GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין: הם יעזרו בהסבר יותר מפורט לאותה אישה, שכדאי לה ושתיעזר בזה ויפנו אותה לאן שצריך.
יעל דיין: אנחנו מדברים עכשיו על משאב מאוד קטן, שניתן לשליטה פרטנית והייתי רוצה שבאמת כולם יהיו מעורבים בזה, כי אישה, שכל הקשר שלה הוא עם תחנת המשטרה, גם עם זה יש לנו בעיות.
יעל דיין: התיווך של הארגונים והמשולבות של הארגונים ושל הרווחה מאוד חשוב כאן.
נעמי חזן: שתי הערות: אני קצת מוטרדת מזה שהופכים את זה לדבר וולונטרי, או כך משתמע ממה שאתן אומרות.
נעמי חזן: מבחינת האישה עצמה, שצריכה לצלצל וכולי.
נעמי חזן: אני חושבת, שצריך להיות קצת יותר אקטיביים פה, במיוחד בפיילוט.
נעמי חזן: לצייד אותה.
נעמי חזן: אם היא לא רוצה, היא יכולה להגיד לא, אבל, במקום לתת מספר טלפון כשהיא במצב מצוקה אמיתי.
נורית זיו: לא...
נעמי חזן: כך השתמע ממה שאמרת.
נורית זיו: אם היא מסכימה, בבית המשפט היא תשאיר פרטים ואז כבר יגיעו אליה.
נורית זיו: זו למשל אפשרות יותר מתאימה.
נעמי חזן: אני רוצה להדגיש, שאני חושבת שכשאישה נמצאת במצב כזה, לאחר שהיא עברה את כל הטלטולים, זה לא העניין של להציע לה ולהשאיר לה מספר טלפון, אלא, ממש לפנות אליה כדי לקבל הסכמה שלה.
נעמי חזן: לא להשאיר את זה פתוח ותלוי.
נעמי חזן: כשרופא השיניים אומר לי ללכת לכירורג, יש לי את מספר הטלפון והוא מונח לפניי, אבל, אני לא עושה את זה.
נעמי חזן: אני מבקשת מאוד, שזה לא יהיה בצורה וולונטרית.
נורית זיו: היא תגיד שהיא מעונינת בלחצן, היא תיתן פרטים ואז יצלצלו אליה.
נורית זיו: זה יהיה הפוך.
נעמי חזן: בדיוק, שיהיה הפוך, שיפנו אליה ולא היא תפנה.
נעמי חזן: דבר שני, ראיתי עכשיו את העלויות.
נעמי חזן: אני מומחית בכתיבת הצעות לתמיכה לעמותות.
נעמי חזן: אני יודעת שנהוג להכניס גם את המחשב וכולי.
נעמי חזן: יש בהצעת התקציב הזאת, דברים שלא קשורים ישירות לניסוי עצמו, כמו: המחשב, קו הטלפון, המקרר וכל הדברים האחרים.
נעמי חזן: הרי היום, אם אישה מצלצלת למוקד מאה, יש מוקדן, הוא צריך לענות, יש רכב סיור שצריך להגיע.
נעמי חזן: לכן, להעמיס על הפיילוט עלויות נוספות, כאשר אנחנו הסכמנו שזו חובת המשטרה לעשות את כל הדברים האלה, היום, על פי חוק ולהגיד, שזה בעצם קשור ללחצני מצוקה, אני מאוד בספק.
נעמי חזן: אמרתי, אני מומחית לניפוח תקציבים, כדי שיהיה לי על מה להתמקח אחר כך ועשיתי את זה בהצלחה לא קטנה באוניברסיטה בזמנו.
נעמי חזן: אבל, זה נראה לי קצת... רכב, ניידת סיור, האם זו לא חובת המשטרה להיענות גם היום?
עדה פליאל טרוסמן: דווקא בעניין הניידת, אני לא מסכימה.
עדה פליאל טרוסמן: הייתי שמחה שכן תהיה ניידת ספציפית לעניין הזה.
יעל דיין: היא לא תהיה ספציפית.
עדה פליאל טרוסמן: אבל זה יאפשר להגיע יותר.
עדה פליאל טרוסמן: אולי אפשר שהיא תהיה ספציפית לעניין?
נורית זיו: אז זה יעלה יותר.
עדה פליאל טרוסמן: נכון.
דוד פלק: זה ייקח הרבה יותר זמן, עד שהיא תגיע לאירועים.
יעל דיין: רבותי, חברת הכנסת חזן תסיים את דבריה ונמשיך בסבב הדוברים.
נעמי חזן: מה שאני מפחדת, ולכן אני אומרת את זה כרגע לפרוטוקול, שנגיע לשלב החקיקה, יגידו שזה עולה כך וכך וכך, כי נפחו את ההוצאות והעמיסו על הוצאות שוטפות על לחצני מצוקה ושזה לא בסדר.
נעמי חזן: אני לא רוצה שזה יקרה.
יעל דיין: הטבלה שמוגשת כאן אומרת דרשני, מבחינה של ממה נפשכם?
יעל דיין: אם זה פיילוט, אז אנחנו לא יודעים.
יעל דיין: אנחנו יוצאים מהנחה על סמך מה שקורה בארצות אחרות, אז זה ודאי פי 10 ממה שצריך בערים יותר גדולות ובאזורים יותר גדולים, לפי מספר הקריאות שהם קיבלו.
יעל דיין: יש כאן עניין של תקנים, לגבי שוטרי סיור.
