חשוב לי מאוד להגיד שישבתי בשקט, הקשבתי, אבל אני רוצה להגיד שצה"ל מבצע פעילות בשיתוף פעולה מלא עם ור"ה, עם המל"ג, כדי לקדם את - -
קריאה:
וור"מ
יוסף טייב:
אני חושב שצריך איגוד אחד
יוסף טייב:
הצרכים שונים
שיר אבינועם:
אז אנחנו באמת בשיתוף פעולה, יד ביד מתחילת המלחמה כדי להגיע לכל המתווים
שיר אבינועם:
 אנחנו כמובן מחכים להחלטת הממשלה, שצריכה לתת מענה לסבסוד של ה-100% ללוחמים, 30% ליתר המשרתים, וכמובן זה רק אחרי החלטת הממשלה
שיר אבינועם:
     צריך להגיד, ונגעו פה בהיבטים של הסיוע – יש קרן סיוע, אני גם בכובע אחראית מבחינה מדיניותית על קרן הסיוע גם בהיבט התפעולי
שיר אבינועם:
 קרן הסיוע, יש שם קטגוריה לסטודנטים
שיר אבינועם:
 הקטגוריה שם נותנת מענה שכרגע הוא לא כל-כך רחב כי עדיין לא כל הסטודנטים התחילו ללמוד - -
שיר אבינועם:
רק לסטודנטים משרתים או גם לבנות ובני הזוג? כי ביקשתי להתאים את כל הסעיפים לבני ובנות הזוג
שיר אבינועם:
אני אסביר, אני אתייחס: המענה הוא מענה רחב
שיר אבינועם:
 אנחנו נותנים מענה גם בדיון שאתמול ניסיתי להביא את עצמי לידי ביטוי אבל ללא הצלחה - -
שיר אבינועם:
אצלי הם באים לידי ביטוי כשהם מתייצבים בכנסת
שיר אבינועם:
 איך אמרתי? לא להגיע רק לדיונים של יושבי-ראש
שיר אבינועם:
 גם ככה, בכנסת, אני רוצה לסבר את אוזנייך שמכל הוועדות הסטטוטוריות יש רק אישה אחת שהיא יושבת ראש
שיר אבינועם:
 אז אני בטח לא צריכה לספר את זה לסגן אלוף אמיצה כמוך, שאני מעריכה את פועלכם, ובטח נשים בתקופה הזאת שהן לוחמות ונמצאות בחזית וגם בעורף, אני דורשת, כמו שיודעים לבוא לוועדת חוץ וביטחון, להגיע לוועדות שלי
שיר אבינועם:
 אני שמחה שהגעת היום, אני מקווה שזה תוצאה של אתמול
שיר אבינועם:
אני איתך, אני איתך
שיר אבינועם:
 מאה אחוז
שיר אבינועם:
 אז לגבי קרן הסיוע – יש לנו כמה קטגוריות: הראשונה היא סטודנטים שהם משרתי מילואים כרגע, ותכף נתייחס לבנות הזוג
שיר אבינועם:
 אם יש איזו שהיא פגעה, זאת אומרת אם עכשיו תתחיל שנת הלימודים, כשתתחיל, אני מניחה שהיא תתחיל, ויש איזו פגיעה לסטודנט או סטודנטית כאחד בהשלמת שיעורים, פערים, והוא יצטרך לקחת איזה שהוא סיוע, איזה שהיא עזרה שהיא לא בתוך המכללה או האוניברסיטה, אנחנו פה מסייעים ונותנים מענה מבחינה כלכלית לאותם סטודנטים - -
שיר אבינועם:
שיר, אבל מה שחשוב זה שאני קוראת את הסעיפים בקרן למילואימניקים, שזה בהחלטת ממשלה
שיר אבינועם:
 הדברים צריכים להיות ברורים שיש סעיף מיוחד לסטודנטים אבל שגם בנות הזוג ייכנסו ושזה יהיה מפורט כי לא כולם יודעים
שיר אבינועם:
     ועוד משהו – יעשה טוב לצבא, מעבר לזה שאתם שולחים להם מסרונים, ודיברתי עם כמה מילואימניקים שיצאו מעזה ואמרו: איפה, אני לא ראיתי שום מסרון
