GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל חנוך-אחדות: יש להן כל כך הרבה משקל, מעבר לקטעים של הפרעות אישיות.
מיכל חנוך-אחדות: אני חושבת שהיום החברה מוכנה קצת יותר לראות את זה.
מיכל חנוך-אחדות: זה עניין של תהליך.
יעל דיין: אני שואלת האם בטיפול שאתם נותנים זה נלקח בחשבון.
יעל דיין: כלומר, אם לא הופתעתם, אז ככה טיפלתם, בקירבון העצמי של האישה, כפי שהוא מופיע כאן.
יעל דיין: אני כן הופתעתי מהאחוזים הגבוהים.
יעל דיין: השאלה היא אם הטיפול שאתם נותנים, בלי סקר -
מיכל חנוך-אחדות: הטיפול שאנחנו נותנים מתייחס לנקודות האלה בדיוק.
מיכל חנוך-אחדות: הוא מציע את האלטרנטיבות ואת השאלות שלא נשאלו עד אז בטיפול.
מיכל חנוך-אחדות: הוא מתייחס באופן ייחודי גם לשאלות שיכולות לבדוק: מה את חושבת על…?
מיכל חנוך-אחדות: זה עניין תהליכי, הוא לא מספיק, אין עובדים סוציאליים בכל המחלקות שמומחים לטיפול בנשים.
מיכל חנוך-אחדות: בעניין המגזר החרדי, יש תהליכים.
מיכל חנוך-אחדות: החברה החרדית היום לא נמצאת איפה שהיא הייתה אפילו לפני 5 או 7 שנים כשהתחילו כל מיני עמותות שטיפלו אצלם, והם באו אלינו וניסו לעזור.
מיכל חנוך-אחדות: זה כבר מפותח, והמקלט החרדי, שעובד בשיתוף מצוין עם כל הקהילה החרדית, ועם המרכז החרדי, כבר מוצף.
מיכל חנוך-אחדות: אי אפשר להאיץ תהליכים.
צבי איזיקוביץ: אפשר להאיץ תהליכים.
מיכל חנוך-אחדות: אפשר אולי להאיץ, אבל השאלה היא מה אתה עושה.
מיכל חנוך-אחדות: צריך להתחשב בתהליך.
יעל דיין: כפי שאמרתי קודם, לי אצה הדרך.
יעל דיין: כל השהייה שעובדת על טווח זמנים יותר ארוך, מכניסה מספר אמיתי, שכל אחד ממנו הוא 100% של נשים קורבנות, שהן לא מטופלות.
יעל דיין: חלק מזה בגלל שלא מגיעים אליהן, אבל חלק מזה זה בגלל, נגיד, עודף שומן שיש לנו, וחוסר הרגשת דחיפות, בגלל התיאוריה - שאני מקבלת אותה - שזה תהליך מתמשך, ושכדי לעשות את גימ"ל צריך קודם לעשות את אל"ף ובי"ת.
נורית קאופמן: אני עובדת בויצ"ו כאחראית על תחום האלימות המשפחה, קודם לכן עבדתי 19 שנה במקלט בהרצליה.
נורית קאופמן: האחוזים הגבוהים של נשים שמקבלות את ההתנהגות האלימה - אנחנו יודעות את זה - אבל אני לא שיערתי, בהתייחס לסקר, כמה האחוזים גדולים, מה שאומר כמה הרבה עשייה צריכה להיעשות, מבחינתי לפחות, בנקודה הזו.
יעל דיין: זה גם עונה לשאלה שאנחנו שואלים כאן חזור ושאול, הבחינה שלנו היא איפה בין הסטירה הראשונה - יש לנו גם סימנים של קדם סטירה, אבל במקרה שלא איבחנו - והרצח, אפשר לעכב או לחסום את העניין.
יעל דיין: עכשיו אנחנו אומרים, או מבינים מהסקר, שהסטירה הראשונה היא אפילו מאוחר מידי, בשביל מי שמהצד, אבל הנשים שחוות אותה, זו בכלל לא נקודה שצריכה להעלות סימני שאלה.
יעל דיין: אם היא מקבלת את זה כחלק מהעניין אז אנחנו צריכים לדבר מהאיום לרצח עד ביצוע הרצח.
יעל דיין: זה מקטין את זמן הפעולה שלנו.
סימונה שטיינמץ: או שאפשר ללכת לקטע המניעתי והקהילתי, והעבודה על נושא האלימות בגיל מאוד צעיר.
יעל דיין: אמרתי שאנחנו דנים על נושא החינוך, נדון בו - -
סימונה שטיינמץ: אבל צריך להשקיע יותר.
יעל דיין: אין לי ספק, אבל זה לא תירוץ להגיד שאנחנו לא נטפל בעניין, אלא נחנך כדי שהעניין לא יקרה.
הדרה יעקובוביץ: אני מברכת על הסקר והממצאים, אבל לגבי, כמי שעובדת ביומיום עם האוכלוסייה הזו, רציתי להצביע על שני נתונים.
הדרה יעקובוביץ: כ- 25% מהאוכלוסייה של נשים שנרצחו, אנחנו מדברים על זוגות גרושים הן נשים שלא היו ביחסים אינטימיים עם בני זוגן, בזמן שנרצחו.
