GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טל לוי דיאמנשטיין:
 נגיד את זה ככה- אם מערך המילואים חווה שחיקה במעמדו, אז מערך המילואים של הנשים המשרתות, חווה שחיקה כפולה כי אנחנו כאילו כל הזמן באיזה משפט של מה את מנסה להוכיח? ואני לא מנסה להוכיח כלום
טל לוי דיאמנשטיין:
 יש לי אחלה מקצוע, ואני חושבת שאני חיונית מאוד למדינה והמדינה גם מסכימה איתי בגדול שאני חיונית לה
טל לוי דיאמנשטיין:
      אז הבעיה עכשיו זה לשכנע את החברה שאני לא סתם מתחפשת לחיילת, ואני חושבת שזה משהו שאנחנו פוגשות כל הזמן
טל לוי דיאמנשטיין:
 שמתי פה מתוך הסקר מספר פסקאות מתוך ה-300 על זה ומי שירצה את הסקר המלא בשמחה
טל לוי דיאמנשטיין:
 לצד המודעה הזאת שעברה מן העולם ביום שהיא נולדה, אבל היא נולדה והיא נולדה לא סתם
טל לוי דיאמנשטיין:
 ובסוף אלה הם הדברים - התפיסה של איך נשים משרתות בצבא
טל לוי דיאמנשטיין:
 בין אם הן בנות 18 ובין אם הן בנות 38, היא עדיין התפיסה של פעם, ואני חושבת שאפשר לגמרי להבין איך הדברים נקשרים אחד לשני
טל לוי דיאמנשטיין:
 תודה רבה
מירב בן ארי:
תודה לך, זה היה מאוד מעניין
מירב בן ארי:
 האמת שגם לפי הסקר נראה שהדבר שהכי מטריד אותן זה תעסוקה והורות וילדים
מירב בן ארי:
 אני רוצה לתת לסיגל אבנון סויצקי
מירב בן ארי:
 מהרשות לקידום מעמד האישה, בבקשה
סיגל אבנון סוויצקי:
 סיגל אבנון סוויצקי, יועצת ברשות לקידום מעמד האישה
סיגל אבנון סוויצקי:
 אני מדברת פה בשם מנהלת הרשות והנציגות שהיו חלק מהתהליך
סיגל אבנון סוויצקי:
 אני אפתח בזה שהוועדה הזאת מכירה וגם אנחנו ברשות שאנחנו כל היום במאבקים ובניסיונות לייצר שיתופי פעולה ולשכנע שיש חשיבות
סיגל אבנון סוויצקי:
 ובתחום הזה כשאפשר לפרגן מגיע לפרגן וצהל ואבישג שנכנסה לתפקיד לקחה את הדברים בשתי ידיים
סיגל אבנון סוויצקי:
 והרשות היתה חלק מתחילת התהליך, אבל מהר מאוד הבנו שגם אנחנו יכולות לשחרר, כי לקחו בעלות על הנושא בצה"ל בשיתוף עם המילואימיות, והוא אף שאנחנו היינו בשלב החיבור עם ובאמת הרשות יצאה גם סקר משלה עם מדגם של 500 נשות מילואים
סיגל אבנון סוויצקי:
 אנחנו אחרי הסקר הבנו שהיו גם פערים במדגם ושבעצם הסקר לא שיקף הרבה פערים ששמענו מן השטח, אבל כן עלו שם את הדברים שאנחנו באמת מכירות על זה שיותר משליש שעזבו את שירות המילואים כי הן לא זומנו לשירות מילואים, יותר משליש עזבו את שירות המילואים בעקבות הריון ולידה
סיגל אבנון סוויצקי:
 הנתונים האלה נלקחו ישר לתוכניות עבודה
סיגל אבנון סוויצקי:
      אז באמת אנחנו היינו בחלק מהפגישות ומהצוותים והחיבורים של המילואימיות והצבא, אבל הם לקחו את זה קדימה
סיגל אבנון סוויצקי:
 ואני חושבת שכל החלטות הממשלה נבעו מהעולם של הטבות לאנשי מילואים, ועכשיו תעשו ההטבות לנשות מילואים
סיגל אבנון סוויצקי:
 ההבנה של מה שהנושא הזה פתח זה שזה לא רק עניין של הטבות כמובן, זה עניין של סביבת עבודה, כמו בהרבה הקשרים איך עושים סביבת עבודה שהיא גם אגב לא רק לנשים היא לנשים וגברים, וכדי לקדם שוויון מגדרי ולקדם נשים בעולם המילואים, אז צריך לקדם הורות בעולם המילואים וצריך לקדם שוק תעסוקה שוויוני
סיגל אבנון סוויצקי:
 ואני באמת חוזרת על התודות לצה"ל שלקח את הנושא בשיתוף פעולה, ואנחנו איתם בזה
סיגל אבנון סוויצקי:
 תודה
מירב בן ארי:
ראיתי שוודמני הצטרף, בבקשה
אמיר ודמני:
אמיר ודמני, ראש חטיבת תכנון ומנהל כוח אדם
אמיר ודמני:
 שמעתי שהציגו את הדברים, אז אני ממש אגיד בקצרה
אמיר ודמני:
 אתמול יצא לי להיות פה בדיון אחר בוועדת חוץ וביטחון בנושא של הנשים הלוחמות
אמיר ודמני:
 הצגתי שם שבסדיר יש עלייה של 180% בשבע שנים בהיקף הנשים הלוחמות, והצגתי עלייה דרמטית בהיקף הנשים במערכים הטכנולוגיים
אמיר ודמני:
 אז אני אומר, כפועל יוצא של הדבר הזה, אפשר לראות את זה גם פה במילואים, במעבריות טבעית
אמיר ודמני:
 ראינו גידול
אלון שוסטר:
כמה אחוזים במערכים הטכנולוגיים?
