GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הדס מדמון:
 אמרתי, את גרה במקום כזה, אז מגיע לך שתחטפי כאלה מבטים
הדס מדמון:
 פתאום כאשר זה קרה ב-7 באוקטובר בעוטף, הבנתי שאני לא מוכנה יותר לקבל מבטים כאלה
הדס מדמון:
 אני לא מוכנה שהבת שלי תקבל מבטים כאלה
הר מלך:
בנות גם במרכז הארץ מקבלות מבטים כאלה, זה לא משהו - - -
הדס מדמון:
את מכירה את האוטובוסים, הם מלאים בפועלים פלסטינים
הדס מדמון:
 לשם המחשה
הדס מדמון:
 הבת שלי בת 18, עושה שנת שרות בעיר שדרות, עכשיו היא עם המפונים של שדרות
הדס מדמון:
 בשמחת תורה היא הייתה בדירת שרות שלה, עם המון בנות באותו בניין
הדס מדמון:
 היה להם נוח'בות מתחת לבניין
הדס מדמון:
 אני הייתי איתה לפני שבועיים בדירה לפנות דברים, שמאז היא לא הגיעה, אני עוד הגעתי וראיתי את הספות דחוסות ליד הדלת כדי להגן על עצמן, כי שכנה עלתה ואמרה להן מסתובבים מחבלים למטה, אל תפתחו לאף אחד
הדס מדמון:
 אתן יכולות לבד לדמיין איזה 36 שעות נוראיות עברנו עד שהיא הגיעה הביתה
הדס מדמון:
 אבל מה שאני מרגישה ששם היא הייתה מוגנת, אבל כשהיא חוזרת הביתה, היא לא מוגנת ביהודה ושומרון, כי הדם שלה הוא מותר
שלי טל מירון:
אני לא חושבת שאנחנו צריכים להיכנס לוויכוח הזה כרגע
שלי טל מירון:
 אני מבינה ואני מכירה את התופעה
הדס מדמון:
אני אומרת שאנחנו שנים מוטרדות בכל מיני צורות וההטרדה לא מוכרת
שלי טל מירון:
הדס, הקשבנו לך בבירור, אני מכירה את התופעה, זה דיון בפני עצמו שצריך לקיים אותו ולחשוב מה עושים איתו
הר מלך:
דרך אגב, זו אחת שחוקקנו את החוק של החמרת ענישה על פגיעות מין הרקע הלאומני, כי אנחנו מכירות את התופעה הזאת, ואנחנו יודעים איך היא קורית, ואנחנו יודעים שהיא קורית, ואנחנו מכירים את כל הניואנסים שלה
הדס מדמון:
אנחנו מדברות היום בשם נשות יו"ש, בשם השכנות שלנו, הבנות שלנו
הדס מדמון:
 אני מבקשת מכולכן אחווה נשית להבין את המצוקה שאנחנו נמצאים
שלי טל מירון:
אף אישה לא צריכה לעבור את זה בשום מקום, לא באיו"ש, לא בתל אביב, לא בקריית שמונה ולא באילת
הדס מדמון:
אני מבקשת את האחווה הנשית שקיימת פה ועלתה פה, שנשלב ידיים למען מטרה משותפת לביטחון נשי שזה לא משנה אם זה קורה - - -
שלי טל מירון:
אין ספק
שלי טל מירון:
 הדס, המטרה שהנשים שלנו יהיו מוגנות, היא מטרה של כולנו
הדס מדמון:
אני חושבת שעכשיו כולנו צריכים להיות עם הפנים קדימה איך לייצר הרתעה כזו שזה לא השתלם להם כמו שמורין אמרה
שלי טל מירון:
חברת הכנסת לימור סון הר המלך, יזמה חוק יחד עם חברות כנסת אחרות, הן עוסקות בזה, וכמובן, יהיה גם מנגנון של אכיפה של הדבר הזה, ברגע שהחוק התקדם מה שנקרא
שלי טל מירון:
      האם יש כאן מישהו שלא דיבר וחשוב לו לדבר
שלי טל מירון:
 בבקשה, שי גליק, מנכ"ל "מוסרי"
שי גליק:
כל מי שמכיר את התחום של פגיעות מיניות, יודע שאחד הדברים של טריגר של פגיעה מינית יכולה לגרום לאסון מאוד קשה
שי גליק:
 בחודש הקרוב, אמור לעלות בתאגיד השידור הציבורי סרט שמאשים את חיילי צה"ל באונס נשים פלסטיניות ורציחתן לאחר מכן, בשורה של מקרי אונס מאוד חמורים, על סמך עדויות מפוקפקות, שקריות וכמובן, עלילות דם, על סמך אפס עדויות, על סמך אפס אמינות
שי גליק:
 הסרט הזה היה אמור לעלות לפני המלחמה, וזה נדחה קצת, וזה אמור לעלות ממש בחודש הקרוב
שי גליק:
 הסרט כולו שיקרי
שי גליק:
 כולו עלילות דם, הוא לא מבוסס על שום עדויות, ושום מסמכים
שי גליק:
 אני ראיתי את הסרט באופן אישי, הוא כבר מוכן, רק עוד לא עלה
שי גליק:
 הסרט הזה ברגע שיעלה – קודם כל יפגע בנפגעי מין ובבני משפחותיהם
שי גליק:
 אבל הוא יפגע בזכות של מדינת ישראל ברחבי העולם לדבר על הפגיעות המיניות, לדבר על מה שעברנו, והוא ייתן נוק אאוט להסברה של מדינת ישראל, כי זה סרט של התאגיד