הדרה יעקובוביץ: שני הנתונים האלה מקשים להתייחס לנשים שעברו את אותה העצמה בשנה האחרונה של הסקר, להתייחס לנשים פרודות וגרושות, וכל הנושא של סטוקינג, וכל הנושא של יוצאות מקלטים, ואלימות שאנחנו רואים אותה סביב הנושא המרכזי של הסדרי ראיה שמופיע דווקא בגירושים.
הדרה יעקובוביץ: אלה המוקדים הבעייתיים, שלצערי לא אוכל להשתמש לגביהם בנתוני הסקר, וחבל.
הדרה יעקובוביץ: אני מתייחסת בדברים אלה לגורמים שהזמינו את הסקר, שמעבר לעניין התקציבים, ההעצמה והרצון לשנות עמדות - שהם עניינים חשובים - לנו, שעוסקים באוכלוסיות בשטח, זה נתח אוכלוסייה מאוד נכבד שלגביהם הסקר אינו מעלה ואינו מוריד.
יעל דיין: אנחנו חייבים לסיים היום בזמן, אז משפט אחד מכל אחת מהדוברות הבאות, וסיכום של פרופ' איזיקוביץ.
דיאנה פלשר: ראיתי בדף 42 שבעיות בריאותיות יש בקרב נשים מוכות וגברים מוכים באחוז יותר גבוה.
דיאנה פלשר: לא מדובר בבעיות בריאות הנפש, שבכלל לא מאובחנות, אנחנו יודעים רק אחוז קטן של הבעיות.
דיאנה פלשר: אני חושבת שצריך להדגיש כמה זה עולה לנו כלכלית הבעיות האלה, ואולי לדחוף את זה בפן הזה.
דיאנה פלשר: דבר שני, אני מאוד בעד העצמת נשים, אבל אני רואה שהרוב כאן בחדר הן נשים, ואנחנו שוכחים שזו לא בעיה רק של נשים, זו גם בעיה של גברים, אני לא רואה את הניסיונות להגיע לגברים בכל מיני מקומות: בצבא ובתיכון וכו', ואני לא רואה אנשי ציבור גברים שיוצאים ופונים לגברים ואומרים: זה לא בסדר.
דיאנה פלשר: אני רואה את הפוסטרים בכביש שכתוב: אין לו זכות להכות אותך, אבל אף אחד לא פונה לגבר: אין לך זכות לנגוע בה.
דיאנה פלשר: אני חושבת שכל הכיוון צריך להיות אחר.
יעל דיין: אנחנו מנסים, לא בהצלחה גדולה.
יעל דיין: תבואי מחר למליאה, ותראי שרוב הדוברים במליאה בנושא אלימות נגד נשים יהיו גברים, כי רוב חברי הכנסת הם גברים.
יעל דיין: הצעות החוק בנושא הן רק של נשים, אבל מי שמחליט לקבל או לדחות אותן הם גברים.
יהודית אילני: לגבי השאלה של אלימות מינית כלפי נשים מוכות, ברור לי שזה לא נתון שאפשר להשתמש בו בתור מדגם מייצג, אבל בתחנות טיפול באלימות במשפחה, אחרי שהמטפלים עברו סדנה בנושא טיפול בנשים שעברו התעללות מינית, פתאום בתחנה בה קודם אמרו שזה כמעט לא מופיע, מעל 90% מהנשים, שכבר היו בטיפול, התחילו לדבר על זה שיש גם אלימות מינית.
יהודית אילני: הסיבה שזה לא הועלה לשיחה, על פי המטפלים, היתה איזשהו קושי של המטפל לדבר על אלימות מינית, ואצל הנשים, העדיפו לשתוק, כי כל עוד הוא לא מרביץ לי, זה עדיף.
יהודית אילני: חלקן לא הגדירו את האלימות המינית נגדן כאלימות, כאונס, אלא תפסו את זה בתור: לפחות הוא לא מרביץ לי, אז אני מסכימה.
נילי ברוייר: לגבי חוסר הידע בנושא אלימות כלפי נשים עם מוגבלות, זה מעודד את חוסר המודעות וזה יוצר את חוסר המענים לנשים עם מוגבלות שעברו תקיפה.
נילי ברוייר: זה יוצר מעגל קסמים שאנחנו בפורום מנסים לסגור אותו.
נילי ברוייר: אני רוצה לנצל את הפורום הזה לבדוק אם מישהו מוכן לעזור לנו בתחום הזה, או להרים את הכפפה וליצור מחקר ייחודי בתחום הזה, אז אנחנו מוכנים לשיתוף פעולה מלא.
סימונה שטיינמץ: יש לנו צוות היגוי שיש לו מנדט להתייחס לנשים מוכות עם מוגבלויות, או עם צרכים מיוחדים.
יעל דיין: דברנו בנושא מחקר עם מכון מחקר בחיפה, אני חושבת, בהקשר של נשים עם מוגבלויות.
יעל דיין: אני מבקשת מפרופ' איזיקוביץ לסכם.
צבי איזיקוביץ: יש לי 3 הערות.
צבי איזיקוביץ: אחד, אני מסתכן באפשרות שתגדירו אותי כמשורר חצר, אי אפשר להתחיל את הסיפור עם משרד העבודה והרווחה מהאמצע, שהם יושבים שנה על הדו"ח.
צבי איזיקוביץ: צריך גם להגיד שאני מעורב בנושא של אלימות נגד נשים 15 שנה, בוועדות בין משרדיות מסוגים שונים.