יעל דיין: זה תקן לעשרה שוטרי סיור נוספים, על אלה שיש בתחנה.
דובר: זה שינוי של כל מערך משטרת ישראל.
נעמי חזן: אבל זו העבודה שלהם בלאו הכי.
נעמי חזן: במקומם, הייתי עושה אותו דבר, אבל אני לא רוצה שזה יבוא על חשבון הצעת החוק שלי.
שלמה דורני: אני חשבתי שפיילוט צריך לבדוק את המערך הקיים, כדי להגיד לנו איך לתגבר...
יעל דיין: ממש לא, משום שהחוק הזה מוסיף על המערך הקיים.
יעל דיין: הוא לא אומר בכמה צריך לתגבר.
שלמה דורני: הוא אומר שבזמן הקיים צריך לקצר את זמן התגובה.
יעל דיין: בשביל זה לא צריך ישיבות ועדה.
יעל דיין: זו הצעת חוק שבעקבותיה יש צו.
יעל דיין: אני רוצה לומר, שאם נבדוק כל דבר בטבלה הזו, יש כאן נתונים שלא משתנים.
יעל דיין: כלומר, אם אנחנו מדברים על 150 לחצנים וכל לחצן הוא כך וכך, שזה כולל את ההוצאה החד-פעמית של ההתקנה ואחר כך הוא יתנייד לנשים אחרות, אז זה נתון קיים וגם על זה אפשר למצוא מן הסתם הנחות ויש סוגים שונים.
יעל דיין: אבל, הדברים שקשורים בתקנים, ואני אומרת את זה מנסיוני, שבחיים לא נקבל תוספת לתחנת זבולון של עשרה תקנים לעשרה שוטרי סיור וחמישה מוקדנים.
יעל דיין: אנחנו לא מקבלים את זה על רציחות.
יעל דיין: אנחנו לא מקבלים את זה על תגבור למערכת, לא של לחצני מצוקה בגלל צווים, אלא מקומות שיש בהם בעיית אלימות קשה מאוד, בלי שייכות לצווים.
יעל דיין: הטענה של המשטרה, כאשר היא לא יכולה להתמודד, זה שאין לה כוח אדם.
יעל דיין: מיד נשמע את דבר נציג האוצר ועם משרד ראש הממשלה.
יעל דיין: אבל לפני כן, אני אבקש שהטבלה הזאת תפוענח בצורה מאוד יסודית, מה הכרחי ומה לא הכרחי ומה קיים.
יעל דיין: כמו שאמרה חברת הכנסת חזן, אם היום אני מצלצלת למוקד 100 ולמזלי הטוב ענו לי אחרי עשר דקות ואני אומרת שיש לי צו נגד בן זוגי ואני רואה אותו מתקרב לבית ויש לו סכין ביד או הבעת רצח בעיניים, ונניח שאין פיילוט, אין חוק, אין כלום ואין לי לחצן.
יעל דיין: אתם תגידו לי: תשלחי לי עשרה אנשי סיור נוספים?
דוד פלק: לא.
דוד פלק: אבל זה בדיוק המחיר.
נורית זיו: את מחכה רבע שעה עד שלושים דקות להגעת הניידת.
דוד פלק: זה בדיוק המחיר של לחצן.
יעל דיין: אם ההבדל הוא בזמן תגובה וההבדל בזמן תגובה דורש כל כך הרבה תקנים נוספים, אני בטוחה שיבדקו את זה עוד לפני שיאשרו את הפיילוט.
יעל דיין: אתם לא יודעים את המספר הנוסף.
רחל גוטליב: אני רוצה להבהיר לגבי המספרים: בשאלה מה המשמעות של חיבור לחצן מצוקה ישירות למוקד המשטרתי, היה לנו בעבר ניסיון כזה בחיבור של בנקים או כספות או מקומות שהיו מועדים לפריצות.
רחל גוטליב: התוצאה היתה, כיוון שהמשטרה לא עמדה בנטל של לבוא בזמן, היו תביעות נזיקין בסכומים אדירים נגד המשטרה, כי השאלה איזה מסר מועבר לאותה אישה, איזו ציפייה יש לה, כתוצאה מחיבור ישיר למוקד המשטרה.
רחל גוטליב: האם רק קיצור זמן מוקד 100?
רחל גוטליב: אם זה רק זה, אז באמת העלות היא עלות של המכשיר עצמו וזהו.
רחל גוטליב: אם זה זירוז, כמו שמתבקש, שזה קיצור זמן התגובה ומתן עדיפות, זה מחייב היערכות מתאימה מבחינת המשטרה, על מנת באמת לקצר את הזמן.
רחל גוטליב: אלא אם כן נגיד, שאין בכך כדי לגרוע "ברחל בתך הקטנה" בחוק, והדבר היחיד שזה נותן זה קיצור זמן ה-100.
נעמי חזן: הדיון הזה יכול להימשך הרבה זמן בלי תוצאות, אז יש לי בקשה: אתם עושים פיילוט ואני רוצה בדיקה של באיזה אחוז מדובר בזמן של אותם מוקדנים, ברכב באמת, בתגובה ללחצני מצוקה ואיזה אחוז לשוטף.
רחל גוטליב: דוד ואני דיברנו על זה וזה אחד הפרמטרים שצריכים להיבחן במסגרת הניסוי.
רחל גוטליב: האם זה נתן משהו?
