GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: הייתי שמחה יותר אם היה לכן דיווח על עשייה שנעשתה ויצאה לאור, נגיד ככה.
עאידה תומא סלימאן: עשיתם מאחורי הקלעים, הנחתם את התשתית של השאלון, כינסתם ועדה מייעצת, שזה דבר טוב מאוד – לפחות מילאתם אחרי התנאים של החוק, בוא נגיד, כפי שצריך.
עאידה תומא סלימאן: אני מצרה על כך שהכלי הזה, שפיתח המחוקק כדי לעודד שוויון מגדרי – המדינה בעצם שמה אותו על המדף, ולא השתמשה בו לאורך 14 שנים ולא הוציאה לפועל.
עאידה תומא סלימאן: יש לי ביקורת מאוד חריפה נגד המשרד – בעיקר הקודם, שלא טרח באמת לנהל מלחמה, למרות הביקורת הקודמת שהייתה לנו על זה שהמשרד לא יישם את החוק.
עאידה תומא סלימאן: גם הפעם הם לא טרחו להילחם ולהיאבק כדי להביא את התקציב שהיה צריך להיות, כדי לבצע את העבודה כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן: במיוחד, הייתה כל כך הרבה ביקורת בתקופת הקורונה.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שארבעה חודשים כשהייתי יושבת ראש ועדת העבודה והרווחה בתחילת הקורונה – ניהלנו דיונים והזהרנו מהפגיעה הקשה בעבודת נשים בתקופת הקורונה.
עאידה תומא סלימאן: ועובדה: הראשונות שהוצאו לחל"ת ולאבטלה היו הנשים.
עאידה תומא סלימאן: במקום להשתמש בכלים שכבר קיימים בתוך המדינה, שפותחו לאורך השנים בהרבה עמל, כדי להגן על הנשים וכדי לקדם את תעסוקת הנשים, בעצם גם נגזלו התקציבים המגוחכים שהוקצו לחוק הזה.
עאידה תומא סלימאן: התקציב הוא תקציב מגוחך.
עאידה תומא סלימאן: מדינת ישראל צריכה להתבייש.
עאידה תומא סלימאן: אני מצפה, ואני אפנה לשרה האחראית על הנושא עכשיו, השרה אורנה ברביבאי, לנהל מאבק רציני בעת הכנת התקציב, כדי שהתקציב של יישום החוק הזה יהיה קצת פרופורציונלי למטרות הגבוהות של החוק הזה.
עאידה תומא סלימאן: זו נקודת המבחן, מה באמת עומד על סדר יומו של משרד: הקצאת תקציבים וביצועים.
עאידה תומא סלימאן: שני הדברים האלה בוחנים את ההצהרות הגבוהות שמדברים בהן על שוויון, על גיוון וכולי וכולי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כן נעמוד על זה.
עאידה תומא סלימאן: כפי שאמרתי, אני מצרה ואני מקווה שהביצוע והמילוי אחרי הוראות החוק הזה לא יירשמו בהיסטוריה כדבר חד פעמי.
עאידה תומא סלימאן: זה קרה פעם אחת ב-14 שנים.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שלא נחכה עוד 14 שנים כדי לרשום בהיסטוריה שהחוק הזה בוצע.
עאידה תומא סלימאן: אני אצפה לקבל לידיים שלי גם דיווח כאשר תיפול ההחלטה – אפילו הודעה קטנה שיצאתם בקול הקורא.
עאידה תומא סלימאן: הודעה קטנה: קיבלנו החלטה על העסקים שעושים.
עאידה תומא סלימאן: וגם את הדוח שאתם תעשו בסוף.
מרים כבהא: נעדכן באופן שוטף.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעמוד גם בקשר איתכם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאחלת לכם באמת שתקבלו גם גיבוי מהמשרד ומהשרה, כדי שתקבלו תקציב יותר גדול כדי לבצע את העבודה.
עאידה תומא סלימאן: בעניין ההצעות שעלו בעניין של גיוון תעסוקתי ובעניין תעסוקה: כולם יודעים שאנחנו התחלנו סדרה של פגישות בתעסוקת נשים ערביות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחכות למסמך מהממ"מ על המצב הנוכחי כדי לקבוע את הישיבה השנייה בנושא, ואנחנו נמשיך לעקוב אחרי הנושא.
מרים כבהא: בהקשר הזה אני אשמח להמציא לך את מדד הגיוון שאנחנו מפרסמים בכל שנה.
מרים כבהא: אנחנו נוציא אותו ממש עכשיו, ויש בו השוואה חמש או שש שנתית לגבי השילוב של נשים ערביות, בין היתר, וגם פערי השכר – איך הם באמת לאורך כל השנים.
מרים כבהא: נשמח לשלוח לך את הנתונים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אז אולי לא רק תשלחו.
עאידה תומא סלימאן: אולי נציג את זה באחת הישיבות.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני מתנצלת בפני כולם.
עאידה תומא סלימאן: מי שמכיר אותי, יודע שבשבע שנים אולי פעם שנייה שאני פותחת באיחור, אז אני מתנצלת.
עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה, אנחנו היום בהשפעת הפשיעה על נשים ערביות.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על השתתפות סגן השר לביטחון פנים, חבר הכנסת יואב סגלוביץ'.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שברגע שהסברתי מה המטרה של הדיון הזה – נרתמת מהר.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש לך המון מה לטפל.
עאידה תומא סלימאן: למרות שיש הרבה התפתחויות פוליטיות שלפעמים יש הרגשה שאי-אפשר לפתוח את היום בלי להתייחס אליהן, אבל בגלל האיחור, אני אכנס ישר לנושא.
עאידה תומא סלימאן: מברכת את חברי וחברות הכנסת שנמצאים, ובמיוחד אני מברכת את הנשים הנפלאות שנמצאות איתנו היום, שעשו דרך מאוד ארוכה מהצפון, והגיעו הרבה לפניי - אני חייבת להודות.
עאידה תומא סלימאן: נשים שעברו על בשרן את הקושי של השפעות הפשיעה המשתוללת באוכלוסייה הערבית, ובאו לחלוק איתנו מניסיונן, ומה עובר עליהן ביום-יום.
עאידה תומא סלימאן: אני החלטתי לקיים את הדיון הזה, כי אני חושבת שהשיח סביב הפשיעה - כולנו מדברים כבר שנים על איך הפשיעה משתוללת בתוך האוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: איך ארגוני הפשע מחזיקים את הצמתים העיקריים שמשפיעים על חיי היום-יום, אולי לכותרות עולה, או לרוב הנושאים שיש בהם מעורבות ירי ורצח.
עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו יודעים, גם כשאנחנו לא בכותרות, בכפרים, בערים, סובלים יום-יום מתופעות שקשורות בפשיעה.
עאידה תומא סלימאן: אבל למרות שזה בתקשורת, ולמרות שמדברים על זה, נעלם השיח המגדרי.
עאידה תומא סלימאן: נעלם השיח על איך ארגוני הפשיעה, ואיך הפשיעה משתוללת ומשפיעה גם על חיי הנשים, ולפעמים באופן שונה מאיך זה משפיע באופן כללי על החברה.
עאידה תומא סלימאן: אמנם המעורבות של הנשים בפשיעה עצמה היא נמוכה מאוד, ואני מאוד מקווה שהיא תישאר כך.
עאידה תומא סלימאן: אבל הפגיעות שלהן ממה שקורה, מהשתוללות הנשק שנמצא ברחובות, גם השוק האפור, שחור, איך שתרצו תקראו לו, והשפעתו על איך פתאום אנשים משתלטים על המשפחה, משתלטים על היחידים בתוך המשפחה, ומנווטים את החיים שלהם, והרבה פעמים מדרדרים אותם למקומות מאוד קשים גם בזה, לצערי הרב, כאשר יש רצח נשים, גם קורבנות של רצח.
עאידה תומא סלימאן: וזיהינו כבר מגמות מלפני כמה שנים איך הפשיעה חודרת גם לנושא של אלימות מגדרית.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, נשים נרצחות הרבה פעמים על-ידי רוצחים שכירים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, כבר לא מבצעים את הרצח הגברים בעצמם, אלא שוכרים מישהו שיעשה, וזה חלק מהקושי למצוא מי הרוצח.
עאידה תומא סלימאן: אבל מעבר לזה, גם כאשר נרצחים גברים במשפחה, הנשים נושאות בעול – הן הופכות גם אימא, וגם אבא, גם אחות, וגם מטפלת, וגם מפרנסת הרבה פעמים.
עאידה תומא סלימאן: נמצאות איתנו נשים שרוצות לתת עדויות, וגם בזום יש לנו חוקרת שהתחילה לחקור את הנושא, והיא תשתף אותנו במה שיש לה.
עאידה תומא סלימאן: לפני שאני פותחת, סגן השר תרצה להתייחס.
יואב סגלוביץ': אולי שתי דקות בסוף, כי אני רוצה בעיקר להקשיב.
יואב סגלוביץ': אמרתי גם לעאידה לפני.
יואב סגלוביץ': אני אחראי מטעם הממשלה על הטיפול הכולל בפשיעה בכל הארץ, בעיקר בחיבור בין משרדי ממשלה וכו'.
יואב סגלוביץ': אני לא רוצה לתת פה הרצאה.
יואב סגלוביץ': אני באתי בעיקר להקשיב, לשמוע, להבין.
יואב סגלוביץ': יהיו עוד מפגשי המשך.
יואב סגלוביץ': גם דיברנו קודם, אנחנו נעשה עוד דברים אחרים.
יואב סגלוביץ': אני מעדיף להקשיב הפעם, ואם יהיה זמן, אני אגיד שתי מלים בסוף.
יסמין פרידמן: באנו להקשיב.
יסמין פרידמן: אני לפחות.
עאידה תומא סלימאן: אני מעדיפה שנתחיל לשמוע קודם כול כמה מהעדויות שנמצאות איתנו.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה החלטתן ביניכן.
עאידה תומא סלימאן: ננסה כמה שאפשר לתת לכולן.
עאידה תומא סלימאן: כולן מבינות עברית טוב.
עאידה תומא סלימאן: אם תדברו בערבית, אני אדאג לתרגם או מישהי אחרת.
חתאם ואכד: בכמה משפטים.