צבי איזיקוביץ: משרד העבודה והרווחה זה המקום היחיד שהיה מוכן לשלם 400,000 שקל כדי לעשות סקר.
צבי איזיקוביץ: ואנחנו לא יכולים לשכוח את זה.
צבי איזיקוביץ: נקודה שניה, משרד העבודה והרווחה עושה היום 4 מחקרים על נושא של אלימות נגד נשים.
צבי איזיקוביץ: צריך להגיד את זה למען היושר, וצריך לפרגן לשר הקודם ולמנכ"ל הקודם, יגאל בן-שלום שעמד מאחורי העניין, והתנהג כמו גיבור בסביבה די עוינת.
יעל דיין: זה חקוק על כל קיר כאן, כי עבדנו עם הוועדה הבין משרדית.
צבי איזיקוביץ: אני רק מציין שהם עשו עבודה רבת שנים שאף אחד לא עשה אותה.
יעל דיין: זה לא המקום לחשוד שאנחנו לא מכירים בזה.
צבי איזיקוביץ: איפה הם היו שנה עם הדו"ח הזה, זו שאלה לגיטימית, אבל חייבים להגיד באותה נשימה את התרומה העצומה.
יעל דיין: אני חברה בוועדה הבין משרדית מאז הקמתה, אני בין מקימותיה, וכל דבר שזז בכל מישור בנושא הזה, אני יודעת.
צבי איזיקוביץ: בחיפה יש קבוצת מחקר שעוסקת באלימות נגד נשים 14 שנים.
צבי איזיקוביץ: נעמיד לרשות
צבי איזיקוביץ: כם באופן ברור וחד- משמעי כל פיסת אינפורמציה שיש לנו.
צבי איזיקוביץ: אנחנו עובדים עכשיו על פרוייקט גדול של רצח נשים, אנחנו עושים סקר באוכלוסיות השירות, בדקנו את תגובת הנשים להתנהגות המשטרה וכניסת המשטרה לבתים שלהן.
צבי איזיקוביץ: יש לנו לפחות 15 או 20 מחקרים שמתנהלים כרגע, ויש 8 אנשים - כולם יותר כשרוניים ממני - שעוסקים במחקר, ואנחנו עומדים לרשותכם.
צבי איזיקוביץ: אל תהססו לפנות אלי.
צבי איזיקוביץ: אני חושב שזה רק יד המקרה שאני מופיע פה פעם ראשונה.
צבי איזיקוביץ: אני אשמח לבוא כל פעם מחיפה ולהופיע, או לשלוח אנשים שלי.
צבי איזיקוביץ: אני מודה לכם מאוד.
יעל דיין: אני רוצה להודות למשרד העבודה והרווחה, הרי הויכוח הוא לא אישי, אנחנו עובדים עם מר וגשל משך הרבה שנים.
יעל דיין: צר לי שמידי פעם אתה מוצא את עצמך בעמדה שאתה צריך להגן על השר, כל פעם שר אחר.
יעל דיין: אין טענות, אבל כשצריך לקבל החלטה ואומרים לי שה השר יחליט, ואני יודעת שזה עוד מסמר בארון, אני לא כל כך מרוצה.
יעל דיין: אמרנו כל מה שניתן על הנושא עצמו.
יעל דיין: אני רוצה לציין שכאשר מדברים עם מדגם שהוא בעיקרו בני זוג, כלומר אנחנו בודקים את הנושא עם נשים שיש להן בני זוג, יש לנו בעיה משום שהנושא של פרידה הוא טריגר מאוד מרכזי שגורם לאלימות.
יעל דיין: כאן אנחנו לא עוסקים בזה.
יעל דיין: הרגשת הגבר של נטישה, הוסף לזה בעיות כלכליות, עם מה שהוא מתרגם בפגישה.
יעל דיין: אנחנו מדברים על כך שכמעט כל מקרי הרצח בשנים האחרונות הם על רקע של פרידה, וזה בכל השכבות.
יעל דיין: ברגע שיש אור אדום, אפשרות שאישה תעזוב, היא צריכה להיות על המשמר, כי זה ממש מוכח כגורם מרכזי, בעיקר אצל צעירות יותר.
יעל דיין: גיל חיזור, החיזור לא מצליח וזה משפיע על תפיסתו את עצמו כגבר מצליח ואז כל הדברים שהיו חבויים יוצאים בצורה קשה מאוד.
יעל דיין: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.
יעל דיין: אני רוצה להזכיר כי כל שנה היו איומים על רקע הנושא הזה.
יעל דיין: העובדה שאנו יושבים כאן עם הדגל של הקהילה ועם התקשורת, מעידה על כך שהקרב לא צלח בידם.
יעל דיין: אני חושבת כי השרים הדתיים אשר מתבטאים נגד הקהילה ההומו-לסבית מביישים את עצמם.
יעל דיין: אנו אף פעם לא נגררנו לענות להם באותה צורה, כיוון שזה לא מכבודנו.
יעל דיין: אני חושבת כי זה גם לא מכבודם ומכבוד היהדות שהם מייצגים.
מנחם שיזף: אני נמצא במשכן הזה כבר חמש עשרה שנה, והיו לי כאן מעט מאוד ימים מאושרים.
מנחם שיזף: היום המאושר הראשון שהיה לי הוא היום שעוזי עמד בכנסת לפני עשר שנים וסיפר על עצמו.