נעמי חזן: יתכן מאוד, ש-80% זה לשוטף ועיני לא צרה בזה, אבל, אני לא רוצה שזה יחשב מאה אחוז ללחצני מצוקה, מבחינת תחשיבי האוצר.
רחל גוטליב: אני חשבתי משהו אחר: חשבתי שבמסגרת הניסוי, צריך לבחון השוואה של תחנת זבולון לעומת תחנה אחרת.
יעל דיין: חייבים קבוצת בקרה.
יעל דיין: הרי אין ניסוי בלי קבוצת בקרה.
יעל דיין: קבוצת הבקרה תהיה בצורה ממוקדת, תחנה עם מספר צווים דומה, אולי ברחובות או במקום אחר.
יעל דיין: נגיד שאנחנו לוקחים את תחנת רחובות מול תחנת זבולון.
יעל דיין: בזבולון אנחנו נותנים לחצני מצוקה.
יעל דיין: ברחובות בונים על ה-100 הרגיל.
יעל דיין: יש שם אותו מספר צווים פלוס מינוס ואנחנו בודקים את הדברים בתום המעקב השוטף ולא בתום השישה חודשים.
יעל דיין: עבר חודש, עברו חודשיים, אנחנו רואים שהקריאות הרגילות בגין הפרת צווים ב-100 נענו ברחובות בדיוק כמו במקום שבו היו לחצנים ואז אנחנו חושבים שוב.
רחל גוטליב: אני צריכה ללכת לוועדה אחרת והייתי רוצה להעיר הערה נוספת: ברצוני לומר דבר אחד: זה לא נכתב במסמך של דוד, כי המסמך, כפי שכתבתי לגברת יפעת קהלני, הוא ראשוני והוא עדין לא עבר ליבון עד הסוף.
רחל גוטליב: אבל, לבקשתה, העברתי לה אותו בכל זאת.
רחל גוטליב: אחד הנושאים שלדעתי צריך להיבחן גם במסגרת הפיילוט וגם אחר כך, זה נושא של חברה אזרחית, שתעמוד באמצע.
רחל גוטליב: מהמסמך שכתבה יפעת ברור, שיש המון קריאות מצוקה.
עדה פליאל טרוסמן: בגלל זה לא עשינו את הוועדה הבין-משרדית, בגלל החברה הזאת.
עדה פליאל טרוסמן: רצינו חיבור למשטרה.
רחל גוטליב: יכול להיות, שצריך לבחון את זה.
רחל גוטליב: ברור, שהחיבור הישיר למשטרה מטיל מעמסה גבוהה על המשטרה ומחייבת את העשרה שוטרים שכולם נזעקים.
נעמי חזן: לא מחייבת.
רחל גוטליב: אבל , זה מחייב איזה שהוא תגבור, על מנת לתת מענה לקריאות שווא.
רחל גוטליב: יכול להיות, שהפתרון צריך להיות בחברה אזרחית, שתעשה את הבדיקה הראשונית.
רחל גוטליב: נדמה לי שכך זה בניו-יורק.
רחל גוטליב: זה לא ברור לגמרי ממה שכתבה יפעת, זאת השאיפה.
נעמי חזן: אני רוצה להבין: המשטרה ממליצה על אאוט-סורסינג?
רחל גוטליב: היא לא ממליצה.
יעל דיין: המלצה כזו יכולה להיות תוצאה מהניסוי שלכם.
יעל דיין: היא לא יכולה לבוא במקום הניסוי.
רחל גוטליב: אחת מתכליות הניסוי, לפי דעתי, זה לבדוק גם את זה.
רחל גוטליב: יכול להיות, שחברה אזרחית, שאני לא יודעת מאיפה היא תמומן, ודאי תהיה יותר זולה משוטרים.
נעמי חזן: רק תיזהרו, כי יש סכנה שיבקשו להפריט את המשטרה.
רחל גוטליב: כל הזמן יש דרישה כזאת.
עמית שפייזמן: באיזו רמה של חברה אזרחית?
עמית שפייזמן: רק לחצני מצוקה או גם שתשלח סיירים?
עדה פליאל טרוסמן: לברר אם הקריאה היא קריאת שווא או לא.
יעל דיין: אני מבקשת להמשיך.
עדה פליאל טרוסמן: לגבי ההערכה של 4,800 ₪ ללחצן: כאשר אתה אמרת שזה לחצן נייד בשיטה סלולרית, שניתן להעביר אותו ממקום למקום, אני יכולה להבין שאתה מדבר על 4,800 ₪ ללחצן.
עדה פליאל טרוסמן: אבל, פה אתם כתבתם לחצני מצוקה ביתיים, שלא ניתנים לשימוש מחוץ לבית.
עדה פליאל טרוסמן: אני לא מבינה את הסכום הזה.
דוד פלק: הוא חייב להיות מחובר לחשמל.
דוד פלק: זה הכל.
עדה פליאל טרוסמן: בסדר, אז למה 4,800 ₪?
דוד פלק: למה?
דוד פלק: קחי את המסמך ותקראי אותו.
יעל דיין: יש כאן מגבלה, שלא קיימת אם אנחנו מדברים על חברה אזרחית, שאז לא זקוקים להתאמה למערכת המשטרתית.
יעל דיין: אנחנו מדברים על אפשרות מוגבלת, משום שאותו לחצן, שאפשר אולי לקנות אותו בהונג-קונג במאה שקל או בחמישה שקלים, יש לו כרגע בעיה של התאמה.