שי גליק:
 התאגיד הוא גוף ממלכתי של מדינת ישראל
שי גליק:
 הסרט הזה בעצם אומר שמדינת ישראל קובעת שהיא עצמה עשתה את פשעי המלאכה כשאנחנו מדברים על החמאס
שלי טל מירון:
אני לא מספיק מכירה ויודעת שום דבר לגבי הסרט הזה, ולכן, אני ממש לא אגיב על משהו שאני לא יודעת עליו כלום
שלי טל מירון:
 אני כן אשמח לברר אחר וכך ולהבין על מה מדובר, וגם להזכיר שבסוף לערוצי התקשורת במדינה דמוקרטית, יש גם חופש ביטוי
שלי טל מירון:
 לא יודעת מה יש בסרט הזה, לא מצדיקה שום דבר, שלא תהיה פה שום מחשבה כזאת
שלי טל מירון:
  אני לא מכירה את הנושא
שלי טל מירון:
 אני לא רוצה שנכפיש מישהו מבלי שיש לו יכולת להגיב, או שאני יודעת בכלל על מה מדובר
שלי טל מירון:
 בואו נתקדם, כי זה לא נושא הדיון
אודליה קדמי:
שמי אודליה קדמי, מהסרט ארגון "מתחמשות"
אודליה קדמי:
 אני אימא לארבעה
אודליה קדמי:
 אני חוזרת על התודות
אודליה קדמי:
 אני חושבת שזה דיון חשוב מאוד, וטוב שהוא נערך דווקא כאן, ולא בוועדה לביטחון לאומי, או וועדת חוץ וביטחון
אודליה קדמי:
 אני חושבת שלפני שחוזרים לדבר בשגרה על עניינים נשיים, פערי שכר, שוויון, וכדומה, החובה שלנו היא להבטיח את הזכות האלמנטרית, זכותה של אישה להגן על חייה
שלי טל מירון:
אגב, של כל אזרח במדינה
שלי טל מירון:
 ראינו חד-משמעית
אודליה קדמי:
בהחלט
אודליה קדמי:
 אני בטוחה שאין אחת באולם הזה שלא דמיינה בראשה לפחות פעם אחת את הסיטואציה המבעיתה של אם שנאלצת לגונן על ילדיה בממ"ד, כשבחוץ משתולל השטן
אודליה קדמי:
 אמהות שהאמינו – הינה, תיכף באים להציל אותנו וזה לא קרה
אודליה קדמי:
 חיכו לבן זוג, לצבא, למשטרה, לאלוקים, לצערנו, אנחנו יודעים שעד שהגיעו ברוב המקרים זה כבר היה מאוחר מדי
אודליה קדמי:
 אנחנו גם יודעים להגיד בוודאות - - -
מירית בן מיור:
סליחה שאני מפריעה, אבל אני מזכירה מטעם המשטרה שכוחות משטרה היו שם, ולא רק שהיו שם, חירפו את נפשם כל כך הרבה שוטרים ושוטרות, נלחמו שם, ובלמו את המשך ההגעה של המחבלים לכל מקום
מירית בן מיור:
 נאמר משטרה, חיכו למשטרה, רק רציתי לוודא
הר מלך:
איפה שהיא הייתה צריכה להיות היא הייתה
הר מלך:
 והייתה גם במקומות שבמקרה לא הייתה צריכה להיות, אבל היא הגיעה
שלי טל מירון:
אין ספק בכלל, ואף אחד לא מערער כמובן
אודליה קדמי:
כולנו מלאי תודה והערכה, שלא השתמע חלילה אחרת
אודליה קדמי:
 אנחנו כן יודעים היום שבתים שבהם היה אזרח חמוש, הצליחו ברוב המקרים להדוף את המחבלים
אודליה קדמי:
 המחבלים התקדמו לבתים אחרים, והמשמעות הייתה הצלת חיים
אודליה קדמי:
 הצלה של משפחה
אודליה קדמי:
 אז נכון, אקדח אחד אולי לא ישנה, אבל היו 50 בתים עם 50 כדורים - ומה זה היה עושה ביישוב, יש לזה משמעות גדולה
אודליה קדמי:
 אנחנו הנשים, פשוט לא יכולות להרשות לעצמנו יותר לחכות שמישהו יציל אותנו
אודליה קדמי:
 אנחנו זקוקות לאמצעי הגנה, לנשק להגנה עצמית, לכל הפחות שיאפשרו לבני הזוג שלנו להגן עלינו
שלי טל מירון:
כמובן כל אישה תחליט מה היא רוצה
שלי טל מירון:
 מי שרוצה שיהיה לה נשק, זה משהו אחד
אודליה קדמי:
אני קוראת לחברי ועדה נכבדה זו, לכלל חברות הכנסת, ולשרה לקידום מעמד האישה
אודליה קדמי:
 קדמו פעולות אופרטיביות לשיקום ביטחונן האישי של נשות ישראל
אודליה קדמי:
 עזרו לנו להגן על בנותינו
אודליה קדמי:
 סייעו למעט הנשים שכבר זכאיות לרישיון נשק להגנה עצמית לקבל אותו תוך זמן סביר
אודליה קדמי:
 היום העיכובים הם למעלה מארבעה חודשים
שלי טל מירון:
זה לכולם - גברים ונשים כאחד
אודליה קדמי:
לנשים יש נדבך של מסוכנות שאי אפשר להתעלם ממנו ביום יום ובשגרה
אודליה קדמי:
 עזרו לפעול להרחבת מעגל הזכאיות לנשק להגנה עצמית, כך שיותר נשים יוכלו להגן על גופן ועל משפחתן, ואל תשכחו לרגע מה עשו לבנותינו ב-7 באוקטובר
