GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גלי נהרי:
 הן עברו הכשרה, כבר שני סבבים של הכשרות כולל המכונים לגברים בשיתוף עם דבי גרוס ממתן סיוע לנשים דתיות וחרדיות
גלי נהרי:
 נעשתה הכשרה לכול הממונות והממונים, והוזכרו פה קודם "באר מרים" ומכון "בית יעקב" למורות – נעשתה פה טעות כי הם כנראה הגישו דוח ידני ואולי זה לא נכנס לסטטיסטיקה
אושרה יוסף פרידמן:
לא, הם העבירו אחרי המועד שנסגר
גלי נהרי:
הם התקשו להגיש דיגיטלי, גם שם יש לנו קושי בהטמעה אבל 100% מהמוסדות הגישו דוחות גם אצלנו
פנינה תמנו:
טוב שאת מחדדת את זה, חבר הכנסת טור פז הזכיר את זה
גלי נהרי:
אז הם הגישו
גלי נהרי:
 ובאמת, הם גם עברו הכשרה, גם אנחנו על הסיפור של הדיווחים, בתהליך הטמעה מאוד-מאוד משמעותי מולם כדי שלא נהיה במצב של תת-דיווח
פנינה תמנו:
כמה את מסופקת מהטיפול בתלונות?
גלי נהרי:
במוסדות האקדמיים, כמו שנועה תיארה, אנחנו רואים התקדמות גם בדיווח וגם בטיפול ויש רצינות מאוד-מאוד גדולה
גלי נהרי:
 אני כן אשמיע את הקול של הנציבות, לפחות בפורום שלנו, שמדברות על הסיפור של התפקיד, שהן לא מתוגמלות עליו רובן ככולן, אולי ממש בודדות
גלי נהרי:
 הן עושות את זה במסגרת תפקידן - -
פנינה תמנו:
נכון, של הממונות, לא של הנציבות
גלי נהרי:
הממונות והנציבות זה אותו דבר, חלק קוראות לעצמן ככה וחלק ככה
גלי נהרי:
 אבל הסיפור שהן חלק מהסגל – זה גם מורכב
גלי נהרי:
 ולכן, בפורום הזה, הן כול הזמן מתייעצות ומשתפות אחת עם השנייה על כול מיני התמודדויות אבל אלה שתי נקודות, שאם אני יכולה להשמיע את הקול שלהן – זה דברים שיכולים מאוד לעזור
שירה אייל:
אשמח לומר שתי מילים ממש
שירה אייל:
אני עורכת דין
שירה אייל:
 אני שייכת לארגון קלמ"ה אבל אני מלווה נפגעות כבר משנת 2017 מכול רחבי הארץ
פנינה תמנו:
אבל יש פה את הקולגה שלך מקלמ"ה שרצה לדבר ולא נתתי לו
שירה אייל:
אז אני ממש אגיד שתי מילים ואם הוא יצטרך, שישלים אותי
פנינה תמנו:
אני רוצה לעבור אליכם כי בסוף הסטודנטים צריכים להשמיע את הקול שלהם, ואנחנו עומדים לסכם את הדיון
פנינה תמנו:
 אני רוצה את המשך הרצף בדיון – משרד התרבות והספורט, בבקשה
חנוך גנן:
אעשה את זה בשיא הקיצור: אני מנהל את התחום של בתי הספר לאומניות במשרד התרבות מזה שנה
חנוך גנן:
 אני חייב קודם כל להצטרף לתודות, כמו כולם
חנוך גנן:
 זו פעם ראשונה שמשרד התרבות נכנס לעובי הקורה בסיפור הזה
חנוך גנן:
 נדמה לי שהיינו הראשונים שדיווחנו וכול הגופים שלנו העבירו את כול הדיווחים גם בזמן וגם מלאים
חנוך גנן:
     אני רוצה להעלות פה סוגיה שאולי יש מקום לדון בה בנפרד: בתי הספר לאומנויות, מטבעם האינטראקציה בין הסטודנטים לבין המרצים זה אינטראקציה – זה קשה לי גם כחובש כיפה אבל היא מחייבת במציאות
חנוך גנן:
 זאת אומרת, אתה לא יכול ללמוד מחול או משחק או קולנוע, אנחנו רואים מה שקורה היום וכולם מבינים מה שאני אומר, והלימודים נעשים בצורה כזאת שהגבולות בין הטרדה או כמה שנתפס כהטרדה - -
פנינה תמנו:
ועדיין אפשר
חנוך גנן:
אני מסכים
פנינה תמנו:
זה מזכיר לי את מה שעלה פה, בוועדה, שאחד המרצים חשף את איבר מינו בשיעור אומנות או משהו אם אני לא טועה - -
חנוך גנן:
נכון, בישיבה הראשונה שבה השתתפתי
פנינה תמנו:
זו לא אומנות
פנינה תמנו:
 זו לא אומנות
חנוך גנן:
נכון, אבל לא על זה אני מדבר
חנוך גנן:
 מה שבטוח הטרדה, אני לא חושב שיש עליו עוררין
חנוך גנן:
 אני מדבר על הגבול הדק הזה, ואני מייחס לזה – כמובן אסור אף פעם להאשים - - - אבל צריך לזכור שבמוסדות אומנות, הרי חלומם של הסטודנטים והסטודנטיות זה להיות אומנים, זה ליצור, ואם הם מתלוננים, הם "שרופים" בתעשייה
חנוך גנן:
 זה דבר שמונע מהם להתלונן וצריך לזכור את זה, עם כול העצב שבדבר
חנוך גנן:
     אנחנו, מינהל התרבות, הוא לא גוף מפקח אלא גוף תומך - -
פנינה תמנו:
חנוך, אני שומעת מה שאתה אומר, שהם "שרופים", ועוד כמה אמרו את זה
פנינה תמנו:
 מה זאת אומרת? הם "שרופים" אם אין אחריות של המוסד
פנינה תמנו:
 הם לא "שרופים" כי מי שאמור להרגיש "שרוף" זה הפוגע, אם הוא יודע שהמטוטלת היא לא לטובתו, וזו בדיוק המטרה פה - -
חנוך גנן:
נכון, זו תפיסת עולם, אני מסכים
פנינה תמנו:
- - , לשנות פה את התרבות המכובדת של - - - לא חלילה לזלזל אבל כשמדובר בזה, זה צריך להתהפך
פנינה תמנו:
 ובדיוק בגלל זה אנחנו בעלי תפקידים
חנוך גנן:
אין פה עוררין
חנוך גנן:
 בגלל זה אני אומר שמינהל התרבות, ואולי זה באג מובנה אבל מינהל התרבות הוא גוף תומך ולא גוף מפקח ולא גוף מבקר
חנוך גנן:
 אנחנו תומכים
פנינה תמנו:
אבל הוא גוף עם כוח, עם כוח
חנוך גנן:
נכון, אז חלק מהדברים שאנחנו עושים, וגם יש תקדים במבחני התמיכה שלנו בגופים, זה שקודם כל נושא ההטרדות המיניות יהיה חייב להיות במבחן התמיכה, שהגוף חייב יהיה לדווח
חנוך גנן:
 אין היום דבר כזה שגוף לא יכול לדווח
חנוך גנן:
 זה אחד השינויים שנעשו
פנינה תמנו:
 אגב, לכל תמיכה, לכל קול קורא, כול דבר שקשור בתהליך, זה צריך להיות חלק
חנוך גנן:
צריך להיות מפורסם תקנון מאוד מפורט בדיוק למי פונים, מתי פונים
חנוך גנן:
 אנחנו גם מקבלים כהעתק את הדיווחים מהרשות ונשמח לקבל אבל אני חושב שהמטרה הייתה, וקצת פספסנו את זה, שכמה שפחות עיניים יסתכלו בתלונות
חנוך גנן:
 ולכן היה רק העתק דרכנו, נכון? תקנו אותי אם אני טועה
פנינה תמנו:
 אתה אומר שיכול להיות שגם הלקוניות או הצמצום במלל בתלונות, זו סוגיה שנצטרך לבדוק אותה כי זה זולג
חנוך גנן:
כן, מכיוון שרוצים שנצמצם את העיניים הזרות שמתייחסות לתלונה – אז שמי שצריך לראות, הוא זה שיראה
חנוך גנן:
 צריך לתת על זה את הדעת, אני חושב, ואני חושב שזה עמד בבסיסו של הטופס המקוון, שכמה שפחות עיניים יראו
חנוך גנן:
 אני יודע שהיו טפסים ישנים, עוד לפני תקופתי, אני לא מבין למה הייתי צריך להיחשף לכול מה שנכתב שם בפנים
חנוך גנן:
 דווקא הטופס המקוון פה כן עושה שירות נאמן לדיווח
פנינה תמנו:
לא, אבל כתוב
פנינה תמנו:
 מפנה אותי פה היועצת המשפטית לוועדה לסעיף 25 לחוק שאומר - -
עדה מימון:
שחובת הדיווח כוללת פירוט של הפעולות השונות שנקט המוסד למניעת הטרדה מינית בתחומו, מספר התלונות שהוגשו ואופן הטיפול בהן, וציינו במפורש שזה לא יכלול פרטי מידע שיאפשרו את הזיהוי של המתלונן - -
פנינה תמנו:
אז בואו נבהיר למוסדות כולם: הדיווחים צריכים להיות מפורטים, לא כך שהם מסגירים חלילה את המתלונן אבל הם צריכים לתת תמונת מצב טיפה יותר רחבה לוועדה ולכלל הגורמים
פנינה תמנו:
     כמה תלונות היו אצלכם?
חנוך גנן:
קודם כל, צריך להפריד: יש לנו שתי תקנות – תקנות בית הספר לאומניות ותקנה חרדית, שגם בה יש רצועה של בתי ספר חרדיים
חנוך גנן:
 25 בתי ספר, מהחרדיים קיבלנו דיווחים אבל ללא תלונות בכלל
חנוך גנן:
 מבתי הספר קיבלנו שמונה, תלונות שלא הגיעו לכדי תלונה במשטרה אלא משהו שהוא בסוף בתוך בית הספר
פנינה תמנו:
כמה בתי ספר חרדיים? ואין שום תלונה?