מנחם שיזף: אני יודע כי הצעד הזה נתן להרבה אנשים את הכח לצאת מהארון ולהצטרף לקהילה.
מנחם שיזף: היום הוא היום המאושר השני שאני חווה כאן במשכן.
מנחם שיזף: אני חושב כי יש מעשים שהגדולה שלהם היא מעצם קיומם, וזה לא משנה שלא היה נדרש שום מאבק כדי לבצעם.
מנחם שיזף: חה"כ רובינשטיין, שגם לו יש זכויות רבות במאבקים למען קהילתנו, פרש, ואני מאחל לו בריאות ואריכות ימים.
מנחם שיזף: במקומו נכנס פרופסור עוזי אבן.
מנחם שיזף: בעצם הכניסה שלו לכנסת הוא עשה מעשה גדול.
מנחם שיזף: אני רוצה לברך גם את עמית, בן זוגו של עוזי אשר הלך איתו לאורך כל הדרך.
מנחם שיזף: עוזי, עלה והצלח.
עוזי אבן: אני רוצה להזכיר כי באולם הזה לפני עשר שנים התחיל מהלך שאת המשכו אתם רואים היום.
עוזי אבן: לכל אלה אשר היו נוכחים באותו מעמד היה ברור כי מה שהיה כבר לא יהיה.
עוזי אבן: לגבי זהו היום המכונן של הקהילה בישראל.
עוזי אבן: אני מציע לזכור את היום הזה, השני בפברואר, בתור ציון השחרור שלנו, ולחגוג אותו לפחות פעם בעשור.
עוזי אבן: היום אנו זוכים לכך שאנו נהייה מיוצגים ישירות בכנסת.
עוזי אבן: זהו צעד גדול עבורי ועבור הקהילה כולה.
עוזי אבן: כבר לפני עשר שנים היה ברור לכולנו כי אם צעד כזה יכול להתרחש, הוא חייב להתרחש במר”צ.
עוזי אבן: לא היתה מפלגה אחרת שהיתה מוכנה לעשות צעד כזה, כולל לא המפלגה שלך יעל.
עוזי אבן: מר”צ פעלה בעקביות כדי לאפשר לנו חיים חופשיים יותר.
עוזי אבן: הקצב של השינוי שיעל התחילה בו, נעצר קצת בשנים האחרונות.
עוזי אבן: הייתי שמח אילו לא היינו צריכים להמתין עשר שנים.
עוזי אבן: הייתי שמח יותר אילו היו עוד נציגים כמוני בכנסת.
עוזי אבן: יש עוד הרבה עבודה לפנינו.
עוזי אבן: אני מוכן להתחייב כבר עכשיו לעשות כל מה שנדרש כדי להקים דור חדש וצעיר יותר אשר יוכל להמשיך את המאבק אחרינו.
עוזי אבן: אני שמח לראות פה הרבה פנים צעירות באולם.
עוזי אבן: זה לא היה כך לפני עשר שנים.
עוזי אבן: יעל, זהו אחד הסימנים לשינוי הגדול באווירה, שאת יכולה להתגאותו בו.
עוזי אבן: אנו צריכים להיות ריאליסטים.
עוזי אבן: התקופה בה תכהן הכנסת הנוכחית תהיה קצרה יותר ממה שרובכם חושבים.
עוזי אבן: לפנינו כבר מונחות הבחירות הבאות.
עוזי אבן: אני מקווה לזכות בעזרת
עוזי אבן: כם כדי שנוכל להמשיך ולפעול ארבע שנים נוספות.
עוזי אבן: ניסיונות החקיקה שאני אבצע יהיו מאוד מדורגים.
עוזי אבן: אני לא אתחיל בנושאים שבהם החקיקה אם תיפול, תוכל לגרום לנזק.
עוזי אבן: עוד השבוע תונחנה על שולחן הכנסת שבע הצעות חוק שניסחתי בעזרתם של צוות משפטנים שבדקו אם הניסיונות הללו לא יגרמו לנזק.
עוזי אבן: הצעות החוק הללו אינן חדשות.
עוזי אבן: הצעות הללו עוסקות במשפחות חיילים שנספו במערכה, שהרי הגדרת בן המשפחה דורשת תיקון.
עוזי אבן: בנוסף ההצעות תעסוקנה במיסוי מקרקעין, העברת רכוש בין בני זוג, שירות הקבע בצה"ל-חוקי הגמלאות שם, הגדרת שארים דורשת תיקון, חוק הירושה –הגדרת השארים דורשת תיקון, חוק העונשין האוסר הסתה וגזענות דורש תיקון בכמה וכמה סעיפים, חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו-איסור שידורי הסתה דורש תיקונים, חוק גמלאות לנושאי משרה ברשויות הציבוריות-חברי כנסת, שרים, סגני שרים ושופטים.
עוזי אבן: יש פעולות נוספות שניתן לבצען ואינן מתבטאות בחקיקה, כמו כינוס הוועדה הזו.
עוזי אבן: אני אשתדל כי כינוסי הוועדה יהיו תכופים, ממוקדים ויישאו המלצות חד-משמעיות.
עוזי אבן: בנוסף, הגיעו אלי תלונות חוזרות ונשנות על אלימות משטרתית.