אודליה קדמי:
 דבר אחרון
אודליה קדמי:
 התשובה הציונית ההולמת לשתיקה של העולם, ושתיקתו של האו"ם נוכח הטרור המיני לאומני ב-7 באוקטובר, היא ההתחייבות שלנו שלעולם לא תלך יותר בת ישראל כצאן לטבח
שלי טל מירון:
תודה
שלי טל מירון:
 זה לא עניין של עמדה אישית
שלי טל מירון:
 זה לא שההתחמשות עכשיו זה הפתרון לכול, וכל אישה צריכה ללכת עכשיו חמושה
שלי טל מירון:
 יש במדינת ישראל רשויות חוק - קודם כל, הצבא והמשטרה שלנו להגן על אזרחי ישראל, הם הקו הראשון כמובן שהיו לנו מקרים שלא, ואני מבינה, אבל זה לא שאנחנו קוראים עכשיו לכל בנות ישראל באשר הן להתחמש
שלי טל מירון:
 יש נשים שזה מתאים להן, ולפי החוק, אם הן רוצות, זה משהו אחד
הר מלך:
צריכים לאפשר להן להתחמש אם הן רוצות שתהיה להן האפשרות ושהן יהיו תיעדוף ראשוני
אודליה קדמי:
כל יום פונות אליי מאות נשים
אודליה קדמי:
 בסדר גמור
שלי טל מירון:
אני מבינה לחלוטין
שלי טל מירון:
 הכול בסדר, נתנו לך את רשות הדיבור, אני מכבדת גם את מה שאמרת, וגם את דעתך
שלי טל מירון:
 ואני רוצה להגיד שמנגד, גם להתחמשות ולדבר הזה, יש משמעויות נוספות שצריך לקחת אותם בחשבון
מורן זר קצנשטיין:
אני רגע רוצה להזכיר
מורן זר קצנשטיין:
 הדיון הזה היה כדי לדון באירוע ה-7 באוקטובר, ומה אנחנו עושות כדי לטפל בנפגעות, ובנפגעות המשניות
מורן זר קצנשטיין:
 אתן הפכתן את זה לדיון במעמד צד אחד לנושא הנשקים, זה לא הדיון
מורן זר קצנשטיין:
 אין פה נציגות של קואליציית האקדח על השולחן במטווח
מורן זר קצנשטיין:
 אני מציעה משהו אחר
מורן זר קצנשטיין:
 יש נציגות שמתנגדות לדברים האלה, ויש להן נימוקים מאוד ברורים ועובדות
מורן זר קצנשטיין:
 למה? כי זה לא הדיון הזה
מורן זר קצנשטיין:
 נשמח שאנחנו נקיים את הדיון הזה יחד איתן, אבל זה לא האירוע, זה לא הדיון פה
מורן זר קצנשטיין:
 בוא נזמין את הנשים הרלבנטיות ונשמע אותן
שלי טל מירון:
בואו, נעצור רגע בבקשה את הוויכוח
שלי טל מירון:
 זה בסדר גמור שיש דעות שונות
שלי טל מירון:
 יש השלכות לדבר
שלי טל מירון:
 יש נושא של אלימות במשפחה שכרוך גם בנושא הנשקים, יש פה הרבה השלכות, צריך לדון בזה לעומק וברצינות עם הגורמים הרלבנטיים
שלי טל מירון:
 הדיון הזה הוא לא הדיון הזה
שלי טל מירון:
 אנחנו בדיון אחר, ואין פה את הגורמים הרלבנטיים שיכולים לתת מענה לחלק מהדברים שעולים פה
שלי טל מירון:
 ולכן אמרתי עוד קודם, שבוועדה לביטחון לאומי ששם עוסקים בנושא הזה, יש את גורמי המקצוע, נציגי המשרדים, ומשטרת ישראל שעוסקים בנושא הזה, והם צריכים להיות חלק מדיון כזה
שלי טל מירון:
 אז אפשרתי, והכול בסדר, ויש ריבוי דעות, אבל אנחנו מתמקדים רגע בנושא הדיון
שלי טל מירון:
 אז תודה רבה על זה
הר מלך:
דרך אגב, גם שרן, וגם אני, כן רצינו שיהיה התייחסות על האפשרות בעצם לאפשר לנשים את היכולת להגן על עצמן
הר מלך:
 גם זה היה  חלק מהדרישה של הבקשה שלנו
הר מלך:
 אנחנו מציעות החוק, וזה גם היה - - -
שלי טל מירון:
 אפשר לעשות עוד דיון נוסף, זה לא סותר אחד את השני, ולדבר על זה לעומק
הר מלך:
בסדר, אשמח לדיון נוסף, כי אני לא קיבלתי תשובות ביחס לחוק שלי איך הוא חל - - -
שלי טל מירון:
בסדר, את מקבלת
שלי טל מירון:
 נרשום לנו פה בסיכום של הוועדה שיש נושאים שעדיין לא נגשנו אליהם, ואנחנו צריכים לדון בהם בדיון נוסף
שלי טל מירון:
 זה בסדר גמור
לילך וגנר:
בנוגע לחוק, אני מזכירה שיש לנו חובת דיווח לפי החוק בחודש מרץ, הוועדה לביטחון לאומי, ואנחנו נערכים לדיווח, ואנחנו נדווח, ואני מניחה גם שהוועדה תקיים דיון בנושא הזה, ואז, אנחנו נוכל יותר אולי להרחיב בהקשרים האלה
שלי טל מירון:
האם אתם עושים את ההתאמה ביחס למה שקרה פה מה-7 באוקטובר, או שזה כללי יותר?
