GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאור אלפנט: מה שאנחנו רואות כאן, יש מאה אחוז של נשים שזכו באיפור וליהוק, וכמעט מאה אחוז בעיצוב תלבושות.
ליאור אלפנט: אבל כשאנחנו עולות למעלה הן לא נמצאות.
ליאור אלפנט: בצילום אחת זכתה לפני שנה.
ליאור אלפנט: אבל בכל מקרה אפס.
ליאור אלפנט: הבימוי זה ארבעה אחוז, זה כלום.
ליאור אלפנט: ומה שזה אומר זה שהבידול התעסוקתי הוא לא הולך רק למקצועות של איפור וליהוק ועיצוב תלבושות, אלא גם הופך להיות שבמאי הפך להיות מקצוע של גבר.
ליאור אלפנט: במאי נחשב גבר, ולפי כל מה שאנחנו רואות לאורך השנים, באחוזים, בתקציבים, בהכל.
ליאור אלפנט: אבל כשאנחנו מדברות על נשים אנחנו צריכות לזכור כל הזמן שאנחנו לא מדברות על נשים כמקשה אחת.
ליאור אלפנט: יש הרבה מאוד קבוצות אוכלוסיה, וכמו שיודעות היטב הוועדה הזאת, שיש להן חסמים שונים לחלוטין.
ליאור אלפנט: אני רוצה להגיד שקולנוע הוא מקצוע מאוד מעמדי.
ליאור אלפנט: להגיע לתעשייה מראש זה מוגבל לקבוצות אוכלוסיה מאוד מסויימות.
עאידה תומא סלימאן: אמרת מקצוע מעמדי.
ליאור אלפנט: קודם כל זה יקר.
ליאור אלפנט: זה יקר לעשות סרט.
ליאור אלפנט: יש נשים פה שעשו הרבה קולנוע, הן יודעות להגיד טוב ממני.
ליאור אלפנט: זה לוקח המון המון זמן, בזמן הזה בדרך כלל את לא מרוויחה כסף.
ליאור אלפנט: גם כשאת עושה סרט את לא תמיד מרוויחה כסף.
ליאור אלפנט: אני רוצה רק לחזור, עוד נדבר על זה אחר כך מבחינת עבודה, ושוק עבודה, שוק העבודה הוא מאוד מאוד קשה.
ליאור אלפנט: יש קבוצות מיעוט, כמעט ואין יוצאות אתיופיה, יוצאות ברית המועצות, חרדיות, פלשתיניות, כמעט לא נמצאות בתעשייה.
ליאור אלפנט: נמצאת פה אחת הנציגות היחידות לדעתי בקולנוע העלילתי יש אולי עוד שתיים, שאני מכירה באופן אישי.
ליאור אלפנט: זהו.
ליאור אלפנט: ההנחה שיש עשרה אחוז יוצרות מזרחיות בקולנוע העלילתי.
ליאור אלפנט: אין נתונים על הקולנוע התיעודי.
אבתיסאם מראענה: אני חושבת שאולי כדאי לרדת מהמספרים.
אבתיסאם מראענה: כי אני אגיד שני דברים ברשותך יושבת הראש.
ליאור אלפנט: אני חושבת שהמספרים הם חשובים, אבל הם לא העניין.
ליאור אלפנט: אנחנו הבאנו את המספרים, אחת הסיבות שהבאנו את המספרים זה כי תמיד אמרו לנו יש.
ליאור אלפנט: ותמיד אמרו לנו זה לא באמת נכון.
ליאור אלפנט: ותמיד אמרו לנו אתן מדמיינות, ויש מלא בימאיות, ואז אמרנו לא, אנחנו מביאות את המספרים עכשיו.
ליאור אלפנט: זאת הסיבה, כדי למסגר את הדיון הזה.
ליאור אלפנט: הדיון הוא הרבה יותר חשוב מהמספרים.
ליאור אלפנט: בוודאי.
ליאור אלפנט: אין בכלל שאלה.
ליאור אלפנט: הקבוצות האלה יש להן חסמים הרבה יותר גדולים, של שפה, של מימון, של מוסדות לימוד.
ליאור אלפנט: קולנוע חרדי אני בכלל לא מתחילה לדבר עליו עכשיו, דיברו עליו בוועדה הזאת כבר כמה פעמים, וגם בוועדת התרבות.
ליאור אלפנט: החסמים, אני אגיד אותם ממש בקצרה, אבל החברות שלי ידברו עליו הרבה, מדובר במחסום מודלים לחיקוי, חשיפה מוגברת להטרדות ותקיפות מיניות, שילוב של משפחה וקריירה, וזיהוי עולמות תוכן של נשים כנישה.
ליאור אלפנט: מצד שני, יש גם דברים טובים שקורים בתעשייה.
ליאור אלפנט: מתוך חמש קרנות, בזמן שכתבנו את זה, שלוש היו מנוהלות על ידי נשים.
ליאור אלפנט: עכשיו כבר לדעתי ארבע.
ליאור אלפנט: יש חממות.
ליאור אלפנט: יש יוזמות אישיות של מנהלים ומנהלות קרנות לעידוד יוצרות מהפריפריה.
ליאור אלפנט: יש איגודים מקצועיים.
ליאור אלפנט: וכו'.
עאידה תומא סלימאן: אני רק אשאל, אמרת בהתחלה שאת באיזו שהיא מועצה.
