GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שני סבוראי בנד:
 אני אשת קבע, בעלי מילואימניק, אנחנו כבר כמעט שלושה חודשים אני בעזה, בעלי לא רואה בית
שני סבוראי בנד:
 אני ראיתי השבוע בפעם הראשונה את בעלי מתחילת המלחמה
שני סבוראי בנד:
אנחנו אף פעם לא מצליחים להסתנכרן
שני סבוראי בנד:
 ההורים של שנינו מטפלים בשלושת הילדים שלנו
שני סבוראי בנד:
 אני לא יודעת אם את זוכרת, אבל בפעם שעברה שהייתי פה הייתי עם תינוקת בת שלושה שבועות
פנינה תמנו:
אני לא רוצה להגיד את זה לפרוטוקול, אבל ירדת קצת
שני סבוראי בנד:
היום היא בת חצי שנה, ואנחנו מתקרבים לקיר, שבחצי חיים שלה שאנחנו שנינו לא בבית
פנינה תמנו:
מי מטפל בה בימים האלה?
שני סבוראי בנד:
אמא שלי
שני סבוראי בנד:
 שני הילדים הגדולים שלנו אצל אמא של בעלי
שני סבוראי בנד:
 והקטנה שלי אצל אמא שלי כדי שזה לא יהיה עמוס מידי לאף אחד מהם
שני סבוראי בנד:
 ההורים שלנו כולם עצרו את החיים שלהם
פנינה תמנו:
עדי, את שומעת?
שני סבוראי בנד:
ואני פה גם בשם נשות הקבע שנמצאות בפנים ויש לא מעט כאלה, אני פה בשם הנשים של המילואימניקים שצריכות להתמודד עם הדבר הזה
שני סבוראי בנד:
 ואני פה בשם המתמחות שאני לא יודעת אם שמתם לב אבל אין פה אף אחת חוץ ממני
שני סבוראי בנד:
 והסיבה לזה היא שהן לא עומדות בזה
שני סבוראי בנד:
 הן לא עומדות בזה
שני סבוראי בנד:
 הן עושות בין 4-10 תורנויות בחודש
שני סבוראי בנד:
 הן לא מצליחות לנשום
שני סבוראי בנד:
 הן לא מצליחות להרים את הראש
שני סבוראי בנד:
 הן נשואות למילואימניקים שנמצאים בעזה כרגע והן פשוט לא מצליחות לעשות כלום
שני סבוראי בנד:
 ביקשנו מהן להגיע לפה והתשובה שלהן פשוט הייתה אנחנו לא מסוגלות
שני סבוראי בנד:
 אנחנו בהישרדות
פנינה תמנו:
נפגשתם עם שר הבריאות?
שני סבוראי בנד:
כן, דיברנו עם שר הבריאות
פנינה תמנו:
ישבתם איתו?
נעמה כהן:
לא, הוא לא רצה לשבת
שני סבוראי בנד:
הצגנו המון פתרונות שאפשר לעזור
נעמה כהן:
אף אחד לא מוכן להקשיב לנו, ואנחנו ממש מבקשות ממך, אנחנו מתחננות
נעמה כהן:
 אנחנו יודעות כמה עשית וכמה את עושה עבורנו, ואנחנו מבקשות ממכם להתערב בזה
נעמה כהן:
 זה לא הגיוני שמתמחות עדיין עד היום עושות 4-10 תורנויות בחודש, וזה תלוי בחסדי המומחים במחלקה שלהם אם הם מוכנים לקחת מהם תורנויות
נעמה כהן:
 אם הם לא עושות את התורנויות האלה המשכורת שלהם נפגעת והן לא מסוגלות להמשיך לתפקד בבית
פנינה תמנו:
גילי הייתה אמורה להיות פה
פנינה תמנו:
 איפה גילי של האוצר? אני ישבתי עם מיכל וולדיגר, גם לפגישה אחרי הוועדות, עם האוצר, ביחד עם מיכל וולדיגר, והובטח לי בעניין של המתמחות פתרונות
קריאה:
אני אבדוק את זה
פנינה תמנו:
אני לא יודעת, זה לא אנושי
נעמה כהן:
גם אמרנו שלא נביא 100% פתרון, אפשר לתת פתרונות חלקיים, לתת ימי מחלה, לצמצם להם את מספר התורנויות
פנינה תמנו:
אני רוצה לפגוש אתכן אצלי בלשכה, גם נחפש את שר הבריאות, אבל זה חייב להגיד למצב של פתרונות
פנינה תמנו:
 אני חושבת שזו בעיה תקציבית?