לילך וגנר:
הדיווח לפי החוק של שר המשפטים זה על מספר כתבי אישום שהוגשו בתיקים של עבירת מין, או עבירת הטרדה מינית, ואם יש גזענות או עויינות כלפי ציבור
שלי טל מירון:
אז צריך אולי באמת להתייחס לנושא של ה-7 באוקטובר, כי זה משנה את כל האירוע
הר מלך:
אלו היו השאלות
לילך וגנר:
אני רק אומר שאני לא מניחה שנגיע לדיון במרץ ויוגשו כתבי אישום
לילך וגנר:
 הערכה שלי, יכול להיות שאני אטעה כמובן, במרץ לא יוגשו עדיין כתבי אישום לגבי ה-7 באוקטובר
לילך וגנר:
 כמובן, אם יהיו איזשהם כתבי אישום אנחנו נדווח עליהם
לילך וגנר:
       רק רוצה להגיד כמה דברים לגבי החוק, כי כל פעם זה עולה כאן
לילך וגנר:
 כמו שאני הסברתי בדיונים שהיו על החוק, התיקון שנוגע לסיבה מחמירה לגבי הטרדה מינית הוא חידוש מאוד גדול שיזמו חברות הכנסת יוליה מלינובסקי, וחברת הכנסת לימור סון הר מלך שכאן, הוא באמת החמרת ענישה שקודם העבירות של הטרדה מינית לא הייתה מסיבה מחמירה של מניע של גזענות או עויינות כלפי ציבור
לילך וגנר:
 וכפי שחברת הכנסת מירב בן ארי, שניהלה את הישיבה קודם ציינה, זה באמת נוגע לכלל הקבוצות שנכללות בסעיף 144ו לחוק העונשין
לילך וגנר:
 לגבי הסיפור של עבירת מין שהיא מעשה טרור, אנחנו הבהרנו את זה גם בדיונים, שכל עבירה שהיא לא עבירת חטא, עבירות פשע ועוון שמתקיים לגביה המבחנים של מעשי טרור, יש כפל עונש ועד 25 שנה
לילך וגנר:
 מה שעשו חברות הכנסת – הן חידדו את הנושא הזה בחוק המאבק בטרור
לילך וגנר:
 אבל קודם לכן
לילך וגנר:
 ולכן, גם אירועים שלא השתמע שאירועים שקדמו לחקיקת החוק, נניח הייתה מבוצעת עבירת מין לפני חקיקת החוק, שעונה להגדרה של מעשי טרור, עדיין חל לגביה כפל העונש, הבהרנו את זה
לילך וגנר:
 זה נכון שהחוק חידד בנוסח של הסעיף של הנסיבה המחמירה שעבירות המין הן בכלל העבירות האלה שהענישה בגינן תוחמר
לילך וגנר:
 ולכן, בוודאי שהנושא הזה הוא נושא חשוב, ומאפשר בעצם ביטוי בעונש להיות עבירה כלשהי בנסיבות של מעשי טרור
לילך וגנר:
     אני רוצה להגיד משהו לגבי אירועי ה-7 באוקטובר
לילך וגנר:
 אני באמת חושבת שהמבחן הוא בסופו של דבר, לא יהיה המבחן של הגשת כתבי האישום הקונקרטיים שהוגשו נגד המחבלים שנתפסו
לילך וגנר:
 אני חושבת שלא טוב שאנחנו נציג את תמונת המצב הזאת כאינדיקציה לעבירות שקרו או לא קרו, כי באופן כללי יכולים להיות הבדלים מאוד גדולים בין דברים שקרו במציאות לבין היכולת - - -
הר מלך:
להגיש כתב אישום, לצערנו הרב
לילך וגנר:
ולכן, אנחנו צריכים לזכור שזה לא יהיה המבחנים שלנו
לילך וגנר:
 זאת אומרת, אנחנו כמדינת ישראל צריכים לזכור את הדבר הזה גם בדיונים כאן, ושזה לא בסופו של דבר אם יוגש או לא יוגש
לילך וגנר:
 כמובן, החקירה היא בעיצומה, ובסופה נראה מה יהיה
לילך וגנר:
 זה לא אינדיקציה האם קרו אירועים איומים של עבירות מין ב-7 באוקטובר
לילך וגנר:
 היה לי חשוב להדגיש את הנקודה הזאת
שלי טל מירון:
 קודם כל, אני רוצה להגיד תודה רבה לכל משתתפי הדיון
שלי טל מירון:
 תודה לחברות הכנסת שיזמו את הדיון הזה
שלי טל מירון:
 לא הייתי בתחילת הדיון, ואני לא יכולה שלא להגיד את זה בכל ועדה, שהיום זה היום ה-129 למלחמה
שלי טל מירון:
 לשמחתנו הגדולה מאוד חזרנו אלינו הלילה שני חטופים
שלי טל מירון:
 באמת, נקודת אור וקצת חמצן שנכנס לגוף
שלי טל מירון:
 באותה נשימה נפלו לנו שני חיילים גיבורים, אהובים, ויש לנו עדיין 134 אנשים שנמצאים בשבי החמאס, ואנחנו רוצים אותם הביתה ומהר בשלום
