GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סרגיי רסקין:
 אוקיי? אני לא יכול להגיד שהכל היה מובן, חד וחלק שצירך את ההפרדה
סרגיי רסקין:
 אני מדבר עכשיו על התקופה מלפני בערך עשרים שנה
סרגיי רסקין:
 אוקיי? באותם זמנים החשיבה הייתה טיפה שונה
סרגיי רסקין:
 עכשיו ברור לנו שההפרדה במחלקות הסגורות, איפה שמתאשפזים אנשים במצב של מסוכנות לעצמם, לסביבתם, עם פגיעה בשיפוט ובביקורת מציאות, הרבה פעמים חוסר שליטה על דחפים, כולל גם דחפים מיניים ודחפים תוקפניים, ההפרדה זאת, אני מסכים איתך, היא חובה
סרגיי רסקין:
 היא חובה
סרגיי רסקין:
 במחלקות בבתי חולים - - -
פנינה תמנו:
אז מה משרד הבריאות, איך משרד הבריאות דואג שזה חובה ולא המלצה ולא וולונטרי?
סרגיי רסקין:
זה תהליך
סרגיי רסקין:
 זה בכל מקרה תהליך שדורש - - -
פנינה תמנו:
אין תהליך
פנינה תמנו:
 לא, לא, לא, זה לא תשובה
פנינה תמנו:
 תהליך זה לא תשובה
סרגיי רסקין:
זו התחלה
סרגיי רסקין:
 זו התחלה
פנינה תמנו:
תהליך זה לא תשובה
סרגיי רסקין:
זו התחלה של התהליך
פנינה תמנו:
ברור שהמגמה מאוד ברורה שיש יותר מודעות
פנינה תמנו:
אבל תהליך זה לא תשובה
פנינה תמנו:
 אתם הרגולטור, אתם משרד הבריאות
סרגיי רסקין:
נכון מאוד
פנינה תמנו:
יש איזו הנחייה שהעברתם? יש איזה חוזה מנכ"ל? יש איזשהן פעולות אקטיביות שאתם עושים כדי לוודא שבתי החולים מבינים את הצורך בהגנה על הנשים, את הצורך שהנשים האלה, בתקופה הקשה ביותר שלהן יקבלו את מרחב הביטחון הכי
סרגיי רסקין:
 יש נוהלים ויש כללים ושי הבנה של בתי החולים
סרגיי רסקין:
 לא צריך אפילו לשכנע את אנשי המקצוע עד כמה הנושא הוא חשוב ועד כמה הוא חריג ועד כמה הוא נחוץ
סרגיי רסקין:
 אין אפילו צורך בכך
סרגיי רסקין:
 בבתי חולים גהה, שלוותה ושער מנשה, גם במחלקות המעורבות יש הפרדת אגפים
סרגיי רסקין:
 זאת אומרת, מפגש בין מאושפזים גברים למאושפזים נשים קורה רק בחצר או בחדר טיפולים, איפה שמעבירים את הקבוצות הטיפוליות
סרגיי רסקין:
 הצוות משגיח במלוא הרצינות, בכל אחריות משגיח על התנהגות גם של גברים וגם של נשים, ומנסה בכל הכוח למנוע את האירועים החריגים
פנינה תמנו:
סרגיי, איך אתה דואג שלכולם יהיו מחלקות סגורות? עוד לא שאלתי, כשאתה אומר לי שתי מחלקות אז זה אומר שיש גם לעיתים תפוסה מלאה ואז נשים צריכות ללכת למחלקות אחרות
פנינה תמנו:
 אבל איך אתם מביאים תוכנית אופרטיבית שבאה ואומרת אנחנו באים לבתי חולים ודורשים מהם עד תאריך כזה וכזה - - -
סרגיי רסקין:
עמדה של משרד הבריאות היא חד משמעית – מחלקות סגורות צריכה להיות הפרדה
סרגיי רסקין:
 צריכה להיות הפרדה
פנינה תמנו:
אבל מתי, זה ייושם באופן מלא בכל בתי החולים?
סרגיי רסקין:
כרגע זה מיושם, את יודעת מה, 85% זה מיושם כבר
פנינה תמנו:
נכון, אני שואלת על העשרים אחוזים שלא מיושמים
סרגיי רסקין:
אנחנו מטפלים ונמשיך לטפל על כך שזה ייושם במאה אחוז, כי כולם מבינים
פנינה תמנו:
איך? איך?
