GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניתאי גירון:
 מדובר בתקופה מאוד קריטית של חזרה לעבודה, ואנחנו לא רוצים להעמיד את הנשים האלה בפני דילמה בין קידומן במקום העבודה לבין הטיפול בתינוק הרך
ניתאי גירון:
 אנחנו פוגשים את זה יום יום בעבודה שלנו, ואנחנו ממש מצטרפים לקריאה להחריג את הקבוצה הזאת מהתיקון שנעשה
פנינה תמנו:
 משר הבריאות בבקשה
צבי ויינברג:
אני ממונה על השוויון המגדרי במשרד הבריאות, ויועצת מנכ"ל לקידום נשים
צבי ויינברג:
 אנחנו בעד להחזיר את המצב לקדמותו
צבי ויינברג:
 זה נכון לעשות את זה
צבי ויינברג:
 אנחנו כמובן לא בעד פגיעה בנשים
צבי ויינברג:
 וביחוד שיש ציבור מאוד גדול של רופאות, אחיות, מערכת הבריאות, לא לתת אפשרות לפגיעה בהן
פנינה תמנו:
הייתה לי שיחה עם המנכ"ל שלכם, והוא באופן חד-וחלק רואה את הפגיעה, ורואה עין בעין אם עמדת הוועדה, ועמדת יתר הגורמים כאן שבינתיים אני רואה תמימות דעים לכך שצריך במידי לפתור את המצב הנוכחי
פנינה תמנו:
      משרד העבודה
תמר מתתיהו:
אני מהלשכה המשפטית
תמר מתתיהו:
 אני רק אבהיר שחוק עבודת נשים שנמצא תחת משרד העבודה, בעצם,  מקנה את הזכות לחופשת לידה
תמר מתתיהו:
 החוק לא מקנה את הזכות לדמי לידה, אבל הוא הולך יד ביד עם חוק ביטוח לאומי בהיבט הזה
תמר מתתיהו:
 היום החוק קובע 26 שבועות לכל עובדת במשק, גם למתמחות, כאשר 15 שבועות הן בתשלום לפי חוק ביטוח לאומי
תמר מתתיהו:
 ככל שרוצים, שהוועדה רוצה, שהכנסת רוצה לתקן את המצב שבו עובדות שחייבות לחזור או שלא יכולות  - - -
פנינה תמנו:
אני לא צריכה פרשנות של החוק
פנינה תמנו:
  שאלתי את העמדה שלך
פנינה תמנו:
 אנחנו בדיון שני בעניין הזה
פנינה תמנו:
 יועצת משפטית יש לי כדי שתפרש את החוק
פנינה תמנו:
 את צריכה להגיד מה העמדה שלכם
תמר מתתיהו:
העמדה שלנו היא שככל שרוצים להעניק הארכה של חופשת הלידה בתשלום, צריך לעשות את זה בחקיקה
עאידה תומא סלימאן:
אני חייבת להגיד שאז כל המשרדים הסכימו חוץ מהאוצר, גם בריאות על הצעת החוק בזמנו
עאידה תומא סלימאן:
 מי שתקע את זה היה האוצר בקדנציה הקודמת
פנינה תמנו:
נרשם
פנינה תמנו:
 צריך רפורמה בכלל
פנינה תמנו:
 באמת, לא נעים לי להגיד את זה
פנינה תמנו:
 אבל אני תוהה, כי בסוף זה לא רובוטים יושבים באוצר
פנינה תמנו:
 אבל אולי צריך רפורמה בתוך האוצר
פנינה תמנו:
 או שאתם כולכם צריכים לעבור הכשרה מעמיקה לחברה הישראלית לפני שאתם בוחרים לעשות שינויים כאלה ואחרים, או מתבצרים בעמדה שלכם
פנינה תמנו:
 עכשיו להיות פקידים ששולחים אותם להקריא תשובות, זה הדבר הכי קל
פנינה תמנו:
 אבל בסוף אני אומרת את זה כל הזמן, יש אחריות שגם מנהיגות שצריכה להילקח על ידי פקידות בכירה
פנינה תמנו:
 אם הייתי חושבת שאתם רק שלוחים של גרדוס, שאמר לכם להקריא איזה משהו, או שר האוצר של להקריא איזה משהו, אז לא הייתי מבזבזת את זמני
פנינה תמנו:
 אני מצפה מכן, במיוחד אתן כנשים, מה לעשות, למנהיגות ואחריות
פנינה תמנו:
 נרשם
פנינה תמנו:
  שלום, חבר הכנסת אלי דלל
פנינה תמנו:
 כן, בבקשה
שני סבוראי בנד:
אני מתמחה באורתופדיה, בכירורגיה אורתופדית שנה רביעית
שני סבוראי בנד:
 אני כרגע בחודש תשיעי
פנינה תמנו:
שיהיה בשעה טובה