חתאם ואכד: זה פורום אימהות למען החיים שהתחיל עם צעדה שיזמה אותה האימא מחיפה, מחליסה, חונא חליל.
חתאם ואכד: היא יזמה צעדת מחאה, כי הבן שלה נרצח ולא תפסו את הרוצח.
חתאם ואכד: אני יושבת ראש נעמ"ת במרחב הגליל המרכזי.
חתאם ואכד: אני וחברותיי ריהאם אבו-אלעסל מנצרת, ומייסם ג'לג'ולי, התלווינו לצעדה של האימהות, ואז בסוף הצעדה, האימהות החליטו להקים פורום משלהן, פורום שיהווה כלי מאבק בכל הכיוונים, גם להעלאת המודעות להשלכות של הרצח על המשפחות ועל האימהות במיוחד, וגם כלפי מעלה על הרשויות כדי להפעיל לחצים, להביא ללקיחת אחריות יותר על תפיסת הרוצחים.
חתאם ואכד: זו זכות מינימלית שהם יקבלו את העונש שמגיע להם.
חתאם ואכד: אנחנו כבר שנתיים – הרבה אתגרים.
חתאם ואכד: אימהות מכל רחבי הארץ, מכל מיני אזורים, אבל בכל זאת הפורום ממשיך עם רצון להביא את הכאב שלהן לכוון אותו לפעולה, לעשייה, ויש להם חזון שלא תהיה אימא נוספת לפורום.
חתאם ואכד: הפורום מכיל כמעט 35 אימהות מכל רחבי הארץ.
חתאם ואכד: אנחנו נתחיל עם האימא מג'לג'וליה.
חתאם ואכד: נער שנרצח בדרכו לאכול פיצה בפיצרייה.
חתאם ואכד: אני גם מבקשת להכיל את הקושי שלהן, כל פעם זה פותח את הפצע מחדש, וזה לא כל כך קל.
עאידה תומא סלימאן: רק לפני שאת מתחילה, אני יודעת שזה יישמע מוזר, אבל רואים למה נבחרת שוב לתפקיד שלך חתאם.
עאידה תומא סלימאן: הליווי שאת עושה לאימהות הוא נהדר, הוא חלק מהעשייה שלך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מברכות על היבחרך שוב.
סוהילה עדס: (הדברים נאמרו בערבית ותורגמו על-ידי יושבת-ראש הוועדה).
עאידה תומא סלימאן: סוהילה עדס, אמא של נער בן 15, מחונן.
עאידה תומא סלימאן: נעים הליכות.
עאידה תומא סלימאן: הוא היה בכיתה ט', ואפילו שהלימודים היו בזום בתקופת הקורונה, ממוצע הציונים שלו היה 98, הראשון בכל בית-הספר שלו.
עאידה תומא סלימאן: הלך לאכול פיצה עם החבר שלו, 10 דקות הוא כבר נרצח בחצר הבית שלנו.
עאידה תומא סלימאן: הרצח היה בשעה שבע.
עאידה תומא סלימאן: יש לה הרגשה שאפילו מי שהיה בתוך בית-הספר שהוא ממול לבית שלהם, עזר לרוצחים, כי פתאום נכבו כל האורות בכביש, בבית-הספר, היה בלתי אפשרי לראות כלום, וכך הוא נרצח.
עאידה תומא סלימאן: החבר שלו נורה 16 יריות, והוא רק כדור אחד.
עאידה תומא סלימאן: כולנו הלכנו לעזור לחבר שלו, ולא ראינו אותו, כי הוא היה מאחורי האוטו.
עאידה תומא סלימאן: אחר-כך אני ראיתי, אפילו כאשר ראיתי את הגופה, הוא זחל על הרגליים שלו בניסיון להגיע אלינו, כי הוא שמע שאנחנו נמצאים ומטפלים בחבר שלו, אבל אנחנו לא שמענו שהוא קיים.
עאידה תומא סלימאן: באותו רבע שעה שהצלנו את החיים של החבר שלו איבדנו אותו.
עאידה תומא סלימאן: תחנת המשטרה במרחק של 100 מטר מהבית.
עאידה תומא סלימאן: הם הגיעו למקום אחרי רבע שעה.
עאידה תומא סלימאן: מה זה עוזר שהמשטרה הגיעה אחרי שהוא כבר מת?
עאידה תומא סלימאן: שאלתי אם היו כתבי אישום, אם מישהו הורשע?
עאידה תומא סלימאן: היא אומרת שהיו מעצרים אחר הרצח, ושחרור אחר-כך, ואין, בינתיים לא יודעים מי רצח אותו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שההרגשה היא אם הוא היה ילד יהודי בן 15 שנרצח בצורה כזו, אני בטוחה שכבר היו מוצאים את הרוצחים שלו.
עאידה תומא סלימאן: מלאך כזה, למה הוא נרצח?
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לחזק את עצמי למען הילדים, למען הבן-זוג שלי.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני מבפנים הרוסה לגמרי.
עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה שהמשפחה שלי לא תשמח עוד.
עאידה תומא סלימאן: השמחה לא נכנסת אלינו הביתה, אנחנו בעצב אחד גדול.