סרגיי רסקין:
איך
סרגיי רסקין:
 זאת שאלה לא פשוטה
סרגיי רסקין:
 פתיחת מחלקה נוספת דורשת כוח אדם ודורשת תקציב מתאים
סרגיי רסקין:
 אני חייב לציים שכל המערכת הפסיכיאטרית, אנחנו היום, אני מבין שאנחנו נדבר די הרבה על המערכת הפסיכיאטרית ועל המענים של המערכת הזאת גם לאוכלוסייה של נשים הנזקקות בכך
סרגיי רסקין:
 אבל כל המערכת נמצאת במצוקה נוראית, גם מבחינה תקציבית וגם מבחינת כוח אדם
סרגיי רסקין:
 ופתיחת מחלקה חדשה, אוקיי? דורשת גם כוח אדם וגם תקציב
פנינה תמנו:
או לא בהכרח שזה פתיחת מחלקה חדשה
פנינה תמנו:
 אני לא בטוחה
פנינה תמנו:
 אני מדברת בתוך המשאבים הקיימים צריך לדעת לעשות
סרגיי רסקין:
כל פעם שמפרידים, כל פעם שעושים הפרדה מחלקתית בין גברים לנשים זו מחלקה חדשה שדורשת תוספת
סרגיי רסקין:
 תוספת כוח אדם
סרגיי רסקין:
 זה חד משמעי
סרגיי רסקין:
 המחלקה הזאת לא נשארת ריקה
פנינה תמנו:
אני לא בטוחה, אני שוב אומרת לך
פנינה תמנו:
אני אומרת שעם המשאבים הקיימים, עם כוח האדם הקיים, עם התקציבים הקיימים, עדיין ניתן לעשות הפרדה
פנינה תמנו:
 אני מרגישה שזה קצת אמורפי
פנינה תמנו:
 אין פה איזו תוכנית שבאה ואומרת אוקיי, מול בתי החולים, בואו תראו לנו איך אתם הולכים לבצע את זה
פנינה תמנו:
 זה זכויות בסיסיות, אני לא מדברת פה על, זה זכות בסיסית
פנינה תמנו:
 בסיסית
סרגיי רסקין:
כבוד חברת הכנסת, אני לא חושב שצריך לשכנע אותי שזו זכות בסיסית ויש צורך בכך
סרגיי רסקין:
 אני מבין את זה
סרגיי רסקין:
 ולא ניתן להגיד שזה משהו אמורפי ובאוויר ולא נעשה כלום
סרגיי רסקין:
 אוקיי? כי אני שוב פעם חוזר, בתשעה בתי חולים יש כבר מחלקות נפרדות
סרגיי רסקין:
 וזו עבודה
סרגיי רסקין:
 וזו עבודה שנעשתה
סרגיי רסקין:
 אנחנו כן נעשה את העבודה גם כדי להגיע להפרדה מוחלטת במחלקות הסגורות
פנינה תמנו:
אני מבקשת בבקשה שתשלח לי איך אתם הולכים ליישם באופן מלא בכל בתי החולים, מה הצעדים שיעשו
סרגיי רסקין:
בסדר, אוקיי
פנינה תמנו:
יכול להיות שבאמת אולי אתה צריך את הזמן כדי לבדוק
סרגיי רסקין:
בסדר
פנינה תמנו:
וגם את היעדים
פנינה תמנו:
 יעדים ברורים מאוד
עידו אבגר:
האם אפשר להוסיף?
פנינה תמנו:
עידו, מרכז המחקר והמידע, כן, בבקשה
עידו אבגר:
תודה, כבוד יושבת הראש
עידו אבגר:
 עידו אבגר, מרכז המחקר והמידע
עידו אבגר:
 אני יודע שבתקציב 2021-2022 הוקצה כסף לבינוי במערך הפסיכיאטרי
עידו אבגר:
 במסגרת הזאת יש ייעוד לבנייה של מחלקות נפרדות מגדרית?
סרגיי רסקין:
 כן
סרגיי רסקין:
 התקבל תקציב ונבנתה תוכנית להגדלה של מספר מיטות בשש השנים הקרובות, מ-2023 עד 2028
סרגיי רסקין:
 קיבלנו אישור ל-240 מיטות נוספות, אוקיי? שזה אומר בערך 40 מיטות בשנה
סרגיי רסקין:
 העדיפות היא למחלקות פסיכיאטריות גם בבתי חולים כלליים, למחלקות פסיכיאטריות עם התמקצעות ייעודית להפרעות אכילה, לנשים עם פגיעה מינית, לתחלואה כפולה ולפסיכוגריאטריה
סרגיי רסקין:
 אין ספק, אין ספק שחלק מהמיטות ילכו למחלקות הנפרדות לנשים
עידו אבגר:
אבל, אתה לא יודע לומר כרגע כמה?
סרגיי רסקין:
אני לא יכול להגיד לך פרטים
סרגיי רסקין:
 אני אבדוק ואני אשלח
פנינה תמנו:
 שירה ביגון, מנהלת תחום בכיר מטה השיקום בבריאות הנפש
פנינה תמנו:
 מקווה שאמרתי נכון את השם
שירה ביגון:
אמרת נכון
שירה ביגון:
 אז אני בעצם אתייחס למערך השיקום שבעצם פועל אחרי אשפוז במחלקות, שבנינו כולנו היינו רוצים להיות שם כמה שפחות
שירה ביגון:
 בעצם, מערך השיקום, אם אנחנו מסתכלים על נתונים של ארבע שנים אחורה, אנחנו בעצם, אחוז הנשים שמקבלות סיוע בסל שיקום עלה
שירה ביגון:
 עד לפני 3 שנים היה 47% מנשים והשאר גברים, היום אנחנו עומדים על 50-50
שירה ביגון:
 50% גברים ו-50% נשים
שירה ביגון:
 שמבחינת כמות האנשים שמקבלת שירות, שסך הכל זה 35,000 אנשים, מדובר באמת במספרים שהם משמעותית גדולים
שירה ביגון:
 ואנחנו בגדילה, אנחנו עושים כמה צעדים בעצם להתאים את המערך שלנו כמה שניתן לכל האוכלוסיות ובאמת ככה לכל המערך שמשתנה