יעל דיין: זאת אומרת, זו מערכת שלמה שעושה את הפעולה, רק כאשר הלחצן הוא מסוג מסוים וזה כמובן מעלה את המחיר.
יעל דיין: המחיר של 4,800 ₪, כולל גם את החלק החד-פעמי.
יעל דיין: זאת אומרת, את המערכת כולה וההתקנה אליה, כאשר אותו לחצן הוא בעלות של אני לא יודעת כמה.
יעל דיין: כאשר לקחו ממני את הלחצן, העבירו אותו לאישה אחרת, מה העלות אז?
דוד פלק: ברור שחלק מהעלות נחסכת אז.
דוד פלק: אנחנו מדברים עכשיו על להיכנס לפיילוט.
יעל דיין: הסכום של 4,800 ₪ מחולק ל-150 לנצח?
דוד פלק: 4,800 ₪ זה עלות המכשיר, כולל כל מה שמסביב, מבחינת החיבורים שצריכים להיות במשטרה, במוקד.
דוד פלק: בבית מדובר בשקע.
יעל דיין: הפיילוט הוא לא המודל בהכפלה שלפיו יעבדו אחר כך.
יעל דיין: זה חד-פעמי.
יעל דיין: אבל, את אותה התקנה נצטרך בכל מקום.
יעל דיין: ניקח 150 לחצנים ברחובות למשל, שם זה יעלה לנו גם 4,800 ₪.
דובר: יש גם בלאי מסוים...
יעל דיין: לגבי בלאי, גם על מכונית מפסידים כשהיא משומשת.
עדה פליאל טרוסמן: בעצם, אנחנו מתקרבים לפיילוט ויש לי הרבה שאלות והערות לגבי הצעת החוק.
יעל דיין: אנחנו נגיע לזה בדיון הבא.
נעמי חזן: אני הבנתי שאנחנו עוברים על הנוסח...
עדה פליאל טרוסמן: אני רוצה להעיר, שאני מאוד מתחברת למה שאמרה נורית, שזה לא יהיה רק לגבי צווי הגנה אלא גם לצווי הרחקה, כי אחרת, מה עשינו?
יעל דיין: אז זה דבר אחד, שציינו כאן בהסכמה לגבי צווי הגנה וצווי הרחקה.
יעל דיין: כמו כן, ההגדרה של בן משפחה או בן זוג...
עדה פליאל טרוסמן: לדעתי, זו צריכה להיות הגדרה רחבה.
יעל דיין: בעניין הזה יש כאן דעות שונות.
יעל דיין: נורית חושבת אחרת ואת חושבת שזה צריך להיות רחב.
עדה פליאל טרוסמן: אני חושבת, שזה חייב להיות רחב, כי אנחנו מוציאים חלק גדול מהמגזר הערבי מהתמונה וזה פשוט לא לעניין.
עדה פליאל טרוסמן: כמו כן, אנחנו צריכים להגדיר בחוק ולא אחר כך בתקנות את משך השהייה, כי אני למודת ניסיון בדברים האלה, שזה לא יהיה רק לשלושה חודשים.
עדה פליאל טרוסמן: אם האישה קיבלה צו הגנה לשלושה חודשים, כמו שאמרת, האישה תרצח אחרי יומיים לאחר שלושת החודשים.
עדה פליאל טרוסמן: כך, שצריך להגדיר את משך הזמן שלחצן המצוקה נשאר בידי האישה ולתת את האופציה אחר כך, אולי לשלב את זה או דברים אחרים.
עדה פליאל טרוסמן: אבל, אם היא קיבלה צו הגנה לשלושה חודשים, אז מיד אחרי שלושה חודשים יבואו לקחת את הלחצן.
יעל דיין: אז על מה היא תתריע?
יעל דיין: אחרי שלושה חודשים הבעל חוזר, כי אין נגדו צו.
יעל דיין: הוא חוזר הביתה כי זכותו להיות שם.
נורית זיו: אם באמת אותה אישה רוצה, אפשר להאריך את הצו עד שנה.
יעל דיין: לכן אמרתי, שצריכים להיות קשורים בזה גם הגורמים האחרים.
יעל דיין: המשטרה לא תבוא ותגיד לה: תני לי בחזרה את הלחצן, אבל אם את לא רוצה אז אני מפנה אותך לבית המשפט ותקבלי הארכה וכולי.
יעל דיין: המשטרה לא תעסוק בזה, אין סיכוי.
עדה פליאל טרוסמן: אז אולי בגלל זה צריך להיות כתוב בחוק, שהלחצן יישאר חודשיים נוספים לאחר שהצו נגמר.
יעל דיין: אבל על מה היא תלחץ אז?
יעל דיין: על מה היא תזעיק את המשטרה?
יעל דיין: הצו פג והיא לא ביקשה הארכה.
עדה פליאל טרוסמן: על איום נורמלי בלי הצו.
עדה פליאל טרוסמן: הוא הגיע לפתח ביתה.
עדה פליאל טרוסמן: ..
יעל דיין: זה מרחיב את כל העניין למאוימות ולא לאלה שיש בידיהן צווים.
יעל דיין: זה לא עומד בשום תנאי תקציבי.
יעל דיין: זה אומר, שכל הנשים שבאיום, מן הראוי שלפי בקשתן יהיה להן לחצן.
יעל דיין: בעניין בן משפחה, את מציעה בן משפחה לפי הגדרת חוק למניעת אלימות, זה בן זוג לפי הגדרה.