עאידה תומא סלימאן: היא אומרת שיש אלוהים.
עאידה תומא סלימאן: אני מאמינה שיש אלוהים, שבסופו של דבר יבוא איתם חשבון עם אלה שרצחו את הבן שלי.
חתאם ואכד: רק הערה קטנה, בצד הטרגדיה, בצד הטראומה, יש הרבה משברים שנלווים לטראומה.
חתאם ואכד: החיים מקבלים פנים חדשות שהן ממש לא כל כך משמחים.
חתאם ואכד: אבל כל סיפור יציג צד אחר של המשברים – גם כלכלי, גם משפחתי, וגם חברתי, הכול.
חתאם ואכד: אלה פנים מהסוגיה שלא משתקפים בתקשורת.
עאידה תומא סלימאן: נעבור לכפאח אגבאריה.
כפאח אגבאריה: שלום, אני מאום אל-פאחם, עברתי שישה מקרי רצח, ועוד שני מקרי אלימות שהם במצב קשה עכשיו בבית-החולים.
כפאח אגבאריה: זה התחיל משישה מקרי רצח ועוד שני פצועים פחות משנתיים על ארגוני פשע.
כפאח אגבאריה: אף אחד לא מדבר על ארגוני פשע בגלל שהם מפחדים.
כפאח אגבאריה: אבל אני לא פוחדת מאף אחד, אפילו כשהיו איומים על חיי.
כפאח אגבאריה: שלחו לי איומים בפייסבוק.
כפאח אגבאריה: יש לנו 17 יתומים במשפחה שלי, ולקחתי על עצמי שאני אחוס על המשפחה שלי.
כפאח אגבאריה: המקרה הראשון התחיל כאשר רצחו את בן הדוד שלי, זה היה ב-2019, בחודש אוקטובר, כאשר יצא מהמסגד, ולצערי הרב, כאשר נכנס לאוטו, רצחו אותו בחצר של המסגד.
כפאח אגבאריה: אחרי כן, בא התור של בן הדוד שלי, שלצערי, וזה כואב, הבן דוד שלי, בעל צרכים מיוחדים.
כפאח אגבאריה: זה קרה ברמדאן, כאשר הוא היה בצום.
כפאח אגבאריה: היה צריך לצעוד עם המשפחה שלו, יש לו שתי בנות צעירות, רצה לקחת אותן.
כפאח אגבאריה: הוא נרצח מול הבנות שלו, נתנו לו כדורים בראש.
כפאח אגבאריה: אחרי מספר חודשים, בא התור של אח שלי.
כפאח אגבאריה: הוא בן 35.
כפאח אגבאריה: הוא נרצח ביולי, יום לפני יום ההולדת שלו.
כפאח אגבאריה: אני מצטערת, זה כואב לי.
כפאח אגבאריה: הוא נרצח כשהלך לעבודה בשעות הבוקר המוקדמות בשעה חמש לפנות בוקר.
כפאח אגבאריה: ברחוב, לא רחוק מהבית שלי, שמעתי את היריות, והרגשתי כמו מישהו שקרע לי את הלב.
כפאח אגבאריה: אני לא יודעת למה, רצתי בלי כיסוי ראש, ובלי שום דבר, והתחלתי לחפש את האח שלי.
כפאח אגבאריה: ראיתי אותו כאשר הוא כבר נרצח, ללא רוח חיים.
כפאח אגבאריה: אני הרמתי את אחי עם הדם שלו, והכנסתי אותו לאמבולנס.
כפאח אגבאריה: יותר מחודש איבדתי את הקול שלי, הייתי אילמת.
כפאח אגבאריה: וגם בן הדוד שלי היה פצוע ברגליים.
כפאח אגבאריה: בן האח שלי עבר טראומה קשה.
כפאח אגבאריה: נטשתי את כל החיים שלי כדי להחזיר אותו.
כפאח אגבאריה: לקחתי אותו לבית-החולים, הייתי גם באבל.
כפאח אגבאריה: לקחתי אותו לבית-החולים העמק, ואחר-כך לבית לוינשטיין, כדי שיעבור שיקום.
כפאח אגבאריה: יש לו שתי בנות, עם אלרגיות, וזה היה כבד מאוד עליי.
כפאח אגבאריה: לקחתי על עצמי שאני אלווה אותן, וארחיק אותן מכל המצב הזה.
כפאח אגבאריה: הייתי מתקשרת לאנשים מקצועיים כדי שיעברו את הטראומה.
כפאח אגבאריה: גם התור של הבן דוד שלי הגיע.
כפאח אגבאריה: אתם שמעתם על הד"ר שלקח את האישה שלו, והחזיר אותה כאשר היא ילדה לו בן, שלושה ימים.
כפאח אגבאריה: גם רצחו אותו כאשר היה באוטו עם הילד שלו.
כפאח אגבאריה: הוא ניסה לחוס על המשפחה שלו, ויותר מ-32 כדורים קיבל בגוף שלו.
כפאח אגבאריה: הוא ניסה לחוס על הבן ועל אשתו.
כפאח אגבאריה: אני ראיתי את זה בפלאפון, בוואטסאפ, היו מצלמים אותה כשהיא צורחת.