שירה ביגון:
 להגיד שני דברים שככה קורים בתקופה, לא יודעת אם האחרונה, אבל בוא נגיד בשנה האחרונה בטוח
שירה ביגון:
 בעצם נשים שמגיעות היום לקבל נכות של ביטוח לאומי, אם זה שורדות זנות או נשים שבעצם מתמודדות עם טראומה, הן מקבלות 40% נכות על סעיף נפשי ללא וועדה
שירה ביגון:
 זאת אומרת, הן בעצם מקבלות אישור לנכות ובעצם נמצאות זכאיות לסל שיקום, ואנחנו באמת רואים, בוא נגיד בטח בחצי השנה האחרונה, יותר ויותר נשים שנכנסות למערך שיקום בבריאות הנפש
שירה ביגון:
     כשאני עשיתי ככה מצגת עם נתונים, אם תרצו כמובן אני אעביר לכם אותה, עלייה בנשים צעירות מגילאי 18 עד 30, שמקבלות שירותי סל שיקום
שירה ביגון:
 עלייה מסיבית אפילו בהשוואה בעצם לגילאים האחרים
שירה ביגון:
 ואנחנו חושבים שהתהליכים שקורים באופן כללי בכל המדינה, לא יודעת, בעצם משפיעים גם על המערך שלנו וגם בעצם על הזכאות לסל שיקום
שירה ביגון:
 אני רוצה לספר לכם שנגיד במחוז חיפה בעצם עשו נתונים של כמה עצם מקבלי שירות באופן כללי פונים לקבל סל שיקום מהמחוז, ובמהלך חודש אחד 30% מהפונים באופן כללי היו נשים שבעצם סובלות מפוסט טראומה, נשים צעירות
שירה ביגון:
 והמחוז בעצם ייסד במחוז וועדה רגישת טראומה
שירה ביגון:
 זאת אומרת, וועדת שיקום שכל אנשי המקצוע בתוך הוועדה עצמה
שירה ביגון:
 הם בעצם אנשי מקצוע מתחום הטראומה נשים
שירה ביגון:
 ובעצם הפידבק, האימפקט של ההתאמה הזאת היה מאוד מאוד משמעותי עבור הנשים שבעצם היגעו לוועדה עצמה
שירה ביגון:
 המטרה היא בעצם גם נשים שהן נשות מקצוע בתחום הטראומה
שירה ביגון:
 ובאמת גם לבנות תוכניות יותר מתאימות לנשים, במעמד של ועדה כזאת
שירה ביגון:
אז אני אומרת, מבחינת הזמן של דיון בכל ועדה, הזמן הורחב
שירה ביגון:
 וגם יש בעצם תוכניות ספציפיות לנשים, יש לנו מרכזי תעסוקה שהם בעצם רק לנשים שמתמודדות עם טראומה
שירה ביגון:
 מרכזי התעסוקה הם בעצם לנשים בלבד, מתוך הצורך של נשים בהגנה בתוך מקום התעסוקה
שירה ביגון:
 וגם יש לנו בעצם מערך של קהילות תומכות, שבעצם יש בחלק מהמקומות יש בית מרכזי שהוא לנשים בלבד, ובחלק מהמקומות יש בעצם דירה שאפשר לבחור
שירה ביגון:
 בעצם אישה יכולה לבחור להיות רק עם נשים
שירה ביגון:
 זה קורה אצלנו גם בתחלואה כפולה וגם באופן כללי, מערך של דיורים בקהילה
פנינה תמנו:
אז בתוך הסל יש תעסוקה, מה עוד?
שירה ביגון:
דיור
שירה ביגון:
 זה מה שאמרתי, קהילות תומכות
שירה ביגון:
 ובעצם כל אישה שככה מגיעה אנחנו בעצם תוכנית אישית עבור האישה
שירה ביגון:
 יש לנו בעצם תכנית של הורות
שירה ביגון:
 דיברת על הורות אז זה ישר קפץ לי
שירה ביגון:
 יש לנו בעצם תוכנית שנקראת "ציפור לנפש", שזו בעצם תוכנית שמותאמת להורים שמתמודדים עם איזושהי מגבלה נפשית
שירה ביגון:
 בעצם לחבר אותם בתוך הקשיים לתוך ההורות, ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה כמובן עם הרווחה
שירה ביגון:
 ויש לתוכנית הזאת הצלחה מאוד מאוד יפה, ויש להם גם צוות של נשים, מי שרוצה נשים
שירה ביגון:
 מבחינת שאר המערך, אם אנחנו מדברים על השכלה ועל חונכות, ועל בעצם שירותי פנאי - - -
פנינה תמנו:
יש לכם משהו של נפש בריאה בגוף בריא? משהו שקשור ל - - -
פנינה תמנו:
הרי, בסוף
שירה ביגון:
נכון
שירה ביגון:
 נכון
שירה ביגון:
 בעצם יש לשירותי סל שיקום, יש שיתוף פעולה עם החברה למתנ"סים, ובעצם כל מי שזכאית לשירותי סל שיקום מקבלת בעצם תוכנית בתוך המתנ"ס לקידום אורח חיים בריא, לחוגים, לפעילויות ספורט
פנינה תמנו:
שמה? זה מסובסד הפעילויות?
שירה ביגון:
זה מסובסד על ידי משרד הבריאות
פנינה תמנו:
הן מודעות לזה, מתמודדות הנפש - - -
שירה ביגון:
כל מי - - -
פנינה תמנו:
רגע, ללכת ולקבל חוגים בחינם? אני לא בטוחה
שירה ביגון:
זה לא בחינם, זה בהשתתפות עצמית
שירה ביגון:
 המשרד מממן 150 שקלים ואת השאר בעצם משלימה
פנינה תמנו:
150 שקלים למה?