אמיר ודמני:
הם מגיעים בחלק למעלה מ-50%
אמיר ודמני:
 יש מקומות שהם היו אחוזים מאוד נמוכים
אמיר ודמני:
 בעולם הסייבר כבר עברנו את ה 20%, בעולם התוכנה אנחנו מתקרבים ל 50%, בעולמות של התראה מעל 70% היקף מאוד משמעותי
אמיר ודמני:
 מה שלי חשוב לומר שבאמת אנחנו רואים פה נתונים דומים בעולם המילואים של עלייה בעשור האחרון מ-13% ל 18%
אמיר ודמני:
      אנחנו רואים את העלייה בשיעור של נשים במערכים עצמם
אמיר ודמני:
 במערכי הפעלה והמודיעין במילואים, כמעט 50%, בעולם של קצונה ואטם קל ,26% בקצונה ולחימה כבר 10%
אמיר ודמני:
 זאת אומרת, אני מדבר פה על תהליך שהוא גם מין הסתם יימשך כי ככל שהוא מתחזק בתוך העולם הסדיר, הוא גם עובר למילואים
אמיר ודמני:
 והוצגו פה גם כל הפעולות שיש לנו כוונה לחזק את זה מהמקום שאנחנו רוצים למצות את ההון האנושי, ובהקשר הזה אנחנו עושים הרבה פעולות כדי שזה יהיה כמו בסדיר וגם במילואים
אמיר ודמני:
 יתר הדברים אני מבין שהוצגו כאן
מירב בן ארי:
 בבקשה חברת הכנסת מטי
מטי צרפתי הרכבי:
תודה רבה, גברתי יושבת הראש
מטי צרפתי הרכבי:
 קודם כל באמת להודות גם לצה"ל וגם למילואימניקיות
מטי צרפתי הרכבי:
 מעבר לברכות, רציתי לשאול שתי שאלות
מטי צרפתי הרכבי:
 אחת- אני חושבת שאחד האתגרים הוא שהסתכלתי בנתונים שיציאה לפטור אצל נשים היא בעשור פחות מגברים
מטי צרפתי הרכבי:
 האם זה אחד היעדים להסיט את גיל היציאה לפטור? זה דבר אחד, ועוד שאלה שככה הטרידה אותי אם מישהי שאחרי השירות הצבאי שנהנתה מפטור, האם היא יכולה לחזור למערך השירות הפעיל? אולי אמרתם ולא ראיתי, אבל שוב כל הכבוד
אמיר ודמני:
הממוצע של גיל הפטור הוא פונקציה בעיקר של המערך
אמיר ודמני:
 אז יש מקומות שדווקא גיל הפטור לא חייב להיות מאוד גבוה, כי אין צורך בגיל יותר גבוה מזה
אמיר ודמני:
 אבל עניינית מה שיקרה לאורך הזמן, ככל שגם היקף הנשים יגדל, אז בהתאם גם גיל הפטור יעלה
אמיר ודמני:
 הנשים מסיימות בגיל 29 מול גיל 38 בקרב הגברים
אמיר ודמני:
 אבל אני חושב שזה יעלה
אמיר ודמני:
 לגבי חזרה מפטור- יש את כל המנגנונים לחזרה מפטור אין עם זה בעיה
מירב בן ארי:
האם בכל מקרה בגיל 29 היא מסיימת?
אמיר ודמני:
לא, זה נתון ממוצע
מירב בן ארי:
ואם היא רוצה להמשיך, עד מתי היא יכולה להמשיך?
