GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיגל אבינועם:
 להגיד שנורא רוצים לעשות זה נחמד, אבל כשיש הרבה מאוד רעיונות ואין איזשהו קו אחיד תכנוני שמלווה על ידי אנשי מקצוע עם אג'נדה מסודרת ומבינים מה רוצים לעשות, נהיה סלט
פנינה תמנו:
מה את מציעה?
מיגל אבינועם:
קודם כל צריך לשבת עם הקודקודים המובילים בגורמים הרלוונטיים, אם זה אגף השיקום ואם זה בריאות הנפש
פנינה תמנו:
אמרנו, נועה, גם אם היא תצטרך לעשות עשרה מפגשים עד עוד ארבעה חודשים, היא תעשה
מיגל אבינועם:
צריך לשבת יחד, לא בנפרד
פנינה תמנו:
זה מה שיהיה
פנינה תמנו:
 את מנהלת את זה על 20 הנשים שנמצאות בתוכנית?
דנה פנחסוב:
נכון
פנינה תמנו:
את נמצאת כנציגה, כמנהלת?
דנה פנחסוב:
אנחנו מנהלות ביחד
פנינה תמנו:
תשבו ביחד עם נועה ותבואו באמת ממוקדים
פנינה תמנו:
     ענת מישר
ענת מאור:
אני אשתו לשעבר של נכה צה"ל
ענת מאור:
 אני מנהלת ברמה מקצועית יחד עם מיגל ודנה את אותה קבוצה
פנינה תמנו:
אתן עושות את זה בהתנדבות?
ענת מאור:
במידה, כן
ענת מאור:
 אפשר לקרוא לזה
ענת מאור:
 תשלום סמלי
ענת מאור:
      אני רוצה רגע להגיד כמה דברים עניינית כי חשוב לי להשלים נקודות
ענת מאור:
 אני רוצה להתייחס על הקטע המגדרי
ענת מאור:
 בוועדות של נכות צה"ל צריכים להיות לא רופאים אלא רופאות
ענת מאור:
 רופאים באים לפצועת צה"ל ואומרים לה, רגע, אז אם את בפוסט טראומה למה עשית ארבעה ילדים?
פנינה תמנו:
זה אמירות ששומעים?
ענת מאור:
כן
ענת מאור:
 רופאים בוועדות נכות אומרים לנשים - - -
פנינה תמנו:
אני אגיד לכם שאחד הדיונים הקרובים שלי זה על מתמודדות נפש והזכות שלהן גם להורות בצל המחלה
ורד פרג'ון:
הפוסט טראומה הראשונה שחוויתי זה הייתה הפלה מנרקומנית שבעטה בי, ואחרי זה את מגיעה לוועדה ושומעת, למה הבאת ארבעה ילדים?
פנינה תמנו:
מזעזע
ענת מאור:
וזה לא הדבר היחידי
ענת מאור:
 באים ושואלים, אז כמה פעמים את עושה סקס בשבוע, וכמה עשית לפני שנפצעת?
פנינה תמנו:
זה מקרים שאתן אומרות שקורים?
ענת מאור:
עדויות שאני יכולה לצטט עם האישה, וזה קצה קצהו של המזלג
ענת מאור:
 לא יכולים להיות בוועדה של אישה נציגי בריאות שהם לא נשים
ענת מאור:
 אחת חייבת להיות רופאה אישה שעברה הכשרה מגדרית והיא לא רופאה דינוזאור מלפני 400 שנה, שרואה את הדברים בצורה כמו הגניקולוגית שלי
פנינה תמנו:
לא נזלזל גם ברופאות הוותיקות
פנינה תמנו:
 נשתדל
ענת מאור:
לא, עברה הכשרה מגדרית
פנינה תמנו:
בגלל זה אני מדברת
פנינה תמנו:
 קודם כל להיזהר לא להיות מפלים בגיל
ענת מאור:
סליחה, את צודקת, מתנצלת
קריאה:
גם ותיקות יכולות לעבור הכשרה
ענת מאור:
נכון
ענת מאור:
 סליחה, אני לוקחת את זה
פנינה תמנו:
אימא שלי בת 84
פנינה תמנו:
 האמיני לי, אני מגנה על הגיל
פנינה תמנו:
 ההכשרות הן סופר חשובות בגלל הדברים האלה שבסוף במציאות זו התחושה
פנינה תמנו:
 השאלות האלה לא יכולות להישאל
ענת מאור:
בדיוק, ובשולחן העגול לא חייבים רק פסיכיאטריות
ענת מאור:
 אפשר גם מומחיות במגדר
פנינה תמנו:
פסיכולוגים, מומחים
ענת מאור:
מומחיות במגדר
פנינה תמנו:
נכון, זה צריך לבוא מכמה היבטים
פנינה תמנו:
 אמרתי להם שיביאו מומחים
פנינה תמנו:
 לא סתם אמרתי, האוניברסיטה, מומחים, חוקרים, אוניברסיטאות
פנינה תמנו:
 האנשים הכי מובילים מכל תחום, וזה מביא קצת יותר מעטפת
פנינה תמנו:
      אני שוב אומר, השאלות שאת מעלה, בעולם מקביל של לוחמים, הרי זה בדיוק מה שהוביל לתסכול המאוד קשה ששואלים בן אדם, אה, אתה היית עני או ההורים שלך היו נרקומנים ולכן בכלל לא הבאת את זה מהצבא, אתה הבאת את זה מהבית, אפרופו סיפור סעידיאן
פנינה תמנו:
בתוך עמי אני חיה
ענת מאור:
עוד עניין
ענת מאור:
 אני לאחרונה שמעתי שיש סוגיה ש-PTSD עבר גירושין, נגמר הסיפור
ענת מאור:
 עכשיו ה-PTSD החמיר בגלל הגירושין
ענת מאור:
 תסתמי ואל תבקשי
ענת מאור:
 סליחה על הבוטות
ענת מאור:
 אני אומרת, גם את זה צריך לשים על השולחן כי מרבית ממקרי הגירושין והחמרת מצבי חיים שקורים לפצועות הן תוצאה של ה-PTSD ולא להיפך
ענת מאור:
 זה מאוד חשוב לנו לציין את זה בגלל שעכשיו אנחנו עם קבוצת נשים שמעלות את הכול
פנינה תמנו:
חד משמעית, נשים בפוסט טראומה, לצערנו רואים אחר כך את הקשיים באמת
ענת מאור:
 הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, נשים, מגדר
ענת מאור:
 נורא קל הקטע של הן מרוויחות 30% פחות כי הן תקועות עם הילדים, אבל אז כשהן באות כנכות, אומרים, לא, את לא יותר עם הילדים
ענת מאור:
 הילדים לא צריכים יותר, את כמו גבר
ענת מאור:
 הבנת?