שירה ביגון:
לחודש לחוג
שירה ביגון:
עכשיו, בעצם הסבסוד הוא, הוא חלק מהתוכנית
שירה ביגון:
 המטרה בעצם של הצוות זה לבנות תוכנית לאישה בזמנים שמתאימים לה, ולעקוב שהיא באמת אכן מגיעה לפעילות, ובאמת שהיא ככה מרוצה, היא מציבה לעצמה - - -
פנינה תמנו:
כמה סיוע יש לכם באסתטיקה? אנחנו יודעים שהכדורים ועוד דברים נוספים גורמים, למשל הרבה מתמודדי נפש ומתמודדות נפש סובלות מהסיפור של השיניים, שהוא מאוד מאוד יקר
פנינה תמנו:
 מה אתם עושים בעניין?
שירה ביגון:
אוקיי, אז טיפולי שיניים הם באמת בתוך סל, אני מדברת כרגע על נשים שמוכרות לסל שיקום
שירה ביגון:
 בעצם טיפולי שיניים הם בתוך סל של - - -
פנינה תמנו:
לא, לא, לא טיפולי שיניים
פנינה תמנו:
 יש הבדל בין טיפולי שיניים, אני רק אדייק לך, של עקירה, כאבי שיניים, לבין אסתטיקה
פנינה תמנו:
 ממש, נשים, גם לפעמים זה גם תחלואה כפולה, לא יודעת אם קוראים לזה, כן תחלואה כפולה
פנינה תמנו:
 נשים שגם אולי סובלות מצריכה מופרזת של אלכוהול או סמים, וגם מתמודדות נפש, ואז הן מגיעות למצבים שאין מי שיעזור להן מבחינה אסתטית
שירה ביגון:
אז תראי, קודם כל, כל אישה שמגיעה בצעם לקבל סל שיקום, בעצם מקבלת מתאמת טיפול
שירה ביגון:
 שהיא בעצם עובדת מקצועית שהמטרה שלה היא בעצם לעשות תוכנית אישית לכל מי שמקבלת שירות בהתאם למטרות וליעדים שמציבים ביחד
שירה ביגון:
 זה לגמרי יכולה, כל מה שאת מתארת כרגע זה לגמרי יכול להיות חלק מהמטרות
שירה ביגון:
 בעצם, הדיורים שלנו ומתאמי הטיפול הם בעצם עוסקים פרטנית מול מקבלות השירות בהצבה בעצם של יעדים כאלה
פנינה תמנו:
לא הבנתי כלום
פנינה תמנו:
 אני רק אגיד את זה ככה אחרת
פנינה תמנו:
 אני רוצה לראות למשל, את יודעת מה, אני אלך הפוך – האם פעם עשיתם סקר בקרב מתמודדות נפש, אתם כסל שיקום, מה באמת הן צריכות? וכמה תקציב יש על כל סל השיקום בשנה למתמודדות נפש?
שירה ביגון:
אז אני אגיד ככה, בגלל שאנחנו בעצם דואגים – שמערך השיקום נותן מענה לכלל מקבלי השירות, אנחנו לגמרי יכולים להתאים
שירה ביגון:
 זאת אומרת, לקחת מתוך כל האוכלוסייה את פלח אוכלוסיית הנשים ולעבוד עם הדיורים שעובדים איתם, ועם שירותי - - -
פנינה תמנו:
שירה, שירה, שירה
פנינה תמנו:
 זה צריך להיות, באמת אני אומרת לכם, בעיני, לא צריך להיות גאונים גדולים כדי לצאת רגע, לעצור ולומר, יש פה, באמת יש תקציבים, יש סל שיקום
פנינה תמנו:
 תצאי לסקר בבקשה, 50% אמרת שעליתם מ-47 ל-50 אחוזים
פנינה תמנו:
 מקווה שזה גם יהיה יותר, אבל זה צריך להיות באמת מותאם לקהל של מתמודדי הנפש וכמה מאושפזים וכמה זקוקים לשירות הזה
פנינה תמנו:
תבדקי מה הצרכים שלהם
פנינה תמנו:
 יוצא לי לא אחת לדבר, ומושקעים תקציבים
פנינה תמנו:
 יכול להיות, הסיפור של הדיור ותעסוקה, יכול להיות שזה הכיוון הנכון
פנינה תמנו:
 אבל תצאו לסקר, תבדקו עם מתמודדות הנפש
פנינה תמנו:
 אולי כאלה שיש רצידיביזיה, שחוזרות פעם אחר פעם
פנינה תמנו:
 ולהגיד מה חסר לכם
פנינה תמנו:
 מה חסר לכם
פנינה תמנו:
 מה יעזור לכם
פנינה תמנו:
 כי אני לא סתם הבאתי את הסיפור של השיניים
פנינה תמנו:
 כי אם יש מישהו שאין לה שיניים, או שזה מה שמוריד לה את הביטחון, יכולה להתאשפז לצאת לחזור להתאשפז לצאת, ועדיין לא תלך לעבודה כי זה מה שגורם לה לא להיות עם ביטחון, ואולי הרקע של לא מאפשר שהיא תטפל בעצמה
פנינה תמנו:
 או מישהי שבאמת צריכה, יכול להיות שחונכת, שאחת, שמישהי שאולי, את יודעת מה? יותר חונכת, הולכת לוועדות החלטה, תכף נגיע לרווחה, שיש לה סידור מסוים לראות את הילדים
פנינה תמנו:
 והיא חוששת להגיע לרווחה לוועדות החלטה, היא חוששת להגיע, להיראות
פנינה תמנו:
 יכול להיות שאתם תצטרכו להשקיע גם בליווי הזה
שירה ביגון:
הצוותים שלנו מלווים אותם לוועדות ברווחה
שירה ביגון:
 אבל לגמרי, זה רעיון מצוין מה שאת אומרת
שירה ביגון:
 נעשה את זה
פנינה תמנו:
מה זה מלווים אותם? זה נוהל?