שני סבוראי בנד:
תודה
שני סבוראי בנד:
 אני רוצה להגיד שמבחינתי הדיון הזה כמובן אני מגיעה כנציגת המתמחים, אבל אני חושבת שאנחנו ממש לא האוכלוסייה היחידה שסובלת מהדבר הביזארי הזה שקרה ב-2021
שני סבוראי בנד:
 להיות מתמחה בכירורגיה אורתופדית בהריון זה נורא
שני סבוראי בנד:
 זה מזעזע
שני סבוראי בנד:
 ואני אומרת את זה עכשיו, כשאני בתקופת הפסקה מההתמחות, בגלל שאני בהריון, לא הייתי מסוגלת לעבור את זה עוד פעם
שני סבוראי בנד:
 לחזור ל-26 שעות של תורנות שמעבר לעובדה שהיא על הרגליים, מעבר לעובדה שאין לך שנייה לשתות, אין לך שנייה לנשום
שני סבוראי בנד:
 את לא ישנה, את בטח לא יכולה לשאוב, ואת רחוקה מהתינוק שלך למשך 30 שעות, 30 ומשהו שעות לרוב, ושאף אחד לא יספר סיפורים
שני סבוראי בנד:
 תורנויות 26 שעות, הן לא תורנויות 26 שעות
שני סבוראי בנד:
 זה לא קורה ככה בשום מקום בארץ
שני סבוראי בנד:
 זה לא שפוי, זאת לא עבודה רגילה
שני סבוראי בנד:
 לעבוד בצורה הזאת אחרי 15 שבועות של חופשת לידה, זה לא אנושי, זה לא סביר
שני סבוראי בנד:
 אף אחד לא צריך לעבור את זה
שני סבוראי בנד:
 ולא רק שהמדינה מאלצת אותנו לעבוד 26 שעות תורנויות בכל שלבי ההיריון, וזה נכון שכאילו אנחנו אמורות להפסיק בשבוע ה-20, אבל גם זה אף פעם לא קורה
שני סבוראי בנד:
 אז בתוך כל הטירוף הזה, גם להכריח אותנו לחזור לשגעון המוחלט הזה, ולהתרחק מתינוק כל כך רך, ולא לאפשר לו תנאים בסיסיים כדי לגדול ולהתפתח, זה משוגע לחלוטין
שני סבוראי בנד:
 המצב הזה חייב להיפתר ולהשתנות
פנינה תמנו:
חבר הכנסת אלי דלל, אני שמחה שאתה כאן
פנינה תמנו:
 אני תולה בך תקוות כשותף שמוכיח פעם אחר פעם כמה אתה שם את העניינים הציבוריים, את האינטרס הציבורי בראש סדר העדיפויות שלך, מבלי לשים שיקולים של אופוזיציה, קואליציה
פנינה תמנו:
 תראה, לפני הקורונה, באמת היה חל"ת מוצדק של נשים, שאחרי 15 שבועות שהן יוכלו להאריך, וגם קיבלו דמי אבטלה
פנינה תמנו:
 בא האוצר, מתוך המהומה של הקורונה, מתוך המשבר הגדול הזה שינה ותחם את הסיפור של החל"ת
פנינה תמנו:
 עכשיו רק מה, השינוי שהם עשו – מי שנפלו בין הכיסאות זה נשים
פנינה תמנו:
 נשים שבאות דווקא מהמקצועות הקשים ביותר - רופאות, מתמחות, אמהות לילדים חולים, אמהות לפגים, אחיות, באמת, נשים באופן מובהק נשים נפגעו
פנינה תמנו:
 אז אמרו, כן, הטיפול כבר בוצע, אבל טעינו, לא חשבנו, יש לנו פרוטוקולים
פנינה תמנו:
 עכשיו יש פה שנתיים משא-ומתן, שנתיים על הגב של הנשים האלה
פנינה תמנו:
 כולל מתמחות שהגיעו לכאן אחרי משמרת, כולל אמהות אחרי לידה
פנינה תמנו:
 אני מתביישת
פנינה תמנו:
 היה לנו דיון בשבוע שעבר, ואני לא האמנתי למשמע אוזניי
פנינה תמנו:
 שנתיים – הן משלמות את הקופה הציבורית
פנינה תמנו:
 זה לא עסק פרטי של האוצר
פנינה תמנו:
 והן יקבלו את הזכויות שלהן, ואנחנו לא ניתן לזה להמשיך
פנינה תמנו:
 לא יהיו שנתיים שהן מתרוצצות ויושבות, ובוכות שהן לא יכולות לא להיניק, לא לשאוב, הן על הרגליים, מטפלות בעם ישראל
פנינה תמנו:
 מטפלות בילדים אחרים
פנינה תמנו:
 מטפלות במבוגרים, עושות כל מה שהן יכולות כדי לעזור לנו, הציבור
פנינה תמנו:
 אז אותן להפקיר?
אלי אפללו:
מה התשובה?