חנוך גנן:
חמישה בתי ספר חרדיים, בתי ספר נפרדים לגמרי
חנוך גנן:
 אז מה
חנוך גנן:
 ועדין אנחנו מצרים על זה כי ברור לנו שמתרחש משהו
חנוך גנן:
 אנחנו יודעים גם שמתרחש כי דברים יוצאים לתקשורת אבל בסוף, כשזה מגיע לטופס המקוון, זה מתפספס
חנוך גנן:
     את שואלת על הכלים? - - - לא רק לתת פתרונות
חנוך גנן:
 אני אשמח לשמוע כי בגדול הזכרתי שאנחנו גוף תומך, אנחנו לא רגולציה של פיקוח במינהל התרבות, אין לנו את המנגנון הזה בכלל
פנינה תמנו:
אבל אתם כן מכניסים לתוך התמיכות שלכם את ההתניה שיש קידום מוגנות וביטחון פיסי ונפשי
חנוך גנן:
חד-משמעית
פנינה תמנו:
יש לך עוד משהו שאתה רוצה להעיר? תודה
פנינה תמנו:
      בבקשה, הסטודנטים היקרים
דניאל בן-סימון:
תודה
דניאל בן-סימון:
 שלום לכולם
דניאל בן-סימון:
 אני עובד סוציאלי, אני מנהל האחווה הסטודנטיאלית הגאה, שזה בעצם ארגון הגג של הסטודנטים הלהט"בים בישראל, ובנוסף אני גם בהתנדבות כבר שלוש שנים מוביל עם חברותי את קלמ"ה, כמו שאמרנו – קהילה למניעת הטרדות מיניות ומגדריות
דניאל בן-סימון:
     חברת הכנסת, שאלת בהתחלה ועברת הרבה אנשים כדי לדעת מה הסיבה לתת-דיווח? אז אחת הסברות שלנו של תת-דיווח מדבר על רגישות תרבותית, ואני אסביר: יש צורך לתת מענה מותאם וייחודי לכול אוכלוסייה בחברה הישראלית, ובפרט לאוכלוסיות מוחלשות כמו הקהילה הגאה, כמו חרדים, כמו ערבים וכולי
דניאל בן-סימון:
 אנחנו רואים את זה – אני לא באמת רוצה לבוא ולהגיד כי אני חשוב שהממונות עושות עבודה מאוד-מאוד חשובה, ואני שמח גם לראות את הממונות ואנחנו נפגשים כול פעם רק אנחנו
דניאל בן-סימון:
 איפה שאר הממונות שלא עושות את עבודתן נאמנה? חוץ מאוניברסיטת תל-אביב וחוץ מהאוניברסיטה העברית, איפה שאר הממונות? זה משהו מאוד חשוב לשים את זה כאן, על השולחן
דניאל בן-סימון:
     בנוסף, בתחילת הדיון דובר על כך שעיקר התלונות התייחסו לנושא של נטייה מינית, נכון? אז אני רוצה להוסיף גם זהות מגדרית והנושא של אנשים שהם על הרצף הטרנסג'נדרי, אנשים שהם על הרצף המגדרי – הם לא מקבלים מענה מתחילת הפנייה הראשונה, כשלא יודעים איך לפנות אליהם
דניאל בן-סימון:
 אין שום טופס - -
פנינה תמנו:
מה זאת אומרת? הרי לא אומרים להם שבגלל שאתה כזה או כזאת אנחנו לא מקבלים את התלונה
דניאל בן-סימון:
ללא ספק אבל בלי הכשרה נכונה שיודעת לתת מענה לקהילה של טרנסים וטרנסיות, של אנשים על הרצף המגדרי, מה זה אומר? לשון פנייה, לדעת איך לפנות – אליך? אליך? אני רואה גם כאן, בסקרים ובנתונים, כשכתוב "מין", כשמדובר על מין ומדברים על מין שהוא זכר או נקבה, אין מקום למגדר, ומגדר זאת התייחסות חברתית
דניאל בן-סימון:
 הנושא של הטרדות על רקע מגדרי זה ביזוי או פגיעה באדם על רקע המגדר שלו, בין אם זה גבר, בין אם זה אישה ובין אם זה מה שביניהם, וכול דבר
דניאל בן-סימון:
 היום אנחנו מבינים שיש צורך להתייחס לרגישות התרבותית הזאת גם בהכשרות
דניאל בן-סימון:
 יש 18 שעות הכשרה וזה חשוב
דניאל בן-סימון:
      יש עוד דברים שצריך לעשות, ואני מדבר כאן בתור הקהילה הגאה, שבשנה האחרונה האגודה למען הלהט"ב מוציאה את דוח הלהט"בופוביה
דניאל בן-סימון:
 השנה, מכול המקרים, רק שבעה אחוזים נוגעים לאקדמיה, כשאנחנו יודעים שיש עוד
פנינה תמנו:
מהדוח של האגודה?