שירה ביגון:
מי שבעצם, מי שרוצה מקבלת שירות שרוצה
פנינה תמנו:
שוב, אני אגיד לכם, מי שרוצה לאוכלוסייה שלא בהכרח במודעות, זה בעיה
פנינה תמנו:
 אני רוצה גם לראות כמה יש מודעות לכל אחת לפני שהיא משתחררת, על מה מגיע לה
פנינה תמנו:
 מה את יכולה לקבל מאיתנו
פנינה תמנו:
 בסוף, יכול להיות שיש לכם שירותים נפלאים
פנינה תמנו:
 אני לא יודעת כמה ממצים אותם, אני מבינה ש-50% אחוז, כמו שאמרת, זה נשים
פנינה תמנו:
 אני לא יודעת מה הפירוט של, אמרת שאתם כן נותנים את זווית הראייה המגדרית מתוך הבנה שבחלק מהדברים צריך התאמה
פנינה תמנו:
אני רוצה לראות באמת מה השירותים שיש לנשים
פנינה תמנו:
 תצאו לסקר הזה ותעדכנו אותי מתי אתם יוצאים ומה היו התוצאות
שירה ביגון:
בסדר גמור
פנינה תמנו:
בסדר? עמותת ""לשמ"ה" – לשילוב מתמודדים והעצמה בבריאות הנפש"
פנינה תמנו:
 תמי כרמל מצלאוי, מנכ"לית, בזום
תמי כרמל מצלאוי:
היי, שלום לכם, תודה שנתת לנו זכות דיבור
תמי כרמל מצלאוי:
 אנחנו באמת עמותה של מתמודדי נפש
תמי כרמל מצלאוי:
 אני בעצמי מתמודדות נפש, התאשפזתי בשלוותה ובגהה לא מעט פעמים, ולצערי לא הייתה הפרדה מגדרית
תמי כרמל מצלאוי:
 כן סבלתי מהטרדות מיניות, אז זה מאוד חשוב שגם בבתי החולים האלה תתבצע הפרדה ושתהיה מחלקת נשים, וזה לא יהיה כמו עכשיו, שזה אווירה מאוד של צוותים גבריים
תמי כרמל מצלאוי:
 ככה בבית החולים לפחות בגהה
תמי כרמל מצלאוי:
 אנחנו שמנו לב שיש מעט מאוד מענים לנשים מתמודדות נפש, גם מבחינת בתים מאזנים, גם מבחינת נושאים של דיכאון אחרי לידה, שיכולות לדבר על זה גם הדס, יושבת הראש שלנו, וגם אסתר שנמצאת פה גם כן מוועד מנהל
תמי כרמל מצלאוי:
 הייתי שמחה שגם הן ישתפו
תמי כרמל מצלאוי:
 זהו לעת עתה
פנינה תמנו:
מה הייתה החוויה שלך, כמי, כמשתפת שהיית מתמודדת נפש
פנינה תמנו:
 דיברת על הטרדות מיניות
פנינה תמנו:
 את יכולה טיפה לספר לנו על המציאות היום-יומית של אישה שנמצאת במחלקה סגורה
תמי כרמל מצלאוי:
קודם כל, יש משמעותית פחות נשים מאשר גברים במחלקות, לפחות מהניסיון שלי, יש יחסית מעט נשים או שהן מקובצות בחדר או שניים מתוך כל המחלקה של 30 או 40 איש
תמי כרמל מצלאוי:
 אז אנחנו בעצם מיעוט
תמי כרמל מצלאוי:
 נפגשים באמת, צריכים להתקלח וצריכים להסתובב עם מגבת, בדרך כלל היא קצרה
פנינה תמנו:
מה זאת אומרת? המקלחות הן לא משותפות אבל
פנינה תמנו:
 יש רק לנשים?
תמי כרמל מצלאוי:
המקלחות לא משותפות, אבל צריך לפעמים, לפעמים המקלחת סגורה, נעולה, צריך ללכת מחדר לחדר להתקלח במקלחת אחרת
תמי כרמל מצלאוי:
 צריך להסתובב עם שיער רטוב
תמי כרמל מצלאוי:
 לא נעים
תמי כרמל מצלאוי:
 זה ממש ממש לא נעים
פנינה תמנו:
 אני רוצה לתת את רשות הדיבור למיכל חסון, "קרן בריאה"
פנינה תמנו:
 שלום חברות הכנסת
אימאן ח'טיב יאסין:
היי, שלום שלום
פנינה תמנו:
שלום שלום
אימאן ח'טיב יאסין:
באמת בקשר למה שהיא אמרה, אני עדיין זוכרת את החוויה המצמררת שהייתי במרכז יום למתמודדי נפש לנוער ונערות
אימאן ח'טיב יאסין:
 וזה היה ביחד, ולא נדבר על המקום ועל הסביבה שהם נמצאים
אימאן ח'טיב יאסין:
 אבל עצם העובדה שהם נמצאים ביחד - - -
פנינה תמנו:
בני נוער, שזה סיפור באמת של הנערות הצעירות
אימאן ח'טיב יאסין:
שעברו לפעמים הטרדה מינית וחוויה טראומתית, והן עוברות את כל המסדרון כדי ללכת למקלחת, בפני כולם
אימאן ח'טיב יאסין:
 ואין הפרדה בשום דבר
אימאן ח'טיב יאסין:
 אני לעולם לא אשכח
פנינה תמנו:
ד"ר סרגיי, אפרופו, הילדים והנוער, יש לך תמונת מצב לגבי זה?