עוזי אבן: אני רוצה לברר עם נציגי משטרה האם זו פעולה נקודתית שנעשתה מתוך בורות והזנחה, או שזו מדיניות חדשה של המשטרה שיש לטפל בה.
עוזי אבן: הגיעו אלי גם תלונות על הומופוביה מוחצנת בקרב העולים מרוסיה.
עוזי אבן: דברים שנכתבים בעיתונות הרוסית, לא היו נכתבים מעולם בעיתונות הישראלית.
עוזי אבן: איני יודע איך חודרים לקהל הזה אשר מסרב להיטמע בתרבות שלנו, אך אני מתכוון לקיים ישיבה עם מומחים בנושא, כדי לנסות ולברר כיצד ניתן לטפל בהומופוביה כל כך גלויה ומכוערת.
עוזי אבן: ספר החוקים שלנו לא עוסק כלל בבעיות של טראנסג'נדרים, בעיות של זהות מגדרית, בעיות של רישום שם ומין בתעודות הזהות ובעיות של קבלת תרופות והורמונים, בעיות של ביטול אפליה הקיימת בחוק כאשר אדם משנה את מינו.
עוזי אבן: אני מתכוון לפעול גם בנושא הזה.
עוזי אבן: פנו אלי הרבה ושאלו כיצד ניתן לפתור את הבעיה של בן זוג של גבר שהוא אזרח ישראלי, ואילו הוא עצמו אינו אזרח ישראלי.
עוזי אבן: אני יודע כי ניתן לדאוג לכך שבן הזוג יזכה לפחות לרשיון עבודה בארץ.
עוזי אבן: אני מתכוון לדאוג שכך יהיה.
עוזי אבן: אני מוניתי לחבר בוועדת הפנים של הכנסת.
עוזי אבן: אמנם יו"ר הוועדה הוא חה"כ גפני, וחה"כ ניסים זאב הוא חבר כבוד בוועדה הזו, אך בכל זאת אני מקווה שאוכל להגיע איתם להידברות מסוימת.
עוזי אבן: אני רוצה להזכיר כי יש פרק המתנה ארוך מהרגע שמגישים הצעת החוק, עד הרגע שהיא מגיעה לקריאה ראשונה בכנסת.
עוזי אבן: אני אקבל התראה קצרה על המועד שבו תתקיים הצבעה בקריאה טרומית, ובשל כך אני מבקש מכם לדאוג להכין צוות של אנשים שיהיו מסוגלים בהתראה קצרה לבוא לכנסת כדי לעזור לי בניסיונות השכנוע.
עוזי אבן: אני יודע כי נורה התחילה בכך, ואני מבקש שתפנו אליה בנושא.
עוזי אבן: תודה רבה לכולכם.
יעל דיין: עוזי, אני רוצה להציע לך לא להגיש לעולם הצעת חוק שלא חתומים עליה כמה שיותר חברי כנסת.
יעל דיין: חלק מהנושאים שהזכרת כבר מעוגנים בחוקים.
יעל דיין: אנו יכולים לגייס לעזרתנו בחקיקת שאר הנושאים את חברי מר”צ, אך גם חברי כנסת ממפלגות עבודה ומרכז.
יעל דיין: המטרה היא להרחיב את מעגל חברי הכנסת שיתמכו בהצעות החוק הללו.
יעל דיין: יש חברי כנסת ליברליים אשר מקדמים את זכויות האדם, ויש להזכיר להם כי גם הנטייה המינית נכללת בתחום זכויות האדם.
יעל דיין: הנושאים שהזכרת מתוכננים להיות נדונים בישיבות הוועדה הבאות.
יעל דיין: אנו כרגע חוקרים את הנושא של האפליה במשטרה.
יעל דיין: הנושא של מערכת האימוץ היה אמור להיות נדון היום, אך נדחה למועד אחר.
יעל דיין: הנושא של התקשורת הרוסית גם כן נמצא על סדר יומה של ועדת המשנה.
יעל דיין: בנושא של שינוי שם לגבי טראנסג'נדרים דנו עם משרד הפנים.
יעל דיין: אני שמחה להודיע לך כי אתה ממציא את הגלגל הרביעי בעגלה שנוסעת עם שלושה גלגלים בקושי רב.
יעל דיין: הגלגל הזה שאתה מביא איתך ייתן לנו את התנופה במעלה ההר.
יעל דיין: אני מבקשת לפתוח את הדיון.
יעל דיין: אנחנו מציינים מדי שנה את יום המאבק באלימות כלפי נשים ומנסים לבחון כל פעם אספקטים שונים מבלי להקטין מעצם התופעה.
יעל דיין: מדי שנה אנחנו אוספים חומר ומציגים נתונים.
יעל דיין: קשה לי לומר שבעשר השנים שהוועדה הזאת פועלת היה שינוי משמעותי בנושא.
יעל דיין: אמנם הוקמו גופים שונים, ויש הרחבה, וכולנו יודעים שהמודעות עלתה ויש קצת יותר תלונות מאשר קודם והטיפול יותר טוב, קצת יותר טוב במשטרה והרבה יותר טוב בצבא.
יעל דיין: יחד עם זה, יש הקטנה של תקציבים.
יעל דיין: על כל הדברים האלה לא נדון היום, אם כי מה שמשתמע מהם זה לפחות הרגשה שלי שלא עשינו די.