יעל דיין: זאת אומרת: במקום שיש חפיפה, אז אנחנו מדברים על בן זוג ו/או בן משפחה.
יעל דיין: אני אומרת את זה לגברת הלית ברק, כי כתוצאה מזה נקבל את הניסוח המוצע.
יעל דיין: אורך הזמן כפי שהוא בחוק, כפוף לצו ההרחקה.
עדה פליאל טרוסמן: אני מציעה, שינתנו לפחות עוד חודשיים או שלושה חודשים לאחר תום הצו.
ולה קצבורג: ומה יהיה אחר כך?
יעל דיין: סליחה, אנחנו לא נצייד את כל אוכלוסיית המדינה בלחצנים.
יעל דיין: יש כאן בעיה של גברים שאין נגדם צווים.
יעל דיין: אנחנו רוצים לעודד נשים להוציא צווים, במידה והן באמת בסיכון ואנחנו רוצים לעודד אותן לחדש צווים, אם הן עדין באיום קשה.
יעל דיין: אנחנו רוצים מצד שני, לעודד את הגברים, שכשהצו נגמר ויש עליהם איזה שהוא מורא של חידוש צו או צו מחודש וצריך לתת מרווח לעניין הכללי.
יעל דיין: אנחנו לא הולכים להוציא לכל הנשים המוכות לחצנים וצווי הרחקה.
יעל דיין: יש כאן גם תהליך של שיקום הצו, קטן ככל שיהיה.
יעל דיין: יש הרבה מאוד גברים שחוזרים הביתה וזה סוף סיפור, ואין צו נוסף.
יעל דיין: אם יהיה שם לחצן ויזעיק את המשטרה, על מה?
יעל דיין: אין כבר הפרת צו.
יעל דיין: על מה על פי חוק תבוא הניידת?
יעל דיין: כי הוא מכה אותה?
הילה קרנר-סולימאן: כן, כמו שאני מתקשרת ל-100.
הילה קרנר-סולימאן: המטרה הערכית של החוק היא להגן על נשים.
נורית זיו: החוק הזה מיועד לאלה שצו ההגנה הוצא וצו הרחקה ניתן.
הילה קרנר-סולימאן: אני חושבת שצריך להרחיב.
נורית זיו: זה עולה כסף.
הילה קרנר-סולימאן: זה חיי אדם.
נורית זיו: זה נכון.
יעל דיין: אני לא הייתי עושה לזה אינפלציה בעניין, שכל אישה שהרימו עליה קול ואיימו עליה, ישר היא מקבלת לחצן מבלי שיש צו הרחקה.
שלמה דורני: אולי מדובר בנשים שקיבלו צו הרחקה ואחרי שלושה חודשים נגמר צו ההרחקה, האישה הזו עדין באיזה שהוא סיכון מסוים, מעבר לשלושה חודשים שניתן הצו?
שלמה דורני: יכול להיות שאפשר לתת עוד שלושה חודשים נוספים מעבר לצו ההרחקה, שזה יקבע בחוק.
נעמי חזן: אני רוצה להציע שתי הצעות בעניין החקיקה עצמה, ברוח הדברים שנאמרו:
נורית זיו: אני רק רוצה להעיר, שצווי הגנה מאוד מוגדרים ובדרך כלל ניתנים לתקופה מינימלית של שלושה חודשים והארכה של עוד שלושה חודשים וכולי.
נורית זיו: צווי הרחקה של בתי המשפט הפליליים משתנים.
נורית זיו: הם יכולים להיות לשבועיים, לחודש, לחודש וחצי ולתקופות יותר קצרות וחלקם לתקופות קצת יותר ארוכות.
נורית זיו: זאת אומרת, זה שונה לגמרי.
נורית זיו: אפשר לחשוב על הכל, אפשר להגיד שבועיים אחרי פקיעה, חודש אחרי פקיעה, רק צריך לקחת בחשבון, שהכל עניין של עלויות.
נעמי חזן: בדיוק רציתי להיכנס לתפר הזה: א.
נעמי חזן: לגבי ההגדרה של בן משפחה וכולי.
נעמי חזן: אני חושבת, שהחשוב זה לא להגדיר על פי בן משפחה אלא על פי הצו.
נעמי חזן: זאת אומרת, שהמדד יהיה צו ההרחקה או צו ההגנה וזה פותר את כל הבעיה.
יעל דיין: יש גם צווי הרחקה לשכנים.
נורית זיו: בית משפט לענייני משפחה מוציא צווים רק לגבי בני משפחה, אבל, הוא מוציא צווים גם בין אחים.
נורית זיו: אז אם אנחנו מחילים את ההגדרה.
נעמי חזן: את ממש קטעת אותי באמצע משפט.
נעמי חזן: אני מחפשת את המדד, כדי לענות על השאלה שיושבת הראש הציגה בהתחלה, שהיא נכונה, כי הרי אנחנו באים להגן על אישה ואנחנו צריכים איזה קריטריון מאוד ברור.
נעמי חזן: לפי דעתי, הקריטריון הברור באלימות כלפי הנשים זה הצו.
נעמי חזן: צו הגנה או צו הרחקה.
נעמי חזן: אני חושבת, שזה יפתור גם את העניין של הסטוקינג, של ההטרדה המאיימת, כי זה נכלל וכולי.
נעמי חזן: ואז, הרבה יותר קל לחשוב לאורך זמן.