שלי טל מירון:
      הוועדה הייתה סוערת וכבדה, והלכה להרבה מאוד כיוונים, כי הנושא הוא קשה וטעון ויש לו המון אספקטים שצריך לגעת בהם
שלי טל מירון:
 יש יש פה עבודה שצריכה להיעשות – גם ההגנה העצמית, וגם עבירות המין שנעשו ב-7 באוקטובר, וההגנה העתידית, ונושא החימוש, כל כך הרבה נושאים חשובים עלו פה
שלי טל מירון:
 אני חושבת שהדיון הזה הוא רק איזשהו סיפתח
שלי טל מירון:
 אנחנו צריכים מה שנקרא לייצר תוכנית עבודה רצינית ואמיתית למה אנחנו עושים בתחומים שעלו פה
שלי טל מירון:
      אני כמובן אדבר עם יושבת-ראש הוועדה פנינה תמנו, ואעדכן אותה
שלי טל מירון:
 היא בוודאי תקבל ממנהלת הוועדה ואת הפרוטוקול
שלי טל מירון:
 אבל אני אעשה איתה שיחה, ואנחנו נחשוב מה נכון לנו מהשלב הזה והלאה
שלי טל מירון:
 אין ספק שתפקידה של הוועדה הזאת לפקח על הרשויות ועל מה שהן עושות, קודם כל, בהיבט של נושא הדיון שלשמו באנו לכאן, לוודא באמת שהנושא נחקר כפי שהוא צריך להיחקר, גם אם זה אומר, אגב, שצריך לקיים פה דיונים חסויים כדי לדון בדברים שאי-אפשר לחשוף אותם בפני הציבור, כדי לוודא שהדברים נעשים כמו שצריך
שלי טל מירון:
 אנחנו נדבר על זה עם יושבת-ראש הוועדה, ונחליט מהם הדיונים הבאים שנכון לקיים
שלי טל מירון:
 לדעתי, צריך למקד כל נושא בנפרד, כי יש דברים שמתאימים לוועדה הזאת, ויש דברים שמתאימים לוועדות אחרות, ואולי אפילו בין ועדות, זאת אומרת, לעשות שיתוף פעולה בין הוועדה לביטחון לאומי, לוועדה לקידום מעמד האישה כמו שהרבה פעמים אנחנו עושים דיונים בין כמה ועדות ביחד כדי לטפל בדברים
שלי טל מירון:
      אני רוצה להודות לכן על מה שאמרתן
שלי טל מירון:
 לקחנו לתשומת ליבנו
שלי טל מירון:
 אנחנו נתייחס אליהם ונטפל בהם
שלי טל מירון:
 דלתנו תמיד פתוחה להמשיך לדון
שלי טל מירון:
 אז תודה רבה
שלי טל מירון:
 מי שרוצה לבוא לדיון המשך בשבוע הבא – מוזמנת כמובן
שלי טל מירון:
 תודה רבה לכן
שלי טל מירון:
 הישיבה נעולה
פנינה תמנו:
 אני רוצה לפתוח את הדיון
פנינה תמנו:
 אני פותחת את הדיון במניעת אלימות במקומות ריכוז של תושבות ותושבים מפונים, זה לקח אותנו גם לסיפור של המוגנות, אנחנו מדברים על כל סוגי האלימות, אלימות פיזית, אלימות מינית
פנינה תמנו:
 בדיון הקודם נחשפה תמונה שהיא מטרידה, לצד זאת ראינו שגם אחרי הדיון היו כמה מעצרים, כתבי אישום לדעתי, אנחנו גם נדווח על זה
פנינה תמנו:
      כרגע אני מבינה שיש 56,000 מפונים, כשהמטרה שלנו זה לתת את מעטפת ההגנה והביטחון הפיזי, האישי, הנפשי, הרחבה ביותר תוך כדי שהמדינה מעורבת לפני ולפנים, כולל אני יודעת על עבודה שנעשתה, למשל בתחום הילדים
פנינה תמנו:
 הייתה לי שיחה עם המועצה לשלום הילד, עם ורד, המנכ"לית של המועצה, אני יודעת שעשיתם שולחן עגול וגם נתתם כלים פרקטיים כדי להגן על ילדים, בתוכם ילדות, כדי שהמוגנות תהיה ברמה הכי הכי גבוהה כי הם תחת האחריות שלנו כמדינה
פנינה תמנו:
      אבל לפני כן אני רוצה לאפשר לירדן גונן, אחותה של רומי, שנמצאת איתנו, לומר כמה מילים ולאחר מכן לאסתר ואחר כך קובי, כל אחד שיציג את עצמו, בבקשה
ירדן גונן:
נעים מאוד, אני ירדן גונן, אני אחות של רומי גונן שעדיין 136 יום נמצאת בעזה, מוחזקת על ידי מחבלים
ירדן גונן:
 אני חושבת שפעם אחרונה שהייתי בוועדה הזאת הייתה פה מיכל, אחותה הקטנה של נעמה לוי שחטופה, ילדה בת 16, שאחת מבקשותיה היו להציב תמונות של החטופות