שיר אבינועם:
 למה? כי אנחנו שוב חוזרים לאותה נקודה שהם לא זמינים
שיר אבינועם:
 אחד אמר: פתחתי, יש לי אולי 6,000 הודעות
שיר אבינועם:
 איך אני אמור למצוא את הדבר הזה? אז נכון שאתם מנסים עכשיו לדברר את זה לבנות הזוג
שיר אבינועם:
 אני אומרת שתצאו בקמפיין
שיר אבינועם:
 אני לא סתם אומרת: הנגשה, הנגשה, הנגשה
שיר אבינועם:
 גם אתם, יושב-הראש יקריא את המסקנות, אני חושבת שזה משהו שחייבים לתת לו דגש
שיר אבינועם:
מאוד חשוב לי להתייחס לזה – אני יכולה להגיד שעד ה-31 בדצמבר קיימנו 47 ריענוני פרט
שיר אבינועם:
 ריענוני פרט זה אומר שאם גדוד או חטיבה יוצאים להתרעננות, לא משנה מה הסד"כ, אנחנו יורדים לשטח, שולחים נציגים, אני אישית אחראית על זה
שיר אבינועם:
 נציגי ביטוח לאומי, נציגי קרן הסיוע פותחים בקשות אישיות בשטח עם החיילים ומגיעים לרוב בנות הזוג
שיר אבינועם:
 השגנו עכשיו בצה"ל גם את הניידים של בנות הזוג של משרתי המילואים ואנחנו בדברור ישיר מולן
שיר אבינועם:
 אני עושה עכשיו גם כמה אירועים לנשות המשרתים ואנחנו מביאים גם לשם את קרן הסיוע כדי לתת כמה שיותר מענה לדברר כי אני יודעת ובטוחה שאחת מהבעיות שהיו עד לפני חודש ומשהו, זה היה רגע העברת המידע כי הם באמת לא זמינים
שיר אבינועם:
 אז זה מה שעשינו
שיר אבינועם:
אז שאלה לי אליך: העלתה פה נציגת המכללה למינהל לגבי שיעורי עזר ומעטפת, בטח במכללות הפרטיות
שיר אבינועם:
 אני מנסה לחשוב איך אפשר לפרוט את זה מעשית, האם תוכלו לבחון במידה ויבוא סטודנט שחזר מהחזית ואומר: אין לי מספיק כסף עכשיו לממן שיעורים פרטיים
שיר אבינועם:
 אתם תתנו לזה סיוע?
שיר אבינועם:
חד-משמעית
שיר אבינועם:
אז תכניסו סעיף כזה שאומר - -
שיר אבינועם:
יש סעיף כזה באיגרת ובמה שדבררנו לסטודנטים - -
שיר אבינועם:
יש סעיף על שיעורים פרטיים?
שיר אבינועם:
יש לי את האיגרת,  ויש מענה לשיעורים פרטיים
שיר אבינועם:
 זה כתוב
קריאה:
לדעתי, יש בוודאות
קריאה:
 אתמול הייתי ביום פרט בצאלים והייתה שם עמדה של קרן הסיוע, והם דיברו בדיוק על זה – שיעורים פרטיים, עד גובה של 2,000 שקלים מימון לסטודנטים שיצאו מהרצועה
קריאה:
 יש עוד משהו שתרצי להוסיף לפני שאני עוברת להתאחדות?
שיר אבינועם:
עוד שני דברים: האחד – אנחנו במוקד קמל"ר – בני הקמל"ר נמצא כרגע בעזה אז לכן אני מייצגת גם את אגף כוח אדם - -
שיר אבינועם:
בני בן ארי
שיר אבינועם:
בני בן ארי, כמובן
שיר אבינועם:
 אז יש לנו מוקד שלוחה שמיועדת לסטודנטים, שאנחנו פותרים בעיות נקודתיות אישיות, גם אם זה מול המל"ג, מול המוסדות עצמם
שיר אבינועם:
ואתם בקשר עם יאיר?