נעמה כהן:
ברור שזו בעיה תקציבית
נעמה כהן:
 זו גם בעיה של רצון בעיקר
נעמה כהן:
 משרד העבודה לא הוציא שום הנחיה חדשה לגבי המלחמה הזאת, לא מתכונת חירום, לא מתכונת עבודה מיוחדת
נעמה כהן:
 תבואו לעבודה כרגיל
נעמה כהן:
 אפילו החזירו אותם מחופשות
פנינה תמנו:
טוב קודם כול שני תודה ששיתפת, וגם סליחה שהייתי ככה
פנינה תמנו:
 אני לא מזהה מי בצבא
פנינה תמנו:
 בפעם הבאה תבואי עם מדים
פנינה תמנו:
 וזה באמת היה חסר לי הסיפור של המדים, כי אני אומרת לכם שיש פה גברים שבאים לכנסת עם המדים בזמן שהם במילואים, אז גם אנחנו לא צריכות, לא שאני חלילה קוראת לאיזה הפרת נהלים אבל בכל זאת טוב לבוא
שני סבוראי בנד:
אני מפקדת על פלוגת החייאה במילואים, הם במילואים אני בקבע
שני סבוראי בנד:
 אני מנהלת את כל לבנות הפינוי של חטיבה 14 כרגע
שני סבוראי בנד:
 ואחראית על כל הפינויים בחטיבה 14
פנינה תמנו:
אז תודה
פנינה תמנו:
 כולנו מצדיעות לך, ועלו פה דברים
פנינה תמנו:
 אני רוצה לסכם את הישיבה
פנינה תמנו:
 לפני שמביאים לפה את יושב-ראש הכנסת
פנינה תמנו:
      אני אמרתי את כל הדברים שצריך
פנינה תמנו:
 את שיעורי הבית שנדרשים, בעיקר לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, בעיקר למשרד העובדה ולא הספקנו אפילו להגיע לגופים אחרים, בין אם הסיפור של ההשכלה שאנחנו נעשה דיון נפרד, ואמרתי גם נשות הקבע נעשה דיון נפרד, ולגבי מרשם אני רוצה ללכת איתכן רגע לבדוק איפה שר הבריאות, הוא נמצא כאן, ולחשוב על פתרונות יצירתיים מחוץ לקופסה
פנינה תמנו:
      כמובן שהנקודות שהיו צריכים להעלות בפני סא"ל אבישג עלו
פנינה תמנו:
 כן צריך פגישה נוספת עם אבישג כדי לפתור את נושא הגרושות וגם את נושא העצמאיות
פנינה תמנו:
 עלו פה עוד נושאים שאנחנו ניתן להם מענים
פנינה תמנו:
 מל"ג אני שוב מתנצלת, יהיה דיון נפרד
אילת פלר מימון:
אני לא מל"ג, אני אימהות בחזית, אני רוצה להגיד משפט
פנינה תמנו:
אי אפשר
פנינה תמנו:
 אלא אם כן באת מעזה
אילת פלר מימון:
תהום פעורה בין מה שקורה בוועדה למה שקורה בשטח
פנינה תמנו:
 אז אני סוגרת את הוועדה, מתנצלת בפני מי שלא דיברו ודיברה
פנינה תמנו:
 אנחנו נמשיך עם הדיונים
פנינה תמנו:
 אני רוצה ראשית לברך את משפחות החטופים והחטופות שנמצאות אתנו, הבמה לרשותכם
ענבל צח:
חשוב לנו שכולכם תבינו את המשמעות של לחזור משבי אחרי 50 יום ולהיות עדיין בשבי, יש לזה השלכות והן קשות מנשוא
ענבל צח:
 אף אחד במדינה לא יודע מה הם עברו שם, מה הן עוברות כשהן כבר פה
ענבל צח:
 עדי שלנו כאן, אתנו, אנחנו מחבקים אותה ועוטפים אותה
ענבל צח:
 האם היא כאן באמת? לא
ענבל צח:
 עדי וטל הם זוג של מעל 20 שנה
ענבל צח:
 תמיד רואים בעין את עדי וטל ביחד
ענבל צח:
 כשבאתי לבקר אותם בבית החולים ראיתי את עדי, את הילדים וחיפשתי בעיניים את טל
ענבל צח:
 עדי לא תוכל להשתקם בלי טל
ענבל צח:
      עדי איבדה את אבא שלה ביום ה-7 באוקטובר, אבא שלה נרצח בבארי
ענבל צח:
 הילדים איבדו את סבא שלהם וכרגע יש להם את הסבא וסבתא ההורים של טל שעוטפים אותם
ענבל צח:
 זה לא במקום
ענבל צח:
 אף ילד לא אמור להתמודד עם זה שרצחו לו את סבא שלו
ענבל צח:
 אף אישה או בת לא אמורות להתמודד עם בעל או אבא שנרצח
ענבל צח:
 הן חוזרות והמצב שלהם נוראי
פנינה תמנו:
מאוד חשוב לי לאפשר לכולם לדבר
ענבל צח:
אני רוצה להראות לכם תמונה של החיילות שנחטפו, ככה הן נראות, הבנות והאחיות שלנו אחרי שנחטפו
ענבל צח:
 אנחנו רוצים אותן בבית
ענבל צח:
 כל אחת ואחת מהן וזו החובה שלכן להחזיר
ענבל צח:
 זה לא לתת לנו מתנה כשאתם מחזירים אותם הביתה, זו החובה שלכם, של כל אחד מהיושבים פה
פנינה תמנו:
אני מסכימה אתך בהחלט
פנינה תמנו:
 אני חושבת שאין מי שלא יסכים בחדר הזה שזו חובה של מדינת ישראל להחזיר את החטופות והחטופים
פנינה תמנו:
  אני מודה לך על השיתוף
פנינה תמנו:
 חברת הכנסת קטי שטרית, ברוך שובך, ברוך רופא חולים
פנינה תמנו:
 יחי, בבקשה, אבא של ארבל יהוד
חיים יהודה:
הבת שלי ארבל בת 28 נחטפה בשבת השחורה יחד עם בן זוגה
חיים יהודה:
 על החולצה אפשר לראות את דולב, בני הבכור בן 35 שנחטף אף הוא באותה שבת, השאיר את סיגי אשתו בהריון בחודש תשיעי עם שלושה ילדים קטנים
חיים יהודה:
 תשעה ימים אחרי שהוא נחטף נולדה דור בתם הרביעית
חיים יהודה:
 ארבל ובן זוגה אריאל מזה חמש שנים נחטפו מהממ"ד ביתם
חיים יהודה:
 קבלנו אותו חיים על ארבל וגם על אריאל ועל דולב אנחנו לא יודעים כלום
פנינה תמנו:
אז יש לך שני ילדים חטופים בעזה?