דניאל בן-סימון:
מהדוח של האגודה
פנינה תמנו:
זה גם הרבה
דניאל בן-סימון:
נכון
דניאל בן-סימון:
 אבל האגודה למען הלהט"בים היא היחידה במדינת ישראל – אפילו לא הלמ"ס שבודקת ונותנת נתונים על הקהילה הגאה, לא המשטרה – אף אחד חוץ מאתנו
דניאל בן-סימון:
      אז אני מקווה שלפחות ביחד עם זה וביחד עם המל"ג, ואנחנו כבר מכירים ועובדים ביחד, ועם משרד המשפטים והרשות לקידום מעמד האישה וכמובן עם הנציבות הממונות, נעבוד ביחד עם קלמ"ה כדי להוביל את הדבר הזה
דניאל בן-סימון:
 תודה על ההזדמנות
שירה אייל:
תודה רבה, יושבת-הראש
שירה אייל:
 אני אשמח להגיד שתי מילים: גם בהקשר של מה שדניאל אמר קודם לגבי הרגישות התרבותית, משהו שאנחנו מזהות בליווי זה שמעבר לעניין של איך לפנות לקהילות מסוימות, יש גם את העובדה של הצטלבות של דיכויים והחלשה, שכאשר מגיעה נפגעת שמגיעה ממצב סוציואקונומי נמוך, מחברה מנושלת, ממודרת, פריפריה גיאוגרפית או חברתית או גם וגם, המאבקים שהיא צריכה לנהל כדי להחזיק באקדמיה הם שונים לחלוטין ממה שמי שנוכחות כאן בחדר מתמודדות איתם
שירה אייל:
 כלומר, מעבר לחוויה של הפגיעה, שהיא בפני עצמה חוויה של דיכוי והחלשה, כשמתווספים על זה עוד היבטים של נישול, שזה משהו שאנחנו רוצות לשאוף שאנשים ממעמדות סוציואקונומיים נמוכים יגיעו ויטפסו למעלה או מקהילות אתניות אחרות, המענה גם צריך להיות מוכוון להיבטים האלה, וזה ממש משהו שאנחנו לא רואות
פנינה תמנו:
איזה קהילות אתניות אחרות?
שירה אייל:
למשל, נשים ערביות, נשים אתיופיות, נשים שמגיעות מאוקראינה - -
פנינה תמנו:
לדייק, לא לקרוא לזה קהילה אתנית, זה ישן
שירה אייל:
בסדר, אני מקבלת
שירה אייל:
 אז בסופו של דבר, מראש להיכנס לאקדמיה מתוך קהילה מוחלשת - -
פנינה תמנו:
בואי, אני אנסה לעזור לך, אם אפשר, שהקושי האמיתי הוא המעטפת
פנינה תמנו:
 אתן לכם דוגמה את הסיפור של סירסור הסוהרות עם אסירים ביטחוניים – כשאתה משבץ מראש חיילות שגם ככה מגיעות מאוכלוסיות מוחלשות, הן לא חוזרות הביתה ובאמת יש את האפשרות
פנינה תמנו:
 אין שם משפחה וגם אם היא חזקה, לעיתים זו משפחה של עולים
פנינה תמנו:
 לעיתים זה באמת כאלה שאין להם עורף משפחתי
פנינה תמנו:
 הסיפור הוא שההתמודדות היא בוודאי יותר קשה לצעירים, אם אנחנו מדברים גם על סטודנטים, הם עדיין בגיל צעיר וזה קשה
שירה אייל:
חד-משמעית אבל בנוסף לזה, מראש הכניסה לעולם האקדמי היא יותר קשה, אם זה בגלל היבטים של שפה, אם זה בגלל היבטים של הכלכלה, ולכן - -
פנינה תמנו:
 אני הייתי יושבת-ראש ועדה במל"ג
שירה אייל:
- - ואז, כשמגיע גם האירוע של הפגיעה, להחזיק מעמד בתוך המערכת הזאת שהיא גם ככה דורסנית, זה דבר מאוד קשה וזה משהו שהמוסדות חייבים לשים לב אליו
פנינה תמנו:
אז אנחנו צריכים לדעת
פנינה תמנו:
 בסוף, בעזרת השם, אם נהיה במקום יותר טוב מבחינת הפילוחים – לא נכנסתי לסיפור של הרצדיביזם, כמה מתוך התלונות זה אותו פוגע
פנינה תמנו:
 לא דיברנו על זה שאם אנחנו רואים בהערות, אם יש פגיעה אולי באופן מובהק בהלהט"בים או בסטודנטיות – אני לא יודעת, לראות את זה בפילוחים
שירה אייל:
רק עוד שתי מילים, לא אכנס לזה מעבר: אני מאוד שמחה שהקול של הנציבות פה נשמע, והוא חשוב והן מתמודדות עם אתגרים רבים אבל הקול של הנפגעות פחות נשמע, וזה מובן מאליו, כמו שאנחנו רואים, מהתת-דיווח, שזה קשה לנו יותר לצעוד קדימה
שירה אייל:
 צריך להיות ריץ'-אאוט לנפגעות כי אנחנו מכירות ממאבקים של כול מיני קבוצות ש-"Nothing about us without us" הדבר הזה, כדי באמת לקבל את התמונה המלאה אנחנו צריכים להיעזר בדיווחים, אנחנו צריכים לשמוע את הנציבות, את ההתמודדויות שלהן אבל אנחנו לא יכולים באמת לקבל את התמונה בלי לדבר עם הנפגעות כי הידע האמיתי – גם הדוחות הכי יפים והכי מפורטים שיש, רק הנפגעת - -
פנינה תמנו:
אז הנה, אני כאן מתחייבת לכם, וגם המנכ"ל כבר לא כאן אבל אם אתם רוצים עשות דיון עם הנפגעים והנפגעות - -
דניאל בן-סימון:
לא מצולם
פנינה תמנו:
אפשר לא מצולם, ומי שרוצה מצולם – יהיה מצולם אבל להגיד לנו מראש בשביל שנדייק את הדברים
שירה אייל:
בהקשר הזה חשוב להגיד שהחשיבות של לדבר עם הנפגעות – בחוק למניעת הטרדה מינית יש לנו גם את העבירה של התנכלות, שאנחנו שוכחים לדבר עליה
שירה אייל:
 ההתנכלות, על-פי רוב תגיע על רקע תלונה על הטרדה מינית או על הטרדה מינית
שירה אייל:
 אם אנחנו כבר מדברים על התנכלות, שאנחנו שוכחים לדבר על זה, אנחנו מדברים על התנכלות מצד הפוגע ומצד החברים שלו, אנחנו שוכחים לדבר על התנכלות מצד המערכת וזה משהו שקורה שוב ושוב כי המערכת לא רוצה שנוציא את הסיפורים האלה החוצה, וזה לא משהו שיקבל ביטוי בדיווחים באופן טבעי
שירה אייל:
 אז זה כול מה שרציתי להגיד
פנינה תמנו:
זו באמת התנגשות אינטרסים מאוד רצינית
פנינה תמנו:
 מצד אחד, ממונות ונציבות שעושות את התפקיד שלהן ורוצות להצליח בתפקיד שלהן, לצד זה שמעבר שאתן רוצות לעשות את התפקיד שלכן, באמת ההתנגשות באינטרס הוא שהרבה פעמים מוסדות לא רוצים שידבק אליהם הסיפור או השם, ופה צריך גם אומץ לב, גם גיבוי של ראשי – אולי נעשה פגישה עם כול הנשיאים
פנינה תמנו:
 אני לא יודעת, אנחנו נראה לאן צריך לקחת את זה כי אומר לכם בכנות – אני מוטרדת מתמונת המצב
פנינה תמנו:
 אפשר להגיד טוב, זו אווירה אקדמית ואפשר לוותר על האחריות של המוסדות וללכת לנתיבים של דברים אחרים אבל אני מוטרדת, ולא כדי להאשים דווקא את מי שנמצאות כאן, אני רוצה לחדד, אלא דווקא מתוך הדברים של הסטודנטים
פנינה תמנו:
 דווקא הנציבות שנמצאות כאן, אתן תעודת כבוד גם אם בסוף הריקושטים מגיעים קצת אליכן כי אתן נמצאות כאן
פנינה תמנו:
 מי שלא נמצא, זה מביש וחבל שהם לא לוקחים את תפקידם ברצינות
פנינה תמנו:
 נראה איך אנחנו פועלים מול המוסדות ומול המל"ג כי באמת, גם אלה שלא מדווחים, אלה שדיווחו שאין כלום, אלה שלא נמצאים פה, הם כולם יצטרכו לקבל בדרך כזו או אחרת את האחריות
לינא סאלם:
אני חייבת להגיד שהשטח שאני רואה הוא קצת שונה
לינא סאלם:
 אני ממשרד המשפטים, אני אחראית על החוק למניעת הטרדה מינית במקומות עבודה, שזה כולל גם המוסדות ומי שהוגדר עובד כולל סטודנט
לינא סאלם:
 אני חייבת להגיד שאנחנו קיבלנו התייחסות מהסטודנטים, שבשלב ראשון קיימנו איתם שיחה על-מנת להבהיר שחלק מהנקודות היו יכולות להתקבל מבחינת החקיקה וחלק לא
לינא סאלם:
 לאחר מכן, התכנסנו יחד עם המל"ג, והיה לנו גם שיח עם המל"ג כי התגובות שהתקבלו מהתאחדות הסטודנטים עברו גם למל"ג
לינא סאלם:
 בשלב מאוחר יותר היה שיח עם כול המוסדות, ותגידי לי מה מפריע לך ואני אעצור
לינא סאלם:
 אני חושבת שהייתה פה תמונה די חסרה למה שנעשה בפועל
פנינה תמנו:
של הפעולות שננקטות?
לינא סאלם:
לא רק של הפעולות שננקטות
לינא סאלם:
 אני אחראית על החוק למניעת הטרדה מינית מזה ארבע שנים, ואני יכולה להגיד לך שאני בהליך תיקון החוק כבר שנתיים
לינא סאלם:
 המל"ג הוא היחיד שהרים את הכפפה וכינס ישיבה עם כול המוסדות
לינא סאלם:
 אני ראיתי נוכחות - -
פנינה תמנו:
כמה פעמים בשלוש השנים האלה?
לינא סאלם:
לא, לא, היו שתי ישיבות
לינא סאלם:
 זה לא היו כמה פעמים כי אנחנו מעלים את תיקון החוק עכשיו, והתאחדות הסטודנטים רק עכשיו פנתה אלינו בכתב - -
פנינה תמנו:
לא, לא, הם לא צריכים לפנות, הם צעירים, הם דור העתיד אבל אני שואלת שאלה פשוטה: כמה פגישות היו לך השנה איתם?
לינא סאלם:
הם כן מינו בעלת תפקיד ספציפי - -
פנינה תמנו:
סליחה, אני שואלת אותה
פנינה תמנו:
 אני מבינה שיש לי שאלות קשות אבל אני לא סתם שואלת אותן
פנינה תמנו:
 בסוף, יש לה תפקיד והיא צריכה לענות
נועה זמר:
השאלה היא על ההתאחדות או על המוסדות?
פנינה תמנו:
כמה פגישות היו עם ההתאחדות ועם המוסדות?
נועה זמר:
עכשיו התחלנו את התהליך מולם
נועה זמר:
 הייתה עכשיו פגישה עם משרד המשפטים, כמו שלינא אמרה
נועה זמר:
 אחר-כך הייתה פגישה של המוסדות עם משרד המשפטים ואיתנו, ואחר-כך גם פגישה של המוסדות, משרד המשפטים והתאחדות הסטודנטים
פנינה תמנו:
מתי התחיל התהליך?