כפאח אגבאריה: אני רצתי והרמתי אותה כאשר הייתה מלאה דם, הכנסתי אותה לאמבולנס, ובן הדוד שלי כבר היה ללא רוח חיים.
כפאח אגבאריה: אני ליוויתי אותה לבית החולים "העמק".
כפאח אגבאריה: גם התור של הבן דוד שלי, בן 21, היה בהפגנה נגד האלימות ביום שישי.
כפאח אגבאריה: אחרי שהוא היה בהפגנה נגד האלימות, רצחו אותו, הפושעים בחצר מול הבית.
כפאח אגבאריה: לפני כן, הוא היה איתי בניתוח שהיה לאבא שלי.
כפאח אגבאריה: הוא אמר לי שהוא יעבור כדי שיראה אותי.
כפאח אגבאריה: זה היה ביום חמישי, וביום שישי הוא נרצח.
כפאח אגבאריה: כאשר שמעתי שהוא נרצח, הייתי בבית-החולים.
כפאח אגבאריה: לפני שלקחו אותו לאבו-כביר – הוא היה צריך להיות חתן, אבל ראיתי אותו באמבולנס.
כפאח אגבאריה: נתתי לו נשיקה, ואמרתו לו – להתראות.
כפאח אגבאריה: גם התור של הבן דוד שלי, לפני מספר חודשים, גם כשהלך לעבודה רצחו אותו, הוא קיבל כדורים בראש.
כפאח אגבאריה: עברתי הרבה איומים על חיי.
כפאח אגבאריה: אבל הם לא מפחידים אותי כי אין לי מה להפסיד.
כפאח אגבאריה: מי שהרימה את המשפחה שלה בלי רוח חיים, והפצועים - אף אחד לא מפחיד אותי.
כפאח אגבאריה: לכן, כאשר נרצח האח שלי, נפגשתי עם האימהות, ואמרתי כאשר אני אסיים את האבל, אני אשתתף איתן בצעדה.
כפאח אגבאריה: אחרי כן נשבעתי בחיים של האח שלי, שאני איאבק נגד האלימות בכל מקרה.
כפאח אגבאריה: אני לא אוותר לארגוני הפשע שלקחו לי את המשפחה והזיקו לצעירים.
עאידה תומא סלימאן: כפאח, סליחה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת כמה זה קשה, וזה קשה לנו.
עאידה תומא סלימאן: קשה לי אפילו לדבר.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה לתת לך קצת לנשום.
כפאח אגבאריה: אני לא אוכל לנשום אף פעם.
כפאח אגבאריה: הם הורסים לך את החיים.
כפאח אגבאריה: הם לא רק רוצחים את הבן דוד או את האח שלך – הם הורסים לך את כל החיים אפילו גם לצעירים שעברו טראומה, והיו גם איומים.
כפאח אגבאריה: יש להם הרבה חיילים יותר ממה שאת מתארת לעצמך, הם השתלטו על הכול.
כפאח אגבאריה: במשטרה, יש לי תיעוד וידאו.
כפאח אגבאריה: כשהייתי בהפגנה, אחד מהשוטרים היה מתלוצץ, מזלזל בכאבים שלי - יש לי תיעוד וידאו, היו לי ויכוחים איתו בהפגנה, זה היה גם בתקשורת.
כפאח אגבאריה: אמרתי לו: תתבייש בעצמך אם כל כך בא לך לצחוק ולזלזל במקרה הרצח שלי.
כפאח אגבאריה: הלכתי לימ"ר חיפה עם אבא שלי.
כפאח אגבאריה: יש לי צילומים, ויש וידאו, מי שרצח את המשפחה שלי ואת האח שלי, כי היו הרבה מצלמות ברחוב.
כפאח אגבאריה: כשדיברתי עם החוקרים בימ"ר חיפה, הוא אמר לי שאני באה לספר סיפורים, תארי לעצמך.
כפאח אגבאריה: אמרתי לו – אני לא באתי לספר סיפורים, אני רק רוצה לראות מי רצח את המשפחה שלי, אם רואים את האוטו, אם יש תיעוד של וידאו מי רצח את אח שלי, ואיך היה מקרה הרצח.
כפאח אגבאריה: אחרי יום, זה נעלם מהחוקרים אפילו.
כפאח אגבאריה: לא נתנו להם לדבר איתי ועם המשפחה שלי, וגם לא ענו לטלפונים.
כפאח אגבאריה: אפילו כשאיימו על חיי – דיברתי עם המשפחה, הם באו ונתנו לי עדות, ואף אחד אפילו לא הרים אליי טלפון.
כפאח אגבאריה: ארבעה פעמים הלכתי למשטרה, היו איומים על חיי.
עאידה תומא סלימאן: והמשטרה?
כפאח אגבאריה: לפני מספר ימים כאשר הלכתי למשטרה, היה זלזול, כאילו זו הצגה אצלנו, לצערי הרב, במרכז המשטרה של אום-אל-פאחם.