ליאור אלפנט: אני במועצה הישראלית לתרבות ואומנות.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול במועצה הזאת כמה נשים אתן?
ליאור אלפנט: אני חושבת שאנחנו כמעט חמישים-חמישים ממש.
ליאור אלפנט: עכשיו אנחנו מגיעות לפה, אני יודעת, אני מכירה מהמקום שלי במועצת התרבות שיש רצון וכוונה ובאמת לקדם נשים ולעודד נשים במקצועות התרבות.
ליאור אלפנט: אני חושבת שזה שהגענו לכאן זו אחת הדרכים לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל תודה על המצגת, ואני מציעה, בגלל שיש שני שקפים שלא שלחתם לנו, לעדכן, כי הכל יעלה לאתר של הוועדה, וכדאי שהמצגת תהיה מעודכנת.
עאידה תומא סלימאן: ותודה על כל הנתונים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהצגת תמונה די עגומה, ואפילו אם התווכחנו כמה במאיות יש או כמה נשים מעורבות מהאוכלוסיה הערבית, אז לא שלוש, חמש.
עאידה תומא סלימאן: זה עדיין לא משפר בהרבה את התמונה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה לתת לחברת הכנסת אבתיסאם מראענה להתייחס, גם כחברת כנסת, גם כבמאית.
אבתיסאם מראענה: שאהבת את הסרטים שלה פעם.
אבתיסאם מראענה: בפוליטיקה פחות.
אבתיסאם מראענה: אני מאוד מברכת אותך על הדיון הכל כך חשוב שמתקיים בכנסת, זה כמעט לארח יוצרות, חוקרות, במאיות, תסריטאיות, ובטח הכרתי עכשיו איזו אישה מהממת, שתיכף תגיד איזה דבר מהמם היא מקדמת בתוך כל עולם הקולנוע והטלויזיה, היא תציג אותו בעצמה, אני לא אגיד שום דבר.
אבתיסאם מראענה: אבל בהחלט דיון כזה הוא דיון מאוד מיוחד בכנסת ישראל, שבו לקולנוע ולנשים ולתעשייה יש בהחלט מקום.
אבתיסאם מראענה: אני חושבת שהסוגייה הזאת, אנחנו לא דנות בה בעצם בוועדה אחרת חוץ משלך.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד שני דברים לגבי הסוגייה של נשים בקולנוע ובטלויזיה, ובכלל בתחום האומנויות.
אבתיסאם מראענה: גם בפוליטיקה, כן, וגם בכנסת, וגם במועצות, עיריות, ואם אנחנו מסתכלות כמה ערביות היום הן ראשות עיר, או יישוב ערבי, אפס.
אבתיסאם מראענה: אז הדרך היא מאוד מאוד ארוכה.
אבתיסאם מראענה: לגבי עולם הקולנוע והטלויזיה, הוא תחום מאוד פריבילגי.
אבתיסאם מראענה: הוא פריבילגי, הוא תחום שרק מי שגדל בבית שאיפשר לו לראות קולנוע, לקרוא, לכתוב, ללכת לבתי קולנוע ולצפות בטלויזיה אז יכול היה להבין שיש איזה עולם מדהים של יצירת סרטים, ואז בחרה.
אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד, מהניסיון שלי, כשהלכתי ללמוד קולנוע וטלויזיה, בגיל תשע עשרה, כשהלכתי לראיון הראשון בבית הספר, שאלו אותי איזה סרט ראיתי בקולנוע, אז אמרתי לא ראיתי עד גיל תשע עשרה סרט אחד בבית קולנוע.
אבתיסאם מראענה: שאלו אותי למה, אמרתי אין בית קולנוע בכפר שממנו אני באה, ואין בית קולנוע בשום עיר או יישוב ערבי.
אבתיסאם מראענה: ואז בעצם זה היווה חסם מאוד גדול, למה שאנשים יבחרו ללמוד קולנוע כשהדבר הזה לא מונגש.
אבתיסאם מראענה: אבל אמרו לי לכי תראי סרט אחד, ואחר כך תבואי להרשם שוב.
אבתיסאם מראענה: אז ראיתי את הקפיצה הגדולה ואז עשיתי באמת קפיצה גדולה.
אבתיסאם מראענה: אבל כמה נשים צעירות וצעירים יש להם את האומץ הזה להגיד אני נכנסת ללמוד תחום שהוא מעניין אותי, אבל אני גם לא כל כך יודעת למה.
אבתיסאם מראענה: תחום שלא גדלתי עליו, לא מכירה אותו, לא קיבלתי את הכלים, ובכל זאת אני רוצה, משהו שם מסקרן אותי.
אבתיסאם מראענה: אני חושבת שהחסמים בפני תרבויות ובני מיעוטים בחברות של מיעוטים, במיוחד אני מדברת על ישראל, החסמים הם רבים וגדולים.
אבתיסאם מראענה: הן בפני גברים, וגם בפני נשים, בעיקר נשים.
אבתיסאם מראענה: אז אם אנחנו רואות גברים שכן מצלמים ועושים סאונד ותפאורה, אצלנו בחברה הערבית עוד לא יצאה לנו אישה אחת צלמת מתוך כל התעשייה.
אבתיסאם מראענה: צלמת, עושה סאונד, אישה ערבייה.