נעמי חזן: דבר שני, בעניין הזמן, אם זה צו הרחקה לחודש וחצי ועד שהתקינו את הלחצן עברו שבועיים וסוף סוף היא ישנה בלילה, אני מתארת מצבים אמיתיים, ואז פתאום נגמר הצו...
נעמי חזן: אני חושבת שאפשר לפתור את זה בצו פלוס שלושה חודשים.
נעמי חזן: בצורה כזאת ניתנת גמישות שנחוצה.
נעמי חזן: את זה אפשר לעשות בחוק.
נעמי חזן: זה מבטא את העובדה, שחשבנו על המצבים האמיתיים וממשיכים הלאה.
נעמי חזן: אני חושבת, שאפשר לעשות את זה בחקיקה הראשית, בצורה יחסית קלה.
יעל דיין: וגם בפיילוט.
נורית זיו: הפיילוט לא תוקצב לפי זה.
נורית זיו: לא הבנתי את הנושא של ההגדרה לגבי מי זה יחול.
נורית זיו: מה זאת אומרת בהתאם לצו שינתן?
נורית זיו: כל בית משפט לענייני משפחה יכול לתת צו שעניינו אלימות או דברי איום בין בני משפחה, כהגדרתו לפי חוק למניעת אלימות, שזה כולל אחים וסבים וכל ההגדרה הרחבה.
נורית זיו: זאת אומרת, שלמעשה אנחנו אומרים, שגם צו שבשל מעשה אלימות בין אחים, ייכלל.
נורית זיו: זאת היתה הכוונה?
יעל דיין: כמה צווים כאלה יש?
יעל דיין: הרי כל הבדיקה שלנו בפועל היא בין בני זוג.
נורית זיו: בדברי ההסבר מדברים על בני זוג, כפי שאני זוכרת.
נורית זיו: המטריה היא בני זוג, אז זו עוד אוכלוסייה שצריך לבחון אותה.
יעל דיין: ברור לי, שהפיילוט יהיה בין בני זוג בהגדרה רחבה.
יעל דיין: אני אומרת, שמבחינת אורך הזמן הפיילוט הוא לשישה חודשים.
יעל דיין: הרי לא כל הצווים התחילו היום, ביום שהתחלתם את הפיילוט.
יעל דיין: אתם תיכנסו לתמונה, כאשר חלק מהצווים יהיו בחודש האחרון שלהם.
יעל דיין: חלק מהצווים יפקעו אחרי חודשיים.
נורית זיו: זה כבר לעניין הפיילוט עצמו.
נורית זיו: הכוונה, האם בזמן נתון באמת נתחיל בעבודה מול בית משפט ומכאן והלאה?
יעל דיין: ומה עם הצווים שבתוקף עכשיו?
נורית זיו: זאת שאלה שצריך לתת עליה את הדעת.
יעל דיין: אתם נכנסים לקהילה שיש בה 440 צווים בין בני זוג.
יעל דיין: אתם אומרים: מהיום, כל צו נוסף שניתן, אנחנו מציעים להתקין.
יעל דיין: אז אל תדברו על שישה חודשים, תדברו על שנה נוספת לפני שתתחילו.
יעל דיין: לחצן ליום זה גם 150 יום.
נורית זיו: אז אני אומרת, לכל צו שניתן מהיום הראשון מתחילת הפיילוט והלאה, יינתן לחצן.
שירה פירט: ולמה לא אלה שכבר ניתנו?
נורית זיו: בדיוק.
שלמה דורני: 440 זה לא המספר.
שלמה דורני: את מתכוונת לעבר.
נורית זיו: אמרו שבמשך שנה יש כך וכך.
נורית זיו: לדעתי, לגבי צווי הגנה הערכת פחות ממה שאני יודעת מקצין נפגעי העבירות שלי, אבל, נבדוק את זה עוד פעם.
נורית זיו: שאלנו את בית המשפט כמה צווי הגנה הוצאו בשנת 2001.
נורית זיו: עשינו הערכה כמה צווי הרחקה יש.
נורית זיו: אם בשנה יש כך וכך, אז בחצי שנה מוציאים כך וכך.
נורית זיו: זה היה החישוב.
יעל דיין: התחלתם היום, בבית המשפט ועברו שבועיים.
יעל דיין: אתם מוכנים ואין צו הרחקה.
יעל דיין: עברו עוד שבועיים, יש שלושה צווים.
יעל דיין: בינתיים, עבר חודש.
נורית זיו: זה מתרחש הרבה יותר מהר.
יעל דיין: אפילו אם זה צו ליום.
דוד פלק: אפשר לעשות את זה כך ואפשר לעשות את זה כך.
דוד פלק: יש משמעויות לאיך שעושים את זה.
דוד פלק: יש דברים שנוכל לספור אותם, זה יקשה עלינו בספירה מבחינת כמות הרחקה, אבל אפשר לפתור את זה.
דוד פלק: יש לזה משמעות בעלויות.
נורית זיו: איפה יש לך רישום של צווי הרחקה פליליים?
נורית זיו: אין רישום כזה.
דוד פלק: אבל, אני יכול להתחיל את הניסוי ולבדוק דברים אחרים.
דוד פלק: זמני תגובה, עומסים, הטרדות, פניות שווא וכולי.
דוד פלק: אני יכול לקחת ולהיכנס היום עם הניסוי, כולל צווי ההרחקה הקיימים ולהשאיר את המידע בחלק ממה שאני צריך ולהתחיל לספור גם את החדשים.