פנינה תמנו:
התשובות מקוממות
פנינה תמנו:
 תיכף נשמע
אלי אפללו:
לא נטאטא את זה
פנינה תמנו:
לא נטאטא
פנינה תמנו:
 אנחנו נסגור את זה גם אם אנחנו נצטרך לעצור את כל המליאה
פנינה תמנו:
 גם אם נצטרך להפריע כל היום לראש הממשלה ולשר האוצר
פנינה תמנו:
 שר האוצר לא יקבל שקט עד שזה ייפתר
אלי אפללו:
אני חושב שאם שר האוצר היה יודע את זה, גם הוא היה נוהג אחרת
אלי אפללו:
 אבל אני רוצה לשמוע את התשובה של האוצר
פנינה תמנו:
נגיע לאוצר
פנינה תמנו:
 יש פה מתמחות, אני יודעת שיש כאן – מי הגיעה אחרי משמרת? אני רוצה לתת לכן את האפשרות לדבר
פנינה תמנו:
 בבקשה, תציגו את עצמכן כל אחת בקצרה
פרי קורעין בלנק:
אני מתמחה שנה שנייה באורתופדיה בשערי צדק
פרי קורעין בלנק:
 תודה רבה על הזכות הזאת
פרי קורעין בלנק:
 באמת, שנתיים זו הייתה תקופה מאוד ארוכה
פרי קורעין בלנק:
 אנחנו בסוף מייצגים המון רופאות שאנחנו מדברות על זה בינינו בקבוצת רופאות גדולה יותר
פרי קורעין בלנק:
      אני רוצה להציג תורנות קלילה שקרתה לי
פרי קורעין בלנק:
 אני ילדתי חצי שנה אחרי תחילת ההתמחות, וחזרתי לתורנות אחרי שבוע ה-15
פרי קורעין בלנק:
 זה אומר לא רק היום עצמו של התורנות
פרי קורעין בלנק:
 מאותו בוקר בעצם הדברים משתנים
פרי קורעין בלנק:
 אתה מגיע לתורנות בשעה שלוש, קודם כל למצוא סידור לילד ולהיות איתו
פרי קורעין בלנק:
 צריך משפחה שתומכת ויכולה לעשות את זה
פרי קורעין בלנק:
 אתה עושה 26 שעות במקרה הטוב גם כשיש לי תינוק קטן שחיכה בבית, הייתי 30 שעות לפחות בתורנות
פרי קורעין בלנק:
 בזמן הזה לא הייתה דקת שינה
פרי קורעין בלנק:
 גם כשיש חוק שמאפשר לנו שעתיים לפחות של שינה, זה לא קרה
פרי קורעין בלנק:
 לא לדבר ללכת לפיפי פעם ב-12 שעות
פרי קורעין בלנק:
 ובאפשרות לשאוב לתינוק, זה רק באפשרות שהייתי צריכה לקנות איזה משהו מיוחד שיאפשר לי בעצם ללבוש את זה עליי, בזמן שאני מקלידה, בזמן שאני רואה מטופלים, ושקורים למטופל שלא יציב
פנינה תמנו:
אני רואה שזה ממש מחזיר אותך לחוויה קשה
פרי קורעין בלנק:
בסופו של דבר, לא מרצוני, אחרי שחזרתי אחרי כבר חמישה חודשים להתמחות מלאה, שגם זה לא היה פשוט בכלל, ותוך כדי שצריך לשאוב, ולא רואים את התינוק, וזה לפחות שישה תורנויות בחודש
פרי קורעין בלנק:
 אבל זה אומר באותו יום, ויום למחרת שאתה גמור לחלוטין, אין עם מי לדבר
פרי קורעין בלנק:
 אני לא יודעת מי עובד פה 26 שעות רצופות, וצריך לתת מענה לכולם
פרי קורעין בלנק:
 וכירורגיה שאני נכנסת לחדרי ניתוח, וזה לא פשוט בכלל, פשוט אתה רוצה להשתוות לכל שאר האנשים מסביב, וזה לא אותו דבר
פרי קורעין בלנק:
 זה לא אותו דבר במשך כל שאר התקופה אתה מתעורר באמצע הלילה כמות פעמים גדולה כדי להיניק את התינוק, אתה בן-אדם חצי מת
פרי קורעין בלנק:
 בסופו של דבר, זה אילץ אותי לא מרצוני אחרי שבעה חודשים להפסיק להיניק את התינוק גם כשהכמות יורדת כי אין חלב,  וגם זה שאתה לא מספיק לעשות את זה
פנינה תמנו:
נפשית, איך אפשר לעמוד בזה? גם חוזרים מהעבודה איך אפשר? להחזיק תינוק, זה מסוכן לילד
עאידה תומא סלימאן:
צריך לקחת בחשבון שהיא חוזרת מהעבודה כדי לישון
פרי קורעין בלנק:
בסופו של דבר, כשהייתי עוד בחופשת לידה והגעתי רק לתורנויות, זו מחלקה שהיא מחלקה גברית לכל דבר
פרי קורעין בלנק:
 אנחנו שתי מתמחות מכל המתמחים
פרי קורעין בלנק:
 הם לא יודעים מה זה, והם ניסו לעזור כמה שהם יכולים
פרי קורעין בלנק:
 אבל בסוף אני צריכה להגיע לתורנות, אי-אפשר להפיל עליהם את כל הדברים
פרי קורעין בלנק:
 אני חזרתי שוב אחרי 15 שבועות לעשות תורנויות
פרי קורעין בלנק:
 בסופו של דבר, כשאת חוזרת יום למחרת, את צריכה לטפל גם בתינוק
פרי קורעין בלנק:
 זה לא שאת מחזיקה או שיש לך את האפשרות הכלכלית להחזיק מטפלת, כי אין לך משכורת בשלב הזה
פרי קורעין בלנק:
 אז זה משהו שצריך לקחת בחשבון כדי לעזור לנו
פרי קורעין בלנק:
 אנחנו רוצות לעזור
פרי קורעין בלנק:
 אנחנו עומדות על הרגליים, עושות את זה המון
פרי קורעין בלנק:
 אני המשכתי תורנויות עד שבוע 33
פרי קורעין בלנק:
 תורנויות זה להתרוצץ בכל בית-החולים, ושתי מיונים שונים, מבוגרים, מיון ילדים, להיות במחלקה, לטראומות שמגיעות טראומות צריך לתת את המענה הזה
פרי קורעין בלנק:
 מין ראוי שלפחות יתנו לנו את התנאים הבסיסיים שלנו כדי לעזור לנו להמשיך לעזור לשאר האזרחים שמגיעים לקבל טיפול
אביאלה גודמן גבאי:
תודה רבה, על הזכות לדבר
אביאלה גודמן גבאי:
 קוראים לי אביאלה גודמן, אני מתמחה שנה שנייה בכירורגיה פלסטית בשערי צדק
אביאלה גודמן גבאי:
 אני אשמח לשים דגש על מה נראית התמחות בכירורגיה מעבר לתורנויות, שפשוט אני חושבת ששני ופרי תיארו את זה מאוד טוב, ומה הולך במהלך התורנויות האלה
אביאלה גודמן גבאי:
 מה קורה יום אחרי
אביאלה גודמן גבאי:
 כשחוזרים להתמחות – אני עכשיו בהיריון בשבוע ה-19, זה משהו שמאוד בוער בי, זה משהו שעכשיו אני אצטרך להתמודד איתו
אביאלה גודמן גבאי:
 התמחות זה מרתון, בטח התמחות כירורגית
אביאלה גודמן גבאי:
 אתה חייב לעבור הכשרה שהיא מעשית
אביאלה גודמן גבאי:
 אתה חייב להשתתף בניתוחים
אביאלה גודמן גבאי:
 אתה חוזר למרתון שלא הכול תורנויות
אביאלה גודמן גבאי:
 אתה חייב להתכונן לניתוחים
אביאלה גודמן גבאי:
 כשאתה במהלך חדר ניתוח, אי-אפשר לעצור בחדר הניתוח
אביאלה גודמן גבאי:
 אם אתה מוצא טובה, קולגה, שבא להחליף אותך כדי שתוכל לשאוב 10 דקות זה נס
אביאלה גודמן גבאי:
 ילד שלך חולה, אני צריכה לפרסם בכל העולם שמישהו אחר יאסוף אותו, אני לא יכולה להבריז מיום ניתוחים
אביאלה גודמן גבאי:
 אתה נשאר איתו כל אחר הצהריים
אביאלה גודמן גבאי:
 מעבר לזה יש מחקרים, יש הדרכת סטודנטים
אביאלה גודמן גבאי:
 המקצוע הזה הרבה יותר רחב מאשר רק להיות במיונים והתורנויות
אביאלה גודמן גבאי:
 צריך להבין את זה
אביאלה גודמן גבאי:
 אם אנחנו נמצאים במצב שכלכלית אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להישאר שלושה חודשים להישאר ללא משכורת
אביאלה גודמן גבאי:
 זה לא רק הימים שלפני ואחרי תורנות, זה גם היום יום עצמו
אביאלה גודמן גבאי:
 זה יום יום סופר, סופר עמוס ואינטנסיבי
אביאלה גודמן גבאי:
 גם רציתי לשים דגש על זה, להבין שזה באמת משהו קריטי שיאפשרו לנו את התמיכה הכלכלית הזאת שנוכל להאריך את הזמן הזה שיש לנו תינוק קטן
אביאלה גודמן גבאי:
 תינוק בן שלושה חודשים שנכנס לגן, ויהיה חולה, הוא יהיה חולה כי הוא נמצא במעון, אם אני אחזור אחרי שלושה חודשים מחופשת לידה, לא תהיה אפשרות ללכת לאסוף אותו, אז מה אני עושה?
פנינה תמנו:
 מנכ"ל מרשם ארגון המתמחים לרפואה
אופיר אקוניס:
תודה
אופיר אקוניס:
 נבצר ממני להגיע לדיון הקודם שתוארו בו דברים כמו שהמתמחות שלנו מתארות עכשיו
אופיר אקוניס:
 וכמו שנאמר זה לא רק למתמחות לרפואה, אבל גם
אופיר אקוניס:
 אני דווקא רוצה להגיד בתור גבר שיש לו שלושה ילדים, שתי בנות ובן, נכון כמובן שזה פונה לנשים אחרי לידה, אבל הבעיה היא בעיה חייבים לטפל בה ברמה הלאומית
אופיר אקוניס:
 בעיה שאני פונה גם כאן לחברי כנסת, וגם לחברות הכנסת כמובן
פנינה תמנו:
גם לשר אתה יכול לפנות, זה משודר
אופיר אקוניס:
לשר ולשרה שאני רואה לנכון גם בתור גבר לא רק כמנכ"ל ארגון מרשם, אלא גם בתור גבר שמכיר את הנושא של חזרה – כמו ששני תיארה את זה בגרשיים, חופשת לידה, שזה נושא אחר שצריך לטפל בו, אפילו בהגדרה שזה לא חופשה, מכיר מהבית, מה שנקרא מאשתי
אופיר אקוניס:
 הנושא הזה הוא בעיה לאומית
אופיר אקוניס:
 הסיוע הקטן הזה שניתן לתת את הארכת חופשת הלידה - - -
פנינה תמנו:
אגב, מעירה לי כאן היועצת המשפטית, ששונה לתקופת הלידה, חופשה זה באמת לא
פנינה תמנו:
 תקופת הורות
אופיר אקוניס:
יפה
אופיר אקוניס:
 טוב לדעת, כי אף אחד לא משתמש במושג הזה
פנינה תמנו:
אז אני אתחיל להטמיע את זה
עאידה תומא סלימאן:
זה תפקיד לכל החיים, לא רק לחודשים האלה ההורות
אופיר אקוניס:
לסיכום דבריי, אני רוצה להגיד שהבעיה היא בעיה שחייבים לטפל בה ברמה הארצית לכלל המקצועות
פנינה תמנו:
כמה מתמחות יש בסיטואציה הזו?