אבתיסאם מראענה: נשים שהן ממיעוטים אחרים.
אבתיסאם מראענה: בקיצור האתגר הוא מאוד מאוד גדול.
אבתיסאם מראענה: ככל שאנחנו חושפות את הנשים, ומלמדות אותן מגיל מאוד צעיר, קודם כל על שיוויון מגדרי, ולחנך אותן לדרוש את הדבר הזה.
אבתיסאם מראענה: להנגיש את עולם הקולנוע והטלויזיה והאומנות בגילאים מאוד צעירים, גם כשהם נמצאים בפריפריה, ולא רק במרכז.
אבתיסאם מראענה: כשיש חוגים של קולנוע ואומנות וטלויזיה בשלב הרבה יותר מוקדם.
אבתיסאם מראענה: אני יודעת, וכל מי שיודעת כאן, גם יהודית פה מקרן פרדריך אברט, היא מלווה את התהליך הזה גם הרבה זמן מהצד, והיא בעצם רואה.
אבתיסאם מראענה: ככל שמחנכות יותר דורות, מגיל יותר צעיר, לתחומים האלה, אנחנו יכולות לפגוש אותן באקדמיה יותר, ואנחנו יכולות בהחלט לפגוש אותן בתעשייה.
אבתיסאם מראענה: יש הטרדות מיניות, יש תקיפות מיניות, יש שעות עבודה שלא תואמות.
אבתיסאם מראענה: לא כי אנחנו לא רוצות לעבוד בשתים עשרה בלילה, אבל כשאת אמא את צריכה לחשוב בין אמא לבין קריירה.
אבתיסאם מראענה: השעות עבודה הן מאוד קשות, גם לגברים וגם לנשים, אבל תמיד יסתכלו על הגבר, הוא יכול.
אבתיסאם מראענה: היא אולי לא.
אבתיסאם מראענה: אנחנו כל הזמן חשופות להטרדות, גם בתוך העולם הזה.
אבתיסאם מראענה: גם כשאנחנו בוחרות לא להיות המקצועניות בתחומים של בימוי והפקה, ונבחר להיות גם שחקניות, אני חושבת שהביקורת על שחקנית היא הרבה יותר חריפה.
אבתיסאם מראענה: אני כן קוראת בוועדה הזאת לדון שוב ושוב בסוגייה הזאת של שילוב של נשים בכל התחומים.
אבתיסאם מראענה: גם באקדמיה, וגם בחינוך של עולם התרבות והאומנות, ובתעשייה.
אבתיסאם מראענה: יש משהו שנשים יכולות לעשות אותו, שגברים לא יכולים לעשות אותו.
אבתיסאם מראענה: יש נושאים שנשים יכולות לספר אותם, הגברים עוד יישארו אחורה, ולא ידעו אפילו איך לגשת לסוגייה הזאת.
אבתיסאם מראענה: אז תודה רבה לך, ואני מברכת על הדיון.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חברת הכנסת אבתיסאם.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שתפס אותי המשפט הזה, שהעולם הזה והמקצוע הזה יש בו את המימד המעמדי.
עאידה תומא סלימאן: ועכשיו כשאת אומרת שזה מקצוע מאוד פריבילגי או עולם מאוד פריבילגי אני מתחילה לחשוב על זה יותר.
עאידה תומא סלימאן: לא חשבתי.
עאידה תומא סלימאן: אני תמיד לוקחת את עצמי כדוגמא.
עאידה תומא סלימאן: אם אני לא נכנסתי לנושא הזה, תתארו לעצמכן מה קורה מבחינת החברה באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: כי אני מאוד מעוניינת תמיד להכיר יותר את הבעיות שעומדות בפני נשים.
עאידה תומא סלימאן: אז זה אומר שבתוך אפילו השיח על מעמד הנשים באופן כללי והשתלבות הנשים, אתן בתוך השיח הזה גם מודרות.
עאידה תומא סלימאן: עובדה, אני לא מכירה כל כך הרבה על מה שקורה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהעניין של עוד משהו.
עאידה תומא סלימאן: כשאתן אומרות שניגשות לבקש כסף או מימון לעבודה שלכן, אני עדיין שואלת, אולי גם חלק מהמעמד, או הקשיים שאתן עומדות בפניהם הוא עולם התוכן שאתן מביאות.
עאידה תומא סלימאן: עולם התוכן שאתן מביאות, אני בטוחה שהוא שונה מהמיינסטרים והמקובל והצרכני.
עאידה תומא סלימאן: המרוויח, שעושה כסף.
עאידה תומא סלימאן: לא שאני מסכימה לזה.
עאידה תומא סלימאן: לא ניסו עדיין.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שדווקא עולם התוכן הזה יכול להיות מאוד חזק.
עאידה תומא סלימאן: אז עכשיו אני ככה מנסה לשים את הנושאים, לדרג את הבעיות שהעליתן.
עאידה תומא סלימאן: ואני בטוחה שעוד יעלו עוד יותר.
עאידה תומא סלימאן: סמדר זמיר, פורום הקולנועניות ויוצרות הטלויזיה בישראל, בבקשה.
סמדר זמיר: בוקר טוב לכל הנוכחות והנוכחים.
סמדר זמיר: אם אפשר, ביקשתי להקרין קטע מתוך הסרט שלי, על כסא הבמאי יושבת אישה.