פנינה תמנו:
ושמנו
ירדן גונן:
וממש התרגשתי להגיע לראות היום
ירדן גונן:
 זה היה מזמן, אבל עדיין, אני מאוד שמחה לראות שיש כאן, זה צריך להיראות ככה בכל ועדה וכל מליאה בכנסת
ירדן גונן:
הם חלק מאיתנו, הם יכלו להיות אנחנו, הם יכלו להיות הילדים או האחים שלנו ואין סיבה שנתייחס לזה אחרת, אז תודה על זה
ירדן גונן:
      אני מסתכלת פה על אמא שלי, המהממת, ויושבת לידי עומר, אחת החברות הכי טובות של רומי אחותי ומאחוריי ומצדדיי ומלפניי יושבות כל כך הרבה נשים חזקות שהן חזקות בנפש וחזקות בעשייה שלהן והדיון הזה הוא סופר חשוב למוגנות לנשים שנמצאות כרגע בבעיה ובמצוקה ואני כאן בשביל להזכיר את 19 הנשים, מתוכן 14 עדיין בחיים, שמחכות ובמצוקה יום יומית לרמת הדקות והשניות, רק מתוך העובדה שאנחנו אפילו לא יודעים מה קורה איתן ושמי שמחזיק אותן זה מחבלים שלא צריך שהם ייגעו בהן בשביל שהן ירגישו לא בטוחות
ירדן גונן:
      אל תשכחו את זה ואני מקווה מאוד שכל יום אתם פותחים עם עצמכם בחוויה של איך אני הופכת או הופך את העולם הזה למקום יותר טוב, והשאלה השנייה היא איך אני מחזירה או מחזיר את החטופים והחטופות הביתה, כי זה הדבר שצריך להוביל אותנו בכל דבר
ירדן גונן:
 הם האנשים שנמצאים עכשיו בבעיה, בשעה הזו ממש
ירדן גונן:
 לא ברמה העתידית, לא בעוד שעתיים, עכשיו, ותמיד צריך לתעדף לפי סדר דחיפויות, מה הכי לחוץ, מה הכי מוגבל בזמן
ירדן גונן:
      לפני שאני אסיים את דבריי אני רוצה דקה מזמנכם להקריא את השמות של 100 מתוך 134 חטופים שיש לנו כרגע בעזה, זה 100 שמות של אנשים שאישרו לנו להקריא אותם ולצערי לרשימה הזאת רק הולך ומתווסף זיכרונו לברכה
ירדן גונן:
 ארבל יהוד, אריאל קוניו, עידן שתיוי, אלמוג מאיר ז'אן, יצחק איציק אלגרט, ג'ודי ויינשטיין ז"ל, גד חגי ז"ל, הירש גולדברג פולין, אברהם מונדר, כרמל גת, מתן צנגאוקר, אבינתן אור, אלמוג סרוסי, אנדרי קוזולוב, חנניה בלונקה, שלומי זיו, רן רני גווילי ז"ל, רון בנימין, יאיר יעקב ז"ל, אליה כהן, עומר שם טוב, רום ברסלבסקי, עדן ירושלמי, איתן הורן, אורן גולדין ז"ל, איתן אברהם מור, גיא אילוז ז"ל, אוריון הרננדס, דורון שטיינברכר, אוריאל ברוך, גדי מוזס, אילן וייס ז"ל, אלון אהל, אלעד קציר, אורי דנינו, בר אברהם קופרשטיין, יאיר הורן, אלקנה בוחבוט, אוהד בן עמי, אוהד יהלומי, יגב בוכשטב, חמזה אלזיאדנה, לירי אלבג, ירדן ביבס, אביתר דוד, אריאל ביבס, יוסף חיים אוחנה, דוד קוניו, טל חיימי ז"ל, אלכס לובנוב, דניאלה גלבוע, גיא גלבוע דלאל, אור לוי, כפיר ביבס, אלכסנדר סשה טרופנוב, דולב יהוד, מקסים הרקין, שירי ביבס, עודד ליפשיץ, מתן אנגרסט, צחי עידן, נעמה לוי, רומי גונן, מישל ניסנבאום, קית' שמואל סיגל, תמיר הדר ז"ל, עומר ונקרט, אלכסנדר דנציג, אליקים שלמה ליבמן, אורון שאול ז"ל, ביפין ג'ושי, פרחאן אלקאדי, הישאם א-סייד, אברה מנגיסטו, יוסי שרעבי ז"ל, אלי שרעבי, קרינה ארייב, עופר קלדרון, עמית אסתר בוסקילה, הדר גולדין ז"ל, עמרי מירן, שגב כלפון, חיים פרי, עמירם קופר, שגיא דקל חן, איתי סבירסקי ז"ל, יוסף אלזיאדנה, טל שוהם קורנגולד, ליאור רודאייף, נועה ארגמני, עומר נאוטרה, תמיר נמרודי, יורם מצגר, גלי ברמן, זיו ברמן, אגם ברגר, איתי חן, נדב פופלוול, עידן אלכסנדר, ניק בייזר, נמרוד כהן, שלמה אסעד מנצור, שי לוינסון, עוז דניאל
ירדן גונן:
      מתוכם 19 נשים, 14 נשים עוד בחיים
ירדן גונן:
 בבקשה, תעשו כל מה שאתם יכולים כדי שאחותי וכל ה-133 אחרים יהיו פה בהקדם האפשרי
פנינה תמנו:
תודה, ירדן
פנינה תמנו:
 אסתר בוכשטב
אסתר בוכשטב:
 אני יכולה להגיד שאחרי שירדן קראה את הרשימה הלב שלי מתכווץ עוד יותר ממה שהוא מתכווץ ביום יום
אסתר בוכשטב:
 התמונות של האנשים, אני לא יודעת אם כולכם מכירים את האנשים האלה שירדן קראה בשמם, אנחנו כבר מכירים את כולם
אסתר בוכשטב:
 אנחנו חלק מהמשפחה הזאת של החטופים וכל שם שירדן קראה אנחנו מכירים אותו, את המשפחה, את המקום ממנו הוא נחטף, את הסיפור שלו, את הקושי שמלווה את המשפחה
אסתר בוכשטב:
 זה קורע, זה קשה
אסתר בוכשטב:
      לצערי הרב ב-136 ימים שאנחנו באירוע הזה אנחנו נפרדים, נפרדנו מעוד חטופים שהיו בחיים והם כבר לא בחיים
אסתר בוכשטב:
 הסיפור הזה הוא קשה ואני מבקשת מכל אחד שיושב פה שיחשוב איך הוא יכול לעשות מעשה כדי לשנות את התמונה הזאת, שהסיפור הזה לא יהיה סיפור של המשפחות
אסתר בוכשטב:
 אנחנו המשפחות נאבקות, אנחנו נאבקים כל יום, כולנו בסיפור הזה, אף אחד מאיתנו לא בחיים הרגילים שלו, כולנו במאבק, אבל אנחנו לא חושבים שהמאבק הזה הוא המאבק שלנו לבד, המאבק הזה הוא של כל המדינה והמדינה צריכה לקחת על המאבק הזה אחריות
אסתר בוכשטב:
      אני תושבת העוטף, אני באה מקיבוץ נירים, הבן שלי נחטף מקיבוץ נירים, מהבית שלו, אני הייתי ביום הזה בנירים
אסתר בוכשטב:
 אני חושבת ואני יודעת, אני לא רק חושבת, אני יודעת, ויש פה עוד אנשים מהעוטף, שלא יוכל להיות שיקום לעוטף אם החטופים יהיו מעבר לגדר
אסתר בוכשטב:
 זה מעבר לגדר, אנחנו גרים בגבול, אנחנו מכירים את הגבול, אנחנו לא נוכל לחזור לבתים שלנו אם הבנים שלנו, ההורים, הילדים, החברים, אם כל מי שנמצא שם יישאר, אם המדינה לא תיקח אחריות ותמלא את הערך הכי חשוב בעיניי של ערבות הדדית ואחריות לביטחון התושבים
אסתר בוכשטב:
      אני חושבת שהעוטף נמצא בכאוס כל כך גדול, כל מה שקורה עם המפונים, אני לא חושבת שאפשר יהיה לפתור את הסיפור הזה לפני שיחזירו את החטופים הביתה ואני מבקשת מכל מי שיכול שיעשה מעשה כדי לקדם את העסקה שתחזיר אותם, את מי שעוד בחיים כשהוא בחיים, כי הם נמצאים במצבים מאוד מאוד קשים
פנינה תמנו:
תודה, אסתר
פנינה תמנו:
 את אמרת: אל תיתנו לזה להיות רק הסיפור שלנו
פנינה תמנו:
 אולי זה הסיפור הפרטי שלכם, אבל זה הסיפור הלאומי של כולנו
פנינה תמנו:
 אני אומרת לך, 99% ויותר מעם ישראל איתכם, מחבק אתכם
פנינה תמנו:
 אני יודעת שעברו ימים לא פשוטים, כולל התחושה שיש איזה סוג של מתקפה, ואני שמעתי גם את הדברים של חיים רובינשטיין, הדובר של מטה המשפחות, אין מקום בשום צורה, בשום דרך, שתרגישו מותקפים או שתרגישו לבד, אנחנו איתכם
פנינה תמנו:
 ומעבר לכך, כמקבלי ומקבלות ההחלטות, אתם צודקים, מכאן אנחנו צריכים כל הזמן לצאת ולראות מה אנחנו עשינו, כל אחד ואחד, מה שבגלוי ומה שבסתר
קובי בן עמי:
שלום לכולם
קובי בן עמי:
 לא קל לעלות אחרי מה שהיה פה עכשיו
קובי בן עמי:
 אני אח של אוהד בן עמי, שכולם יראו, נחטף מקיבוץ בארי, ככה, כמו שאתם רואים, בבוקסר, טישרט קרועה
פנינה תמנו:
תמונה מאוד מפורסמת
קובי בן עמי:
כן, שיצאה מהטלגרם של חמאס
קובי בן עמי:
 אשתו של אחי, רז, נחטפה איתו גם באותה שבת ארורה
קובי בן עמי:
 רז חזרה מהשבי אחרי 54 ימים, מבועתת, מבוהלת, מרוסקת, תהליך השיקום של רז עדיין לא החל כי אח שלי לא פה והמשפחה שלנו חצויה כמו משפחות של 134 אנשים
פנינה תמנו:
הוא היה איתה בשבי?