ענת מאור:
כשאת באה למקום עבודה ומרוויחה פחות כסף כי את צריכה להיות עם הילדים, זה ארצי, אוקיי? אחר כך את מגיעה למשרד הביטחון ואת אומרת, אני יותר עם הילדים, אני צריכה יותר עזרה עם הילדים
ענת מאור:
 הילדים צריכים יותר עזרה
ענת מאור:
 אני הדמות הראשית תוך הבית ואני עם PTSD
ענת מאור:
 אומרים לה, לא, אם את תקבלי יותר זה יהיה אפליה מגדרית
ענת מאור:
 הבנת מה אמרתי?
פנינה תמנו:
 אחר כך תסבירי לי את זה
פנינה תמנו:
 הבנתי את העיקרון
פנינה תמנו:
 לא הבנתי אם זה נוהל שאומרים, אי אפשר לתת לכם העדפה או סיוע בילדים
פנינה תמנו:
 אני מבינה שאת אומרת שסיוע בילדים לא נחשב
ענת מאור:
לא, גם העובדה שהצרכים של נכה PTSD כנכה בתוך הבית הם אחרים מהצרכים של גבר שיש לו את אשתו שהיא עוזרת לו כל הזמן
ענת מאור:
      אם עושים קבוצת תמיכה לנשים במשרד הביטחון, כדאי שתהיה מנחה ולא מנחה גבר
ענת מאור:
 צריך לשים לב לזה
פנינה תמנו:
 מזל שנועה היא אישה
פנינה תמנו:
      שירי מרביס, בבקשה
שירי מרביס:
אני שירי ואני תחת ענת, מיטל ודנה בקורס הנשים הראשון שיצא, ואני פה קצת שונה
שירי מרביס:
 אני בת 42
שירי מרביס:
 נפצעתי בפיגוע לפני 20 שנה
שירי מרביס:
 שירתי בחברון
שירי מרביס:
 הייתי במילואים
שירי מרביס:
 סיימתי מילואים, מחבל החליט להתפוצץ
שירי מרביס:
 אני לא הייתי חיילת
שירי מרביס:
 אני נפגעת פעולות איבה
שירי מרביס:
 אני לא שונה
שירי מרביס:
 הוא התפוצץ עליי כמו שהוא התפוצץ על חברה שהייתה חיילת
שירי מרביס:
 היא פוסט טראומה צבא, אני לא
שירי מרביס:
 יש פה אפליה נורא גדולה
שירי מרביס:
      את דיברת על קורס שהוצאתם, לוחמות, לוחמות
שירי מרביס:
 אני לא שמעתי על זה אף פעם וחבל שלא שמעתי
אפרת שפרוט:
נטל דווקא הוקמה בכלל בעולם של האינתיפאדה של נפגעי איבה
אפרת שפרוט:
 קו הסיוע הוא לנפגעי איבה ושם יש עולמות דווקא של טיפול שלא קשור בהכרה
פנינה תמנו:
אחרי זה תוכלי לדבר איתה ולראות איפה מהדקים את המענים
פנינה תמנו:
 אני רוצה שאחר כך תיראי אם יש מענים שאפשר לתת
שירי מרביס:
זה לא עניין של הכרה
שירי מרביס:
 אני אומרת פשוט שההבדל בין המחבל שהתפוצץ עליי או על מישהי שהייתה על מדים באותו רגע, אנחנו לא עברנו את אותה חוויה כמובן
שירי מרביס:
 כל אחד עובר חוויה אחרת
פנינה תמנו:
התוצאה, בסוף יש התמודדות לכל אחד אבל פה אנחנו מדברים על המסגרת של חיילות
שירי מרביס:
מעבר לזה אני לא נשואה ואני בלי ילדים בגלל הדברים שאני חוויתי
שירי מרביס:
 אני נמצאת בכלל במסלול אחר
שירי מרביס:
 לא מדברים עלינו, לא פונים אלינו
שירי מרביס:
 אין הכרה לאלו שנשארו לבד
שירי מרביס:
 אני לא יכולה לקבל דירה בהנחה, אני לא יכולה לקבל טיפולי פוריות
שירי מרביס:
 אני לבד
ורד פרג'ון:
שמישהו באמת יפתח את האוזניים
ורד פרג'ון:
 הדבר הראשון בכל מה שאתם מדברים פה זה להקשיב, זה לשמוע מה הצרה, מה הקושי של הבן אדם
ורד פרג'ון:
 זה לא הכסף פה, זה לא האחוזים
ורד פרג'ון:
 תקשיבו לבן אדם, מה יש לו להגיד לכם
ורד פרג'ון:
 אל תזלזלו במה שאנחנו מרגישות
פנינה תמנו:
את רוצה להציג את עצמך?