סמדר זמיר: אני אדלג על התודות, אני אגיד תודה ענקית ענקית.
עאידה תומא סלימאן: אין צורך, אנחנו נמצאות כדי לעשות את הדברים האלה.
סמדר זמיר: כשהייתי סטודנטית לקולנוע במחלקה לאומנויות הבמה והמסך, במכללה האקדמית ספיר, לא ראיתי את עצמי על המסך בסרטי המופת שהקרינו לי.
סמדר זמיר: גם לא ראיתי מרצה שדמתה לי.
סמדר זמיר: גדלתי בערד, במשפחה שנאבקה שלא ארגיש את החסר הכלכלי שהיה מנת חלקם של הוריי.
סמדר זמיר: לא רק אותי לא ראיתי.
סמדר זמיר: בכלל לא ראיתי נשים בסרטים, ובוודאי לא ראיתי סרטים של נשים, וכמעט ולא היו לי מרצות.
סמדר זמיר: שיוועתי למודל לחיקוי, וכך נולד הסרט שלי "על כיסא הבמאי יושבת אישה", בהפקת דרומה הפקות, אלעד וחגי ערד.
סמדר זמיר: סרט שהוא מסע אחר מודל לחיקוי, ובו עשרים ושש קולנועניות שביימו סרטי עלילה בישראל, משתפות סיפורים מכסא הבמאי.
סמדר זמיר: רונית אלקבץ בקטע בו צפינו מצווה עלינו לשמוע ולהשמיע את הקול שלנו.
סמדר זמיר: הבמאיות שראיינתי במסגרת הסרט נענות לקריאה הזו באופן עמוק, ומביימות סרטים.
סמדר זמיר: הן מגוונות מבחינת הגיל בו ניגשו למלאכת הבימוי, המוצא שלהן, המקום בו גדלו והתחנכו, הנטייה המינית, ההישגים המקצועיים שקדמו לעשיית סרט באורך מלא, העמדה שלהן ביחס לפמיניזם, מצבן המשפחתי וכדומה.
סמדר זמיר: ויחד עם זאת, רובן המכריע מתארות בפניי שוק עבודה ממוגדר, שמעדיף באופן מובהק גברים.
סמדר זמיר: הן מתארות בין היתר את הדברים שליאור הזכירה: אי התאמתה של התעשייה והדרישות המקצועיות לאימהות, נורמות סקסיסטיות, מוסכמת הסיפור האוניברסלי, שהוא לרוב סיפור על גבר מנקודת מבט של גבר.
סמדר זמיר: היעדר מודלים לחיקוי, מחסור ברשת של קולגות נשים, ועוד.
סמדר זמיר: הקשיים והחסמים הללו מדירים נשים רבות ממקצוע הבימוי, וההפסד כולו שלנו.
סמדר זמיר: כפי שמיטיבה לתאר מורתי ורבתי ד"ר יעל מונק, המרצה היחידה שפגשתי בערך, בחוג לקולנוע.
סמדר זמיר: היא כותבת: "התשובה למבט הגברי המופנם בתוך הקולנוע הדומיננטי, בתוך ייצוגים מעוותים של נשים העוברות תהליך של חיפצון, הוא אפשרות לנשים לדבר בקולן.
סמדר זמיר: ליצור סרטים על עצמן.
סמדר זמיר: אנחנו כחברה צריכות נשים במאיות שיספרו סיפורים של נשים, שיביאו אותנו אל המסך, את נקודת המבט שלנו, את החוויות שאנחנו נושאות בגוף, בנפש ובתודעה שלנו.
סמדר זמיר: עד היום פחות משבעים נשים הצליחו לפלס את דרכן אל כסא הבמאי, וביימו כמאה סרטי עלילה באורך מלא, מתוך כשמונה מאות.
סמדר זמיר: רק שש מתוכן ממוצא מזרחי, שלוש ערביות, שתיים יוצאות אתיופיה, אחת יוצאת ברית המועצות ואחת חרדית.
סמדר זמיר: נדרש תיקון לאפלייה שמונעת מנשים להוות מחצית מהקולות בקולנוע, בהתאם לגודלנו באוכלוסיה, וכל שכן לאפשר לנשים מכל שכבות האוכלוסיה להביא את קולותינו למסך.
סמדר זמיר: במקביל אנחנו חייבות גם להנכיח את הנשים, המעטות יחסית, שכן יוצרות קולנוע בארץ ובעולם.
סמדר זמיר: ואחד הדברים שאנחנו יכולות לעשות לטובת העניין הוא הטמעה מגדרית בחינוך לקולנוע.
סמדר זמיר: מהגיל הרך ועד לבתי הספר הגבוהים לקולנוע יש להעביר תיקונים ושינויים עמוקים בתכניות הלימוד על קולנוע ובתפיסה של קולנוע והשימוש בו ככלי לחינוך פמיניסטי.
סמדר זמיר: כי אנחנו לא יכולות להיות מה שאנחנו לא יכולות לראות, כמו שאמרה מריאן רייט אדלמן.
סמדר זמיר: תודה על ההקשבה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא איך משנים את תכניות הלימוד האלה, כאשר בעצם אני לא יודעת אם המשרד מתערב בדברים כאלה.