סרגיי רסקין:
כרגע אין לי
סרגיי רסקין:
 אין לי תמונת מצב לגבי נוער
פנינה תמנו:
אתם, נשים מבחינתי זה גם ילדות ונערות
פנינה תמנו:
 לא יקרה שילדה בת 14 שמאושפזת, בטח בגילאים האלה הרכים, וגם פחות, צריכות לעבור את מה שחברת הכנסת מתארת
פנינה תמנו:
 אימאן מתארת פה סיטואציה שהיא ראתה במו עיניה, אני גם יודעת שזה קיים, כי לפני שלוש-ארבע שנים עשיתי פיקוח על מחלקות סגורות לילדים – זה די פרוץ הדבר הזה
פנינה תמנו:
     כן, סליחה, מיכל חסון, "קרן בריאה", ואחר כך ניתן גם לחברת הכנסת יסמין פרידמן
פנינה תמנו:
 או מתי שתרצי לדבר תגידי לי
יואל חסון:
כן, אז אני מיכל חסון מ"קרן בריאה"
יואל חסון:
 אנחנו ארגון שמייצג מטופלות במערכת הבריאות
יואל חסון:
 אני רוצה לדבר על הנושא של דיכאון בהיריון ולאחר לידה, שזה גם סוגייה שהיא מאוד חשובה בהקשר של זכויות נשים ומתמודדות נפש ובכלל
יואל חסון:
 אז באמת אנחנו ערכנו כמה מחקרים בשנים האחרונות בקרב נשים לגבי איתור, מניעה וטיפול בדיכאון "סאב-לידתי", גם בהיריון וגם לאחר הלידה
יואל חסון:
 והמסקנות הן די עגומות
יואל חסון:
 אחוז האיתור של טיפות החלב בישראל של דיכאון לאחר לידה עומד על בערך 4
יואל חסון:
5% לפי נתונים מקצת לפני הקורונה
פנינה תמנו:
4
פנינה תמנו:
5% ממה?
קריאה:
מהיולדות
יואל חסון:
מהנשים
פנינה תמנו:
מכלל הנשים שמגיעות
יואל חסון:
כן
יואל חסון:
מתוך כלל הנשים שמגיעות, היעד לתשאול הוא 90%
יואל חסון:
 בדו"ח האחרון שאנחנו קיבלנו לפחות הם עמדו על 81% בערך תשאול, ומתוך הנשים שמתושאלות, זאת אומרת מתוך כלל הנשים שמגיעות לטיפת חלב, בערך 4
יואל חסון:
5% אותרו עם ציון גבוה בשאלון אדינבורו ועם סיכון לדיכאון "סאב-לידתי"
יואל חסון:
 עכשיו, הערכות בספרות הן שבערך בין עשרה לעשרים אחוז מהנשים שיולדות שחוות איזושהי מצוקה נפשית רגשית סביב ההיריון והלידה
יואל חסון:
 כלומר, שאנחנו רואים - - -
פנינה תמנו:
שזה נושא גדול בפני עצמו, שגם אנחנו נדון עליו כאן בוועדה
פנינה תמנו:
 אני לא רוצה למקד כרגע את הדיון על נשים שחוות דיכאון אחרי לידה, כי זה באמת דיון בפני עצמו
יואל חסון:
אוקיי, זה בהחלט דיון בפני עצמו
פנינה תמנו:
הייתי לראות אבל איפה את רואה באמת הפרה של - - -
יואל חסון:
אני הבנתי שזה הנושא של הדיון
פנינה תמנו:
לא, זה לא היה על זה
פנינה תמנו:
 כרגע זה על כלל מתמודדות הנפש והזכויות שלהן, שבתוך זה באמת זה נשים שהן אחרי לידה
פנינה תמנו:
 הייתי רוצה לראות שם איפה את רואה את המקומות שצריך תיקון או הפרה של זכויות
יואל חסון:
אז נקודה אחת שאנחנו נתקלנו בה, בהקשר של, יש מיזם שנקרא "ומה איתך", שעבד יחד עם "קרן בריאה" בחממה שלנו, ולמשל, סוגיה אחת שהם לא הצליחו למצוא אליה עדיין מענה, זה כמה נשים מתאשפזות סביב היריון ולידה
יואל חסון:
 אשפוז פסיכיאטרי הכוונה
יואל חסון:
ההצלבה הזאת משום מה, היא לכאורה לא אמורה להיות מסובכת, נכון? אנחנו יודעים מתי אישה יולדת ומתי היא מתאשפזת, אבל איכשהו ההצלבה של שני הנתונים האלה נמצאה כמורכבת
פנינה תמנו:
יש פילוח כזה או שאתם, אמרו לכם שאין פילוח כזה?