ורד פרג'ון:
לא, היא מדברת
ורד פרג'ון:
 תמשיכי, סליחה, כי זה כואב לי וזה קשה לי
ורד פרג'ון:
 זה בלתי נסבל
פנינה תמנו:
רק לפרוטוקול
ענת מאור:
ורד פרג'ון
פנינה תמנו:
ורד, את רוצה לומר כמה מילים?
ורד פרג'ון:
אני אמרתי את המשפט בהתחלה, שבוועדות מזלזלים נורא ובגלל זה אף אחד שם לא מקשיב באמת
פנינה תמנו:
את היית בוועדות?
ורד פרג'ון:
אני הייתי בוועדות
ורד פרג'ון:
 אני 13 שנים לא יצאתי מהבית
ורד פרג'ון:
 רק בזכות הקבוצה הזו
ורד פרג'ון:
 13 שנים לא היה לי חברות, לא כלום
ורד פרג'ון:
 16 שנים שירתי במשטרת ישראל
ורד פרג'ון:
 הפוסט טראומה הראשונה שלי, עברתי הפלה
ורד פרג'ון:
 הייתי בחודש שלישי כמעט
ורד פרג'ון:
 קיבלתי בעיטה מנרקומנית מטווח אפס
ורד פרג'ון:
 אף אחד בתחנה שלי לא דיבר על זה
פנינה תמנו:
בגלל שאת בהיריון
ורד פרג'ון:
תמלאי טפסים
ורד פרג'ון:
 הייתי במיון כבר
ורד פרג'ון:
 הפלה במקום
ורד פרג'ון:
 כשאת באה ואת אומרת דבר כזה לרופא או כששואלים אותך מה התסמינים שלך, מה חווית במשך 16 שנים? זה כלום
ורד פרג'ון:
 16 זה כלום
ורד פרג'ון:
 תחילת הפיגועים בנתניה, 2000–2001
ורד פרג'ון:
 אחר כך עברתי בעקבות רצח של שוטר ללוד
ורד פרג'ון:
 16 שנים הייתי בתוך תופת
ורד פרג'ון:
 אני לא צריכה להיות בתוך מלחמה יום אחד ולהגיד, אני חייל
ורד פרג'ון:
 עברתי 16 שנים של תופת ובסוף כשאת יושבת מול פסיכיאטר או מול איזה רופא שאני לא יודעת מי הוא, ואומר לך את זה, כמה ילדים יש לך? אני אומרת לו, ארבעה
ורד פרג'ון:
 עם המצב שלך איך הגעת לארבעה? זה נשמע לך הגיוני?
שירי מרביס:
עכשיו הייתה ועדה שהרופא אמר שאני נראית מטופחת ואסתטית, אז לא מגיע לי מה שאני צריכה לקבל
ורד פרג'ון:
"נאה ומסודרת", זה מה שהוא כתב
פנינה תמנו:
זה מה שהוא כתב?
שירי מרביס:
זה מה שהוא כתב
פנינה תמנו:
אשמח לראות את הפרוטוקול
ורד פרג'ון:
שיבוא ויישן איתי בבית, יראה מה עובר עליי
פנינה תמנו:
זה רופא של?
איל פרוכטר:
הוועדות הישנות
שירי מרביס:
זה ועדה מלפני חודש
פנינה תמנו:
חודש היא אומרת
איל פרוכטר:
את צודקת
פנינה תמנו:
אנחנו נבדוק את זה, דלית
פנינה תמנו:
 זה לא רופא שצריך לשבת
פנינה תמנו:
 אם הוא אומר שאת אישה מטופחת - - -
יהודה איש שלום:
בעצם מי שאמור הכי להבין מה זה פוסט טראומה, שזה הרופא, מצפה לא פעם ממי שמגיע לוועדה להיות כאילו ההומלס הזרוק שלא התקלח
פנינה תמנו:
תציג את עצמך
יהודה איש שלום:
יהודה איש שלום, ראש אגף פוסט טראומה בארגון נכי צה"ל
יהודה איש שלום:
 אני אומר, יש לא פעם איזו ציפייה שיגיע האדם המוזנח, ההומלס שלא התקלח וכו'
פנינה תמנו:
ציפייה לא הגיונית
פנינה תמנו:
     חמדת, בבקשה
חמדת לוי:
שלום, אולי יישמע קצת מוזר אבל ברגעים אלו אתם מגשימים לי חלום
חמדת לוי:
 הנושא הוא טיפה אחר אבל כבר כמה שנים שאני חולמת להשמיע את קולי, אז קודם כל תודה על האפשרות
חמדת לוי:
      שמי חמדת והגעתי הבוקר מהגלבוע
חמדת לוי:
 אני עובדת סוציאלית בהכשרתי ואימא לארבעה ילדים
חמדת לוי:
 אני פה היום כדי לשתף ולבקש
חמדת לוי:
 לפני 15 שנה בדיוק התחתנתי עם בחור מקסים, שובה לב, רגיש ואכפתי
חמדת לוי:
 כחצי שנה לאחר חתונתנו, בדצמבר 2008 גויס בצו 8 להגן על תושבי הדרום במבצע "עופרת יצוקה"
חמדת לוי:
 ככלה צעירה הכנתי עוגיות ופינוקים ונפרדתי לשלום בהתרגשות
חמדת לוי:
 לאחר 22 ימים חזר אהובי פצוע פיזית בידו, אך עם תחושת שליחות גדולה
חמדת לוי:
      לאחר כארבע שנים, בשנת 2012 קיבל שוב טלפון המקפיץ אותו להגן בשנית על תושבי הדרום