כפאח אגבאריה: כשאני שואלת – אף אחד לא נותן - - - לקחו את האוטו, יש מצלמות, יש וידאו, יש הרבה, ויש ראיות.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שכמובן עד שלא מגישים כתב אישום אין ייעוץ או ליווי משפטי לנפגעי פשיעה, למרות שאני הגשתי הצעת חוק עכשיו שהייעוץ המשפטי יתחיל מהרגע של הרצח, לא אחרי, ואז כל התהליך הזה יקל על אנשים כמו כפאח, שאני בטוחה שלא דרסה רגליה בתחנת משטרה לפני מקרי הרצח האלה, פתאום עכשיו היא צריכה להתמודד גם עם המשפחה, עם היתומים וגם לרוץ לתחנות משטרה ולהתלונן.
עאידה תומא סלימאן: כפאח, יש משהו ספציפי שאת רוצה?
עאידה תומא סלימאן: – אמרת 17 יתומים במשפחה.
עאידה תומא סלימאן: אולי במשפט או שניים כדי שניתן גם לאחרות, וגם לאנשים שבאו להשתתף.
עאידה תומא סלימאן: אם יש משהו ספציפי שאת מתקשה להתמודד איתו, כמובן, מעבר לצער, לכאב, לטראומה.
כפאח אגבאריה: כשיש 17 יתומים, זה מאוד קשה כששואלים אותך שאלות למה רצחו לנו את המשפחה – אין לי תשובות.
כפאח אגבאריה: אם מדינת ישראל רואה שאני אזרחית – שיעשו לי רק צדק.
כפאח אגבאריה: אני לא רוצה שום דבר, אני רק רוצה צדק למען המשפחה שלי.
כפאח אגבאריה: זהו.
כפאח אגבאריה: לא רוצה שום דבר.
עאידה תומא סלימאן: תסלחו לי, האימהות.
איימן עודה: אני אגיד מספר מלים, כבוד יושבת-הראש, עאידה תומא, כבוד סגן השר, סגלוביץ', חברי הכנסת, נציגי המשטרה, האימהות שאנחנו כל כך מכבדים, חתאם, וכל האנשים שנמצאים פה.
איימן עודה: מבחינת מספר הנרצחים בשנה האחרונה, הוא פחות ממספר הנרצחים לפחות בארבע השנים שעברו.
איימן עודה: אני מקווה שהמגמה הזאת עוד תתחזק.
איימן עודה: באמת, קשה לי להגיד מלה טובה לאנשים שנמצאים בשלטון, אבל סגלוביץ', ואני מניח שמצלמים אותי פה בוידאו – אני מאמין שיש לך רצון טוב ואתה ממש מנסה, אני מאמין כך.
איימן עודה: בכל פעם שפניתי אליך וביקשתי שתפגוש בן-אדם מסוים – נעתרת – אני מעריך, מעריך את זה מאוד.
איימן עודה: יחד עם זאת, יש בעיה מערכתית יותר עמוקה.
איימן עודה: למשל, נמצאת פה מונא חליל מחליסה.
איימן עודה: בשמונה השנים האחרונות נהרגו בחליסה שמונה אנשים - אחד יהודי ושבעה ערבים.
איימן עודה: אני מבקש ממך לבדוק את הנתונים לגבי מי שהואשם ברצח.
איימן עודה: כשזה יהודי - כולם בחליסה חוו על בשרם איך המשטרה התנהלה.
איימן עודה: תוך 24 שעות הגיעו לנאשם.
איימן עודה: בשאר המקרים – אין, ואני מבקש ממך לבדוק את העניין.
איימן עודה: אני רוצה להגיד למה אני רואה שהבעיה היא מערכתית, ותסלחו לי, אני יודע שיש דברים שנתפסים כמקוממים, למרות שאני מאמין שהם אכן נכונים.
איימן עודה: יש את הטיפול הממוקד, ויש את הסוגיה הפוליטית הכללית.
איימן עודה: אותן מערכות הביטחון שמתעמרות עם פלסטינים בירושלים המזרחית למשל.
איימן עודה: אתמול, למשל, כשהם נפגשים עם אימהות מאותו עם, מאותה תרבות, נראות אותו דבר בדיוק כמו הנשים הפלסטיניות, הבעיה היא מערכתית, מערכתית.
איימן עודה: לא מתנהגים לאזרחים הערבים כאל אזרחים של ממש, לא.
איימן עודה: אלא כאל הקבוצה האחרת.
איימן עודה: לכן אני יודע שצריך להיאבק בשני מישורים – גם במישור המקצועי הקונקרטי, אבל גם במישור הפוליטי, כי אחרת הבעיה המערכתית תישאר על כנה.
איימן עודה: האנשים הללו הלכו ברגל מחיפה עד לבית הנשיא, בשביל להגיד לכבוד הנשיא- תתרום אתה את חלקך.
איימן עודה: הבן שלי נהרג.
איימן עודה: אנחנו רוצים לדעת מי הוא הרוצח, ואנחנו רוצים להביא אותו לדין, וזה לא קרה עם כולם.
איימן עודה: אני מקווה שתצליח.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חברה כנסת איימן עודה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ממשיכות את הדיון, אבל יש אנשים שצריכים לצאת.
עאידה תומא סלימאן: רולא ח'לאילי, מנשים נגד אלימות.