יואל חסון:
קיבלנו תשובה ממערכת הנתונים של משרד הבריאות שאין להם את זה ושזה מסובך לקבל את הנתונים האלה
יואל חסון:
 אנחנו מאוד נשמח לקבל אותם
פנינה תמנו:
מי יכול להגיב על זה בבקשה ממשרד הבריאות? מי מנהל את כל המחלקה הפסיכיאטרית? זה הבחור שהחליף את טל? הוא לא פה? הבנתי
פנינה תמנו:
 אנחנו הזמנו אותו? הבנתי, אוקיי
יואל חסון:
אני אתן רק דוגמא
יואל חסון:
 למשל, אישה שעוברת לידה שקטה, זה מידע שנמצא בבית החולים בדרך כלל
יואל חסון:
 לא בהכרח שהקופה שלה אפילו יודעת את זה
יואל חסון:
 אם היא תגיע לביקורת אצל הרופא, יכול להיות שרופא שלה בקופה יעדכן את התיק הרפואי שלה
יואל חסון:
 תאורטית יש נוהל מתאמת אובדן היריון בבתי החולים, היא אמורה לעדכן את הקופה, זה לא עובד לצערנו במרבית המקרים, כך שהמידע הזה לא בהכרח נמצא אצל הקופה שלה
יואל חסון:
 ואם אחר כך היא מתאשפזת אשפוז פסיכיאטרי אז בכלל יש לנו חוסר הלימה, כן? בין כל הגופים האלה
יואל חסון:
 וזה משהו שהוא לכאורה לא אמור להיות מסובך לברר אותו, אבל בפועל הופך להיות מסובך
יואל חסון:
וזה משהו שמן הראוי שיהיה עליו מעקב
פנינה תמנו:
נראה, אנחנו אולי אפילו, אולי נזמין על זה מחקר או עידו, משהו, תמונת מצב כלשהי
פנינה תמנו:
 גם אם לא מחקר מקיף, להבין, גם שמהערכות יבינו שזה מידע סופר חשוב
פנינה תמנו:
 הוא סופר חשוב כי אני חושבת שהוא, אנחנו יכולים להיות במניעה
פנינה תמנו:
 זאת אומרת, אם נראה שלא יודעת, עשרים אחוז מהמאושפזות זה באמת נשים אחרי לידה, אפשר למנוע את המצב הזה עוד לפני שנשים יולדות
פנינה תמנו:
 אולי להביא למודעות, לתת תמיכה יותר
פנינה תמנו:
 זה נראה לי קצת בעייתי שאין את ההצלבה גם בבתי החולים
יואל חסון:
בהחלט, 50 אחוזים - - -
אימאן ח'טיב יאסין:
יש מחקר שנעשה בנושא אבל על החברה הערבית
אימאן ח'טיב יאסין:
וחשוב לראות גם את התמונה המגזרית בתוך זה
פנינה תמנו:
כנראה שזה גם יצוף, אבל מעניין אם יש על המגזר הערבי, יש להיות שיש גם על הכללי
פנינה תמנו:
 בכל אופן, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, אנחנו נעשה בדיקה על הנושא הזה וגם נפנה למשרד הבריאות
פנינה תמנו:
 תודה רבה לך, מיכל
פנינה תמנו:
     נעמה זרביב, "שוברות שוויון"
נעמה זרביב:
אוקיי, תודה רבה מאוד על הדיון החשוב הזה
נעמה זרביב:
 אני באמת רוצה להפנות כמה דברים שמגיעים אליי מפניות, למרות שהתחום שלי הוא לא "פרופר" נפש, אבל מטבע הדברים מגיעות אימהות ובנות
נעמה זרביב:
 אז פעם אחת על הדירות השיקומיות – גם בנות חילוניות מציעים להן דירות שהם דירות לא בהפרדה
נעמה זרביב:
 יש חדרים בהפרדה כמו ב"סאמיט", אני לא מכירה עוד ארגונים, ואומרים אין בעיה
נעמה זרביב:
 עכשיו ברור שכולם שם על רקע של איזשהן פגיעות ויש שם נטייה להיות פוגעים ונפגעים וכל מיני קשרים
נעמה זרביב:
 אז אומרים לא, זה לא קורה
נעמה זרביב:
 אני במקרה ראיינתי שם כמה מדריכים, מתחת לפני השטח רוכשות אהבות שנקלעו אליהם כי הן לא רצויות
נעמה זרביב:
 זה לא אהבה, שאלה אותי אחת הבנות מה הבעיה
נעמה זרביב:
 אמרתי לה מה הבעיה – היא לא בחרה בקשר
נעמה זרביב:
 ברור שאם את שמה בן ובת לבד, עם קבוצה, ויוצאת הווי חברתי, אז גם בנות חילוניות וגם בנות דתיות, צריכות יותר מענין נפרדים בדירות השיקומיות
נעמה זרביב:
 זה דבר ראשון
נעמה זרביב:
     דבר שני שחשוב לי להעלות זה דווקא את הנקודה הדתית, שבעצם אין מענה לבנות דתיות בתוך המקומות האלה
נעמה זרביב:
 אני יודעת על בנות שרצו להשתחרר הביתה ואומרים לא, את תישארי פה, אז היא אומרת אבל מה אני אעשה? כולם מציירים, כותבים, מנגנים, מדליקים אור, והיא יושבת בחדר ולא יכולה גם לשלוח "ווטסאפ", אז אומרים לה אז מה הבעיה שלך? אז תעשי כמו כולם
נעמה זרביב:
 המטרה שלנו היא לתת לילדה לצאת משם עם כוחות ולא לשבור לה את כל הדברים שעוד נשארו לה
נעמה זרביב:
 ואפשר למצוא, ברור שכשיש פגיעה או שכשקורת מצוקה, אז הכעס הראשון הוא כלפי הקדוש ברוך הוא ואז מיד יש ממילא איזשהו פער וקצר וזה בסדר, הילדה יכולה לברר את דרכה
נעמה זרביב:
 אבל לא תחת איזשהו מקום שלא מכבד
נעמה זרביב:
 ודבר אחרון שאני מציעה - - -
פנינה תמנו:
זו נקודה חשובה, כי בסוף, גם בבתי החולים הלא פסיכיאטריים, כאשר אנשים דתיים מגיעים להתאשפז, יש בשבת כללים, מוסכמות, שמאפשרים לאנשים דתיים לא להיות במצב של חילול שבת או בסיטואציה שנוגדת את כל אמונתם
פנינה תמנו:
 זו גם נקודה שהיא חשובה, אבל הנקודה היותר רלוונטית לדיון שלנו זה - - -
יסמין פרידמן:
גברים ונשים זה
יסמין פרידמן:
היא אומרת שאין הפרדה גברים ונשים
פנינה תמנו:
אין
פנינה תמנו:
 אז לא יכולות להיות, אז היא אומרת, לפעמים אתה תוותר על טיפול, צעירה דתית - - -
יסמין פרידמן:
למה אבל אין הפרדה?