אמיר ודמני:
היא יכולה להמשיך כל עוד יש לה תפקיד וזה רלוונטי, אז היא יכולה להמשיך
אמיר ודמני:
 אין לזה הגדרה, אפשר להמשיך גם בהתנדבות
אמיר ודמני:
 ברמה העקרונית, רוב משרתי המילואים מסיימים את שירות המילואים שלהם עד גיל 40, למעט תפקידים ספציפיים שיש צורך ביותר מכך
מירב בן ארי:
אוקיי, תודה, אוקי
מירב בן ארי:
 מפורום דבורה ביקשה להתייחס, אלוף משנה במיל' אורטל סהר בבקשה
אורטל סהר קויטל:
אז קודם כל נעים מאוד
אורטל סהר קויטל:
 אני פה כנציגת פורום דבורה ואני פה גם כמילואימית אני עושה עדיין שירות, זה פורום של נשים בביטחון
אורטל סהר קויטל:
 נכון, קודם כל אני מברכת על היום
אורטל סהר קויטל:
 אני מברכת על העשייה גם של הצבא וגם של פורום מילואימיות
אורטל סהר קויטל:
 אני חושבת שהשיתוף פעולה הזה הוא מאוד מאוד משמעותי
אורטל סהר קויטל:
 אני רוצה לציין בעצם שלוש נקודות בהמשך, לכל מה שנאמר פה
אורטל סהר קויטל:
 ככלל, גם במילואים, גם בסדיר בתפיסה שלנו צריך להיות שוויון מלא בין נשים לגברים
אורטל סהר קויטל:
 זה ברור מאליו, אבל חשוב גם להגיד את זה פה
אורטל סהר קויטל:
 כנ"ל לגבי הגיל של הפטור, אישה לא צריכה לקבל פטור אוטומטי ללא קשר לגילה, למצבה המשפחתי ואני שמחה על מה שאבישג הציגה פה מקודם
אורטל סהר קויטל:
 ואני חושבת שהצבא צריך לפעול באופן אקטיבי יותר כדי להחזיר נשים שקיבלו פטור
אורטל סהר קויטל:
 אני מאוד מברכת על העבודה שבפורום מילואימיות עושה, אני נמצאת שם בפייסבוק ובמסנג'ר, אני מקבלת את כל ההודעות
אורטל סהר קויטל:
      אני לא חושבת שנשים צריכות לחטט את רגליהן כדי למצוא לעצמן איזשהו תקן בצבא או איזשהו תפקיד בצבא, ואני רואה שם את ההודעות, ואני חייבת להגיד שבעיניי זה משהו שהצבא צריך לקחת על עצמו ולא לעשות את זה בצורה שהיא לא רשמית על ידי גוף שאינו חלק מהצבא
אורטל סהר קויטל:
 דבר נוסף בסוגיה של הקידומים שהוצגה פה, אני נתקלתי בזה בעצמי גם כן כמי שפיקדה על לא מעט נשים וגברים במילואים, יש לנו נטייה לקדם יותר גברים במילואים
אורטל סהר קויטל:
 אפשר להסתכל על העדשה של הצבא בהקשר הזה, של קידומים
אורטל סהר קויטל:
 אני מדברת בעיקר על דרגות בכירות ואין מה לעשות
אורטל סהר קויטל:
 זה עדיין סמל סטטוס במדינה
אורטל סהר קויטל:
 אם מישהו אלוף משנה במילואים זה סמל סטטוס, גם אם הוא השתחרר משירות סדיר כרב סרן וקודם לאורך השנים לאלוף משנה
אורטל סהר קויטל:
 ומבלי שבדקתי את הנתונים אבל מההיכרות האישית שלי, אני חושבת שיש מעט מאוד נשים שקודמו לדרגות בכירות כחלק משירות המילואים שלהן וזה גם משהו שצריך לקחת בחשבון
אורטל סהר קויטל:
 ודבר אחרון שהוא רלוונטי גם לגברים וגם לנשים, זה הסיפור של מימוש פוטנציאל יותר מדויק
אורטל סהר קויטל:
 כלומר, נשים משתחררות מתפקיד מסוים בצבא הן לומדות, הן רוכשות מקצוע
אורטל סהר קויטל:
 היום אני חושבת שהצבא לא מספיק מדויק בהקשר הזה של לגייס את האנשים האלה, אולי חוץ ממקצועות הרפואה לתפקידים רלוונטיים לעיסוק האזרחי שלהם
אורטל סהר קויטל:
 זהו, עד כאן תודה
מירב בן ארי:
מעניין, תודה רבה
מירב בן ארי:
 הדר הקסטר, סגנית היוהל"מ
הדר הקסטר:
שלום, הדר הקסטר
הדר הקסטר:
 אז כמה דברים
הדר הקסטר:
 אחד עבורנו, או מהפרספקטיבה שלנו, החשיבות והמאמץ בעולם המילואים הוא חלק באופן כללי מהמאמץ לקידום שוויון מגדרי
הדר הקסטר:
 ומנקודת המבט שלנו היא דרך הסיפור של מיצוי פוטנציאל ההון הנשי לטובת המאמץ המבצעי
הדר הקסטר:
 ובעניין הזה אני חושבת שגם אני מתחברת למה שהציגה טל, שאנחנו כולנו מסתכלות על זה מפרספקטיבה של איך הצבא הוא מצוין יותר בזכות מיצוי ההון המעולה הזה
הדר הקסטר:
 אנחנו רואים את האיכויות שלו בסדיר ואנחנו רואים אותו גם במילואים, ולכן זאת נקודת המבט
הדר הקסטר:
 אני חושבת שהיוזמה של המילואימיות להקים את הקהילה שזה ככה אנחנו היינו בקשר לפני שנתיים עוד בכובע אחר, זוהי יוזמה יפיפייה ויש לה גם חשיבות רבה ושיתוף הפעולה שלה עם הצבא הוא מכפיל כוח מאוד גדול
הדר הקסטר:
 אני ככה הייתי במחשבה איך אפשר לשתף פעולה ובכלל יש כבר שיתופי פעולה שהם מתקיימים וזה דבר מדהים
הדר הקסטר:
      הם נפגשו כמובן גם עם יוהל"מ
הדר הקסטר:
 אני חושבת שהסיפור של שירות במילואים של נשים, מעבר לכל הדברים היפים שכבר קורים של ההסדרה של עניין הפטור ומתי הפטור והבחירה
הדר הקסטר:
 ומה שהציגה אבישג זה גם עניין שדורש הטמעה תרבותית
הדר הקסטר:
 כלומר, כמו בסדיר וגם במילואים של איך אנחנו, כחברה בתוך צה"ל, פועלים נכון יותר
הדר הקסטר:
 והפרספקטיבה מבחינתי זה איך הדבר הזה משפיע על החברה הישראלית, מעבר לצבא
הדר הקסטר:
 כי טל דיברה כאן על היבטים מאוד מאוד חשובים שנוגעים לחברה
הדר הקסטר:
 אנחנו מסתכלים על זה גם ממקום מאד ערכי
הדר הקסטר:
 אז באריזה של כל זה ביחד רק להגיד שזה באמת אוכלוסייה שהיא מאוד חשובה בעינינו, והמספרים הולכים ועולים, זה מאוד משמח אותנו ובשת"פ עם - - - גם לראות שזה הולך ומשתכלל מבחינת האופן שבו זה ממוצה
הדר הקסטר:
 זהו תודה
מירב בן ארי:
איתי נבו לנדסברג, עמותה למען אנשי מילואים
איתי נבו לנדסברג:
אני רוצה להגיד קודם כל שתי מילים כהקדמה
איתי נבו לנדסברג:
 ואז אני אסביר למה שאני רוצה להגיד בוועדה הזאת
איתי נבו לנדסברג:
 שום בן אדם לא יכול לוותר על חצי מהמוח שלו, חצי מהכישורים שלו, מהיכולות שלו, מהידע המידע שלו
איתי נבו לנדסברג:
 פשוט אי אפשר לחיות ככה, ובאותה מידה החברה האנושית לא יכולה לוותר על חצי מההון האנושי שלה
איתי נבו לנדסברג:
 על היכולות של החצי הזה, על הכישורים, על המידע, על הפוטנציאל המנהיגותי של החצי הזה, ואנחנו נמצאים היום במצב שמצד אחד הוא מצב טוב כי אני חבר במה שהיה פעם פורום מגדים אחת עם טייסים
איתי נבו לנדסברג:
 מילואים
איתי נבו לנדסברג:
 היום זה העמותה למען משרתי המילואים
איתי נבו לנדסברג:
 התחלנו את דרכנו בשנת 95 ולא ישבו כאן נשים סביב השולחן הזה, גם לא בוועדות האחרות דרך אגב
איתי נבו לנדסברג:
      היום אנחנו במצב כמו ששמעתם פה מכל הנתונים שהצבא עשה צעדים מאוד מאוד גדולים קדימה, והבין את הפוטנציאל של שירות נשים
איתי נבו לנדסברג:
 מה שאני רוצה להגיד את זה שהדיון שמתבצע כאן בוועדה, הוא בסדר מבחינת המסר לחברה האזרחית, ובבית הזה נשמעו הרבה דברים של הדרת נשים ואפילו התנגדות לשירות נשים
איתי נבו לנדסברג:
 וזה בסדר גמור, שיהיה מסר שיוצא מכאן- מהוועדה
איתי נבו לנדסברג:
 אבל הדיון היה צריך להתחיל בבעיות של המילואימניקיות ובבעיות בכלל של מערך המילואים בוועדת חוץ ביטחון
איתי נבו לנדסברג:
 ולמה אני אומר את זה? כי אם בוועדת חוץ ביטחון היה מגיע כמו שחוק המילואים קובע ה רמטכ"ל ושר הביטחון מציגים את מה שנדרש מיחידות המילואים מבחינת אימונים - - -
מירב בן ארי:
זה לא דיון על יחידות המילואים והאימונים שלהם, תקרא את הנושא
מירב בן ארי:
 זה לא דיון על מילואים, יש המון דיונים על מילואים
מירב בן ארי:
 זה דיון על נשים במילואים וזה רק מה שאני רוצה לשמוע
מירב בן ארי:
 אז יש לך דקה, תתכנס לזה כי אני באמת לא מבינה מה המטרה של הדברים שלך
איתי נבו לנדסברג:
אני אומר שאם הדרישות של כשירות מערך המילואים היו כוללות גם את הצורך של הצבא בשירות הנשים במקצועות השונים- בחיל האוויר, בתותחנים, במודיעין ובכל היחידות שנשים משולבות, אז מתוך זה היו משמעויות של אימונים של תקציב של הרבה מהדברים שמוצגים כאן מאחורי, והם היו נידונות בוועדה שבה הנושא המקצועי והמבצעי קודם כל הוא זה שצריך את שירות הנשים
איתי נבו לנדסברג:
 ומשם היינו מגיבים לנושאים האחרים של שוויון והדרה חוץ וביטחון
מירב בן ארי:
הבנתי אותך
מירב בן ארי:
 תאמין לי יש לי ארבע שנות וועדת חוץ וביטחון
מירב בן ארי:
 זהו דיון בוועדה לקידום מעמד האישה וכאן מדברים על נשים שעושות מילואים
מירב בן ארי:
 מה הצרכים שלהן? מה הן צריכות? ולגבי מה שהצבא צריך-יושבים פה ויודעים בדיוק מה שצריך
מירב בן ארי:
 ועדת חוץ וביטחון שתעשה דיונים על מה הצבא צריך
מירב בן ארי:
 פה יהיה דיון על מה נשים צריכות
מירב בן ארי:
     מי עוד ביקש לדבר? אני רוצה שאת תדברי שם עם הכיסוי ראש, מעניין אותי מה יש לך לומר
שרה טל רחובי:
קוראים לי שרה טל
שרה טל רחובי:
 זה השם הפרטי שלי
שרה טל רחובי:
 רחובי זה השם משפחה ואני אישה משרתת במילואים
שרה טל רחובי:
 יש לי ארבעה ילדים בבית
שרה טל רחובי:
 אני אהיה ממש עוד מעט תכף בת 39
שרה טל רחובי:
 אני מתקרבת לגיל, אבל לא יגרעו אותי אני חשובה במערך
שרה טל רחובי:
 רציתי להגיד קודם ששאלתם גם מה התפקיד שלכן, אנחנו יודעות לעבוד מול המערך הצבאי והמערכת יודעת לעבוד איתנו
שרה טל רחובי:
 וגם במקומות שיש אתגרים וחסמים וקשיים- יש אוזן ויש דלת פתוחה
שרה טל רחובי:
 אנחנו לא יודעות לעבוד מול אמירות חברתיות, תרבותיות שמדירות אותנו מהשיח
שרה טל רחובי:
 אנחנו לא יודעות לעבוד מול שולחנות, שאין בהן נשים בשולחן
שרה טל רחובי:
 אנחנו לא יודעות לעבוד מול תפיסות ביטחוניות שבהן לאישה אין אמירה, כי היא לא מספיק ביטחוניסטית
שרה טל רחובי:
 יושבות פה פורום דבורה שהן מקבצות באמת נשים מופלאות שמבינות ומתעסקות ביום יום בתפיסות ביטחוניות
שרה טל רחובי:
 ואנחנו רוצות להיות חלק מהמהלך הזה כי יש לנו מה לתת
שרה טל רחובי:
 כל אחת מאיתנו, שבוחרת להתנדב במילואים
שרה טל רחובי:
      אגב, שאלת לגבי לחזור מפטור, אז אני שוחררתי מהסדיר שלי מפטור רפואי אחרי עשרה חודשי שירות
שרה טל רחובי:
 אפילו לא סיימתי את השירות הסדיר שלי, כי הייתי צריכה לעבור איזה הליך רפואי שזה לא הסתדר עם הצבא
שרה טל רחובי:
 ובזכות המקצוע שלי באזרחות, חזרתי לשרת במילואים, זאת אומרת שזה אפשרי והצבא רואה בזה ערך
שרה טל רחובי:
 אנחנו צריכות שאתם כנציגי הציבור שלנו כמובילי דעת הקהל והעמדות החברתיות והתרבותיות והפוליטיות בחברה הישראלית, תבינו מה הערך שלנו
שרה טל רחובי:
 תזמינו אותנו לדבר איתכם, תזמינו אותנו להגיד לכם מה הצרכים שלנו ואיפה אנחנו יכולות להיות יותר דומיננטיות ואיפה אנחנו יכולות לתרום באספקטים המקצועיים שלנו
שרה טל רחובי:
 כל אחת שיושבת פה ספציפית היום בשולחן הזה מתוך פורום המילואימיות, הן נשים שמביאות את המקצועיות האזרחית שלהן לתוך המערכת הצבאית
שרה טל רחובי:
 ובעיקר גם להודות רגע על היום הזה- לקינלי שלא נמצא פה, ולכל אחת ואחת מכן ולהגיד שהלוואי שלא נצטרך יום מיוחד בשביל זה והשיח הזה יתקיים בכל יום בשנה בבניין
מירב בן ארי:
תודה מילים מאוד חשובות, הנה לא סתם בחרתי בך
מירב בן ארי:
 יש עוד מישהו שרוצה להגיד משהו? אבל זה יהיה ממש קצר כי אני חייבת לפנות את החדר, הדיון הבא מתחיל בעוד ארבע דקות
נעמה שריד:
אני, נעמה, אני גם משרתת מילואים
נעמה שריד:
 אני במשך 12 שנה הייתי בפיקוד העורף בתור אוגדת
נעמה שריד:
 עזבתי שם כי אני ראיתי תקרת בטון ברמה שאמרו לי זה בעצם נותנת כאן את הקייס סטאדי שהוא אני, בשירות שלי
נעמה שריד:
 אמרו לי לא מעט פעמים במהלך התקופה הזו שאין טעם להכשיר אותי בעוד דברים ולתת לי סמכויות ולקדם אותי, כי עוד רגע אני אתחתן ואני אביא ילדים ואני אפסיק לבוא
נעמה שריד:
 לא משנה כמה ניסיתי לשכנע שזה לא יקרה
נעמה שריד:
 והנה, עברו כמה שנים מאז וזה לא קרה
נעמה שריד:
 וכנראה שגם אם כן, אני אמשיך לשרת במילואים
נעמה שריד:
 בסופו של דבר נמאס לי מזה, אני מיציתי את התפקיד ובחרתי לעזוב לתפקיד אחר באיתור נעדרים שגם שם אני יכולה שם להשתמש בכישורים שרכשתי באזרחות, וגם כאזרחית עובדת צהל
נעמה שריד:
 וזה משהו שאני חושבת שבמידה ובאמת חוסמים אותנו, צריך אולי להסתכל על המקצוע האזרחי ספציפית אצל נשים, ולנסות למצות את זה
נעמה שריד:
      אני מאוד התלבטתי האמת אם לבוא לכאן מחיפה, אבל לפני יומיים אני קיבלתי שיחה מהמפקד שלי שהוא בן אדם מדהים
נעמה שריד:
 הוא התקשר להגיד לי הרבה שבחים על תרגיל גדול שהיה לנו עכשיו בצפון
נעמה שריד:
 הוא אמר שקיבלתי הרבה פידבקים מאוד חיוביים מכל מיני גורמים מסביב
נעמה שריד:
 אבל הוא אמר לי- חשוב מאוד שתדעי שנכון שאת נמצאת בצוות שטח, שזה באיתור נעדרים וזה מאוד קריטי לנו
נעמה שריד:
 אבל במידה ויקרה משהו, את לא יכולה לחצות גבול
נעמה שריד:
 אז תהיי בחמ"ל
נעמה שריד:
 עכשיו באיזשהו מקום זה קצת צורם לי, כי אנחנו יחידה של 30 איש
נעמה שריד:
 אני חושבת שעשרים מתוכם כבר חצו את גיל ההתנדבות, שזה מעולה לשימור ידע, והשאר כנראה לא בכושר טוב כמוני
נעמה שריד:
 עכשיו אני חושבת שזה משהו שמאוד פוגע גם במערך שלנו ואני רק רוצה להגיד שרואים בנו רחם
מירב בן ארי:
חס וחלילה מה פתאום
ליאור אדרי:
ליאור לינדר עושה מילואים בחטיבה 7 של חיל השריון בקדמית החטיבה
ליאור אדרי:
 משהו שהוא לרמה הפרקטית שמאוד מאוד מתסכל אותנו את נשות המילואים של חטיבה 7 ובכלל אפילו שמספרנו גובר מאימון לאימון ואנחנו רק הולכות וגדלות
ליאור אדרי:
 שוב ושוב, אין מגורים לנשים כמעט בכל בסיסי צה"ל שהייתי בהם במילואים, וזה משהו שצריך לדאוג לו
ליאור אדרי:
 אפילו שירותי נשים זה משהו שלא קיים במקומות המרכזיים כמו חדר אוכל
ליאור אדרי:
 כשאת מצפה ששם לפחות תוכלי ללכת להתפנות, לשטוף ידיים, לשטוף פנים
ליאור אדרי:
 ואם יש מגורי נשים, המב"ס לרוב לא מאשר למילואימניקיות להשתמש בתשתיות של מגורי הבנות, והם נמצאים בדרך כלל בש"ג או במקום מרוחק בבסיס
ליאור אדרי:
 וזה משהו שצריך לטפל בו
ליאור אדרי:
 תודה
מירב בן ארי:
 הערה חשובה מאוד
מירב בן ארי:
 כן, רשות הדיבור אלייך, תציג את עצמך
רביד שטיינפרס ארמיאץ:
רביד, משרתת בפיקוד העורף בהתנדבות כבר 5 שנים
רביד שטיינפרס ארמיאץ:
 אתם שואלים איך אנחנו צריכות את העזרה שלכם
רביד שטיינפרס ארמיאץ:
 עם הצבא אני יודעת להתמודד
רביד שטיינפרס ארמיאץ:
 הצבא ניסה לשחרר אותי וזה לא קרה
רביד שטיינפרס ארמיאץ:
 עובדה שאני פה עד היום
רביד שטיינפרס ארמיאץ:
 עם מי שאני לא מצליחה להתמודד זה עם המעסיקים הפוטנציאלים עכשוויים, שלא רק שאני עושה מילואים
רביד שטיינפרס ארמיאץ:
 אני גם עלולה להתרבות
רביד שטיינפרס ארמיאץ:
 אז אני פעמיים פסלתי את עצמי
רביד שטיינפרס ארמיאץ:
 ותמיד שואלים אותי- מה, גם אישה וגם ילדים וגם מילואים? אתם מדברים על לקדם ולתת הטבות למעסיקים ואני אומרת תנו הטבות למעסיקים שמעסיקים נשים שעושות מילואים
רביד שטיינפרס ארמיאץ:
 שלא פוסלים אותנו בגלל המילואים ולא פוסלים אותנו בגלל שאנחנו אימהות
מירב בן ארי:
 לדעתי זה המהות
מירב בן ארי:
 אני חייבת לסכם כי ממש מתחיל פה דיון אחר ב-14:00
מירב בן ארי:
 אני מציעה לך ודמני, וגם לך אבישג, אולי תקדישו להם כמה דקות בסוף הדיון ותדברו אם יש משהו ספציפי, כי הם כבר כאן
איל בן ראובן:
אנחנו בקשר בשוטף
מירב בן ארי:
דבר שני זה העניין הזה של המגורים, זה דרמטי
מירב בן ארי:
 מגורים, שירותים, זה המינימום של המינימום שאישה מגיעה
מירב בן ארי:
 אם היא כבר באה לשרת ואין הרבה מתנדבים ומתנדבות, אז חשוב לתת להם את כל הכלים כדי שיצליחו
מירב בן ארי:
 תראו מכיוון שגם הזמן של הקיצור שלי ירד אני רוצה קודם כל להגיד תודה על היוזמים של היום הזה והצגתי את כולם
מירב בן ארי:
 אני רוצה להגיד תודה באמת לצה"ל ולנשות המילואים – מתקנים אותי כאן שיש לומר מילואימיות, כלומר נשים שעושות מילואים, כי 'נשות מילואים' נשמע כנשותיהם של גברים שעושים מילואים
מירב בן ארי:
     זה דבר שהוא לא ברור מאליו
מירב בן ארי:
 דיברנו על שינויים בחברה, פעם בכלל לא היו מציעים לנשים לעשות מילואים
מירב בן ארי:
 נשים שעושות מילואים- להגיד לכן תודה על מה שאתן עושות, להגיד לכן שפעם אפילו לא היו מציעים בכלל לנשים שהשתחררו והיום מציעים ונותנים
מירב בן ארי:
 אבל אם כבר הצעת ונתת ואישרת את הפלטפורמה- אז אחד, כמובן ההתייחסות אל הפטור ומה שאמרתם בפורום דבורה מאוד מאוד משמעותי
מירב בן ארי:
 והדבר השני, שבעיניי זה לתת לה את כל הפלטפורמה שהשירות המילואים יהיה שירות טוב, נוח, נעים וכמובן את המקצוענות שלה היא תביא מהאזרחות, היא תביא מעצמה, זה ברור לי
מירב בן ארי:
 אבל לתת את הפלטפורמה שמכבדת אותנו
מירב בן ארי:
 שוב, תודה רבה
מירב בן ארי:
 אני מודה לכולם, הישיבה נעולה, תודה רבה
פנינה תמנו:
בוקר טוב לאורחים כולם, אנחנו היום פותחים את הבוקר הזה בנושא ההכרה והטיפול בהלומות קרב, לציון היום ההוקרה להלומות והלומי קרב
פנינה תמנו:
 קודם כל אני רוצה לברך את היוזמים, חבר הכנסת קרויזר וחבר הכנסת ביטון, ששמים את הנושא הזה על המפה כאן בכנסת
פנינה תמנו:
 חבר הכנסת ביטון פועל בנושא הזה גם די הרבה זמן כמי שהיה שר במשרד הביטחון
פנינה תמנו:
 הוא גם חבר בסיעתי
פנינה תמנו:
 אני יכולה להגיד לכם שבהתחלה פנו אליי, ביקשו שאני אעשה דיון על נשות הלומי הקרב
פנינה תמנו:
 יש לי כבוד רב אליהן אבל לא הסכמתי
פנינה תמנו:
 שאלתי, מה עם הלומות? אנחנו צריכים להכיר בזה שבמדינת ישראל נשים מאז ומתמיד, בעצם עוד לפני קום המדינה, תוך כדי הקמת המדינה, במהלכה אנחנו יודעים שנשים לחמו, לוחמות ויילחמו, ובוודאי בוודאי כשאנחנו רואים איך חיילות בחירוף נפש גם מקריבות את נפשן אבל חלקן מונעות פיגועים, נמצאות באזורי חיכוך מאוד גבוהים ובוודאי שכשהן משתחררות כבנות אדם, ונפש האדם היא מורכבת כל כך, אין לי ספק שיש גם הלומות
פנינה תמנו:
      נמצאת איתנו שיר פלד
פנינה תמנו:
 אני רוצה להתחיל איתך, מייסדת קהילת "אחוות לוחמות"
פנינה תמנו:
 קודם כל יישר כוח על הייסוד של הקהילה הזאת
פנינה תמנו:
 נראה לי כל כך חשוב
פנינה תמנו:
 אני מודה ומתוודה, אני חושבת שמעבר לזה שגם בחברה הכללית אין כל כך מודעות להלומות קרב, אני חושבת שגם אנחנו פה בכנסת, אולי זה עלה בדיון, אולי לא, ניסו
פנינה תמנו:
 ממש היה קשה להשיג מידע
פנינה תמנו:
 הייתי רוצה גם לשמוע על החוויה שלך כמי שעושה את המסע הזה עם הקהילה של הנשים, ושתשתפי קצת
שיר פלד:
קודם כל אני אגיד שלא חשבתי לפני ארבע שנים שאני אשב כאן בכנסת בוועדה שמוקדשת להלומות קרב
שיר פלד:
 עצם זה של לשבת פה בוועדה מיוחדת להלומות קרב זה הישג אדיר
שיר פלד:
 זה כבר מראה על שינוי תפיסה
פנינה תמנו:
זה פעם ראשונה?
שיר פלד:
כן, אז קודם כל אני שמחה שזה קורה
שיר פלד:
 אני שמחה להיות חלק מזה
שיר פלד:
 אני אציג את עצמי
שיר פלד:
 שמי שיר פלד בת 39
שיר פלד:
 שירתי בין השנים 2002–2006, לפני המון זמן כבר
שיר פלד:
 לפני משהו כמו ארבע שנים בכלל הבנתי וקישרתי דברים ביחד
שיר פלד:
 אני באופן אישי מעדיפה את השם פוסט טראומה מאשר הלם קרב, אבל כרגע זה לא הדיון
שיר פלד:
 הדיון הוא שכמעט 16 שנים אחרי השירות שלי בכלל הגעתי להכרה ולהבנה שזה מצבי, ומשם בעצם לצאת ולמצוא לעצמי טיפול
שיר פלד:
 אני חושבת שכל עמותה וגם מערכת הביטחון עצמה, ברגע שהגעתי וביקשתי, אמרו לי, אישה עם פוסט טראומה על רקע שירות מבצעי? אין דבר כזה, אנחנו לא יודעים איך לעזור לך
פנינה תמנו:
זה התשובות שאת קיבלת
שיר פלד:
זה התשובות שאני קיבלתי
פנינה תמנו:
את שירת במג"ב?