יעל דיין: לא עשינו די ואני חושבת שהשנה, מהמקום שבו אנחנו נמצאות, בוודאי חברת הכנסת גוז'נסקי ואני, ניתן לשים את האצבע יותר מאי פעם על הכלים שאין לנו, על הצעות פתרון שעדיין לא מימשנו וגם על הישגים שלנו מהעבר, אבל הדרך עוד ארוכה.
יעל דיין: אולי לא כמו בשנים עברו אנחנו יכולים להגיד: רגע, את זה וזה לא עשינו, ואם נעשה את זה, ואם נלחץ, ואם הלובי של הנשים והלחץ של נשים וההבנה של גברים יגברו אז יבינו שהבעיה היא בעיה חברתית של כולם.
יעל דיין: אם כל זה יצלח אני יכולה לומר שאין לי שום סיבה להרים ידיים ולהגיד: זהו, זו דרכו של עולם ומכאן אנחנו פשוט נשתדל שלא יהיה גרוע יותר.
יעל דיין: קיבלנו אתמול שני דוחות שאני רוצה להביא לתשומת לבכם כי אני חושבת שיש להם משמעות רבה לגבי הנושא שלפנינו.
יעל דיין: דוח אחד מביא ממצאים של סקר שנעשה על-ידי אוניברסיטת חיפה והוזמן על-ידי משרד העבודה והרווחה.
יעל דיין: הסקר הזה בדק עמדות של מספר גדול ביותר של נשים וגברים ומסקנותיו הפתיעו אותנו למדי.
יעל דיין: הסקר עסק באלימות בתוך המשפחה או בין בני זוג.
יעל דיין: המסקנות הבלתי צפויות שהדהימו אותי היו ש-23% מהנשים מצאו צידוק לאלימות מצד בני זוגן.
יעל דיין: הן אמרו כמובן שאונס אינו מוצדק, ורצח בוודאי לא מוצדק, חס וחלילה.
יעל דיין: עורכי המחקר דירגו את סוגי האלימות, כאשר בדרג הנמוך, כפי שזה מוגדר כאן, היה כיפוף זרוע, סטירות, התעללות מילולית ואיומים.
יעל דיין: 23% מהנשים - ושיעור קצת יותר גבוה מהגברים - אמרו שזה לא צריך להיות נושא ציבורי, שאת זה הנשים מקבלות כחלק ממערכת יחסים.
יעל דיין: אני חושבת שזה צריך לא רק להדהים את כולנו אלא גם להעמיד בפנינו אתגרים לגבי העבודה שאנחנו עושים בקרב נשים.
יעל דיין: מתי נשים מצדיקות אלימות נגד אישה, כלומר כלפי עצמן?
יעל דיין: כאשר האישה מתנהגת בתוקפנות - 23% מהנשים מצדיקות אלימות; כאשר היא בוגדת בבעלה - 23% מצדיקות אלימות כלפיה.
יעל דיין: כלומר, אנחנו מקבלות על עצמנו את ההענשה הפיזית כדבר מקובל.
יעל דיין: כאשר היא מקללת ומעליבה - רק 14% מבין הנשים חשבו שמגיע לה לקבל מכות.
יעל דיין: תוצאות הסקר הן עדות למישור שאנחנו לא מטפלים בו מספיק, שאישה אומרת "כן, מגיע לי", ולא עוזבת את הבית, לא פונה לייעוץ, ובוודאי לא מגישה תלונה, ולא רואה בזה דבר נורא כל-כך.
יעל דיין: על פי הסקר כל אישה רביעית מצדיקה אלימות בתנאים מסוימים, סוג מסוים של אלימות.
יעל דיין: אני רוצה לומר שאותי זה די זעזע.
יעל דיין: אני לא מבחינה בין מה שקורה עם הסטירה הראשון ובין הרצח חס וחלילה בסוף.
יעל דיין: בקו הזה, בין הסטירה הראשונה או הסטירות או כיפוף היד או האיומים המילוליים, כאשר אנחנו מגיעים בסוף למצב שהוא בלתי הפיך, בין זה לזה לא מתקבל על דעתי, או על דעתנו, שאישה תגיד: כן, זה בסדר, ואחר-כך אם זה קצת יותר - גם כן בסדר, ואם היא בגדה - זה בסדר.
יעל דיין: אישה אחרת תגיד שאם היא שמה יותר מדי מלח במרק אז מותר להכות אותה, ואם היא הקדיחה את התבשיל זה בסדר.
יעל דיין: הצדקה כלשהי שבאה מציבור כל-כך גדל של נשים נראית לי ראויה לטיפול מיידי.
יעל דיין: הדוח השני שהוצג היום על שולחן הציבור הוא דוח העוני.
יעל דיין: המשרד עשה מסיבת עיתונאים, השר הגיש את דוח העוני: הנה, אני מראה לכם, עשינו את זה בצורה מאוד יסודית - ואנחנו מתייחסים לזה, ולמשרדים שאחראים על כך כאילו זה הישג, עצם הקיום של דוח.
יעל דיין: לא מתייחסים לתוצאות ולא נבהלים.
יעל דיין: יש קשר בין הסקר שקיבלנו בנושא האלימות במשפחה לבין דוח העוני.
יעל דיין: אנחנו נוהגים תמיד לומר שאין הבדל בין רמת אביב ג' ובין נתיבות או שכונת מצוקה או רהט, שהאלימות היא אלימות היא אלימות, שהיא נובעת ממניעים פנימיים חברתיים ואין הבדל.