נועה זמר:
לפני כמה חודשים
פנינה תמנו:
הסיכום של הדיווח הוא מ-2014
פנינה תמנו:
 אז תראו, החוק תוקן ב-2014, התקנות
פנינה תמנו:
 מי שאחראי זה שר המשפטים ואני גם אדבר איתו
פנינה תמנו:
 מה אני מבקשת? בסוף אנחנו נצא מפה עם שורה תחתונה - -
פנינה תמנו:
לא, התקנות
פנינה תמנו:
 התיקון של התקנות, של הדיווח
פנינה תמנו:
 אנחנו נצא מפה ואני גם אדבר עם השרים הרלוונטיים, גם שר החינוך וגם שר המשפטים
פנינה תמנו:
 מה אני מצפה? שתעשו שולחן עגול, תשמעו את הסטודנטים  ואת המוסדות - -
נועה זמר:
זה נעשה
פנינה תמנו:
עכשיו זה נעשה?
נועה זמר:
כן
פנינה תמנו:
 אני מבקשת – תסיימי ואגיד מה שאני מבקשת
לינא סאלם:
אני אסביר משהו: חובת הדיווח הייתה כול הזמן
לינא סאלם:
 כשאנחנו התחלנו תהליך של תיקון חקיקה, הייתה ישיבה כאן, בכנסת, לפני שנה, במאי 2022, ואז פגשתי את התאחדות הסטודנטים ודיברתי אז, בזמנו, על הסקר שאנחנו מוציאים לשוק הרחב
לינא סאלם:
 נפגשנו עם הסטודנטים, הייתה שיחת זום איתם וקיבלנו מהם התייחסות בכתב
לינא סאלם:
 לאחר מכן, הם הקימו את הצוות ואני חייבת להגיד בהזדמנות הזאת שהסטודנטים עושה עבודה מצוינת וממש מקיפה, והרף של הלה"טבים לא יוצא לי מהתודעה ואני כן חושבת עליו כול זמן
לינא סאלם:
 יש לי רק להגיד שאפו לסטודנטים
לינא סאלם:
     ואז מה שקרה, שהם חזרו לאחר שהם קיבלו מהזום הזה את הנקודות המהותיות, איך לחשוב – למשל, מאוד היה חשוב לתאר את התופעה של מה בדיוק הכשלים, איפה הליקויים - -
פנינה תמנו:
מה קרה בסקר? מה תוצאות הסקר? אני אשמח לקבל את הסקרים
לינא סאלם:
כן, כמובן, יצא סקר מטעם משרד המשפטים, ארבעה סקרים בפועל לכול מיני אוכלוסיות, זה יצא ביולי שנה שעברה
לינא סאלם:
 אנחנו עשינו על זה גם - -
פנינה תמנו:
מה התוצאות? מה התמונה העיקרית שעלתה?
לינא סאלם:
באיזה קבוצה? אני מבינה שאת קולטת הכול אז אני רוצה לדייק אז תגידי לי באיזו קבוצה את רוצה?
פנינה תמנו:
לא, אני לא מתייחסת לקבוצה
פנינה תמנו:
 מה התמונה הכללית שעלתה בסקר?
לינא סאלם:
התופעה עדיין קיימת אבל יש בעיה יותר גדולה של הגדרת התופעה
לינא סאלם:
 הגדרת מעשה שנחשב להטרדה מינית כי את יכולה לקחת את אותה סיטואציה, אני לא אקח עכשיו דוגמה מהדיון – את אותה סיטואציה, אדם מחשיב את המעשה עצמו כמעשה שקשור למוסד בזמן שהוא לא היה במוסד, הוא בסך-הכל היה סטודנט
לינא סאלם:
 יש אבחנה מה נחשב למעשה שעל-פי חוק נחשב למעשה של הטרדה מינית
פנינה תמנו:
אני אשמח לקבל את הסקרים
לינא סאלם:
אל דאגה, בעקבות הסקר הזה עשינו "שולחנות עגולים" ויצרנו מצע דיון לציבור ששם תיארנו חלק מהסקר, גם נציגות מהכנסת הגיעו ל"שולחנות העגולים", מרכזי סיוע הגיעו, שדולת הנשים, נעמ"ת - -
פנינה תמנו:
 מה משרד המשפטים עושה?
לינא סאלם:
אנחנו עובדים בלי סוף בעניין של תיקון החוק למניעת הטרדה מינית
לינא סאלם:
 עשינו "קול קורא", מחקר משווה, סקר - -
פנינה תמנו:
מתי? לא הבנתי - -
לינא סאלם:
אנחנו עושים קודם כל עבודת תשתית - -
פנינה תמנו:
את אומרת שאת רוצה לתקן תיקונים בחוק
פנינה תמנו:
 מתי זה הולך להיות מוגש?