סמדר זמיר: יש תכנית חדשה שנכתבת, אני יושבת במשרד החינוך על הטיקט של הטמעה מגדרית בתכניות לקולנוע, והיא פשוט מתעכבת מסיבות תקציביות.
סמדר זמיר: אבל זה לגמרי קורה.
עאידה תומא סלימאן: גב' נילי צרוייה, פורום היוצרים, בבקשה גבירתי.
נילי צרויה: בוקר טוב, אני שחקנית, ויוצרת, ואחת ממקימות עבודת וויפט, שזאת עמותה לנשים בקולנוע ובטלויזיה.
נילי צרויה: כמו שאנחנו יודעות המהפיכה הנשית כבר כאן כמה שנים טובות.
נילי צרויה: ויש לה עוד חתיכת דרך לעבור.
נילי צרויה: ואני אומרת את זה כי אני שומעת הרבה מאוד קולות של גברים ונשים שלא מבינים על מה המהומה.
נילי צרויה: מה עוד אנחנו רוצות, המצב כבר לגמרי מאוזן.
נילי צרויה: הנה, נשים שיושבות בראשי מחלקות הדרמה של הטלויזיה, בקרנות הקולנוע, הן מנהלות מוסדות תרבות, אז מה הבעיה?
נילי צרויה: אז אני חושבת שהבעיה היא שנורא קל לטשטש את הבעיה.
נילי צרויה: אני חושבת שהבעיה היא שהיום גוף שידור טלויזיה לא נדרש לענות כמה הזדמנויות בפועל הוא נותן לנשים, וכמה לגברים.
נילי צרויה: וכשאני מדברת על הזדמנויות, אנחנו מדברות על שרביטים נחשקים כמו בימוי וצילום סדרות עלילתיות.
נילי צרויה: אחרת אין הסבר לכך שערוץ תוכן מאוד גדול העניק את שרביט הבימוי במהלך עשרים השנים האחרונות לשתי נשים.
נילי צרויה: עשרים שנה, שתי נשים קיבלו הזדמנויות לביים סדרה עלילתית.
עאידה תומא סלימאן: כנראה קיבלו הוראה כל עשר שנים אחת.
נילי צרויה: יכול להיות אגב שההנהלה עצמה לא מודעת לנתון הזה.
נילי צרויה: כי הפערים המוגזמים האלה יכולים להמשיך להתקיים מאוד בקלות כל זמן שאף אחד לא מאלץ בדק בית מגדרי.
נילי צרויה: אין לנו מושג מה המצב בארבעת גופי התוכן המתחרים, אבל אני די בטוחה שלא נמצא באף אחד מהם איזון של חמישים חמישים, או כל מספר שמתקרב לזה.
נילי צרויה: וכמו ששמענו מליאור זה לא בגלל שאין מספיק בימאיות.
נילי צרויה: הבעיה היא בקשיים שלהן להיקלט בשוק העבודה.
נילי צרויה: הבעיה היא בחוסר שיוויון הזדמנויות.
נילי צרויה: הבעיה המטושטשת היא שעדיין אולי חלקנו עדיין סומכים יותר על גברים.
נילי צרויה: בלי שום היגיון רציונלי, ובעיקר בלי שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו את השאלות.
נילי צרויה: וגם זה לא שאנחנו לא מנסות.
נילי צרויה: כבר לפני עשרים שנה קמה עמותת נשים בתמונה שהקימה פסטיבל בינלאומי מפואר לסרטי נשים.
נילי צרויה: והקרן החדשה לקולנוע מקיימת חממות לנשים יוצרות.
נילי צרויה: ופורום הקולנועניות חי, פועם, מנסה ושוב ושוב לקדם יוזמות.
נילי צרויה: עדיין הפערים מאוד רחוקים מלהצטמצם.
נילי צרויה: עדיין תסריטאית בכירה מנוסה יכולה לגלות, אחרי שנים של עבודה, שהשותף שלה שעושה את אותה העבודה, נמצא באותו מעמד, מקבל שלושים ושלושה אחוז יותר ממנה בשכר.
נילי צרויה: על השקל.
נילי צרויה: קלישאתי, אמיתי, וחסר היגיון.
נילי צרויה: אז אני חושבת שאי אפשר יותר לטשטש את הבעיה, ואסור לטשטש את הבעיה.
נילי צרויה: ואנחנו צריכות גב שיפקח, שיעודד, שיחייב, ושידחוף לעבר חמישים-חמישים.
נילי צרויה: כי הבעיה הזאת היא אגב לא רק שלנו הישראלים.
נילי צרויה: היא בעיה שקיימת בעולם כולו.
נילי צרויה: ואנחנו מודעות לה בזכות עבודה חשובה של ארגון וויפט.
נילי צרויה: זה ארגון בינלאומי שמטרתו לקדם נשים בקולנוע ובטלויזיה ולהגיע לאיזון של חמישים-חמישים.
נילי צרויה: אני שמחה לספר שבימים אלה אנחנו מקימות את הסניף הישראלי של וויפט, שיהווה בית לכל הנשים שעובדות בתעשיית הקולנוע והטלויזיה.
נילי צרויה: ויפעל כדי לקדם, לתמוך ולהעצים נשים בתחום.