חמדת לוי:
 גם הפעם ללא היסוס גויס בצו 8 למבצע "עמוד ענן", מבצע קצר, רק שבוע, אבל תחושת ההקפצה, המוכנות, הדריכות, החששות היו שם
חמדת לוי:
      חלפו שנתיים, שנת 2014, שוב מבצע צבאי בעזה
חמדת לוי:
 לא, בעלי לא היה איש קבע אבל הוקפץ לכלל המבצעים שהיו, בהיותו מפקד טנק בשריון בפלוגה מיוחדת
חמדת לוי:
 גם את שיחת הטלפון הזו אני זוכרת, את ההתרגשות בפניו
חמדת לוי:
 החשש שבליבי, הדאגה לעצמי, לילדים ולו
חמדת לוי:
 כמובן שאין שאלה, מייד אורזים את המדים, קופסת עוגיות, ציורים מהילדים ונפרדים לשלום
חמדת לוי:
      במהלך 50 הימים שלא היה בבית התפללתי שישוב בשלום
חמדת לוי:
 לא כל חברינו חזרו משם
חמדת לוי:
 תפילתי נענתה
חמדת לוי:
 הוא שב אבל לא ממש
חמדת לוי:
 מאז "צוק איתן" חיי השתנו
חמדת לוי:
 גידלתי ארבעה ילדים קטנים והשתדלתי לתמוך בבן זוג שמתפקד חלקית
חמדת לוי:
 באותן שנים הייתי עסוקה בלשרוד
חמדת לוי:
 רק היום במבט לאחור אני תוהה איך עשיתי את זה
חמדת לוי:
 אני לא קיבלתי אף ליווי רגשי במהלך שנות נישואיי
חמדת לוי:
 זה היה לפני רפורמת "נפש אחת"
חמדת לוי:
 היה צריך לבחור עד שני טיפולים ממומנים
חמדת לוי:
 הוא בחר טיפול אישי עבורו וטיפול זוגי
חמדת לוי:
 אמנם לא הייתי בשדה הקרב אבל הבית שלי הרגיש כמו בשדה קרב
חמדת לוי:
 תחושות הפחד, הבהלה, הדריכות, קשיי ההירדמות, ההתקפים, חוסר הוודאות וחוסר השליטה חלחלו אליי בעוצמות
חמדת לוי:
 רק היום אני מתחילה לעבד את האדוות וההשלכות של אותן שנים קשות
חמדת לוי:
      בכאב וצער מאוד גדול לפני חמש שנים ביתי התפרק
חמדת לוי:
 לא יכולנו להחזיק את עוצמות הכאב והריחוק, האפאטיות, אי ההבנה, הכאב ותחושת הקרב התמידית
חמדת לוי:
 מאז אני בניסיונות רבים לשקם את עצמי ואת ילדיי
חמדת לוי:
 נדרשת עבודה רבה
חמדת לוי:
 הכאב גדול, ההשלכות עמוקות ברבדים שונים
חמדת לוי:
 אין לי ספק היום שילדיי ואני בטראומה משנית
חמדת לוי:
 הילדים מטופלים בזכות הרפורמה החדשה, אך אני, מה איתי? כשהיינו נשואים לא הייתי זכאית כי היה צריך לבחור, ובעקבות הגירושין אין שום הכרה או ליווי עבורי
חמדת לוי:
      כאן אני פונה אלייך
חמדת לוי:
 כשהיה צריך לצאת למילואים נשארתי בעורף
חמדת לוי:
 דאגתי לכל מה שהיה צריך גם בעתות מלחמה וגם כשביכול המלחמה הסתיימה
חמדת לוי:
 אני זקוקה לעזרתכם ולא רק אני
חמדת לוי:
 יש עוד נשים רבות שממשיכות להחזיק את הילדים
חמדת לוי:
 אולי נפרדנו אבל הקשר ממשיך באופן אחר
חמדת לוי:
 אנחנו מבקשות הכרה מהנציגים, ממך
חמדת לוי:
 אנחנו מבקשות טיפול רגשי, תמיכה וליווי
חמדת לוי:
 אנו רוצות להחזיר את השליטה, הביטחון והשקט לביתנו, כן, גם אם הוא כבר התפרק, ולתת לעצמנו ולילדנו שלווה מסוימת
חמדת לוי:
 כלל התמיכות תלויות בו
חמדת לוי:
 צריך לחשוב איך שלא כל הדברים יהיו תלויים בו
חמדת לוי:
 לא תמיד יש להלומי הקרב כוחות להגיש את הטפסים והאישורים כפי שאתם ודאי יודעים
חמדת לוי:
      לפני כחצי שנה התפטרתי מתפקידי כעובדת סוציאלית
חמדת לוי:
 כבר לא יכולתי להכיל את האחרים
חמדת לוי:
 החלטתי להתכנס לביתי, לשקם את נפשי הפגועה ולהיות מענה קרוב יותר עבורי ועבור ילדיי
חמדת לוי:
 לצערי נאלצתי להמעיט בטיפוליי הפרטיים שהייתי בהם, והמצב התדרדר
חמדת לוי:
      אני פה לא בשביל רחמים
חמדת לוי:
 אני פה להשמיע את קול חשוב של נשים שהיו שם לאורך כל הדרך, ספגו את כאב המלחמה, שילמו מחיר אישי ומשפחתי כבד, נשים שרוצות לבחור בחיים אבל זקוקות לסיוע