פנינה תמנו:
 יש מקומות שאין הפרדה
פנינה תמנו:
 שזה גם, גם תמונת המצב היא לא כזאת קוהרנטית
פנינה תמנו:
 אני לא סתם אומרת
פנינה תמנו:
 אני רוצה לומר לכם, גם אם מי שמנהל את האגף לא נמצא כאן, כל אחד מכם הוא קודקוד וקודקודית חשובה
פנינה תמנו:
 אז יש לנו פה את שירה, שאת מנהלת תחום בכיר מטה השיקום בבריאות הנפש, יש פה את שרון, שרון, מי זאת שרון? את לא ממשרד הבריאות?
שרון באומל:
אני עובדת של משרד הבריאות
פנינה תמנו:
את עובדת של משרד הבריאות
שרון באומל:
לא במטה, לא נציגה
פנינה תמנו:
 ד"ר סרגיי שנמצא פה, שהוא מנהל מחלקה לפסיכיאטריה משפטית
פנינה תמנו:
 גברת עופרה אוסטין, שאת רכזת וועדת מוגנות, חסרי ישע וקטינים
פנינה תמנו:
 אז בתוך זה זה גם נשים
פנינה תמנו:
 כרגע, המצב הוא אולי יותר טוב מלפני עשרים שנה, אבל הוא לא טוב
פנינה תמנו:
 הוא לא טוב
פנינה תמנו:
 וזה מבלי שנגעתי בבני נוער
נעמה זרביב:
אני רק רוצה לסיים
יסמין פרידמן:
היא מהרווחה? את מהרווחה? רק שאני אבין
פנינה תמנו:
 לא, משרד הבריאות, הם אחראים על המחלקות
יסמין פרידמן:
משרד הבריאות, אוקיי
פנינה תמנו:
כרגע אנחנו בתוך המחלקות, עדיין באמת במוסדות האשפוז וגם הבתים המאזנים, וחלק זה לא בתים מאזנים, זה הוסטלים, נכון? יפה
נעמה זרביב:
אני רק רוצה לתת - - -
פנינה תמנו:
אתם, שנייה, אתם תעשו מיפוי שיגיע לוועדה, ואז אנחנו גם נבין מול מה אנחנו עומדים
פנינה תמנו:
 כי יש בתים, יש הוסטלים
פנינה תמנו:
 זה לא, והתחושה היא שזה פרוץ
פנינה תמנו:
 זה פרוץ
פנינה תמנו:
 ואנשים יוותרו על טיפול
פנינה תמנו:
 או שיחוו פגיעה
פנינה תמנו:
 המצב הגרוע ביותר זה שמישהו מגיע בשביל לטפל בעצמו, מישהי מגיעה, ובסוף יוצאת עם פגיעה
נעמה זרביב:
רק לא סיימתי, משפט אחרון
פנינה תמנו:
כן, נעמה
נעמה זרביב:
סליחה, רק דבר אחרון
נעמה זרביב:
 מה שאני רוצה להציע בפועל, למשל הבתים, צורת הניהול שלהם, אני לא בדיוק יודעת מה היא, אבל אם היה להורים כתובת של מישהו מעל הבית, אז בעצם הם היו יכולים להביא את הטענות לאיזושהי רמה ניהולית שהייתה יודעת - - -
פנינה תמנו:
 אם יש כתובת מעל הבית, מי שמנהל את הבית
נעמה זרביב:
בוודאי
נעמה זרביב:
 אם יש לך ביקורת על הבית והילדים שלך בתוך הבית הזה את לא תפני
פנינה תמנו:
למה? אין לכם כתובת לתלונות?
נעמה זרביב:
אין כתובות
נעמה זרביב:
 אין כתובות למישהו מעל הבתים
נעמה זרביב:
 לכן אני חושבת שכל בית, צריך שיהיה לו גם כתובת של מישהו שהורה פשוט, שבמקרה אנשים פנו אליי בגלל באמת, כי פשוט אני מתעסקת
פנינה תמנו:
 אז עפרה, אני רוצה לשמוע אותך לגבי הכתובת
נעמה זרביב:
רק פנינה, אני מתנצלת שאני יוצאת מוקדם בגלל המקום השני שאני צריכה להגיע אליו
אימאן ח'טיב יאסין:
כמו כל מקום ציבורי, צריך לרשום שם כתובת של אחראי, או להפנות ביקורת
פנינה תמנו:
אז אין כרגע
פנינה תמנו:
 אולי משרד הבריאות יגיד לנו שזה
אימאן ח'טיב יאסין:
כתובת למשלוח תלונות
אימאן ח'טיב יאסין:
בקשות