איסר הראל:
בקשר הדוק מאוד על בסיס יומי, כמה פעמים ביום
איסר הראל:
 יש לכם "שולחן עגול" חוץ מזה שאתם באים לפה? זה אחלה שולחן אבל אתם צריכים לייצר "שולחן עגול" באופן תדיר
איסר הראל:
אני בקשר עם קמל"ר באופן של כמה פעמים ביום
איסר הראל:
תעשו "שולחן עגול" עם נציגות של הסטודנטים, ההתאחדות, ועם נציגות של צה"ל, עם נציגות של ור"ה
איסר הראל:
 יאיר, שזה יהיה חלק מהמסקנות – הקמת צוות "שולחן עגול" שיושב תדיר, פעם בשבוע, פעם בשבועיים, תראו אתם מה התדירות שצריך, שכולל בתוכו את התאחדות הסטודנטים, את ור"ה, את המכללות הפרטיות, את יפעת ביטון, ולקיים "שולחן עגול" כי זה לא מחייב שזה יהיה כל הזמן בכנסת
שיר אבינועם:
עוד דבר אחרון – סטודנטים שהגיעו מחו"ל, שהפסידו את שנת הלימודים, זה לא אוניברסיטה או מכללה בארץ – יש לנו לא מעט פניות בעניין הזה, אז אנחנו גם מטפלים בהם מבחינה כלכלית, לא רק בהיבט של הלימודים אלא בהיבט של הרבה דברים מסביב כמו מקום לגור בו וכולי
שיר אבינועם:
 ופה כבר ציינו, שכחתי מי, לגבי תחום הרפואה, שעכשיו קיימנו שיח משותף והצלחנו להכניס 80 סטודנטים לרפואה מחו"ל לתוך האוניברסיטאות בישראל, שזה חשוב
שיר אבינועם:
 תודה
יוסף טייב:
 שלומית גולדברג, אימא של לוחם, בבקשה
שולמית גולדברג:
שלום
שולמית גולדברג:
 אני אימא של סטודנט, לוחם בעזה וגם אשתו סטודנטית
שולמית גולדברג:
 היא גם עובדת וגם סטודנטית, ואימא של סטודנטית שבעלה גם לוחם בעזה
שולמית גולדברג:
 אז קודם כל, אני ממש מתרגשת מכל הדברים שנאמרו פה על-ידי כל הצדדים וההליכה לקראת
שולמית גולדברג:
 ה"ביחד" הזה של העם שלנו מדהים בעיני
שולמית גולדברג:
 נקודה אחת שלא ראיתי שבאה לידי ביטוי, ואנחנו נתקלנו בזה בבית, גם עם כלתי וגם עם הבת שלי, זו התחשבות בנושא של חופשת הלידה לסטודנטיות
שולמית גולדברג:
 כלתי הייתה אמורה להתחיל איזו שהיא התנסות מיד אחרי שמחת תורה, ובעלה מיד גויס לעזה ועד עכשיו הוא נמצא שם, והיא לא קיבלה הערכה
שולמית גולדברג:
 אמרו לה: אין מה לעשות, את חייבת לחזור לזה, יש תינוק קטן בבית, בן חודש ועוד שתי בנות, ואין לה איך - -
שולמית גולדברג:
איפה היא לומדת?
שולמית גולדברג:
באשקלון
איסר הראל:
גם לזה יש פתרונות
יוסף טייב:
רגע, היא לומדת במכללת אשקלון?
שולמית גולדברג:
זה לא מכללת אשקלון, זה קורס מיילדות
איסר הראל:
כן, זה בבית החולים ברזילי
שולמית גולדברג:
כן, בבית החולים ברזילי
שולמית גולדברג:
 אמרו לה: אין מה לעשות, את היחידה - -
יוסף טייב:
אני אשמח שתעבירי אלי את הפנייה באופן אישי
שולמית גולדברג:
אוקי
שולמית גולדברג:
 עכשיו, זה התקדם ברוך השם, אבל באיזה שהוא שלב לא הייתה לה ברירה לחזור ואמרו לה: אין מה לעשות, עד השלב, אחרת לא יתנו לך לעשות מבחן