נעמה כהן:
מהנתונים שאנחנו הבנו מביטוח לאומי, יש כ-10,000 נשים בשנה שהשתמשו בזכות הזאת להאריך את חופשת הלידה, ומתוכן בערך 200 מתמחות
פנינה תמנו:
אז זהו
פנינה תמנו:
 רק 10,000, שאנחנו למעלה מ-50% מכלל האוכלוסייה
פנינה תמנו:
 כמעט תשעה מיליון אזרחים
אופיר אקוניס:
הטיפול הוא באמת במה שנקרא במקרה הזה בכסף קטן
אופיר אקוניס:
 מין הראוי שגם באוצר וביטוח לאומי יטפלו בבעיה
אופיר אקוניס:
 למען המתמחות ולמען כולן
זוהר מיגדן נאמן:
אני רופאה מתמחה ברפואת נשים
זוהר מיגדן נאמן:
 זאת נורי, הבת שלי, היא בת שישה שבועות
זוהר מיגדן נאמן:
 היא קטנה
זוהר מיגדן נאמן:
 יש לי ילד יותר גדול שנולד בקורונה
זוהר מיגדן נאמן:
 לפני שהתחלתי התמחות וזכיתי לגדל אותו בבית מעל שנה, חזרתי לעשות תורנות כשהוא היה בן תשעה חודשים, וזה היה אפשרי
זוהר מיגדן נאמן:
 זה היה קשה
זוהר מיגדן נאמן:
 סיימתי תורנויות עם חולצה מלאה בחלב, אבל זה היה אפשרי
פנינה תמנו:
אבל הרגשת שיש מעטפת של המדינה
זוהר מיגדן נאמן:
אבל זה היה אפשרי אז
זוהר מיגדן נאמן:
 עכשיו, אני בעצם בסיטואציה שאני צריכה להחליט עם מה, אם אני עוד תשעה שבועות עוזבת אותה בבית בידיים של מי? אצל מי אני יכולה להשאיר אותה? מי הבן-אדם שבאמת יכול לטפל בה כשאני נעדרת משש וחצי בבוקר עד חמש אחר הצהריים
זוהר מיגדן נאמן:
 מי הבן-אדם שיכול לעשות את זה? איך אני יכולה לממן את זה עם משכורת של מתמחה? השעות שאנחנו עובדים, הן לא שעות רגילות
זוהר מיגדן נאמן:
 אם אני צריכה להיות בשעה שבע בבוקר בעבודה, אין לי מסגרת שיכולה לאפשר את זה
זוהר מיגדן נאמן:
 אין לי כסף באמת לממן מטפלת
זוהר מיגדן נאמן:
 ואני לא מדברת על המחיר הרגשי שבעיניי הוא עצום
זוהר מיגדן נאמן:
 אני אימא, אני רוצה להיות נוכחת בחיים של הילדה שלי
זוהר מיגדן נאמן:
 אני רוצה לראות את הפעם הראשונה שהיא זוחלת
זוהר מיגדן נאמן:
 פעם ראשונה שהיא אוכלת
זוהר מיגדן נאמן:
 את המילה הראשונה שלה
זוהר מיגדן נאמן:
 אבל בעצם המדינה שמה אותי במקום שאני צריכה לבחור בין זה לבין ההיתכנות הכלכלית של החיים שלי, כי אי אפשר באמת משפחה של ארבעה נפשות לפרנס עם משכורת של מתמחה אחד, כי גם בן זוגי הוא רופא
זוהר מיגדן נאמן:
 מה אני אמורה לעשות? לחזור לעשות תורנויות כשהיא בת שלושה חודשים? לא לראות אותה 30 שעות, זה נראה לי קשה מנשוא
זוהר מיגדן נאמן:
 אני ממש לא רוצה לעשות את הוויתור הזה
זוהר מיגדן נאמן:
 אני לא רוצה לעשות את הבחירה הזאת
פנינה תמנו:
 יש נציגים של הסתדרות העובדים הלאומית בישראל?
הדיל נבאל:
אני אימא לשלושה ילדים
הדיל נבאל:
 אני התמחיתי - - - ומתמחה ברפואת משפחה
הדיל נבאל:
 כמובן, אני בחרתי בשני ההתמחויות האלה בגלל שבהתמחויות האלה אין תורנויות בכלל, ואז זאת הייתה הבחירה שלי כי אני רוצה באמת לגדל את הילדים שלי
הדיל נבאל:
 אמנם אני פה בגלל שאני נציגת המתמחים, המתמחות, הרופאות, אני רוצה להגיד שגם רופאה שהיא גם רופאת משפחה שהיא עובדת בקהילה, היא לא רופאה בחצי משרה של אימא, היא גם אימא מלאה
הדיל נבאל:
 ואז כל אחת מהן שעברה את החוויה של היריון ולידה, היא יודעת שכל היריון זו ממש חוויה קשה
הדיל נבאל:
 יש פה מתמחות בנשים, והן יודעות גם לגבי הלידה עצמה
הדיל נבאל:
 כל אישה יכול שהיא תיקח עד שלושה חודשים שהיא תתרפא מהלידה עצמה, לא רק לגדל תינוק
הדיל נבאל:
 זו הזכות שלנו
הדיל נבאל:
 אנחנו כשנחליט באמת האם אנחנו שלמות מבחינה גופנית ונפשית באמת לחזור לעבודה, לקבל החלטות, זו הזכות שלנו, וגם לטובתנו, וגם לטובת המטופלים שלנו
הדיל נבאל:
 אני גם במרפאה, לוקחת החלטות על כל מטופל
הדיל נבאל:
 כל עשר דקות אני מקבלת מטופל אחר
הדיל נבאל:
 ואם אני לא שלמה נפשית וגופנית בעצמי, אני לא יכולה לקבל החלטות לגבי המטופלים שלי
הדיל נבאל:
 בסופו של דבר, הם יאשימו אותנו כשאנחנו נתנו ראיות
הדיל נבאל:
 זו לא בעיה שלנו, זו לא בעיה
הדיל נבאל:
 אנחנו נשים, יש לנו ילדים שצריכים לטפל בהם
הדיל נבאל:
 ילדנו עכשיו
הדיל נבאל:
 כולנו מניקות
הדיל נבאל:
 כולנו קמות כמה פעמים בלילה, ומפסיקים להיניק אחרי שלושה חודשים, בגלל שהמדינה שמה אותנו במצב הזה
פנינה תמנו:
 ההסתדרות הרפואית בישראל, ד"ר ליה כהנוב, יו"ר פורום מתמחים
פנינה תמנו:
 אינה נמצאת פה
פנינה תמנו:
 מי אתה?