שיר פלד:
אני שירתי ביחידת המסתערבים של משמר הגבול
שיר פלד:
 הייתי אחת משלוש ההסתערבות הראשונות בצה"ל בכלל
שיר פלד:
 זאת הייתה נקודת השבירה שלי, כי הבנתי שהתפיסה שחייתי בה 16 שנים לפני, כאחת המסתערבות הראשונות ולהבין שאין לי בכלל מקום כאישה לקיום שלי ולזהות שלי בתוך המערכת, ככה זה גם נראה כמעט 20 שנה אחרי כשאני משתחררת בדיוק כמו גבר משירות קרבי
פנינה תמנו:
בעצם הפעילות שלך והשירות שלך שווה בין שווים
שיר פלד:
שווה בין שווים
שיר פלד:
 לקח לי שנתיים להגיע למצב של שווה בין שווים, כי גם שם ראו, זאת אישה, אולי היא פחות מקצועית, אולי היא פחות טובה, ובמלחמה מאוד קשה, מה שהיום מכונה "הקרב הכפול", אני מדברת עליו המון
שיר פלד:
 הוא הוטבע בעצם בספר שהוא מחקר של שיר דפנה-תקוע ואיילת הראל-שלו, אגב, המחקר אולי היחידי על לוחמות ועל תומכות לחימה
פנינה תמנו:
המאבק שלהן על מקומן?
שיר פלד:
כן
שיר פלד:
 מוצג שם גם הלם קרב ופוסט טראומה, מחקר שמאוד שווה לקרוא אותו
שיר פלד:
 אני בקשר טוב גם עם נשות האקדמיה המדהימות האלה, אבל הקרב הכפול הוא העניין פה, כי בעצם התפיסה לא מאפשרת לנו בכלל להבין שיש לוחמות בצבא באמת, נתחיל מזה
פנינה תמנו:
את מגיעה, אומרים לך, לא מוכר לנו?
שיר פלד:
לא מוכר לנו, אנחנו לא יודעים, זה מקום של גברים
שיר פלד:
 את יודעת כמה פעמים שמעתי את המשפט "זה מקום של גברים?" שם בעצם החלטתי להתחיל לדבר על הפוסט טראומה גם בציבור, גם בתקשורת
שיר פלד:
 הרבה תגובות שאנחנו מכירים גם מהלומי קרב שהם גברים, של מה, את משוגעת? מה את בכלל מדברת על זה? והמון סטיגמות סביב העניין, אבל מה שזה בעצם יצר מעבר לחשיפה מאוד גדולה של הדבר הזה בכלל שנקרא פוסט טראומה אצל נשים, זה עוד נשים בדיוק במצבי שהיו בתפקידים מבצעיים, שהיו לוחמות בצבא, שיוצרות איתי קשר ומספרות לי בדיוק את אותם סיפורים
שיר פלד:
 בשלב אפילו יותר מתקדם אני מבינה שיש כאן דפוסים שהם זהים וייחודיים לנו, שנוצרים בעצם מתוך הקרב הכפול הזה
פנינה תמנו:
כשאת נכנסת לתוך העולם הזה, כמה היום קודם כל מונה הקהילה?
שיר פלד:
הקהילה מפוזרת בין פרויקטים, זאת אומרת שגם יש פה שתי שותפות עבר לדרך שלי שהן גם תיכף יציגו
שיר פלד:
 הקהילה היא מפוזרת על פני פרויקטים אבל אפשר להגיד שיש כ-500 נשים בקהילה בדרך זו או אחרת
פנינה תמנו:
כמה מוכרות? משרד הביטחון, מי הנציג? תרשמי לך את השאלות האלה בינתיים
פנינה תמנו:
 אחרי שאני אשמע את דנה אני ארצה לדעת כמה נשים מוכרות
שיר פלד:
המטרה ב"אחוות לוחמות" הייתה בעצם לחזור לאותן עמותות, לגופים עצמם, למערכת עצמה ולבנות פרויקטים, תוכניות טיפול שהן ייחודיות לנו בתור התחלה כדי שנוכל באמת למפות את הסימפטומים
שיר פלד:
 זה קרה יחד עם עמותת נטל, זה קרה יחד עם ארגון נכי צה"ל ועוד פרויקטים קטנים
שיר פלד:
 בעצם זאת המטרה כרגע בעיניי, להציף את הדבר, להביא אותו למודעות, להתחיל לחקור מה הסימפטומים שלנו שונים ואיך בעצם בשורה התחתונה אנחנו מסלילות את אותן נשים, אני קוראת לזה מלכות הארץ כמו מלח הארץ, את אותן נשים איכותיות שיכולות לתת כל כך הרבה טוב במדינה הזאת במקום להגיע למקום של בושה עם עצמן, מקום סגור, ובכלל להתחיל לטפל בעצמן
פנינה תמנו:
רבות מהן הן פורצות דרך, בואו נזכור
פנינה תמנו:
 הן באות ממקום של הקרבה ונתינה
שיר פלד:
ואנחנו חייבות אותן באזרחות
שיר פלד:
 זאת הדרך לעשות את זה, לתת להן את המסלול הנכון בדיוק כמו לגבר שמשתחרר מיחידה מיוחדת, בדיוק כמו מקביל אליי שהשתחרר מיחידת המסתערבים
פנינה תמנו:
כמה זמן את פועלת?
שיר פלד:
משהו כמו ארבע שנים
פנינה תמנו:
אני בטוחה שבארבע השנים האלה כבר הצלחת להזיז הרים
שיר פלד:
נכון, אבל אי אפשר לבד, את מבינה?
פנינה תמנו:
אבל הנה, יש כאן דיון שזה באמת מפתיע אותי שזה דיון ראשון
שיר פלד:
תיראי, אני אגיד לך משהו, זה אפילו לא הצלחה שלי אבל אני כן אגיד שתפיסה חברתית זה משהו - - -
פנינה תמנו:
אני משערת שזה כמה שותפים ביחד, אין ספק
שיר פלד:
נכון