נילי צרויה: ואפרופו פריבילגיות ועל חשיבות נקודת המבט הנשית, אני שמעתי לא מזמן בכיר בגוף שידור מסחרי, שסיפר בהרצאה שהוא נתן לתסריטאים ו תסריטאיות שהוא לא מחפש סדרות על יחסים.
נילי צרויה: הוא מחפש סדרות אקשן.
נילי צרויה: וכשהוא נשאל למה, הוא ענה שזה בגלל שכל המחקרים מראים שמי שקובע בבית באיזה תוכן צופים זה הגבר, ולא האישה.
נילי צרויה: אישה תצפה בסדרת אקשן גברית, אבל ההיפך לא יקרה.
נילי צרויה: והנה עיצוב התודעה, שעליה סמדר דיברה.
עאידה תומא סלימאן: ובגלל זה החברה נראית ככה.
נילי צרויה: לגמרי כן.
נילי צרויה: אנחנו צריכות אתכן איתנו.
נילי צרויה: אנחנו מבקשות מכן לדרוש לקבל תמונת מצב אמיתית על כמות ההזדמנויות ופערי השכר בשוק.
נילי צרויה: בתור התחלה, ממש לדרוש שקיפות מגדרית.
נילי צרויה: ואנחנו בוויפט מאוד נשמח להעלות את המודעות לכל הבעיות האלה ולבנות תכנית שתביא אותנו לאיזון של חמישים-חמישים עד 2030.
נילי צרויה: ותעשיית הקולנוע והטלויזיה, אגב בתיאטרון המצב לא יותר טוב, אבל זה דיון אחר שאפשר לגמרי לפתוח, ואנחנו מאוד נשמח שתהיו איתנו.
נילי צרויה: אנחנו צריכות אתכן.
עאידה תומא סלימאן: בשבילי זה יותר מאשר דיון, בדרך כלל, אני מודה, בדרך כלל בדיונים אני כבר יודעת גם למי לפנות ולמה, ולדרוש את התשובות.
עאידה תומא סלימאן: אני לומדת היום.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני יושבת ומקשיבה ואני נזכרת, אבתיסאם, ב-2007 בחרו אותי במפלגה שלי לייצג את המפלגה בוועדת המעקב העליונה של האוכלוסיה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: והייתי כולם היה רעש וצלצולים, פעם ראשונה אישה ערבייה יושבת בוועדה הזו, שהיא ועדה שמייצגת את כלל האוכלוסיה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: ואני נכנסתי לישיבה שם, ואני עדיין זוכרת שכל מה שעבר לי בראש, לשבת על שולחן כזה עם לא פחות מארבעים וחמישה גברים שישבו שם, והשאלה שכל הזמן עלתה לי בראש, איך ישבו שנים רבות מסביב לשולחן הזה ולא הבחינו בכלל שאין נשים.
עאידה תומא סלימאן: לא שמו לב שאין נשים.
עאידה תומא סלימאן: ואת השאלות ששאלתי, בואו נשאל את כולם, אולי יכול להיות שהם כל כך התרגלו למצב הזה שאפילו לא שמים לב.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת להם להנות מהספק, שזה לא מכוון.
עאידה תומא סלימאן: שהם לא מודעים.
עאידה תומא סלימאן: שהם עושים את זה לא בכוונה.
עאידה תומא סלימאן: אז אולי באמת כדאי להתחיל לשאול את השאלות, וכאשר מתחילים לספור, מתחילים להבין, עד כמה התמונה היא עגומה.
עאידה תומא סלימאן: לכן דבר ראשון, שאפילו לפני שאנחנו ממשיכים את הדיון ונגיע לסיכום, אני מהישיבה הזו אפנה למכון המחקר בכנסת, ואני אבקש שישאלו את כל השאלות האלה, גם לגופי שידור, גם למועצות, גם למשרד, לבקש מידע.
עאידה תומא סלימאן: כמה נשים נמצאות, כמה תקציבים מקבלות, איפה הן נמצאות, ובאיזה מקצועות.
עאידה תומא סלימאן: ואז זה ייתן לנו את התשתית וייתן לכם את הכלי סוף סוף גם להשתמש בזה.
עאידה תומא סלימאן: אז זה סיכום ראשון מהדיון עד עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: אני אמשיך עם היוצרות והמפיקות, אבל קודם אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחברת הכנסת לשעבר עליזה לביא, גם היא ישבה בכיסא שלי לפניי.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה עליזה, ואני שוב מדגישה, אני באופן חריג במושב הזה נותנת לאנשים להשתתף דרך הזום, ולעליזה יש קרדיט גדול בוועדה הזו, אז נתנו לה להופיע דרך הזום.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה עליזה.
עליזה לביא: תודה גבירתי יושבת הראש.
עליזה לביא: אני שמחה להיענות לבקשה של פורום היוצרות, ליאור, סמדר, שאשתתף בדיון, ואני פה כדי לשמוע, ללמוד, ולעזור.
עליזה לביא: אני מכירה את הרוח הטובה שאת מביאה לוועדה כבר הרבה מאוד זמן, ובאמת המצוקה שעולה כאן על ידי הדוברות זה לא שאנחנו לא מכירות את זה משדות אחרים, והנתונים כאן בטח שלא מפתיעים.
עליזה לביא: אבל השאלה האמיתית היא מה עוד.
עליזה לביא: כי באמת יש רוח טובה במשרד התרבות, והשר מוביל ואתן עצמכן דיברתן על כך.