חיים יהודה:
גם אריאל הוא כמו הבן שלי, הוא בן זוג של ארבל ובן ניר עוז
חיים יהודה:
 ההורים שלו חברי ניר עוז וכולנו משפחה אחת, כמו עם איתי סבירסקי מבארי
חיים יהודה:
 הוועדה הזאת נקראת הוועדה לקידום מעמד האישה, מתבקש לקדם אותן ממעמד של חטופות למעמד של משוחררות
חיים יהודה:
 גם אנחנו הגברים, אבל יותר מזה אתן הנשים יכולות לתאר לעצמכן מה עוברת אישה בשבי, כשבשבילי היא התינוקת שלי, ציפור הנפש שלי, מה היא עוברת עם כל הגברים סביבה, בין אם אלה מבטים, נגיעות פיזיות, התעללויות פיזיות
חיים יהודה:
      את הסיוטים שלי כאבא אני נוהג לכתוב בלילות כחלק מהטיפול שלי בעצמי ואלה דפים שאף אחד לא יראה לעולם
חיים יהודה:
 אלה דפים שישרפו כשהילדים שלי יחזרו
חיים יהודה:
 את הסיוטים האלה אף אחד לא יכול להבין
חיים יהודה:
 כשהנכדה שלי רון בת הארבע, הבת של דולב לובשת את החולצה הקטנה הזאת, זו הזעקה האילמת שלה לשחרר את דודה שלה
חיים יהודה:
 זו הזעקה האילמת שלה לשחרר את אבא שלה
חיים יהודה:
 כשראיתי לראשונה את רון לובשת את החולצה הזאת פשוט התפרקתי
חיים יהודה:
 כל מי שאני בא אליהם לפגישות, אם אלה אישים במערכת הביטחון, גורמי צבא, פוליטיקאים בארץ ובחו"ל, אנשים רבים שרוצים לעזור ואני מראה להם את החולצה של רון, אף עין לא נשארת יבשה מטבע הדברים
חיים יהודה:
 אבל זה המקום לזעוק את הזעקה של רון, שגם היא תהיה יום אחד אישה, גם היא יום אחד תשמע מארבל, דודה שלה, מה היא עברה בשבי
חיים יהודה:
          לנו כמשפחה וכעם אין ניצחון בלי שהיקירים והיקירות שלנו יחזרו בריאים ושלמים
חיים יהודה:
 המסע לשיקום שלהם יתחיל ביום שהם ישוחררו
חיים יהודה:
 אני יודע שנגזר עלינו כמשפחה כבר לא לחוות את הנורמלי יותר עד סוף ימינו
חיים יהודה:
 זו כבר לא תהיה השגרה הנורמלית שאנחנו מכירים
חיים יהודה:
 עד סוף ימינו נצטרך לעסוק במסע הארוך של השיקום של הנפש והגוף של דולב, ארבל, אריאל וגם של דוד שהוא אח של אריאל, שאשתו שרון והתאומות שוחררו
חיים יהודה:
 גם דוד שם והוא חי
חיים יהודה:
 אם מדברים על המשפט "כבוד בת מלך פנימה", היום מדובר בכבוד בת ישראל פנימה
חיים יהודה:
 זה משהו שחייב להדהד בראש של כולם פה
חיים יהודה:
 כבוד בת ישראל פנימה
חיים יהודה:
 זה מה שצריך להיות
חיים יהודה:
        הבן השני שלי נטע ניצל
חיים יהודה:
 הוא נשוי להודיה ויש להם תינוקת בת שנה ותשעה חודשים בשם עלם, הסבא שלה נתן לה את השם עלם כי זה עולם באמהרית
חיים יהודה:
 תינוקת בת שנה ותשעה חודשים, הייתה עשר שעות עם אבא שלה בחושך בלי מים, בלי חשמל כשמחבלים יורים על הדלת שלהם בניסיון לפרוץ ולשמחתנו הם לא הצליחו
חיים יהודה:
  היום היא בריאה, שלמה ומחייכת ואני רק יכול לדמיין בסיוטים שלי ולכתוב מה היה קורה לו עלם גם הייתה נקלעת לגורל הקשה הזה
חיים יהודה:
      בדם לבי אני מבקש מכם ומכל מקבלי ההחלטות תפעלו עם הרגש, תפעלו עם הלב
חיים יהודה:
 לראשונה פניתי לשר הביטחון ב-5 לנובמבר בפגישה הראשונה ואמרתי קחו דף ריק, תחתמו למטה את השמות שלכם, תגישו לחמאס שימלא אתה דרישות ותמלאו את הכול
חיים יהודה:
 אחר כך תשתגעו לכם
חיים יהודה:
 אחר כך תחטפו את השגעת
חיים יהודה:
 אמרתי לגלנט שכשב-2008 כשהייתי במילואים הכנסת אותי ואת היחידה שלי לבית לאהיה, לא היו 240 איש חטופים מתחת לאדמה
חיים יהודה:
 אלה היו תנאים של לוקסוס
חיים יהודה:
 היום לא אנחנו החזקים, נשק יום הדין בידיים של סינוואר לא בידיים שלנו
פנינה תמנו:
תודה רבה לך יחי
פנינה תמנו:
 אני רוצה להודות לך על תעצומות הנפש לבוא לכאן ולשתף
פנינה תמנו:
 אמרת שאת הסיוטים שלך אתה כותב בלילות ואני מסתכלת עליך ורואה איזה תעצומות נפש דרושות לך לבוא ולשתף אותנו
פנינה תמנו:
 להיות הורה לשלושה ילדים בשבי זה משהו שקשה מאוד לתאר ולדמיין
פנינה תמנו:
 ביקשת שנכניס רגש לתוך המנהיגות ובכלל מנהיגות יהודית צריכה תמיד להיות עם מוסר ערכי, לקדש את החיים
פנינה תמנו:
      אני יכולה להבטיח לך שמי שיושבים כאן בוועדה הזאת, זו משימה עליונה ואנחנו לא ממעיטים מהיכולת שלנו כחברי כנסת בתוך הבית הזה
פנינה תמנו:
 מתחילת המלחמה, כל חברי הכנסת, בין אם אופוזיציה וקואליציה, ידענו להפעיל את הלחצים במגוון תחומים על הממשלה ואנחנו אל מתכוונים להרפות
פנינה תמנו:
 אנחנו רוצים לראות את כולם בבית
פנינה תמנו:
 אני רוצה שבפעם הבאה שתגיע לכאן וכל המשפחות תהיינה, נוכל לחייך אתכם ולשמוח אתכם
פנינה תמנו:
 לא מדובר על ניצחון, בסוף נביס את אויבינו, אבל לא ננצח במלחמה הזאת, מלחמת אין הברירה שנגררנו אליה
חיים יהודה:
אם יורשה לי להוסיף דבר אחד, אני נפגש בימים האחרונים עם חברי הכנסת של יהדות התורה ושל הציונות הדתית ואני מדגיש בפניהם את מצוות פדיון שבויים שהיא מעל כל המצוות
חיים יהודה:
 היא מעל המצווה של ואהבת לרעך כמוך שמופיעה בספר ויקרא
קטי קטרין שטרית:
"מתיר אסורים" זו התפילה שמתפללים כל בוקר אחרי תפילת שחרית, זה הדבר הכי חשוב
חיים יהודה:
המצווה של פדיון שבויים היא בראש סדר העדיפות כי היא כוללת את כל שאר המצוות כמו "הצל לקחים למות" שכתובה בספר משלי
חיים יהודה:
 זה ברור לגמרי וכל חברי הכנסת מיהדות התורה, דגל התורה והציונות הדתית אומרים לי שזה ברור כשמש מבחינתם כמנהיגי העם ומקבלי ההחלטות והם על זה בכל הכוח
חיים יהודה:
 אני מקווה באמת שזה יוכח גם במעשים
חיים יהודה:
 אני תולה בזה הרבה תקוות
פנינה תמנו:
בעזרת השם ואנחנו כמובן נצטרך לעשות כדי לעזור לדברים לקרות
פנינה תמנו:
 מרב סבירסקי, בבקשה
מרב סבירסקי:
תמיד קשה לדבר אחרי יחי, לא הכרנו קודם אבל הפכנו לחברים טובים
מרב סבירסקי:
 אני חושבת מה זה להיות אבא לבת בגיל של ארבל שנמצאת שם
מרב סבירסקי:
  שמי מרב סבירסקי, אחות של איתי שנחטף מהבית של אימא שלי
מרב סבירסקי:
 היום אני לא רק אחות של איתי אלא גם אבא ואימא של איתי כי שני הוריי נרצחו באותה שבת
מרב סבירסקי:
 איתי נחטף מהבית של אימא שלי אחרי שראה אותה נרצחת וירו גם בו אבל הוא רק נפצע ונחטף ואני מקווה שהיא נהרגה במקום כדי לדעת שלא סבלה
מרב סבירסקי:
 רבע שעה קודם נותק הקשר עם אבא שלי שמצאו אותו מאוחר יותר והיום אנחנו יודעים שהוא נרצח עם שלושת הכלבות שלו בממ"ד
מרב סבירסקי:
 איתי לא יודע את זה כי הוא נחטף בלי שתגיע אליו האינפורמציה הזו
מרב סבירסקי:
 כך שאני גם אבא ואימא של איתי
מרב סבירסקי:
      אנחנו אומרים כל הזמן שאין לנו זמן
מרב סבירסקי:
 היום זה 94 יום
מרב סבירסקי:
 מכיוון שיחי ואני כבר חברים אז ביקשתי את אישורו לדבר על מה שהכי קשה לדבר, על הפיל שבחדר
מרב סבירסקי:
 מה קרה וקורה לאותן נשים שם
מרב סבירסקי:
 אנחנו מבינים שיש מצב שיש שם נשים בהריון
מרב סבירסקי:
 קשה לי להגיד את זה - - -
יוליה מלינובסקי:
תגידי, תגידי את האמת
מרב סבירסקי:
האמת היא שעכשיו זה הזמן שעוד אפשר לקיים הפלות
מרב סבירסקי:
 אחר כך אי אפשר יהיה
מרב סבירסקי:
 זו האמת וקשה לי מאוד לדבר על זה וקשה לי לדבר על זה ליד אבא של מישהי שנמצאת שם
מרב סבירסקי:
 קשה לי בכלל אבל אנחנו עכשיו סוג של משפחה אחת בתוך הדבר הזה וכרגע אני מדברת לא רק בשמי, כאחות של איתי, אלא בשם בת משפחה של כל אחד מהחטופים האחרים שנמצא שם
מרב סבירסקי:
      הביטוי שאין לנו זמן הוא באמת כי אין לנו זמן
מרב סבירסקי:
 אין זמן כי זה הזמן שאפשר עוד לקיים הפלות, אין זמן כי גם אי אפשר להתאושש מזה אחר כך, כי אנחנו יודעים ממי שיצאו משם שיש מצב שהם אובדניות אחרי מה שהן עברו
מרב סבירסקי:
 זו לא פוסט טראומה מה שהם עוברים אלא זו טראומה מתמשכת
מרב סבירסקי:
 היא מתמשכת כל יום וגדלה
מרב סבירסקי:
 האם באמת אפשר לצאת מדבר כזה אחר כך? האם יש סיכוי להשתקם? האם יש סיכוי לחיים אחר כך? גם אחרי שיצאו משם בחיים? אני שואלת אתכם בתור הוועדה הרלוונטית, אני חושבת שזה הדבר היחידי שצריך להתעסק בו
מרב סבירסקי:
 כי לזה אין זמן
מרב סבירסקי:
      אבל אני גם אחות של איתי, שהוא גבר בן 38, פצוע ביד וסובל מהרבה דברים
מרב סבירסקי:
 כשאנחנו מבינים שהאופציה היחידה להוציא אותם בחיים זה בעסקה, אנחנו צריכים לדבר על עסקה שתכלול את כולם, שתגיע למתווה שיכלול עד אחרון החטופים שיוצאים משם ושיוציאו בחיים את מי שעוד אפשר להוציא בחיים
מרב סבירסקי:
 כמובן שצריך להוציא את כולם
מרב סבירסקי:
 יש שם אנשים שעוד בחיים ואפשר להוציא אותם בחיים
מרב סבירסקי:
 המתווה או העסקה חייבים להכיל את כולם עם פתרון עד אחרון החטופים שנמצאים שם
מרב סבירסקי:
 אני צריכה שתהיה אפשרות גם לאיתי לחזור הנה בחיים ולהשתקם מהדבר הזה
מרב סבירסקי:
 תודה רבה
נועה רחמים:
שלום לכולם, שמי נועה רחמים, בת דודה של מתן אנגרסט שנחטף מניר עוז
נועה רחמים:
 למתן יש ארבעה אחרים, אחות עדי שחוגגת אתו יום הולדת באותו יום, הם לא תאומים, יש ביניהם שלוש שנים הפרש
נועה רחמים:
 לעדי הפסיקו החיים מה-7 באוקטובר, הפסיקו החיים לכולנו
נועה רחמים:
 עדי תלמידה בכיתה יב', כמוני, אנחנו באותו גיל, עדי מחכה למתן, הפסיקו החיים לנערה בת 18 שרגילה לצאת, לבלות ולהיות עם חברות
נועה רחמים:
 היא ומתן כמו תאומים והיא מחכה לו
נועה רחמים:
 למתן יש עוד אח בן 8 שמחכה לו ושואל איפה הוא ומתי הוא מגיע
נועה רחמים:
 אנחנו צריכים אותם כאן ועכשיו, אין זמן
נועה רחמים:
 אני לא רוצה לראות אותו בארון, אני רוצה לראות את מתן בחיים
נועה רחמים:
 הוא בחיים ואני רוצה שיישאר בחיים וכולם צריכים להיות כבר אתמול
פנינה תמנו:
אני רק רוצה לעדכן שבפעם הקודמת אמרתי שזה 129 חטופים וזה 133 חטופים
מירב בן ארי:
136
פנינה תמנו:
עכשיו המספר עלה
פנינה תמנו:
 צריך לזכור גם את אברה מנגיסטו, את הישאם והחיילים הדר גולדין ואורון שאול
פנינה תמנו:
 מנגיסטו נמצא 9 שנים והוא לא היה ילד של כולנו
פנינה תמנו:
 אני מקווה שכולם יחזרו הביתה
פנינה תמנו:
 נשמע אימהות מפורום משפחות שכולות ולאחר מכן נפתח את הדיון איך אנחנו מסייעים לנפגעי ונפגעות התקיפות המיניות מה-7 באוקטובר
פנינה תמנו:
 העלית גם שאלה חשובה בדברייך, איך אנחנו מקבלים אותם, עם הדברים שקשה לדבר עליהם
פנינה תמנו:
 צריך לשחרר את כולם, להביא אותם הביתה ולראות שהמעטפת של מדינת ישראל, ממשלת ישראל, של כללה זרועות, רווחה ובריאות מוכנה ונכונה
פנינה תמנו:
 נציגי הממשלה, בהמשך לדיון הקודם שהתקיים במשרד הבריאות, אני מבקשת שתהיו מוכנים ותציגו בצורה מסודרת מה המענים שקיימים והאמינו לי, ברגע שזה יהיה מסודר, לא נתברבר כמו בפעם הקודמת
צורית פניגשטיין:
אני צורית, אימא של מעוז פניגשטיין שנפל לפני שבועיים וחצי, זה עדיין טרי
צורית פניגשטיין:
 לפני שאני מדברת אני רוצה להזדהות עם הכאב הלא אפשרי, גם בתור אישה, גם בתור אימא
צורית פניגשטיין:
 אי אפשר שלא לחוש את הכאב הזה
צורית פניגשטיין:
 אני חושבת שכשהילד שלי בחר לצאת למלחמה זה עמד לנגד עיניו
צורית פניגשטיין:
 בשביל זה הוא יצא ואני מקווה שלא נדע כאלה דברים יותר
צורית פניגשטיין:
 אבל גם בשביל זה אני פה, בשביל להמשיך את דרכו
צורית פניגשטיין:
 קשה לי לספר על הילד המת כי אני עדיין מרגישה את הנוכחות שלו, זה עדיין טרי מאוד
פנינה תמנו:
אנחנו מחבקים אותך
פנינה תמנו:
 אנחנו מודים לך שאת כאן ונשמח לשמוע עליו, תודה שאת כאן
צורית פניגשטיין:
אני רוצה לספר לכם על הילד החי
צורית פניגשטיין:
 ילד מלא חיים שלא גידלנו אותו להיות שאהיד, גידלנו אותו לחיים, לאהבה, לאושר, לעשות טוב
צורית פניגשטיין:
 הוא אהב לעשות סקי, לרכוב על אופניים, אהב את המדינה, מלח הארץ
צורית פניגשטיין:
 הוא היה נווט בצוות שלו ומאוד אהב את ארץ ישראל
צורית פניגשטיין:
 הוא עזב אישה צעירה ותינוקת בת שלושה חודשים כדי להגן עלינו, כדי שנוכל לשבת כאן, כדי שהילדים בשדרות יוכלו לחזור הביתה לישון, כדי שהילדים בצפון יוכלו לישון בבטחה הוא עזב הכול, את כל החיים הפרטיים שלו למול הכאב שזועק, הבלתי נסבל של האחים שלנו
צורית פניגשטיין:
     היו לו בדרך אפשרויות לצאת מזה, באחת הפעמים האחרונות שהוא יצא הוא השתעל כל כך ואמרתי לו מעוז חמוד, רק תלך לרופא לבדוק והוא אמר, אני מפחד שהוא ייתן לי "גימלים" אז הוא חזר ללחימה
צורית פניגשטיין:
 הוא לא רצה להחליש את הצוות שלו והיה לו מאוד חשוב להיות אתם
צורית פניגשטיין:
      אני מבקשת מכם, בבקשה, אל תשאירו את זה ככה
צורית פניגשטיין:
 אל תתנו פתאום מקום ללוחמה בעצימות נמוכה
צורית פניגשטיין:
 בואו נסיים את זה
צורית פניגשטיין:
 ניצחון עכשיו
צורית פניגשטיין:
 בואו נחזיר את השקט למדינת ישראל כמה שיותר מהר
צורית פניגשטיין:
 אני לא רוצה שהנפילה שלא תהיה לשווא
צורית פניגשטיין:
 אני רוצה שנוכל לחזור לחיות
צורית פניגשטיין:
 בשביל החיים
צורית פניגשטיין:
 הקורבן שלי הוא שבתור אמא כבר לא תהיה לי נחמה
צורית פניגשטיין:
 גם לא לילדה שלו שתגדל בלי אבא
צורית פניגשטיין:
 אבל בשביל הילדים האחרים ובשביל התושבים האחרים של מדינת ישראל, אני מתחננת לכל מי שיש לו כוח, בבקשה לסיים עם המלאכה הזאת, למגר את הרוע
צורית פניגשטיין:
 אל תוותרו
צורית פניגשטיין:
      זה לפעמים נשמע גם בלתי אפשרי כי אנחנו נמצאים בתוך סיטואציה בלתי אפשרית
צורית פניגשטיין:
 מה נעשה ואיך נתמרן
צורית פניגשטיין:
 אבל תזכרו שיש לנו חזון שאליו אנחנו מכוונים בתוך מציאות שהיא בלתי אפשרית
צורית פניגשטיין:
 כל הציונות הזו לא הגיונית, להחיות עם בין 2,000 שנה עם שפה שלא דברו בה, תחשבו על המציאות שלנו בתוך מיליוני אויבים, זה לא הגיוני איפה שאנחנו נמצאים אבל יש לנו חזון ואנחנו מאמינים
צורית פניגשטיין:
 אז אנחנו רוצים את החטופים בבית ואנחנו רוצים לנצח
פנינה תמנו:
תודה צורית על זה שאת כאן משתפת אותנו, אנחנו מחבקים אותך, שלא תדעו עוד צער
פנינה תמנו:
 כולנו מצדיעים למעוז ולכל החללים שלנו, כל הגיבורים והגיבורות עזי הנפש שרוח גבורה כזו אני לא יודעת אם ראינו בדורנו
פנינה תמנו:
 דור מאוד מיוחד
תהילה כהן:
שמי תהילה, השתתפתי בדיונים בוועדה הזו, אני עובדת בארגון "יד לאישה" ארגון שמייצג מסורבות גט ועגונות
תהילה כהן:
 הפעם, למרבה הצער, אני מגיעה בטייטל אחר, אני אימא של יהודה כהן, מ"פ בסיירת גבעתי, לחם בנחל עוז ונפל ב-3 בנובמבר בתוך עזה
תהילה כהן:
      יהודה כתב לנו כשהוא נכנס לעזה: אני הולך להחזיר את הכבוד הלאומי
תהילה כהן:
 אנחנו הולכים למגר את הרוע
תהילה כהן:
 אני מבקשת מדם לבי, לפעול עם שכל ורגש ביחד
תהילה כהן:
 לשלב שכל ורגש
תהילה כהן:
 לקבל החלטות מתוך אחריות לאומית, מתוך ראיה לטווח ארוך, מתוך הבנה של המציאות המורכבת שאנחנו נמצאים בה
תהילה כהן:
      מיטוט החמאס זו לא מטרה להרוג את החמאס בשביל להרוג את החמאס
תהילה כהן:
 מאחורי מיטוט החמאס עומד שלומם וביטחונם של כל אזרחי ישראל מצפון עד הדרום
תהילה כהן:
 אני גרה במזרח, אני תושבת הבקעה, בשדמות מחולה ואני רוצה לספר לכם שגם המזרח לא רגוע
תהילה כהן:
 אנשים לא מודעים לזה אבל יש יריות לא ברורות
תהילה כהן:
 מה קורה בירדן? מה קורה עם הפלסטינים בירדן? עיני כל העולם הערבי צופות אלינו
תהילה כהן:
 חייבים לייצר תמונת ניצחון
פנינה תמנו:
מציאות ניצחון, אפילו לא תמונת ניצחון
תהילה כהן:
מציאות של ניצחון
תהילה כהן:
 מעבר לזה, אני רוצה להגיד לכם שאנחנו חזקים
תהילה כהן:
 חיילים של יהודה מגיעים אלינו
תהילה כהן:
 עכשיו דיברתי עם חייל שהגיע ל-48 שעות והוא רוצה לתאם ביקור
תהילה כהן:
 הם מגיעים נחושים, הם חזקים, הם רוצים לסיים את המלאכה
תהילה כהן:
 יש לי שני חתנים שנמצאים בעזה
תהילה כהן:
 העם שלנו חזק, גם העורף חזק
תהילה כהן:
 אני חוזרת מסוף שבוע בקפריסין במסגרת "משפחה אחת"
תהילה כהן:
 פגשנו שם משפחות מכל סדרות החברה, חילוניים, דתיים, שמאל וימין
תהילה כהן:
 ראינו כל כך הרבה עוצמה וכוח, אז אני מבקשת, יש לכם כוח כנבחרי ציבור, תייצגו אותנו כמו שהנופלים והעם הזה ראוי
תהילה כהן:
 עם כוח, עם עוצמה, עם חזון
פנינה תמנו:
 אנחנו עוברים לדיון עצמו, מעבר לא פשוט אבל בתקופה הזאת, כאשר עוסקים באופן אינטנסיבי בעניינים שקשורים רק למלחמה, רק למי שזקוק לסיוע של הכנסת, המעבר הזה מתבקש
פנינה תמנו:
 מענה טיפולי וסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית באירועי ה-7 באוקטובר ולאחר מכן
פנינה תמנו:
 אני רוצה לציין שמדובר בהמשך דיון דחוף שהגישה חברת הכנסת קארין אלהרר אנוכי ועוד חברות כנסת רבות שהצטרפו לדיון בסוגיה
פנינה תמנו:
 היה דיון בוועדת בריאות ב-18 בדצמבר עם מסקנות ברורות והוחלט בשיתוף פעולה שהדיון ימשיך בוועדה לקידום מעמד האישה
פנינה תמנו:
 נפתח עם חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה
קארין אלהרר:
תודה רבה גברתי היושבת-ראש
קארין אלהרר:
 קשה להתחיל את הדיון אחרי הדברים ששמענו
קארין אלהרר:
 אציין שיש אישה צעירה אחת שנכנסה לי ללב יותר מכולם
קארין אלהרר:
 פגשתי גם את יחי, זו ארבל, ילדה בת 28, כמוה יש לא מעט ויש עוד חטופות וחטופים שנמצאים בידי הגרועים שבאויבים
קארין אלהרר:
 אנחנו צריכים לעשות הכול כדי להחזיר אותם
קארין אלהרר:
 עכשיו
קארין אלהרר:
 לא בעוד יום ולא בעוד יומיים
קארין אלהרר:
 אני אומרת את מה שנאמר הבוקר בצורה ברורה, שתי המטרות ששמה לה מדינת ישראל מתנגשות
קארין אלהרר:
 אם רוצים להחזיר, צריך לפעול כדי להחזיר
קארין אלהרר:
 אני בטוחה שאם נעשה בדיקה אצל אזרחי מדינת ישראל, הם רוצים להחזיר את כל החטופות והחטופים מיד עכשיו
קארין אלהרר:
     לעניין הדיון עצמו, אתחיל בהערה מקדמית שאני מאוד שמחה על האכסניה של הדיון, אבל הדיון צריך להתחיל מתוך הבנה שאסור לנו למסגר את הדיון רק סביב נשים, יש גם גברים שנפגעו מינית גם במעגל שני ובוודאי ילדים
קארין אלהרר:
 ככל שחולפים הימים אנחנו נכנסים לשיטתיות המזוויעה של המחבלים המתועבים בביצוע הפגיעות המיניות
קארין אלהרר:
 מדובר בדיווח מאוחר שרק מתחיל לטפטף
קארין אלהרר:
 כולנו מבינים שדיווח יהיה גם מאוחר יותר
קארין אלהרר:
     בהזדמנות הזו ראוי לקרוא, לא רק מטעם הוועדה, אלא מצד הגורמים המטפלים לכל מיש עבר חוויה איומה ונוראה, לפנות גם לאיגודי הסיוע: 1202 לנשים, 1203 לגברים