חמדת לוי:
 תודה
פנינה תמנו:
תודה רבה, חמדת, שאת משתפת
פנינה תמנו:
 זה לא פשוט לשתף ככה, בטח קבוצת אנשים שלא בהכרח את מכירה
חמדת לוי:
אף אחד אני לא מכירה פה בשולחן הזה
פנינה תמנו:
שיערתי לעצמי
קריאה:
חמדת, יש קבוצת בנות זוג עכשיו שנפתחת
קריאה:
 אחרי זה צריך לעשות משהו שיטתי, גדול
קריאה:
 בואי נדבר
פנינה תמנו:
תודה, חמדת
פנינה תמנו:
      בבקשה, רעות, תציגי את עצמך
עוזי לנדאו:
אני רעות לנדאו
עוזי לנדאו:
 אני נשואה לנתנאל שיושב פה, שהוא הלום קרב
פנינה תמנו:
שלום נתנאל
עוזי לנדאו:
חשוב לי לדבר גם אם זה יוצא לי קצת עקום או לא באמת מובן או קצת בבלגאן
עוזי לנדאו:
 עשיתי את כל הדרך הזאת כדי לנסות להגיע ולדבר ולהגיד מה אני חושבת
עוזי לנדאו:
      קודם כל אני מסכימה עם מה שנאמר פה
עוזי לנדאו:
 יש פה הרבה בלגאן ואנשים אולי טובים שרוצים לעשות סדר בבלגאן, אבל קצת יוצא להם עקום
עוזי לנדאו:
 אני חושבת שאי חיבור לשטח, אפרופו מה שחמדת דיברה, זה בדיוק משקף את זה, כי אם היו מבינים למה היא התגרשה, אז אני בטוחה שזה כבר היה, אני לא מכירה אותך, אבל זה כי כבר היא לא יכולה לשאת
חמדת לוי:
הוא פשוט קם והלך
עוזי לנדאו:
כל הוועדות וכל האנשים שיושבים באגפי השיקום, גילוי נאות, אני גם העברתי עכשיו חוזר מנכ"ל חדש בנושא טיפולים אלטרנטיביים לילדים, שעזרה לי בו רבות נועה מאגף השיקום ולימור לוריא
עוזי לנדאו:
 אני חושבת שזה טיפה בים
עוזי לנדאו:
 זה לא באמת נותן מענה לא למשפחות ולא לנשים
פנינה תמנו:
אני רואה שעשית מאמץ ואני רואה שזה בוער בך ואני רואה שאת - - -
עוזי לנדאו:
כן, וקצת גם קשה לי לדבר
פנינה תמנו:
אני רוצה למקד אותך בגלל שאנחנו חייבים לסגור את הדיון
פנינה תמנו:
 אני מבקשת שתגידי לי איפה את מרגישה הכי הרבה את החיסרון
עוזי לנדאו:
בכול
עוזי לנדאו:
 אני בן אדם חזק, אני באה ממשפחה חזקה
עוזי לנדאו:
 שנינו באים ממשפחות חזקות אבל זה נופל הכול עלינו גם כלכלית, גם תעסוקתית, גם אישית וגם זוגית
פנינה תמנו:
והוא מוכר?
עוזי לנדאו:
הוא היה גם בפיגוע וגם במלחמת לבנון השנייה, אז הוא מוכר רק בביטוח לאומי
עוזי לנדאו:
 אנחנו עכשיו מבינים
עוזי לנדאו:
 נתנאל כל השנים האלה לא רצה שיכירו בו
עוזי לנדאו:
 הוא הולך רק לנטל
עוזי לנדאו:
 הוא התבייש בזה
עוזי לנדאו:
 אני עד היום מתביישת בזה, אני חייבת להגיד
עוזי לנדאו:
 גם כשאני פה זה נראה לי מוזר, קצת חוויה שהיא לא מתאימה לי, לאישיות שלי
פנינה תמנו:
אין לכם מה להתבייש
פנינה תמנו:
 אני מבינה אבל באמת אין לכם מה להתבייש
עוזי לנדאו:
אני חושבת שאין מודעות כלל
עוזי לנדאו:
 אני אישה חזקה
עוזי לנדאו:
 אני עובדת
עוזי לנדאו:
 כן, אני גם יפה ומטופחת וזה לא מזיז לי, אבל זה לא אומר שקל לנו
עוזי לנדאו:
 להיפך
פנינה תמנו:
אבל גם את לביאה
פנינה תמנו:
 אני רואה איך את נלחמת
פנינה תמנו:
 באמת זה מעורר הערכה
עוזי לנדאו:
לא, אותי זה לא מעורר כלום
עוזי לנדאו:
 אני רוצה לחיות חיים נורמליים ואין לי
עוזי לנדאו:
 אני טסתי לחו"ל אחרי 11 שנה שלא טסתי, למונטנגרו לפני שבועיים, ונתנאל עבר אירוע במטוס
עוזי לנדאו:
 אם זה לא היה חברה ישראלית של ישראייר, הם כנראה היו זורקים אותנו מהמטוס, אבל היה שם הכלה מדהימה
עוזי לנדאו:
 אף אחד לא מבין את המשמעות, כמה אין נורמליזציה, כמה הילדים שלנו חיים
עוזי לנדאו:
 אם תדעי מה אני עושה, את תגידי, אין סיכוי
פנינה תמנו:
מה את עושה?