עליזה לביא: מבחינת ייצוגים בכלים שעומדים, גם הייצוג באוניברסיטאות, במחלקות אנחנו רואים נשים.
עליזה לביא: והשאלה היא בעצם מה עוד אפשר לעשות.
עליזה לביא: לפנות למחלקת המחקר של הכנסת זה רעיון מבורך, חשוב.
עליזה לביא: אבל הוא ישקף לנו נתונים שלרוב אנחנו כבר מכירות אותם, גם מהשדה וגם מהמחקרים.
עליזה לביא: אבל השאלה למשל, וגבירתי יושבת הראש את יודעת, הרי עצם הדיון היום הוא מעלה נושא על סדר היום.
עליזה לביא: כלומר זה קול נוסף לנשים שמובילות עכשיו את הפורום הזה, שבאמת אני רוצה לחזק אתכן.
עליזה לביא: אבל השאלה איזה עוד כלים, או מה עוד אפשר, לבוא פעם בשנה לדווח לוועדה, ללכת ולעודד תקציבים, לבוא ולפקח, הרי בעצם אנחנו מדברים על שוק מאוד מאוד תחרותי, גם בתעשיית הטלויזיה, שלכאורה הרגולטור יש בידיו כלים, גם שם זה לא מפוקח, אבל המספרים אחרים.
עליזה לביא: ואני עדיין רוצה רגע ללמוד ולהקשיב דווקא ממי שנמצאות בשטח, מה עוד אפשר לעשות שאנחנו לא עושים.
עליזה לביא: ולברך על הדיון, וצריך להיות לו המשך.
עליזה לביא: ואני פה כדי לעזור.
עאידה תומא סלימאן: תודה עליזה.
עאידה תומא סלימאן: אני הזמנתי אותך לדבר, והדגשתי את הצד שהיית חברת כנסת, אבל את היום חברה במועצת הקולנוע.
עליזה לביא: כן, אני חברה במועצת הקולנוע, ומאוד רציתי להשתתף בדיון, רק אני לא יכולה מבחינת לו"ז.
עליזה לביא: אני במועצת הקולנוע, אני יכולה בעזרת יו"ר המועצה שנמצא בדיון, וחברים נוספים, וחברות נוספות, באמת המועצה פתוחה וקשובה, ואני בטוחה שהדברים ייאמרו עוד מעט על ידי יו"ר המועצה.
עליזה לביא: אני חושבת שכולנו קשובים, רוצים, ובאנו עם רצון טוב.
עליזה לביא: והראיה היא שבאמת הדיון הזה מאוד מאוד חשוב.
עליזה לביא: אם דיון במועצה יכול לסייע, למשל מה שגם יו"ר המועצה הציע.
עליזה לביא: איזה כלים אנחנו יכולים לבוא ולהיות אתכם ביחד, כי המספרים פה לא יכולים להישאר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שחשוב לרתום כמה שיותר, גם מוסדות וגם אנשים ונשים אל העניין, ויו"ר המועצה נמצא אתנו, אנחנו תיכף אחרי שנשמע גם מאלה שרצו ויזמו את הקשר לדיון הזה, אנחנו נרצה לשמוע גם כן מה המועצה יכולה לתרום לנושא.
עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה להזמין את גב' אסתי אלמו וקסלר.
אסתי אלמו וקסלר: שלום, שמי אסתי אלמו וקסלר ואני במאית ויוצרת קולנוע וטלויזיה, בעלת חברת הפקות.
אסתי אלמו וקסלר: אני רוצה לשתף אתכן בחוויה שלי ביציאה של הסרט ליידי טיטי, הסרט העלילתי הראשון שלי.
אסתי אלמו וקסלר: זה גם הקומדיה האתיופית הראשונה, וגם הסרט האתיופי הראשון שהופץ באופן מסחרי בקולנוע.
אסתי אלמו וקסלר: ליידי טיטי הופק בשיתוף פעולה עם סרטי יונייטיד קינג, לייט-סטרים הפקות, והבייניש הפקות.
אסתי אלמו וקסלר: הסרט יצא לאקרנים בשנת 2018, בהתרגשות גדולה, אחרי חמש שנים של עבודה קשה, שבהן כתבתי, שיכתבתי, שלחתי את התסריט, ושוב חלילה, חמש שנים שבהן לא השתכרתי, והקרבתי את הזמן שלי, את חיי המשפחה שלי וכל מה שיש לי על מנת להגיע ליעד הנכסף.
אסתי אלמו וקסלר: ואכן הסרט יצא, הגיעו אליו שבע עשרה אלף צופים, האמת הרגשתי אכזבה, בשביל זה עבדתי שנים.
אסתי אלמו וקסלר: המהפך קרה יום אחרי הרצח של הנער סלומון טקה.
אסתי אלמו וקסלר: הוזמנתי להקרין את הסרט בעיר קריית גת, בה יש ריכוז גבוה של יוצאי אתיופיה.
אסתי אלמו וקסלר: חשבתי שזה מגוחך, מי יבוא, בזמן שכל הקהילה שלנו באבל, וחשה זעם ותיסכול לנוכח האטימות התקשורתית שהציגה אותנו כאלימים ומסוכנים.
אסתי אלמו וקסלר: אבל בכל זאת הגעתי להקרנה.