דוד פלק: אפשר לעשות את זה ויש לזה משמעות מבחינת עלויות.
דוד פלק: אתה צודק, יש לזה משמעות.
דוד פלק: כל צו חדש, כל לחצן מצוקה שאני מתקין - יש לו מחיר.
דוד פלק: אבל, אני אומר שזה נופל על כוח אדם שתכננתי אותו, שיש לי אותו וזה לא יעמיס יותר.
דוד פלק: אז יהיו יותר צווים ויותר לחצני מצוקה ממה שחשבנו על אותה ניידת סיור שדיברנו עליה וניתן לאמוד את זה אחר כך.
דוד פלק: זאת אומרת, נתונים יש.
דוד פלק: אפשר ללכת כך ואפשר ללכת כך.
דוד פלק: יכול להיות, שיותר נכון להיכנס עם הצווים הקיימים.
דוד פלק: לא צריכה להיות עם זה בעיה, חוץ מהעלות הכספית של אותו לחצן מצוקה.
דוד פלק: יכול להיות, שזה לא יעבוד כמו שאנחנו רוצים שזה יעבוד במסגרת החוק, אבל, מבחינת הפיילוט...
עדה פליאל טרוסמן: לעניין המחקרי, יש אפשרות לקחת את המקרים החמורים ביותר, לתת ל-150 מבין ה-400 עם הערכת המסוכנות הגבוהה ביותר.
נעמי חזן: אנחנו נמצאים בסיטואציה של חקיקה ולא של בניית מחקר מבחינה מתודולוגית טהורה.
נעמי חזן: אף על פי, שמה שהוצע לי, הורס את הניסוי.
יעל דיין: בעניין הזה, אני מבקשת הערכה שלכם, מה עדיף לגבי אותו ניסוי:
יעל דיין: 150 לחצנים, זאת אומרת שאנחנו הולכים לחכות ארבעה חודשים שיצטברו לנו 150, או, אנחנו מתחילים עם מצב קיים של 100 קיימים, שזה דורש בדיקה, ואין מה לעשות, משאירים את הרזרבה של ה-50 הנוספים להצטברות שתהיה במשך זמן הניסוי.
יעל דיין: נבקש מכם להציג את ההחלטה שלכם, אם צריך להתכנס עוד פעם לדיון.
עדה פליאל טרוסמן: לגבי מרכז בקרה, ההגדרה של מערכת למרכז ולפיקוח על אכיפת צווי הגנה בין בני משפחה, אני חושבת שזה צריך להיות בתחנת המשטרה, למנוע אי בהירויות.
נורית זיו: דבר נוסף, לגבי לחצני המצוקה, לא בדקתי איזו סמכות יש לי, מפני שיש מקרים של צווי הגנה, שאישה מבקשת ללא פניה למשטרה.
נורית זיו: על פניו, היא רוצה שהפרטים האלה ישמרו.
נורית זיו: העובדה שאני היום פונה לבית המשפט ומבקשת את השמות של הנשים שהוציאו צו הגנה, העניין של הסודיות של הפרטים שלה ומתן הפרטים לנו, כמי שמארגן איזה שהוא פיילוט, הוא קצת בעייתי.
נורית זיו: ברגע שמתחיל פיילוט ואני מגיעה למסקנה שפונים לאישה והאישה אומרת, בסדר, אני מוכנה ויש צו אבל עוד אין את הפרטים, זה אחרת, זה שונה.
יעל דיין: כשיש צו, אתם יודעים על הצו הזה, אחרת, איך היא יכולה לפנות אליכם כשיש הפרה?
נורית זיו: כשיש צו הגנה אנחנו לא בהכרח יודעים שיש צו הגנה.
נורית זיו: כשיש צו הרחקה שהוצא על ידי הליך.
יעל דיין: את מדברת על צו הגנה.
יעל דיין: האישה מצלצלת ואומרת: יש לי צו ביד...
נורית זיו: מה פתאום?
נורית זיו: חלק לא מצלצלות.
נורית זיו: מתי אנחנו יודעים בפעם הראשונה?
נורית זיו: כשיש הפרה.
יעל דיין: היא לא רשומה כבעלת צו.
נורית זיו: אם לא היתה הפרה, זה לא היה מגיע למשטרה.
נורית זיו: אין לנו שום מנדט לקבל את הפרטים.
נורית זיו: מתי אנחנו כן יודעים?
נורית זיו: כשיש הפרה והיא באה להתלונן והיא מציגה לנו את הצו, אנחנו יודעים שיש צו הגנה ושהיא באה להתלונן על הפרה.
נורית זיו: אנחנו לא יודעים לפני כן.
יעל דיין: לכן קורה מה שקורה.
עדה פליאל טרוסמן: אני מבקשת הצעת חוק, שתעביר את הרשימה של הצווים מבית המשפט אל תחנות המשטרה, כדי שבאמת האישה לא תטורטר כשהיא כבר מצלצלת ושיש הפרה, שהיא לא תחפש את הצו וכולי.
דוברת: אם היא לא רוצה לגשת למשטרה?
שירה פירט: זה לא מחייב אותה לגשת.
יעל דיין: תראו, אנחנו חוזרים כאן לנושאים ותיקים.
יעל דיין: להזכירכם, חובת דיווח וחובת יידוע.
עדה פליאל טרוסמן: אני חושבת, שאנחנו צריכים לסגור את הדברים מכל הכיוונים.