עוזי לנדאו:
אני עושה את הבלתי האפשרי
עוזי לנדאו:
 הכול
עוזי לנדאו:
 נתנאל עבר פעמיים טיפולי לחץ אצל קרן מאסף הרופא
עוזי לנדאו:
 קרן מלווה אותנו צמוד
עוזי לנדאו:
 נתנאל רק עכשיו מסכים להיות מוכר במשרד הביטחון ולהבין שמה שהוא סובל זה מהחוויות שלו
עוזי לנדאו:
 הוא גם היה קצין
פנינה תמנו:
במה את צריכה עכשיו עזרה?
עוזי לנדאו:
 אני צריכה עזרה כספית, אני צריכה עזרה תעסוקתית
עוזי לנדאו:
 נתנאל צריך להתרכז רק בלעבוד
עוזי לנדאו:
 הוא לא יכול להיות גם בבית לעשות קניות
עוזי לנדאו:
 לנקות את הפילטרים מהמזגן, אני צריכה לקרוא לבן אדם ולשלם לו
עוזי לנדאו:
 אני צריכה לקיים בית עם בן אדם נכה ובסוף זה הכול נופל עלינו ועל ההורים שלי
עוזי לנדאו:
 ההורים שלי, כי אני גרה צמוד אליהם
פנינה תמנו:
תודה רבה ששיתפת
פנינה תמנו:
      מורן, ואני מסכמת
מורן שדה:
אני בת 49, מורן שדה, בת להלום קרב שנפטר
מורן שדה:
 נולדתי להלום קרב
מורן שדה:
 הוא עלה באקסודוס, נלחם ארבע מלחמות ושתי פעולות תגמול
מורן שדה:
 אימא שלי נפטרה לפני כחודשיים אחרי שהוכרה כאלמנת צה"ל
מורן שדה:
 אבא שלי הוכר כחלל צה"ל
מורן שדה:
 היום אני נופלת בין הפטיש לסדן, לא שייכת לפה ולא שייכת לפה
מורן שדה:
 לא קיבלתי מעולם, לא אני ולא אחי קיבלנו טיפול נפשי למצבנו
מורן שדה:
 אף אחד לא החזיר לנו
פנינה תמנו:
איך זה בא לידי ביטוי בילדות?
מורן שדה:
אני לא אפתח את זה פה אבל היה לי מאוד קשה
מורן שדה:
 אני ברחתי מהבית
פנינה תמנו:
נראה לי אולי בכל זאת אנחנו נעשה גם דיון באמת על נשות וילדים של הלומי קרב
מורן שדה:
אני נשרתי מבית ספר
מורן שדה:
 לא סיימתי תיכון
מורן שדה:
 השתקמתי לבד
מורן שדה:
 אבא שלי ואימא שלי לא עזרו לי
מורן שדה:
 לא היה להם כסף לעזור לי
מורן שדה:
 אני עשיתי תואר ראשון לבד
פנינה תמנו:
את יודעת להגיד שזה קשר ישיר למצב של האבא?
מורן שדה:
הייתי תחת שדה קרב
מורן שדה:
 אני יודעת בדיוק מה עברו החברים שלו, איך הם נראו אחרי זה
מורן שדה:
 הוא שיתף אותנו
מורן שדה:
 אני פה בשביל טיפול נפשי
מורן שדה:
 אני פה בשביל שתעזרו לנו
מורן שדה:
 סיוע נפשי מעולם לא קיבלנו
מורן שדה:
 אף אחד לא הסביר לנו מה זה הלום קרב
מורן שדה:
 הייתי בטוחה שאבא שלי שונא אותי והוא משוגע
מורן שדה:
 פשוט משוגע
מורן שדה:
 לא הבנתי מה עובר על אבא שלי
מורן שדה:
 חשבתי שהוא שונא אותי
מורן שדה:
 זה מה שחשבתי
מורן שדה:
 גם אימא שלי לא יכלה
מורן שדה:
 אימא שלי סעדה אותו עד יום מותו
מורן שדה:
 הוא נפטר בסופו של דבר מסרטן ריאות בגלל שהוא היה מעשן כבד
מורן שדה:
 הכניסו אותו גם במסגרת ההתקפות שלו, המצבים שהוא עבר, הוא אושפז בבית חולים כללי
מורן שדה:
 זה לא היה המקום שלו
פנינה תמנו:
תודה מורן שאת משתפת אותנו
פנינה תמנו:
      מילה לסיכום
יהודה איש שלום:
שמי יהודה איש שלום, אני ראש אגף פוסט טראומה ובריאות הנפש בארגון נכי צה"ל
יהודה איש שלום:
 לא פעם ביום-יום במהלך העבודה המשותפת עם האגף, הניסיון לתת מענה לאימא צעירה שפונה, אנחנו נתקלים בקשיים שהאגף מבחינת החוק ומה שקיים כרגע, הוא מחויב כלפי הנכה עצמו
פנינה תמנו:
השאלה היא כמה פניות מגיעות מגורם שלישי, שזה הרעיה או הילדים?
יהודה איש שלום:
אני רוצה להגיד משהו פשוט ולשחרר את כולנו
יהודה איש שלום:
 צריך לקבל החלטה עקרונית האם האישה, בת הזוג, האימא והילדים הם חלק מהאירוע או לא?