עאידה תומא סלימאן: נתנו לה אפשרות להופיע דרך הזום, מאחר והיא יולדת חדשה – מברוכ, רולא.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שהתינוק יגדל לעולם בלי פשיעה, בלי אלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שבתוך הבית לא יהיה לו אלימות, אבל ברחוב, ובבית-הספר ובכל מקום.
עאידה תומא סלימאן: רולה, את התחלת לחקור את הנושא בהשפעת הפשיעה על חיי נשים ערביות, והבנתי שהפסקתן בינתיים את המחקר.
עאידה תומא סלימאן: שתפי אותנו בבקשה.
רולא ח׳לאילי: צהריים טובים לכולם, תודה על ההזמנה.
רולא ח׳לאילי: אני לא אשתף בכמה זה כואב, ויש פה נשים שחוו את זה מהחוויה האישית שלהן.
רולא ח׳לאילי: אני אשתף כי בהיותי חוקרת את הנושא, ואתגרים שעמדו בפניי גם מבחינת איסוף עדויות, וגם ממצאים ראשוניים, ולמה זה בעצם נעצר, ומה היו הדברים שעמדו בפנינו.
רולא ח׳לאילי: הפרויקט החל לפני ארבע שנים, והוא גם קשור לנשים נגד נשק, או "נשק על שולחן המטבח", שזה בחברה היהודית, ויש קשר למה שאמר עכשיו חבר הכנסת איימן עודה.
רולא ח׳לאילי: יש קשר שהוא גם הקשר של ההבדלים שיש בין שתי החברות ומאיזה מקום המערכת מתייחסת לכל הנושא של ביטחון אישי לנשים בחברה הערבית, שיהיה מובן מאליו להגיד שאין, הוא לא נמצא.
רולא ח׳לאילי: אם אני חוזרת על כל העדויות שאספתי מכל מקום מהארץ, גם מהכפר שלי שחווינו, שהוא היה כפר בלי אלימות בכלל, אבל איכשהו זה גם הגיע אלינו בגלל חוסר הטיפול המשטרתי והממשלתי.
רולא ח׳לאילי: הנשים הערביות בתוך מדינת ישראל מרגישות שאין להן שום גיבוי של ביטחון אישי.
רולא ח׳לאילי: זה משהו שהוא משותף לכולן, כולן מרגישות כך.
רולא ח׳לאילי: אני לא רוצה לקחת את הכאב של נשים שחוו את זה, ועכשיו ראינו את הנשים ששיתפו - כולן חוות את זה.
רולא ח׳לאילי: אני היום גם כאימא חווה את זה.
רולא ח׳לאילי: הנשק בישראל נמצא בכל מקום.
רולא ח׳לאילי: אני אתייחס לדברים שהם משותפים בין שתי החברות היהודית והערבית, שהנשק בישראל היום הוא מאוד לגיטימי, הוא נמצא בכל מקום, בכל מרחב.
רולא ח׳לאילי: הוא נמצא בכל מקום שתלכו ותראו, כאילו זה נתפס לחברה הישראלית כרגיל, בחברה עלא ניתן.
רולא ח׳לאילי: לעדויות שאספתי, זה גם הגיע אלינו בגלל הממשלתי וגם הגיע לכפר שלי.
רולא ח׳לאילי: נשים ערביות בתוך מדינת שום גיבוי של ביטחון אישי.
רולא ח׳לאילי: זה משהו שהוא משותף לכולם, בין היתר, אני לא רוצה לקחת את הכאב שחוו ששיתפו, אבל כולן חוות את זה.
רולא ח׳לאילי: היום אני גם כאימא חווה את זה.
רולא ח׳לאילי: אני גם אתייחס לדברים שהם קצת משותפים בין שתי החברות היהודית והערבית, שהנשק בישראל היום הוא מאוד לגיטימי, הוא נמצא בכל מקום.
רולא ח׳לאילי: הוא נמצא בכל מרחב.
רולא ח׳לאילי: הוא נמצא בכל מקום שתלכו ותראו.
רולא ח׳לאילי: בחברה הישראלית זה נתפס כמשהו רגיל, ובחברה הערבית זה המקור של המוות הראשון, המוות הלא אלוהי, המוות הלא מוצדק, שאין לו שום ברירה חוץ מבריונות.
רולא ח׳לאילי: אני רוצה להגיד שעצרתי את העדויות בגלל חוסר ביטחון שלי, כי אנחנו אוספים עדויות של נשים.
רולא ח׳לאילי: אותן נשים נתנו את העדויות האלה, כולן, המשותף שלהן - שלא הוגש כתב אישום במקרה רצח של הקרוב שלהן.
רולא ח׳לאילי: זה כאילו נשאר עדות, ועדות עוד לא נסגרה.
רולא ח׳לאילי: אני הייתי חשופה באופן אישי למידע פלילי מאוד רגיש.
רולא ח׳לאילי: בגלל שאין חסות של המשטרה על כל המקרים שאני חקרתי, ושאני שמעתי נשים, אז לא יכולתי להמשיך שם לראיין עוד נשים.
רולא ח׳לאילי: זה הסתיים בכך שראיינתי עשרה נשים מכל מיני מקומות בארץ, גם כחוקרות פמיניסטיות שאנחנו רוצות להגיע ולדבר על הנושא באופן מאוד ענייני, אין לנו את הביטחון לעשות את זה ולא להיות מאוימות באופן אישי, וגם באופן חברתי.