יעל דיין: גבירותי ורבותי, בסקר נאמר בפירוש בפעם הראשונה שיש הבדל גדול.
יעל דיין: הקורלציה בין עוני לבין אלימות היא מוכחת, בהיבט של מצב סוציו-אקונומי ולאו דווקא בהיבט של מוצא עדתי, או דתיים מול חילוניים, או ותיקים מול עולים חדשים.
יעל דיין: המכתיב העיקרי, הרקע המובהק להתגברות האלימות במשפחה וכלפי ילדים היא עלייה במצוקה הכלכלית.
יעל דיין: כאן הדברים מתחברים שוב.
יעל דיין: הדברים שאנחנו מתריעים עליהם, בוודאי חברות הכנסת היושבות כאן, יוצרים קו מחבר שאי אפשר להימנע ממנו.
יעל דיין: אם אין שלום אז יש מצב כלכלי דפוק, ואם המצב הכלכלי דפוק אז העוני מתגבר, יש יותר נשים מתחת לקו העוני, יותר נשים מובטלות, יותר נשים חד-הוריות שתלויות בהבטחת הכנסה.
יעל דיין: כל הקיצוצים שאנחנו רואים עכשיו מגבירים את העוני של נשים.
יעל דיין: שלא יהיו אי-הבנות, בצורה מוכחת ביותר העוני של נשים והעוני הגובר בחברה מביאים לאלימות גוברת.
יעל דיין: זה מתקשר גם לנושא שבו אנחנו דנים היום, ובוודאי לתכנית הפעולה של כולנו, של מרכזי הסיוע, היועצות ברשויות, השלטון המקומי, משרדי הממשלה, הנציבות והרשות למעמד האישה.
יעל דיין: דעו לכם שאת החבילה הזאת אנחנו צריכים לפרק מהבסיס.
יעל דיין: אי אפשר יהיה לטפל רק בתלונות של נאנסות ורק לדאוג שהטרדה מינית תטופל ברמה הגבוהה כאשר היא קורית.
יעל דיין: מוכרחים לרדת לשורשים, והשורשים זה לא רק חינוך והכנסת תכנית של שוויון בין המינים לגני ילדים.
יעל דיין: אני מברכת על תכניות כאלה, ואנחנו פעילות בזה, אבל אי אפשר לקחת את האוכלוסיה שהיא היום בגני ילדים ולהגיד: כאשר הם יגדלו אז כבר תהיה פחות אלימות כי הם יעברו את מערכת החינוך.
יעל דיין: אנחנו רוצות את זה עכשיו, אנחנו רוצות טיפול במאות אלפי הנשים שנפגעות עכשיו.
יעל דיין: אני יודעת שהחינוך הוא חשוב אבל זה כבר לעתיד.
יעל דיין: אני רוצה את הטיפול עכשיו.
יעל דיין: אני רוצה את הטיפול בעוני כרקע לאלימות; אני רוצה את הטיפול באלימות הכללית של החברה; אני רוצה את הטיפול בדמותה של מדינת ישראל כמדינת רווחה.
יעל דיין: אם קצה הקצה שאנחנו רואים מול עינינו, במספרים מדהימים, זה אלימות כלפי נשים אז בבקשה - יש לטפל ביוצרי האלימות ולטפל בתוצר האלימות, ולטפל כמובן - מה שאנחנו תמיד דורשות - באלה שגורמים לאלימות, כלומר בגברים באלימים ולא רק בהושטת הסעד לנשים שסובלות מאלימות.
יעל דיין: רשות הדיבור לפרופ' פרנסיס רדאי, מהפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית וגם חברה מומחה ב"סידו", שהיא הוועדה המרכזית באו"ם לחיסול אפליה על כל צורותיה, בבקשה.
פרנסיס רדאי: תודה רבה, ותודה על שהזמנת אותי לדבר על נושא מאוד עצוב.
פרנסיס רדאי: הקורלציה בין עוני לבין אלימות נגד נשים מוכרת לי במשך הרבה שנים במסגרת המומחיות שלי בדיני עבודה.
פרנסיס רדאי: ידוע במשפט העבודה למשל שמובטלים הם אלימים יותר במשפחה, שיש קורלציה בין אבטלה לבין אלימות של גבר במשפחה.
פרנסיס רדאי: הדברים האלה לא מפתיעים והם גורם מאוד מרכזי.
פרנסיס רדאי: אבל אני היום רוצה לבחון גורם נוסף, לשאול על קורלציה נוספת בין אלימות במשפחה לבין המצב המלחמתי בו שרויה מדינת ישראל.
פרנסיס רדאי: אני רוצה לפתוח את הדיון דווקא בהסתכלות החוצה אל עולם הגדול, לראות איך רואים את הקורלציה הזאת בעולם הגדול, אילו מחקרים נעשים ומה הגישה של האו"ם לעניין הזה, ואז לחזור לשאלות המיידיות והכואבות שלנו.
פרנסיס רדאי: נראה לי שדרך הסתכלות מהחוץ, דרך מה שקורה במקומות אחרים, עם קצת יותר מרחק מהיום-יום שלנו, אנחנו נוכל להבין טוב יותר את הקשר ההדוק שישנו, או שיכול להיות, בין המצב המלחמתי לבין האלימות במשפחה.