יהודה איש שלום:
כרגע יש מגבלות טכניות
קריאה:
שרק הוא יכול - - -
פנינה תמנו:
אני לא פותחת כרגע את הנושא הזה
פנינה תמנו:
 זה נושא אחר וגדול ורחב
פנינה תמנו:
      לי מאוד חשוב לומר, קודם כל להודות לכל מי שהגיע ולכל הנשים היקרות, ללוחמות ולנשים ולבנות שהגיעו לכאן כדי לשתף
פנינה תמנו:
 גם לגורמי משרדי הממשלה
פנינה תמנו:
 בסך הכול נראה לי שיש פה נכונות של משרד הביטחון לטפל בסוגיה הזאת, תוך הבנה שזה דבר שהוא מתחיל להתפתח רק בשנים האחרונות, אם בכלל, בשנה האחרונה אפילו
פנינה תמנו:
     נועה, אני מאחלת לך הצלחה בתפקיד שלך
פנינה תמנו:
 יש לך פה הרבה על הכתפיים, אחריות מאוד גדולה
פנינה תמנו:
 אני חושבת שיחד עם הנשים הנהדרות וארגון נכי צה"ל ומשרד הבריאות וגורמים אחרים כמו נטל, אתם כן תצליחו להוביל תוכנית
פנינה תמנו:
 כרגע אני מדברת ספציפית על לוחמות פוסט טראומטיות או חיילות
פנינה תמנו:
 יש כל כך הרבה קטגוריות
פנינה תמנו:
 אני לא רוצה לטעות וחלילה להשאיר מישהי בחוץ
פנינה תמנו:
      הוועדה קוראת למשרד הביטחון לעשות שולחן עגול עם כלל הגורמים, כולל מומחיות וחוקרות מהאוניברסיטה, וכולל הלומות קרב ופוסט טראומטיות כדי לגבש מענה ממוקד לנשים הלוחמות, חיילות פורצות הדרך שסובלות מפוסט טראומה
פנינה תמנו:
     הוועדה קוראת לאגף השיקום במשרד הביטחון להעביר את ההכשרות לעובדי האגף כדי להעלות מודעות לנושא הלומות הקרב, לכלל העובדים שמטפלים בהם ומקבלים אותם
פנינה תמנו:
     הוועדה תקיים דיון המשך בעוד כארבעה חודשים, שבו תוצג תוכנית הפעולה שגובשה במשרד הביטחון
פנינה תמנו:
      הוועדה תקיים דיון בנושא נשות הלומי קרב
חמדת לוי:
אפשר להגיד נשות וגרושות? כי אני מחוץ לקטגוריה
פנינה תמנו:
את תבואי ותגידי את הדברים
פנינה תמנו:
      תודה רבה לכולם
פנינה תמנו:
 אנחנו ניפגש בקרוב
פנינה תמנו:
אנחנו פותחים את הדיון
פנינה תמנו:
 אנחנו נעשה את זה די קצר
פנינה תמנו:
 שלום לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לארגוני הנשים, לנציגות משרדי הממשלה
פנינה תמנו:
 היום אנחנו נדון בנושא: טיפול הרשויות המקומיות בהטרדות מיניות ובמניעתן
פנינה תמנו:
     מי יציג את תמונת המצב? אני אגיד שוב שהיינו צריכים לדון לגבי החוק לסירוס ופגיעה ברשות לקידום מעמד האישה, וזה היה צריך להידון בוועדה הכנסת לאיזו ועדה זה ילך
פנינה תמנו:
 מן הסתם, זה צריך להיות בוועדה הזאת
פנינה תמנו:
 הם יכולים להגיד גם שהם רוצים לסגור את הוועדה, את מבינה? זה השלב הבא
עאידה תומא סלימאן:
זה השלב הבא
פנינה תמנו:
זה השלב הבא, שרוצים לסגור את הוועדה לקידום מעמד האישה
פנינה תמנו:
 למה לא דנו בזה? השערה שלי בסבירות מאוד גבוהה, כי יש הרבה מאוד ארגוני נשים היום, בתוך הבית הזה, כתוצאה מכנס חירום שעשינו, ועל כן לדעתי הם החליטו לעשות הפסקה
עאידה תומא סלימאן:
אז הם דוחים את ההחלטה
פנינה תמנו:
הפסקה, הפסקה
עאידה תומא סלימאן:
טוב, נעשה "רילוקיישן" כשיתחילו
פנינה תמנו:
ביקורת ומעקב טיפול הרשויות המקומיות בהטרדות מיניות ומניעתן
פנינה תמנו:
 כמובן שאנחנו רוצים למקד את זה על הביקורת בשלטון המקומי
פנינה תמנו:
      דב לסקר ממשרד הפנים, מנהל תחום מדיניות ובקרה, בבקשה
דב לסקר:
שלום, קיבלנו את הדוח בימים האחרונים, הדוח שפורסם לביקורת מעקב
דב לסקר:
 אנחנו לומדים אותו ועובדים על התשובות
פנינה תמנו:
מתי קיבלתם אותו?
דב לסקר:
בימים האחרונים
פנינה תמנו:
ב-4 ביולי? ומה כוונתכם, כי אנחנו רואים את תמונת המצב
דב לסקר:
בכוונתנו לבדוק את הליקויים שמופיעים בו ולתת מענה בזמן שניתן לנו
פנינה תמנו:
איך?
דב לסקר:
לאחר שנבחן את זה, אנחנו - -
פנינה תמנו:
אוקי, אז מה אתם עושים בינתיים? הרי לא צריך דוח בשביל להבין שיש מציאות
עאידה תומא סלימאן:
 היה דוח
עאידה תומא סלימאן:
 זה דוח ביקורת שלא עשיתם כלום בדוח הקודם
דב לסקר:
עשינו
עאידה תומא סלימאן:
אז בוא נשמע מה עשיתם?