יעל דיין: צריך לסגור את זה, מאחר וסוכם שזה בהסכמתה.
יעל דיין: זאת אומרת, שהיא מוותרת על החיסיון שלה, כמי שהוצא עבורה צו הגנה בפני X או Y. ברגע שאנחנו פונים אליה בבית משפט, לגבי הצווים שהוצאו כבר, נצטרך לעשות פעולה של פניה אליה, כי היא לא יודעת שיש דבר כזה.
יעל דיין: אי אפשר להתקשר אליה בטלפון.
נורית זיו: השאלה כמה זה חוקי.
יעל דיין: כמה זה חוקי?
יעל דיין: זה חוקי בדיוק כמו שההליכה שלה לבית המשפט להוציא את הצו נרשמת.
נורית זיו: כל מה שמתקיים בבית המשפט לענייני משפחה למיטב ידיעתי חסוי.
נורית זיו: כל הפרטים חסויים.
נורית זיו: אז אני צריכה לבדוק את זה, האם את החיסיון הזה אני יכולה לצורך הפיילוט להוציא ולקבל את השמות ולהתקשר עליה.
נעמי חזן: בסדר, זאת רק בדיקה.
שלמה דורני: זה דיון על הפיילוט ולא על החוק.
שלמה דורני: סליחה שאני אומר את זה, אבל.
שלמה דורני: .. היה צריך להיות דיון מוקדם.
יעל דיין: תודה רבה על ההנחיות.
יעל דיין: אין דיונים מוקדמים.
יעל דיין: יש לנו דיון, שמעמיד את הפיילוט מול החוק.
יעל דיין: אין טעם שיעשו פיילוט על דבר שהחוק לא מתכוון אליו ולמנוע פרטים.
יעל דיין: יכולים לעשות פיילוט על בני זוג ואם כוונת המחוקק היתה בני משפחה, אז אנחנו מבקשים שהפיילוט יהיה על בני משפחה ולא על בני זוג.
יעל דיין: בעניין של התאמה, הפיילוט הוא לא באוויר, אלא, כדי לחזק את החוק ולאפשר את החקיקה שלו.
יעל דיין: זה בדיוק הדיון שמתקיים כאן היום.
יעל דיין: נשאלו שאלות, לחלק קיבלנו תשובות ולחלק נקבל תשובות.
יעל דיין: הכוונה היא, שהפיילוט יביא חלק מהתשובות, אבל, גם יאורגן לפי כוונת המחוקק.
יעל דיין: עניין הזמן כאן הוא מאוד משמעותי, אם לוקחים צווים קיימים ואפשר להסיר מהם חיסיון, או, אם אנחנו לוקחים צווים עתידיים.
יעל דיין: אז תשכחו משישה חודשים.
יעל דיין: צווים עתידיים שתתחילו מתי?
יעל דיין: בעוד חודש?
יעל דיין: כמה צווים יהיו בארבעה החודשים הבאים?
יעל דיין: יהיו 150 צווים?
יעל דיין: יהיו 200 צווים בחודש?
יעל דיין: אז לא יהיה לכם זמן של קיום הפיילוט עצמו.
יעל דיין: תגיעו לשישה חודשים, כשעוד לא חילקתם את ה-150 לחצנים, אם לא תשתמשו במאגר קיים.
שירה פירט: בראשית הדברים, אני רוצה להתייחס למה שאמר דוד, בנושא של מכשיר שבעצם נכנס לשקע.
שירה פירט: אנחנו נפגשנו עם אנשים של CELL GUIDE, שהוזכרו והבנו שהמכשיר הטוב ביותר הוא אותו צ'יפ, שמחובר לטלפון הסלולרי.
שירה פירט: מכיוון שפה העלויות שמוזכרות הרבה הרבה יותר גבוהות ממה שדיברו אתנו על ההרבה יותר מתקדם, אז אני בכלל לא מבינה על מה אנחנו מדברים והייתי רוצה את הנקודה הזאת להבהיר.
יעל דיין: אבל הצ'יפ הזה יכול להתחבר למשטרה?
שירה פירט: בוודאי.
שירה פירט: זה המידע שנמסר לי.
שירה פירט: אנחנו ראינו את הדברים וישבנו עם האנשים של החברה הזאת.
שירה פירט: הם הראו לנו את המכשיר והם היו מודעים לפיילוט.
שירה פירט: הם ישבו בפגישה עם השר דני נוה.
שירה פירט: לכן, אני חושבת שאם אנחנו מדברים, כדאי לקחת את הדבר היעיל ביותר.
שירה פירט: דרך אגב, גם ברשימה הוא מופיע כדבר היעיל ביותר...
יעל דיין: זה מחייב טלפון סלולרי.
שירה פירט: נכון, וייתרה מזאת, אנחנו כבר בדקנו את האפשרויות.
שירה פירט: כיוון שהוזכרה פה חברת "סלקום" ובגלל שמדובר בשימוש ובתקלות ובבלאי וכל הדברים שעלו פה, בהחלט קיבלנו תשובה מאוד אוהדת, ש"סלקום" תשמח לשתף פעולה.
שירה פירט: בהחלט אפשר לבדוק את הדברים האלה.
יעל דיין: פניתי אליהם בשעתו ואחר כך אליכם...
שירה פירט: נכון.
שירה פירט: כל האינפורמציה הזו נמסרה וגם בנייר העמדה הזה, מוזכרת החברה עם הנציגים, זאת לא בעיה.