אלון דסה:
ביטוח לאומי
פנינה תמנו:
ביטוח לאומי, אני יודעת
פנינה תמנו:
 אני פשוט לתת לארגונים, לנציגים, לציבור
פנינה תמנו:
 צריך לעשות שיתוף ציבור
פנינה תמנו:
 הם מגיעים ואנחנו לא נותנים להם, ולכן התחלתי
ליאה כהנוב:
אין לי יותר מה להוסיף ממה שאמרתי בשבוע שעבר
ליאה כהנוב:
 אני רוצה להודות לך על זה שאנחנו לא נמרחים בזה, ואנחנו נפגשים שבוע אחרי
ליאה כהנוב:
 אני מקווה שאנחנו בכיוון הנכון
חנה קטן:
שמי ד"ר חנה קטן, אני מייצגת פה גם את שוברות שוויון
חנה קטן:
 אני חברת המועצה הלאומית לבריאות האישה
חנה קטן:
 אני גניקולוגית כבר 35 שנה
חנה קטן:
 את הסיפורים האלה אני מכירה לעילא ולעילא
חנה קטן:
 גם אם אישה מגיעה לתורנות, היא צריכה לשאוב לשמונה ארוחות
חנה קטן:
 6-8 ארוחות במשך התורנות, היא מגיעה הביתה אחרי שבאמת הייתה על הרגליים, אז היה 36, היום זה 26 שעות
חנה קטן:
 צריך לזכור שטוב עשיתם שהורדתם את ההגדרה של חופשה, היא בעצם החלמה לאחר לידה
חנה קטן:
 האישה היא בהחלמה
חנה קטן:
 היא נמצאת בבית ב-15 השבועות האלה, היא ממש לא בחופשה
חנה קטן:
 היא אחראית - - -
פנינה תמנו:
היא מטפלת בעצמה, וגם בתינוק
פנינה תמנו:
  כל אחד וקצב ההחלמה שלו
חנה קטן:
בדיוק
חנה קטן:
 זו קיצוניות
חנה קטן:
 זה קצב החלמה שלה
פנינה תמנו:
אצלי זה היה נורא, חודשיים לא שיחררתי את אימא שלי
חנה קטן:
הבקשה הזאת שחוצה מגזרים, ומאוד ברורה מאליה, גם כרופאת נשים, אני רוצה לומר שאי-אפשר לאפשר לאישה אחרי לידה להגיע למצב מטורף כזה של עמידה על הרגליים במשך 30 שעות ויותר, כאשר היא מגיעה הביתה חסרת אנרגיה, וצריכה עוד לנהל את הקריירה השנייה
חנה קטן:
 זה פשוט - - -
אימאן ח'טיב יאסין:
כבוד היושבת-ראש, אנחנו מדברות רק על רופאות
פנינה תמנו:
 את הפסדת פשוט את ההקדמה
פנינה תמנו:
 דיברנו שזה לא רק רופאות
פנינה תמנו:
 זה אימהות לילדים חולים
פנינה תמנו:
 בעיקר הקבוצה הזאת זו קבוצה מובהקת שאנחנו רואים שהן נפגעות
שני סבוראי בנד:
פשוט הרופאות עובדות בתנאי עבודה הכי קיצוניים במשק
פנינה תמנו:
הכול טוב
פנינה תמנו:
 לא צריך להיכנס לדיון פה
אימאן ח'טיב יאסין:
אני מאוד מסכימה, שתבינו
אימאן ח'טיב יאסין:
 אבל גם צריך לקחת את השאר
פנינה תמנו:
בבקשה, "להב", ארגון למען הפגים
רומי שחורי:
אני מנכ"לית
רומי שחורי:
 קודם כל כאשר המתמחות דיברו, אני לא יכולתי שלא לחשוב שמעניין כמה מתמחות יולדות מוקדם, אם יש לכם את המספרים, שמדברים בצורה כזאת שהן אמורות להפסיק את התורנויות מוקדם יותר, אבל בעצם לא קורה, אז אני תוהה כמה מהן הן בעצם משלנו
פנינה תמנו:
התשובה היא כמעט כולן
רומי שחורי:
רע מאוד
רומי שחורי:
 10% מכלל הלידות בעצם בישראל מסתיימות לפני הזמן, ופגים נדרשים לזמני אישפוז ממושכים כשבעצם היום יש הארכת חופשת לידה בתשלום לאמהות לפגים, אבל זה רק מאזן את היום, מיום השחרור בעצם חופשת לידה תקופת הורות רגילה, זאת אומרת, 15 שבועות זה ממש לא מספיק
פנינה תמנו:
כאשר במצב הקודם הן יכלו להיות בחל"ת מוצדק, ואז הן יכלו לקבל את ה- - -
רומי שחורי:
ביטוח לאומי מכיר בפגים ילודים עם צרכים מיוחדים שצריכים השגחה חלקית או מלאה, והם צריכים אימא שתהיה איתם
רומי שחורי:
 אני רוצה לציין גם עוד דבר, ששיעור ההנקה בישראל הוא נמוך
רומי שחורי:
 בשבוע שעבר היה כנס של איגוד מקצועות ההנקה בשאלה איך אפשר להעלות את שיעור ההנקה בישראל
פנינה תמנו:
לא ניכנס עכשיו לענייני הנקה, כי כבר דנו בזה, וזה לא ההיבט
פנינה תמנו:
 במשפט אם אפשר לתאר את הסיטואציה של האימהות לפני ואחרי
רומי שחורי:
לפני, כמובן זה היה חל"ת מוצדק, קיבלו אבטלה
רומי שחורי:
 היום, בעצם, או שהן נאלצות להתפטר, ואז בעצם ההפסד הוא כפול – גם האימא מאבדת את מקום העבודה שלה, את התקן, וגם המעסיק מאבד עובדת שאולי הייתה טובה לו
רומי שחורי:
 אולי כבר השתפשפה היטב בעבודה
רומי שחורי:
 אני יכולה להגיד גם מהניסיון שלי, אמנם ילדתי לפני 14 שנה ולא היו את הדברים האלה, אבל הייתי עובדת בנק, ולא יכולתי לחזור, ונאלצתי להתפטר
רומי שחורי:
 תודה
פנינה תמנו:
ביטוח לאומי
פנינה תמנו:
 אלון דסה נמצא איתנו
אלון דסה:
שלום לכולם, אני מנהל אגף גמלאות מחליפות שכר, בין היתר זה גם נוגע באבטלה, ודמי אבטלה
אלון דסה:
 אני רוצה להסביר כמה דברים, לדייק ולחדד מעבר לכל הדברים שנאמרו פה עד עכשיו
אלון דסה:
 נכון שלפני הקורונה אנחנו פעלנו בצורה אחרת
אלון דסה:
 היה לנו שיקול דעת ופעלנו ברוח פסיקה שתמכה במתן דמי אבטלה, זה לאו דווקא לנשים, הפסיקה עצמה נגעה לנשים
פנינה תמנו:
במקרים מוצדקים
אלון דסה:
במקרים מוצדקים זה באמת נגע למקרה של עבודה בשעות לא שגרתיות, שעות מרובות
פנינה תמנו:
ואז גילינו שהמציאות היא בעיקר של נשים, המציאות המורכבת והמוצדקת בעיקרה
פנינה תמנו:
 אני לא אומרת שאין מצבים
אלון דסה:
הדבר הזה נוגע גם למקרים אחרים, גם למקרים שבן אדם עובד במקום מרוחק מהבית שלו, וזה לא רק לנשים
אלון דסה:
 או בעבודה שהיא לא מתאימה עבורו
אלון דסה:
 יש הגדרה בחוק מה זה עבודה מתאימה
אלון דסה:
 ככל שהעבודה הייתה לא מתאימה, זאת אומרת, אם אדם מגיע לשירות תעסוקה לא ניתן לחייב אותו, אפשר להציע לו, לא ניתן לחייב אותו לקחת עבודה כזאת
אלון דסה:
 יש תרחישים הומניטריים, אמנם במקרים ממש מועטים, אולי כמה מאות בשנה
אלון דסה:
 דיברו פה לילדים חולי סרטן, וכיוצא בזה
אלון דסה:
 אנחנו פה כן פעלנו באיזשהו מתווה ברוח של פסיקה, ובגישה מאוד הומנית, אבל עם אצבע על הדופק, זאת אומרת זה לא היה דופק
פנינה תמנו:
אתה זוכר את העלויות כמה זה עלה לפני התיקון
אלון דסה:
הייתה לי הערכה מספרית, זה היה בסביבות ה-20 מיליון
אלון דסה:
 זה משהו קטן
פנינה תמנו:
לא להאמין
פנינה תמנו:
 פשוט לא להאמין
פנינה תמנו:
 אני חשבתי - - -
אלון דסה:
זה היה ב-2019, לפני הקורונה
אלון דסה:
 מאז שהסתיימה הקורונה ונחקק סעיף החוק הזה שבעצם מתיר רק תשלום דמי אבטלה לחל"ת שהוא ביוזמת מעסיק
אלון דסה:
 זאת אומרת, חל"ת שהמעסיק מוציא מיוזמה שלו את העובד לחל"ת
אלון דסה:
 כשזה קרה, אני נתקלתי ביוזמת החקיקה של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן
אלון דסה:
 אני נפגשתי איתה
אלון דסה:
 אני ישבתי עם העוזרים שלה
אלון דסה:
 הלכנו יחד, גם אני, גם חנן, היועץ המשפטי שלנו פה לחמד עמאר, את זוכרת? כדי לנסות לקדם
פנינה תמנו:
שהיה שר במשרד האוצר
אלון דסה:
נכון, הוא היה שר במשרד האוצר
אלון דסה:
 וניסינו להעביר הצעת חוק ממשלתית מהקואליציה כדי להגדיל את הסיכויים, לתקן את החקיקה, ולהחזיר את שיקול הדעת שנלקח מאיתנו, בדיוק למען המטרה הזאת, כי אנחנו כן רואים את האנשים
אלון דסה:
 אנחנו עומדים מולם, ואין לנו פנים לעשות את זה
אלון דסה:
 את יודעת, קשה, קשה לפגוש ציבור ולהגיד לו לא, ולתרץ את זה שזה החוק
אלון דסה:
 ואז כאילו אנחנו עומדים ונחשפים במערומינו כאילו שאנחנו האיש הרע - ואנחנו לא
אלון דסה:
 פעלתי וניסיתי לקדם את זה, וזה לא צלח
פנינה תמנו:
למה זה לא צלח? קיבלת דלת פתוחה באוצר? מה התשובות שאתה קיבלת?