קארין אלהרר:
 בדיוק בגלל הדבר הזה, בהמשך לדיון שהיה, ראוי לפרסם בצורה נגישה לציבור מה משרדי הממשלה עושים
קארין אלהרר:
 דבר שלא ראיתי בצורה ברורה
פנינה תמנו:
צורה נגישה לתהליך דיסקרטי
קארין אלהרר:
	ברור, רק דיסקרטי
קארין אלהרר:
 אני רוצה לציין שוב את הנפגעים מסדר שני, שזה דבר שאני לא בטוחה שיש מוכוונות אליו
קארין אלהרר:
 בדין הקודם, פחות שמענו מה תוכנית העבודה
פנינה תמנו:
	לדעתי עד הדיון היום היה להם זמן לעבוד כדי להציג את זה בצורה יותר מסודרת
קארין אלהרר:
הייתי שמחה לשמוע על תוכנית עבודה משולבת בין כל המשרדים הממשלתיים שמעורים בנושא, בוודאי משרד הרווחה, בוודאי משרד הבריאות, בוודאי משרד הביטחון עד כמה שהוא מעורב
קארין אלהרר:
 הדבר הכי חשוב, צריך להבין, משרד הבריאות מדבר כל הזמן על 2 מיליארד שקלים תוספת לתקצוב, בתוכו נמצא כל העולם
קארין אלהרר:
 אז אני רוצה להבין גם איך מתקצבים את האירוע הזה
פנינה תמנו:
תודה חברת הכנסת קארין אלהרר
פנינה תמנו:
 נשמע את נציגת משרד הבריאות בבקשה, דר' בלה בן גרשון, ממונה על טראומה נפשית ומצב חירום בבריאות הנפש
בלה בן גרשון:
 יחד אתנו בזום נמצאת דר' זהר, שאחראית במשרד על נושא הפגיעות המיניות
פנינה תמנו:
אנחנו מבקשים שתציגו בפנינו תהליך סדור, תוכנית סדורה
בלה בן גרשון:
יש פה מספר דברים שמשרד הבריאות עושה היום בעקבות הלחימה: אחד, לתת מענה מיידי לכל אותם אנשים שנפגעו וסובלים מתסמינים פוסט טראומתיים כאלו ואחרים ומתוכם כמובן גם אנשים שעברו את הטראומה עצמה, אם להיות במסיבה או לעבור את מה שהם עברו בישובים של עוטף עזה
בלה בן גרשון:
 את המענה הזה הקמנו באמצעות מרכזי החוסן
בלה בן גרשון:
      לגבי מרכזי החוסן, נכון להיום יש חמישה מרכזי חוסן בעוטף, שלכל אחד מהם יש כ-6,7 שלוחות באותם מקומות שנמצאים האנשים שפונו מהעוטף
בלה בן גרשון:
 בנוסף לזה, כבר בשבוע הראשון של המלחמה הקמנו מרכז חוסן ארצי טיפולי, שזה מענה לכל אותם אנשים שלא באים מאזור שיש להם מרכז חוסן אורגני רשותי
בלה בן גרשון:
  מרכז החוסן הוא מענה שנותן טיפול ממוקד טראומה וכמו שכבר דיברתם, רוב האנשים, אם אלה גברים או נשים, שעברו פגיעה מינית תוך כדי התקיפה של המחבלים, הם לא באים ישר ומצהירים על זה שהם נפגעו
פנינה תמנו:
אנחנו מדברים על מצב שהם כן פונים
פנינה תמנו:
 הם צריכים לאתר את מרכז החוסן?
קארין אלהרר:
   היא אמרה שיש גם מרכז לאומי כזה, איפה הוא נמצא?
בלה בן גרשון:
	מרכז החוסן הארצי בנה רשת של מטפלים מומחים לטראומה דרך ארגונים שעומדים בסטנדרט של משרד הבריאות ויש לנו מרכזיה שמקבלת את הפניות ואז משדכים אותם למטפלים המתאימים לפי מקום מגוריהם
בלה בן גרשון:
  יש להם אופציה או לגשת פיזית דרך המקומות הפיזיים שהמטפלים מקבלים אותם, או באמצעות הזום
בלה בן גרשון:
 זו מרכזיה ארצית
פנינה תמנו:
אפשר לקבל את המספר?
בלה בן גרשון:
כבר אעביר לכם את המספר
בלה בן גרשון:
 מרכז החוסן הארצי מקבל אנשים שיש להם תסמינים בעקבות האירוע הנוראי שהם עברו, אם זה במסיבה ברעים או אם בכפר עזה
בלה בן גרשון:
 אם הם שייכים למקום שיש בו מרכז חוסן ארוגני, הם יפנו לשם ויקבלו את הטיפול של מיטב המומחים לטראומה
בלה בן גרשון:
 אם אין להם מרכז חוסן אורגני, הם יפנו למרכז החוסן הארצי שפרסמנו אותו גם בטלוויזיה וגם דרך כל הרשתות החברתיות
קארין אלהרר:
אבל זה לא ממוקד טראומה מינית
בלה בן גרשון:
כשאנשים פונים ומתחילים לקבל טיפול שהוא טיפול ממוקד טראומה, יש מקרים ספורדיים שאנשים תוך כדי טיפול, אחרי שנוצר קשר טוב עם מטפל, מדווחים גם על הפגיעה המינית