לינא סאלם:
זהו, יש לנו עוד שני דברים נוספים שהיינו רוצים לעשות אותם כשיתוף הציבור כדי להשלים את המהלך של שיתוף הציבור
לינא סאלם:
 עם זה ניגש לדוח המלצות אבל אני רוצה להתחבר עוד פעם לנקודת הסטודנטים: אחרי שהם שמעו את הנקודות המהותיות – חשיבה משפטית זה לא משהו שאוטומטית מגיע עם כול לוגיקה של טיעון
לינא סאלם:
 הם שלחו את ההערות שלהם למל"ג, המל"ג התכנס איתנו קודם כל, ולאחר מכן ישבנו בישיבת הכנה עם המוסדות
לינא סאלם:
 אחרי זה, היינו בישיבה עם התאחדות הסטודנטים, גם בישיבת הכנה ואחרי זה בישיבה משותפת
לינא סאלם:
 ושוב, אני רוצה להגיד ואני הכי ניטראלית בשיח הזה כי אני מחוקק: המוסדות - -
פנינה תמנו:
לא, את לא ניטראלית כי את לא מחוקקת
לינא סאלם:
אני מחוקקת אבל אין לי סיבה להגיד - -
פנינה תמנו:
את לא מחוקקת
פנינה תמנו:
 את לא ניטראלית כי בסוף אנחנו מפקחים על העבודה של המשרד שלך
פנינה תמנו:
 והמשרד שלך צריך לפקח, צריך לעשות הרבה פעולות ולפעמים אתה עושה את הפעולות הלא נכונות, וזה מה שאמרו פה הסטודנטים
לינא סאלם:
הסמכויות הן בנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה פלוס סמכויות למשרד העבודה
לינא סאלם:
 אם משרד המשפטים - -
פנינה תמנו:
לינא, את מתפזרת
פנינה תמנו:
 אני מכירה את מרים כבהא ואני מכירה את כולם, ואני לא מדברת על נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה
פנינה תמנו:
 שוב, כרגע אני אומרת לכם כמי שאמונים וזה כנראה לא את, אני אדבר עם השר, שלא יכול להיות מצב שאם את אמונה על התחום, הדיווחים הם נמוכים
לינא סאלם:
אני לא מדברת על דיווחים, אני בסך הכל דיברתי אתך על תיקון החוק
פנינה תמנו:
את אחראית לא רק על תיקון עתידי, משרד המשפטים אחראי על יישום החוק
לינא סאלם:
אנחנו עושים עבודת מטה - -
פנינה תמנו:
אז אל תדברי איתי רק עתידית
פנינה תמנו:
 אני מבקשת שתרשמי - -
לינא סאלם:
- - -
פנינה תמנו:
סליחה, את לא מתווכחת איתי
פנינה תמנו:
 תראי, החוק חוקק ב-2014, עברו כמעט 10 שנים
פנינה תמנו:
 לא, את יכולה להסתכל על היועצת המשפטית כמה שתרצי כי התפקיד שלך הוא לא לחוקק, אנחנו המחוקקים ומקבלי ההחלטות הם המחוקקים ואת ממליצה להם מה לחוקק, את מגבשת את התיקונים, מצוין, אנחנו בעד
פנינה תמנו:
 אבל אני שוב אומרת שיש פה בעיות שאתם תצטרכו לטפל בהן
פנינה תמנו:
 מצד אחד, נעשים פה תהליכים מסוימים ואני אומרת לכם שאתם לא בכיוון הנכון כי גם הסטודנטים אומרים לכם שאתם לא בכיוון הנכון
פנינה תמנו:
 לא יכול להיות שקלמ"ה יגידו לכם שהם הולכים, מתדפקים, ולא עושים את הדברים הנכונים
פנינה תמנו:
 זה די פשוט
פנינה תמנו:
 ואני אומרת לכם שתפשטו את העניין, צאו קצת מהמשרדים, מהחקיקה, מלהסתכל על הסעיפים
פנינה תמנו:
 תעצרו שנייה, תשמעו, תעשו שיתוף ציבור ותבינו מה הפעולות המאוד קטנות לפעמים שצריך אבל הן משנות מציאות, ואת זה אני מבקשת מכם
נועה זמר:
גם קלמ"ה היו חלק מהמפגש
נועה זמר:
 זה הגיע מההתאחדות, אנחנו בשיח איתם - -
פנינה תמנו:
מתי נפגשתם איתם?
נועה זמר:
לפני חודש
פנינה תמנו:
אז אני שמחה שלפני חודש התחיל איזה שיתוף פעולה
פנינה תמנו:
 אנחנו סיימנו
פנינה תמנו:
 יש פה נציגה או נציבה שלא דיברה?
קריאות:
אנחנו סטודנטיות - - -
פנינה תמנו:
אז אנחנו ניתן לנציבה שלא דיברה לדבר, ואתן תבחרו אחת מכן שתדבר כי זה היום שלכן, ואז אני אסכם את הישיבה
פנינה תמנו:
 כנראה שנצטרך לעשות עוד דיון
טל אלון מוזס:
אני נציבה מטעם הטכניון
טל אלון מוזס:
 אני מסכימה עם כול מה שנאמר כאן על תת-הדיווח אבל אני חושבת שהבעיה הרבה יותר מורכבת ויש לה הרבה מאוד צדדים של מדוע הסטודנטים לא מעוניינים לדווח במהלך הלימודים שלהם , בלחץ שיש להם בלימודים, ונדמה לי שהדיון בדיווח או לא בדיווח מסיט את הכיוון מפתרון קצת אחר ומניסיון לחשוב על איך אנחנו יכולים ליצור את המוגנות הזאת בתוך הקמפוס
טל אלון מוזס:
 יש לנו עמוד של קלטרבה בקמפוס, ובלי לתלות את הנילון או איך שתקראו לו על העמוד של קלטרבה או לטייח את התופעה, יש עוד דרכים באמצע שצריך לחשוב עליהן ביחד
פנינה תמנו:
כמו צדק מאחה?