אלון דסה:
זה לא התקדם, כי התחילו גם תקופת הבחירות כל יומיים, וזה התמסמס
פנינה תמנו:
זו תשובה מאוד בעייתית ואני אסביר גם למה
פנינה תמנו:
 למה זו תשובה בעייתית, אני אומרת את זה לכולם
פנינה תמנו:
 המשרדים עבדו, בסוף המשרדים, ביטוח לאומי, כולם עובדים
פנינה תמנו:
 הרבה פעמים כשבאים ואומרים לי – הייתם בבחירות, אז מה? היינו בבחירות, אתם צריכים לעשות את העבודה שלכם
אלון דסה:
כדי לקדם דבר כזה, את צריכה גם מישהו שיידחף את זה
אלון דסה:
 ולכן אני פה
אלון דסה:
 אני פה כדי לקדם את זה,  להציף את זה, ולתמוך בזה כדי שזה יקרה
פנינה תמנו:
היום בעצם אתם לא נותנים שום מענה
אלון דסה:
אני כרגע לא יכול לתת מענה
פנינה תמנו:
קשרו לך את הידיים
אלון דסה:
לגמרי
אלון דסה:
 מה שכן חשוב פה להדגיש ולשים על השולחן, במתווה הקודם שהיה לנו, לא מדובר בהארכה של חופשת הלידה
אלון דסה:
 זאת אומרת, יש תקופת הורות של 26 מהם 15, המחוקק נתן תשלום, ו-11 הם לא במימון
אלון דסה:
 כשאנחנו באנו ונתנו דמי אבטלה לנשים, או למקרים הומניטריים כאלה ואחרים, לא היה מדובר על כוונה להאריך את חופשת הלידה באופן מלאכותי
פנינה תמנו:
גם אם כן, אל תתנצל, נשים פה במדינה מקבלות את המעט שבמעט
אלון דסה:
את זה המחוקק קובע
פנינה תמנו:
זה נכון
אלון דסה:
אבל אנחנו מדברים על דמי אבטלה
אלון דסה:
 אותה פסיקה שבאה ותיארה מציאות מסוימת, זה לא היה ההיתר שניתן לשלם את דמי האבטלה מאותו פסק דין לא בא ואמר אוקיי
אלון דסה:
 אנחנו עכשיו ניתן לה דמי אבטלה כדי לשבת בבית ולגדל את הילד - לא
אלון דסה:
 זאת אומרת, אותו פסק דין, רוח פסק הדין באה ואמרה, שהיא בעצם רצתה לקבל את האפשרות כמו כל אימא אחרת שעובדת בעבודה אחרת בשעות המקובלות, זאת אומרת, שתהיה לה את היכולת לשים את התינוק במסגרת כלשהי, ובסוף יום העבודה, לבוא ולקחת אותו ולהמשיך לטפל בו
אלון דסה:
 ולכן, ניתנת לה האפשרות לחפש עבודה כי היא לוקחת חל"ת והיא מתייצבת בשרות תעסוקה כדורשת עבודה
אלון דסה:
 היא לא אמורה לשבת בבית ולהמשיך לקבל עוד חופשת לידה
פנינה תמנו:
מר דסה, מה הפתרון לדעתך?
אלון דסה:
להחזיר את המצב לקדמותו
אלון דסה:
 להחזיר לנו את שיקול דעת למקרים הומניטריים, ולמקרים של חל"ת מוצדק, ככל שמדובר בעבודה לא מתאימה כהגדרתה, להחזיר לנו את היכולת להפעיל שיקול דעת במקרים האלה
פנינה תמנו:
משרד האוצר נועה שוקרון
נועה שוקרון:
צהריים טובים, אני רכזת תעסוקה באגף תקציבים
נועה שוקרון:
 אני במקרה גם אימא
נועה שוקרון:
 דיברנו על פגיעה
פנינה תמנו:
את יכולה להסתכל עליי, אני היושבת-ראש, נעים מאוד
נועה שוקרון:
דיברנו על פגיעה באותן נשים והרבה סוגים של פגיעות
נועה שוקרון:
 אני חושבת שנכון יהיה להבהיר רגע מה מהפגיעות האלה הן תוצאה של אותו תיקון חקיקה שהתקיים במהלך הקורונה, ומה הם תוצאה של דברים אחרים
פנינה תמנו:
אתם, כשעשיתם את התיקון
פנינה תמנו:
 הגיע לכאן הנציג, אביעד שוורץ
פנינה תמנו:
 אמר שלא הייתה שום כוונה כזאת לפגוע
פנינה תמנו:
 שנית, אומר פה נציג הביטוח הלאומי שזה ה-20 מיליון, סדר גודל
פנינה תמנו:
 אני מבינה שהאוצר ידע ואמר, עובדה, יותר נכון, שלא הייתה שום כוונה לפגוע, ונוצרה סיטואציה בתוך משבר עולמי, לאומי, לגבי התיקון שהנשים האלה באמת נפלו בין הכיסאות