עאידה תומא סלימאן: טוב שאת מעלה את זה, כי באמת, כל עוד את אוספת את העדויות האלה, והן יכולות להיות חלק ממידע, בחקירה או משימוש בהם בחקירה, זה מעמיד אותך בשאלות קשות במיוחד אם את נחשפת למידע שאת לא יודעת עד כמה את יכולה לשמור בסוד, ועד כמה את צריכה למסור את זה.
עאידה תומא סלימאן: ואלה שאלות מאוד מהותיות, אבל בעיניי הן גם מהותיות כי הן חוסמות אותנו מלהכיר ולהבין את הקשיים המיוחדים שנשים עצמן עוברות.
עאידה תומא סלימאן: אם החוקרת שגובה את העדות מרגישה שהיא יכולה להיות מאוימת, אז תתארו לעצמכן את הנשים עצמן שיש להן את המידע הזה, שהן יודעות מה קרה ואיך קרה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה אם זיהית עוד מגמות אפילו בעשר העדויות?
עאידה תומא סלימאן: הקשיים העיקריים של הנשים עצמן שדיברו עליהם.
רולא ח׳לאילי: כל הנשים גם קיבלו איומים שעכשיו הזכירו בישיבה.
רולא ח׳לאילי: הנשים בעצמן יש איום על חייהן בכך שהן רוצות לדבר על המקרים שקרובי המשפחה, הבנים שלהן הם הקורבנות של אותם מקרים.
רולא ח׳לאילי: אז יש איום מצד הרוצחים באופן מובהק, ובאופן מאוד ברור – סתימת פיות מה שנקרא.
רולא ח׳לאילי: זה משהו משותף לכולן.
רולא ח׳לאילי: אני גם ראיינתי נשים שהן חיות בתוך ערים שיש בהן נשק, וזה לא רחוק.
רולא ח׳לאילי: את אמרת לי שהבן שלי יגדל בביטחה, אז לא מזמן נרצח הילד בביר אל-מכסור.
רולא ח׳לאילי: אנחנו יודעות שאנחנו לא יכולות להגן על הבנים שלנו במרחב הציבורי היום, וזה אמור להיות נורה אדומה.
רולא ח׳לאילי: זה לא רק נורה אדומה, זה המצב, זו המציאות.
רולא ח׳לאילי: אז גם נשים שחיות בתוך מקומות שהנשק הוא הרבה יותר זמין, בחוויה האישית שלהן, בחוויה הנפשית שלהן הטראומה מתמשכת, הטראומה לא מסתיימת.
רולא ח׳לאילי: מה שנקרא טראומה עיקשת – יש טראומה של אני יכולה להיות פגיעה בכל יציאה שלי מהבית.
רולא ח׳לאילי: היינו עדות לזה כשעבדתי בנצרת, היה מאוד קשה, לשבת בחוץ, כי אנחנו לא יודעים מאיפה יבוא הקליע הבא.
רולא ח׳לאילי: עוד פעם, אני לא יכולה לשתף.
רולא ח׳לאילי: אני מחקתי את כל המידע.
רולא ח׳לאילי: הייתה החלטה למחוק את המידע שאספתי.
רולא ח׳לאילי: אני גם לא יכולה לשתף בהרבה דברים, ועוד פעם, אני אחזור על זה שאין הגנה לחוקרות בנושא.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה רולא ששיתפת אותנו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת בדיוק כך, אם החוקרת מרגישה חוסר ביטחון, אז תארו לאישה שנושאת בעצמה את הסודות האלה...
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שיש תופעה שאני לא יודעת אם חלק מהמשתתפות בדיון ישתפו, בטוח לא מהאימהות אולי, אבל אחד מהדברים שאני שמתי לב אליהן, שיש נשים שנלכדות בתוך משפחה שהיא חייבת הרבה כסף לארגוני הפשיעה, ואז ארגוני הפשיעה עוברים מלנצל את האדם שלקח מהם את ההלוואות לנצל את הנשים בתוך המשפחה.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בזהירות רבה, אבל אני יודעת שיש מקרים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: יש מקרים שמנצלים את הנשים בתוך המשפחה מתוך איומים, מתוך לחץ, ואפילו מדרדרים אותן למצבים מאוד בעייתיים.
עאידה תומא סלימאן: חלק מהן אפילו הופכות לסוג של עבדים אצל הארגונים האלה, וכל צו שהם נותנים להן, הן חייבות לבצע - אם זה בהעברת סמים, אם זה אפילו בלספסר בהן בזנות.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חנאן אלסאנע, עו"ד, מ"איתך מעכי".
עאידה תומא סלימאן: כהרגלנו, תנסו להתמקד בדקות שאני נותנת.
עאידה תומא סלימאן: קשה לעצור את האימהות.
חנאן אלסאנע: גם קשה לדבר אחריהן.
חנאן אלסאנע: האמת, עאידה, אני והעמיתה שלי מארגון "איתך מעכי", למען הצדק החברתי, שלחנו נייר עמדה על ההשפעות וההשלכות של הפשיעה בחברה, על הנשים בחברה הבדואית.