טל אלון מוזס:
לדוגמה
פנינה תמנו:
אני לא שם
פנינה תמנו:
 ברור שזה צדדים שהם קיימים, זה כלים שקיימים, אף אחד לא מתכחש לזה
פנינה תמנו:
 אני רק אומר מה הגישה שלי: אפשר להגיע לשם אחרי שאנחנו ממצים את האפשרות - - - מול המשטרה, מול בית המשפט, מול כול הכלים שקיימים
פנינה תמנו:
 וכלי נוסף, שהוא פחות רלוונטי ואני מסכימה איתך, שיש שיקולים נוספים, נדבכים נוספים של סטודנטים כמו למשל כאלה שיש להם עוד חצי שנה לסיום הלימודים, מה, אני אפקשש את כול השנים שעשיתי? בטח ביחסי מרות, זה הולך לקחת אותי למסע
פנינה תמנו:
 יש כול מיני שיקולים שמאוד-מאוד מקשים על סטודנטים וסטודנטיות וצריך לדעת איך פותרים את זה אבל עדיין, מה שמרחף זה יחסי הכוחות הלא שוויוניים
פנינה תמנו:
 זאת אומרת, ברגע שסטודנט ידע שהוא כן יסיים, גם אם הוא חודש לפני סיום, כשהוא יבין שיש לו את האווירה והמקום להתלונן וזה לא ילך נגדו או נגדה – הם יתלוננו
פנינה תמנו:
 במציאות הנוכחית כולנו מסכימים שיש חשש מסוים
פנינה תמנו:
     בבקשה, יושבת-ראש הפורום
תמר ברוש:
הפתרון לפחות קיים אצלנו באוניברסיטה, שאין מצב של התיישנות שקיים עדיין בחוק, ואנחנו מבקשים שיפנו אחרי, אין בעיה, מתי שאתם רוצים, שבע שנים, 10 שנים, 20 שנה, אבל מן הסתם - -
פנינה תמנו:
מעניין
פנינה תמנו:
 זה יכול לתת באמת את החודשיים - -
תמר ברוש:
אז אני אומרת שצריך לקרוא את הנהלים של האוניברסיטה שהם מאוד-מאוד מתקדמים, וכשאנחנו נתקלים במקרה שהוא בעייתי ושהוא מלמד אותנו שאולי בעבר עשינו משהו לא מדויק אז אנחנו משנים אותו ומעדכנים את הנהלים כול הזמן כי החיים הם דינמיים, דברים מתעוררים
פנינה תמנו:
 בבקשה דנה
דנה אפשטיין:
שלום לכולם
דנה אפשטיין:
 אני מגיעה ממחאת הסטודנטים והסטודנטיות
דנה אפשטיין:
 אני אגיד בכנות שכתבתי נאום שלם אבל אני חושבת שהוא פחות רלוונטי לאור כול מיני דברים שעלו פה, אז אני רוצה להתייחס דווקא לדברים שעלו, בקצרה: דובר פה המון על הסיפור של תת-הדיווח, של יחסי הכוחות, של פניות למשטרה, לא פניות למשטרה
דנה אפשטיין:
 אני באופן אישי עובדת למשפטים ולעבודה סוציאלית ואני יכולה להגיד שאני יודעת שתת-הדיווח, במיוחד בגזרה של מרצים ואקדמאים ויחסי הכוחות – אני באופן אישי יודעת שאני זקוקה להמלצות מהמרצים שלי בשביל לקבל התמחות טובה, בשביל להמשיך באקדמיה
דנה אפשטיין:
 אני צריכה את הדברים האלה בשביל להמשיך בלימודים שלי, ואני חושבת שלנציבות כרגע, מהחוויה שיצא לי, מהמחקר הקטן שעשיתי לקראת הדבר הזה, אין כלים ואין "שיניים" בהרבה מובנים לתת סנקציות
דנה אפשטיין:
 הרבה דובר על אוזלת היד של ההליך הפלילי
דנה אפשטיין:
 אני חושבת שדווקא פה יש מקום, גם במקרים שלא מגיעים לרף הפלילי, לתת איזה שהן סנקציות ולתת כלים ולתת סיוע
דנה אפשטיין:
     יותר מזה, אני חושבת שאני, באופן אישי, חוץ מסרטון עם מוסיקה חביבה כזאת – ששוב, זה סרטון חשוב ולומדה חשובה, לי לא היה מידע בכלל איזה כלים ואיזה שירותים הנציבות יכולה לתת לי
דנה אפשטיין:
 לא ברור לי האם יש עובדות סוציאליות, הם יש איזה שהוא סיוע? למרות שאני מקבלת עשרות מיילים כאלה שנוגעים לסיוע אקדמי וסיוע בלימודים וסיוע כלכלי – אני לא יודעת איזה כלים יש לי לקבל סיוע בתחום של אווירה מטרידה והטרדות מיניות
דנה אפשטיין:
     אני גם אגיד שלא נפגעתי באקדמיה אבל לפני כן, בחיי בעברי, אני נפגעתי בזמן שהייתי בשירות הצבאי שלי, ואני יכולה לומר לכם בפירוש שמה שמנע ממני לדבר ולהגיד על זה, למרות שאני מדברת על זה די בחופשיות, כמו שכולכן רואות ורואים, זו הסיבה שאני לא רוצה שזה יהיה מקל בגלגלים שלי