פרנסיס רדאי: המודעות לקשר בין אלימות נגד נשים לבין מצבי מלחמה היא מודעות חדשה במישור של האו"ם.
פרנסיס רדאי: בשנת 2000 מועצת הביטחון קיבלה החלטה בעניין הקשר הזה והתייחסה להשפעת מלחמה על נשים ועל תרומת נשים ליישוב סכסוכים ולשמירה על שלום.
פרנסיס רדאי: כלומר, היו שני צדדים להחלטה הזאת של מועצת הביטחון: 1) נשים כקורבנות לאלימות במלחמה; 2) איך נשים יכולות לתרום לתהליכי השלום.
פרנסיס רדאי: לענייננו - שזה אלימות במשפחה - מועצת הביטחון דורשת מכל הצדדים לסכסוכים מזוינים לנקוט באמצעים מיוחדים על מנת להגן על נשים ועל בנות מאלימות על רקע מיני, במיוחד מאונס ומניצול מיני בזמני מלחמה.
פרנסיס רדאי: ההתייחסות הראשונית של האו"ם היא לא לאלימות במשפחה אלא לאלימות של חיילים נגד נשים, בדרך כלל נשים של האוכלוסייה העוינת, והניצול המיני מתייחס גם לגידול בהתפתחות התופעה של זנות בזמני מלחמה.
פרנסיס רדאי: בהכרעת מועצת הביטחון לא עוסקים בנושא האלימות במשפחה בתוך האוכלוסייה הלוחמת עצמה.
פרנסיס רדאי: הם לא מוציאים את זה החוצה, זה נשאר אפשרות לבדיקה.
פרנסיס רדאי: ההתפתחויות הרציניות, כפי שאמרתי, היו בקשר לאלימות מינית של חיילים כלפי אוכלוסיות עוינות.
פרנסיס רדאי: ההחלטות של הטריבונל הבין-לאומי הפלילי בעניין יוגוסלביה, שהרשיע והטיל עונשים מאוד כבדים, עד 27 שנות מאסר על אנסים סרביים שאנסו בחורות בוסניות - זה מרכז הפעילות הזאת.
פרנסיס רדאי: היות שמדובר בתופעה שאיננה מוגבלת רק לאוכלוסיות עוינות אלא משפיעה גם על האוכלוסייה הלוחמת פנימה, אז ההחלטה הזאת של מועצת הביטחון גם הולידה מספר מצומצם של מחקרים במישור הבין-לאומי בניסיון לבדוק השוואתית מה הקשר בין מלחמה לבין אלימות במשפחה.
פרנסיס רדאי: המחקר הראשון הוא של מרי קפריולי.
פרנסיס רדאי: היא ניסתה לבחון לא את נושא האלימות בלבד אלא את נושא מעמד האישה בזמני מלחמה באופן כללי.
פרנסיס רדאי: היא ניסתה לראות מה הקורלציה בין מלחמתיות של חברה לבין מעמד האישה בחברה ולזכייתה להזדמנות שווה בחברה.
פרנסיס רדאי: היא בחנה באופן סטטיסטי את הנגישות של נשים לכוח פוליטי, חברתי וכלכלי במדינות במצבי מלחמה לעומת מדינות שאינן במצבי מלחמה בין השנים 1960-1992.
פרנסיס רדאי: היא בדקה 2,187 סכסוכים בעולם שהיו מעורבות בהם 159 מדינות.
פרנסיס רדאי: אני מתארת את הניתוח הסטטיסטי שהיא עשתה.
פרנסיס רדאי: היא מצאה קשר הדוק בין המלחמתיות של חברה לבין מעמד האישה באותה חברה.
פרנסיס רדאי: למשל היא מצאה מספר גורמים מהותיים שמקטינים פי חמש את האפשרות לפריצת מלחמה בין מדינות: 1) כפל שנות זכות ההצבעה של נשים - כלומר אם נשים היו זכאיות להצביע יותר זמן, ירדה הנטייה לפתור סכסוכים בדרך מלחמה.
פרנסיס רדאי: 2) היא אמרה שהקטנת שיעור הילודה בשליש גם היא היתה גורם מרתיע פי חמש ליציאה למלחמה.
פרנסיס רדאי: 3) היא מצאה שהגדלת השתתפות נשים בכוח העבודה ב-5% גם היא היתה גורם המרתיע פי חמש מפני מלחמה.
פרנסיס רדאי: זה מה שהיא מצאה על רקע בדיקה למרחב.
פרנסיס רדאי: הגורמים שמסיתים פי חמש למלחמה, לטענתה, הם הקטנת ייצוג נשים בפרלמנט.
פרנסיס רדאי: הקטנה אפילו של 5% בייצוג, לפי המחקר שלה, היתה גורם שמצביע על הגדלה פי חמש של הסיכוי לפתרון סכסוכים באמצעים מלחמתיים.
פרנסיס רדאי: אני מביאה את התוצאות של המחקר שלה כי אין ספק שהוא מעיד שהבעיה של אלימות נגד נשים במשפחה קשורה באופן הדוק למעמד האישה הכללי בחברה.
פרנסיס רדאי: היא גם מציינת באמרות אגב את הנושא של אלימות נגד נשים.
פרנסיס רדאי: עם זאת, יש לי השגות מסוימות על המסקנה של החוקרת.