קובי בן עמי:
לא, אנחנו לא יודעים עליו כלום, רק אחרי שבועיים קיבלנו אות חיים מהצבא ומאז אין לנו מושג
קובי בן עמי:
 אנחנו פשוט מרוסקים כמו כל שאר 134 המשפחות
קובי בן עמי:
 מה שאני רוצה לבקש ממכם בתור חברי כנסת זה בקשה אחת צנועה, ממש צנועה, כל יום שאתם באים למשרד, לישיבות, תחשבו על דבר אחד, מה אתם יכולים לעשות למענם שהם כבר 136 ימים נמצאים בתנאי תופת, לא יודע איך להגדיר את זה אפילו
קובי בן עמי:
 מעשה אחד שאתם יכולים לעשות, שאתם יכולים לבחור אותו, כדי שיעזור לנו להחזיר אותם הביתה
קובי בן עמי:
      בקשר לאיזה עסקה שמתגבשת, אני רוצה מפה להעביר מסר לחברי הכנסת ולשרים, במשפט אחד, שיהיה חד וברור, כי החיים של אחי ושל עוד 134 חטופים, תלויים בהצבעה שלכם, ביד שלכם, באצבע שלכם, כל שר יצביע על עסקה כאילו ילדיו שלו היו בשבי החמאס
קובי בן עמי:
 זה מה שאני רוצה להגיד
קובי בן עמי:
 תודה
פנינה תמנו:
 תודה שאתם כאן, תודה שאתם באומץ רב משמיעים את הדברים שלכם ואני רק יכולה לשלוח מכאן חיבוק ולקחת גם את הדברים שאתם אומרים מכאן כמה צעדים קדימה, כל אחד ואחת מאיתנו, כמו שאמרתי
פנינה תמנו:
      אני חוזרת במעבר חד לדיון שלנו, מניעת אלימות במקומות ריכוז של תושבים מפונים
פנינה תמנו:
 זה דיון המשך כאשר בפעם הקודמת דיברנו על תלונות, אלימות שקרתה במלונות, כולל נתונים שהמשטרה סיפקה לנו
פנינה תמנו:
 משרד רוה"מ, גם ביקשתי מכם לכתוב כמה דגשים
פנינה תמנו:
 אני אתחיל עם המשטרה, עם תמונת מצב שאני מקווה שהיא יותר ברורה
פנינה תמנו:
 אז דיברנו על הקטגוריות של סעיפי העבירה, יותר קיבלנו תמונת מצב על קרוב משפחה או זיקה של קרוב משפחה וביקשתי לרדת לרזולוציות גם של אדם זר שפגע או מצא קורבנות בתוך המלונות
פנינה תמנו:
      אנחנו גם נחשפים לפרסומים, בתוך עמנו אנחנו חיים, פרסומים שהם מאוד מזעזעים, אבל זה דיון חשוב, זה דיון נחוץ, אין דרך אחרת לקיים אותו מעבר כמובן לעבודה של הממשלה שזה בהובלה של משרד רוה"מ והבנה אחר כך גם מנציגי משרד רוה"מ והרווחה מה נעשה בתכלול ובאיזה היקף אתם באמת מבצעים צעדים
פנינה תמנו:
 גם קודם ציינתי למשל שאפשר לגזור מהמסקנות של ועדה שישבה עם המועצה לשלום הילד ודיברה על מוגנות של ילדים, נתבקשו כמה צעדים, כמו לשים מאבטח בכל מלון
פנינה תמנו:
 מה קורה עכשיו כשאנחנו רואים שיש מלונות שהופכים להיות תמהיל, של מצד אחד אנשים שבאים לנפוש אל מול מפונים
פנינה תמנו:
 נתחיל עם המשטרה עם נתונים
מירב שץ:
מבחינתנו, מאחר שנדרשנו לנתונים מפורטים, יושבת פה נציגת אגף החקירות
פנינה תמנו:
שהיא מוכרת לכולנו
פנינה תמנו:
 רק להציג את השם המלא והטייטל בבקשה, לפרוטוקול
אורית דנין:
בוקר טוב
אורית דנין:
 קצת קשה
אורית דנין:
 אני מתרגשת, אני חייבת לומר
אורית דנין:
 אורית דנין, מדור נפגעי עבירה במשטרת ישראל, תחום העיסוק שלי זה ראש חוליית עבירות מין
פנינה תמנו:
רפ"ק
אורית דנין:
 מה שעשינו זה פילחנו נתונים לפי מיקום העבירה, בית מלון
פנינה תמנו:
לא להגיד שמות של בתי מלון, אתם יכולים להגיד מרכז, צפון, להשתדל גם לזה לא להיכנס
אורית דנין:
אני לא נכנסת
אורית דנין:
 אני רק רוצה להגיד את הנקודות העיקריות, מאיפה שאבנו את הנתונים
אורית דנין:
 המיקום, בית מלון, לקחנו את הרשויות המפונות כדי לדייק את זה ולקחנו את סל עבירות המין, יצא לנו - - -
פנינה תמנו:
רגע, רגע, אז דיברנו גם על זה
פנינה תמנו:
 אם בוצעה עבירה במקום X והבן אדם במקור משדרות זה לא רלוונטי שהוא במקור משדרות כי בסוף התלונה מוגשת במקום העבירה
אורית דנין:
נכון, לקחנו את כל הארץ, בתי מלון, וכדי לדייק בין מי שהוא לא מפונה לבין מי שהוא נופש במלון אז לקחנו את הרשויות המפונות ופילחנו ויצא לנו תשעה תיקי עבירות מין, מהטרדה מינית - - -
פנינה תמנו:
 מה זה לקחתם? לקחתם את כל השמות של ה-120,000?
אורית דנין:
לא, רשות
אורית דנין:
 קרית שמונה, שדרות, מיקום, הכתובת הקבועה של אותו בן אדם