דב לסקר:
עשינו הגדרת תפקיד לאחראי על מניעת הטרדה מינית
דב לסקר:
 עשינו את הדברים שהם באחריות המשרד – הגדרת תפקיד לאחראי על מניעת הטרדה מינית ברשויות המקומיות
פנינה תמנו:
עשיתם את זה?
דב לסקר:
עשינו את זה
עאידה תומא סלימאן:
יופי
פנינה תמנו:
שמתם הגדרת
דב לסקר:
הגדרת תפקיד
דב לסקר:
 חלק מהאחריות שלנו זה הגדרות תפקיד ברשויות המקומיות אז הגדרנו את הגדרת התפקיד
דב לסקר:
 יחד עם הממונה על השכר באוצר יצרנו תגמול עבור הממונות על הטרדות מיניות - -
פנינה תמנו:
שזה בדרך כלל ממונה על מעמד האישה - -
דב לסקר:
לא, זה בנפרד
דב לסקר:
 זה שני תפקידים שונים לצורך תגמול גם לזה וגם לזה
דב לסקר:
 יצרנו את התגמול הזה שיצא ב-2020
דב לסקר:
 זה הדברים שעשינו
פנינה תמנו:
 אז אני רוצה להקריא לך את המסקנות שלנו מה-12 בפברואר 2018, אז הייתה יושבת הראש חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ונעשה דיון על כל מה שקשור בטיפול ברשויות מקומיות והטרדות מיניות
פנינה תמנו:
     המסקנה הראשונה: "הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי סבורה כי קיים כשל גדול בדרך הטיפול של הרשויות המקומיות בתופעות ההטרדות המיניות"
פנינה תמנו:
 זה יחד אתכם, כשאתם הייתם כאן, המסקנות האלה וההנחיות של הוועדה שניתנו, "שהדבר מחייב פיקוח ורגולציה לטיפולן בנושא"
פנינה תמנו:
 אז המחלקה שלך, האגף שלך, הוא האמון על הנושא לפי מה שאני מבינה?
דב לסקר:
אנחנו אמונים על העובדים ברשויות המקומיות
פנינה תמנו:
אתה אחראי מדיניות?
דב לסקר:
כן, מתעסק במדיניות
פנינה תמנו:
אז אחת הבעיות המרכזיות היו הגדרת התפקיד הממונות למניעת הטרדה מינית, ואתה טוען שאם החשב - -
דב לסקר:
לא, אנחנו הגדרנו את הגדרת התפקיד
פנינה תמנו:
תקריא לי את ההגדרה, כי הרבה פעמים הן מצויות תחת לחצים פוליטיים ברשויות
עאידה תומא סלימאן:
ההגדרה לא נמצאת בחוק?
דב לסקר:
הגדרת התפקיד?
דב לסקר:
יש הגדרות מסוימות שמופיעות בחוק, יש עניין של להגדיר את זה בצורה שבה נמצא ברשויות המקומיות כדי שידעו איך לפרסם אצלם ברשות
דב לסקר:
     גם הגדרות אחרות שמצויות בחוק – אנחנו עושים את ההשוואה לאוגדן תיאורי התפקידים ברשויות המקומיות, שבו אנחנו יוצרים הגדרת תפקיד לרשות
דב לסקר:
 מה שמחייב אותם זה החוק
דב לסקר:
 בדרך כלל, הגדרת התפקיד מסדרת להם את זה בצורה שבה הם יכולים לפרסם את זה ברשות
פנינה תמנו:
אז זה המלצה או שאתם מחייבים אותם?
דב לסקר:
לא, הגדרות התפקיד הן חובה
דב לסקר:
 גם בתוקף תקנות העיריות (מכרזים לקבלת עובדים) ברשויות המקומיות, יש חובה להיצמד לאוגדן תיאורי התפקידים של משרד הפנים כאשר מפרסמים מכרזים ברשויות המקומיות
דב לסקר:
 ולכן, אנחנו צריכים להגדיר את תיאורי התפקידים כאשר כמובן החקיקה היא המחייבת, אם זה תפקיד שמוגדר בחקיקה אך אנחנו מנגישים את זה בצורה שבה הם יכולים לפרסם את זה בצורה - -
פנינה תמנו:
אוקי, אז אחת ההמלצות הייתה הגדרת תפקיד, שאתה אומר שעשיתם את זה
פנינה תמנו:
 אחר כך אני רוצה לשמוע מה ההגדרה
דב לסקר:
אני יכול להגיד: סוג התפקיד – התפקיד מוגדר בחקיקה, תאריך העדכון: 21 בנובמבר 2019, שזה העדכון האחרון שיצא
דב לסקר:
 ייעוד התפקיד – לאכוף את האיסור על הטרדה מינית כדי להגן על כבודו של אדם, על חירותו ועל פרטיותו וכדי לקדם שוויון בין המינים
דב לסקר:
     תחומי האחריות: טיפול בתלונות וייצוג העובדים בנושא הטרדות מיניות והתנכלויות מול הרשות המקומית
דב לסקר:
 הנגשת מידע והעלאת המודעות וקידום הסברה בנושא הטרדה מינית והתנכלות, מתן ייעוץ, מידע והדרכה לעובדים
דב לסקר:
 אחר-כך, פירוט הביצועים והאחראיות – על הטיפול בתלונות וייצוג העובדים בנושא מול הרשות המקומית – יש פה הגדרה שלמה, מספר עמודים - -