אסתי אלמו וקסלר: והופתעתי לגלות אולם מלא בנשים ובנים עד אפס מקום.
אסתי אלמו וקסלר: הקהל צחק, בכה והתרגש.
אסתי אלמו וקסלר: וזה היה רגע של חיבור לאיזו שהיא מדורת שבט, רגע של תיעול הכאב שלנו לחוויה מרוממת.
אסתי אלמו וקסלר: לאחר הקרנת הסרט ניהלנו שיחה מלב אל לב על המשמעות של להיות אתיופי במדינת ישראל.
אסתי אלמו וקסלר: ומה האחריות שלנו בשינוי מקומנו החברתי והאישי בחברה הישראלית.
אסתי אלמו וקסלר: מאותו רגע התחלתי מסע של הקרנות של הסרט ליידי טיטי בכל רחבי הארץ, מצפון ועד דרום.
אסתי אלמו וקסלר: אלה היו הקרנות פרטיות של נשים אתיופיות, שראו את הסרט בקולנוע והחליטו שהן חייבות להביא את הסרט לתוך הקהילה שלהן.
אסתי אלמו וקסלר: הן לא עשו את זה בגלל העיניים היפות שלי, אלא כי סוף סוף הן ראו סיפור שמציג אותן.
אסתי אלמו וקסלר: את האימהות שלהן, את המנקות במתנ"סים, שמוצגות כגיבורות קומיות כובשות.
אסתי אלמו וקסלר: הסרט עוסק בשאלות של נשיות, גבריות והיחסים ביניהם בתוך הקהילה האתיופית.
אסתי אלמו וקסלר: בהקרנות גיליתי שהסרט מציג את אחת הבעיות הבוערות בקהילת יוצאי אתיופיה, והיא בעיית ההלוואות בשוק האפור, שהיא מכה קשה בקרב צעירי אתיופיה.
אסתי אלמו וקסלר: שום גוף תקשורת לא טיפל בבעיה הזאת, ואני בספק אם הוא יטפל ויציף את הנושא הזה כראוי.
אסתי אלמו וקסלר: החיבוק והאהבה שהסרט קיבל הבהיר לי שלפעולה האומנותית שלי יש כוח, מקום וחשיבות עצומה.
אסתי אלמו וקסלר: שהנשים האתיופיות בקהילה הן מובילות, יוזמות של אומנות ותרבות, והן מנוע כלכלי, המחוללות שינוי עמוק בתודעה שלהן.
אסתי אלמו וקסלר: בדיוק כמו שקורה בקהילה החרדית, ובקהילות אחרות.
אסתי אלמו וקסלר: כשאני הולכת ברחוב אתיופים מזהים אותי כבמאית של ה-סרט.
אסתי אלמו וקסלר: כאילו שיש רק אחד.
אסתי אלמו וקסלר: בני נוער יוצאי אתיופיה מבקשים ממני בבקשה, אל תפסיקי ליצור.
אסתי אלמו וקסלר: את חלק מהשינוי.
אסתי אלמו וקסלר: את המחמאה הכי גדולה על הסרט קיבלתי דווקא מנער, תלמיד ישיבה, שראה את הסרט בטלגרם.
אסתי אלמו וקסלר: ליידי טיטי רץ בטלגרם.
אסתי אלמו וקסלר: אני אמורה להרגיש ממש מאוכזבת כי אני לא מקבלת את התמלוגים, אבל זו המחמאה הכי גדולה עבורי.
אסתי אלמו וקסלר: כי זה בדיוק מה שרציתי לעשות.
אסתי אלמו וקסלר: רציתי לייצר גשר תרבותי בין כל הקהילות.
אסתי אלמו וקסלר: להיות רגע אחת, לא האחרת, אלא זו שמזמינה אתכן לתוך העולם שלי.
אסתי אלמו וקסלר: הקרנתי את הסרט ליידי טיטי גם דרך הפרוייקט של מפעל הפיס והאקדמיה הישראלית לקולנוע ישראלי, שנקרא חמישים חמישים, המקדם סרטים של יוצרות, בהובלתה של היוצרת ישראלה שער.
אסתי אלמו וקסלר: שם פגשתי קהל שונה לחלוטין.
אסתי אלמו וקסלר: גם הוא צחק, בכה, התרגש, בדיוק במקומות שרציתי.
אסתי אלמו וקסלר: אלה היו רגעי חסד יפים.
אסתי אלמו וקסלר: כולנו יודעים שהחברה הישראלית זקוקה לריפוי הקרע והשנאה ששוררת בינינו.
אסתי אלמו וקסלר: והנה סרט שעושה את זה בשקט, מחלחל לתוך המיין-סטרים הישראלי.
אסתי אלמו וקסלר: ליידי טיטי מוקרן ביס, יס וי-או-די, הוט וי-או-די, סלקום, פרטנר, הגרופים הגדולים שלו, תתפלאו, לא אתיופים.
אסתי אלמו וקסלר: ומה אני רוצה להגיד לכן, שלקדם יצירה נשית זה לא לקדם חוגי מקרמה של נשים או חוגים של פמיניסטיות שעוסקות בחיסול המין הגברי.
עאידה תומא סלימאן: זה עיוות של המאבק הפמיניסטי, שבזכותו את גם יוצרת.
אסתי אלמו וקסלר: נכון, את צודקת.