GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אסתי אלמו וקסלר: ואני אומרת את זה מנקודת מבט של איך גברים אולי יכולים לראות את זה.
עאידה תומא סלימאן: לא תמיד צריך להגיד מה הם חושבים.
עאידה תומא סלימאן: לפעמים צריך להגיד מה אנחנו חושבות.
אסתי אלמו וקסלר: נכון.
אסתי אלמו וקסלר: אז מה שרציתי להגיד, שאנחנו הנשים, האימהות והבנות והאחיות, ואנחנו מספרות סיפור שהוא סיפור של כלל החברה הישראלית, אנחנו מבאות את הקול הנשי שאומר מגיע לנו יותר.
אסתי אלמו וקסלר: על העבודה שלי במשך חמש שנים בעשיית הסרט ליידי טיטי לא קיבלתי שקל, כיאה לאופן שבו מדכאים נשים.
אסתי אלמו וקסלר: אבל אני לא פה כדי לעשות סרט אחד.
אסתי אלמו וקסלר: אני פה כדי לסלול דרך, שפה, וחזון.
אסתי אלמו וקסלר: ואל פחד.
אסתי אלמו וקסלר: זה רק ישחרר אותנו.
אסתי אלמו וקסלר: תודה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהתייחסת יפה לנושא של התוכן שמביאות, עולם התוכן שמביאות איתן גם חלק גדול מהנשים שעוסקות בנושא.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לדנה נאור הכהן, מפיקה ראשית.
דנה הכהן: אני אשמח רק לציין יושבת ראש הוועדה שהאמנה למניעת הטרדות מיניות כבר נחתמה על ידי איגוד המפיקים.
דנה הכהן: ושל איגוד הבמאים, וזה כבר מאחורינו.
דנה הכהן: אני חברת הנהלה של הפורום הדוקומנטרי, חברת איגוד המפיקים והבמאים דוקו, ואני גם נשואה ואמא לארבעה ילדים.
דנה הכהן: אני מאוד מאוד חריגה בנוף של התעשייה.
דנה הכהן: והשאלה איך עשיתי את זה.
דנה הכהן: בגיל עשרים, כשהשתחררתי מהצבא הלכתי לראיון אצל עיתונאי בכיר ומוכר, שהטריד אותי מינית בצורה שאני לא אספר היום, כי אמרו לי לא לעשות עם זה כלום, כי להיות המוטרדת יעצור אותי מלהגשים את החלום שלי.
דנה הכהן: בגיל עשרים ואחת התחלתי לעבוד בעובדה כמזכירת מערכת.
דנה הכהן: זאת היתה עבודה מסודרת, עם שעות, וזה היה החלום שלי, ושם לא הטרידו אותי.
דנה הכהן: בגיל עשרים ושלוש הלכתי ללמוד באוניברסיטה.
דנה הכהן: בגיל עשרים וחמש עבדתי בריאליטי, שנכנס לישראל, ושינה את חוקי המשחק לגמרי.
דנה הכהן: הפכו להיות שעות עבודה של שמונה עשרה שעות ביום, אני כבר לא הוטרדתי, אבל מי שעבדה איתי הוטרדה על בסיס יומי.
דנה הכהן: כל הגברים על הסט רצו מאוד להשתתף בחוויות שלה עם הבת זוג שלה.
דנה הכהן: היינו צעירות, אז קצת צחקנו מזה, ולא עשינו עם זה כלום.
דנה הכהן: זאת בעצם סביבת העבודה שלנו.
דנה הכהן: להיות בת עשרים וחמש, בסביבה שכולם גברים, בני ארבעים, להיות אישה צעירה בתוך שרשרת המזון בין שחקנים שהם כוכבים לבמאים שהם כוכבים לצלם מכונן, למפיקים קשוחים.
דנה הכהן: זו סביבה שאת משותקת בה.
דנה הכהן: שאת יכולה להיות מוחלפת בשניה.
דנה הכהן: כמו במערכון של המאפרת של דובי דוברמן ביהודים באים.
דנה הכהן: כי להחליף מתאמת או נערת מים זה הדבר הכי קל למפיקים.
דנה הכהן: יש בסך הכל עשרים ימי צילום, ואת נושמת ואת ממשיכה.
דנה הכהן: את לא עושה עם זה כלום.
דנה הכהן: וזה לא חייבת להיות הטרדה ברורה.
דנה הכהן: זה גם התעמרות, זה השפלות, זה צעקות.
דנה הכהן: כי לגברים לא מדברים ככה.
דנה הכהן: אבל לנשים כן.
דנה הכהן: מאז אני ילדתי ארבעה ילדים, וכל יום בערך אני שומעת את המשפטים למה את מחוץ לבית בשעות כאלה, איזה בעל תומך יש לך, כל הכבוד שהוא מרשה לך לעבוד ככה.
דנה הכהן: איך הם מסתדרים, מי איתם.
דנה הכהן: איך את עושה את זה.
דנה הכהן: זאת אומרת ארבעה ילדים, עשרים קבוצות ווטסאפ, כולם רק אימהות, כל הגננות מדברות רק איתי, זה לא משנה שאני אומרת להן לדבר עם בעלי כל הזמן.
דנה הכהן: ארבעה חודשים בשנה אין מסגרות לילדים.
דנה הכהן: ואני כעצמאית אין לי מה לעשות עם זה.
דנה הכהן: את לא יכולה לשלב, להיות עצמאית ואמא.
דנה הכהן: עם ארבעה חודשי חופש.
דנה הכהן: למשל כל סדרות הילדים מצולמות בקיץ, ואני כבר שנים לא הייתי בקיץ עם הילדים שלי.
דנה הכהן: אז זה בעצם אתגר.
דנה הכהן: כל החברות שהתחילו איתי את הדרך, הן כבר לא בתעשייה.
דנה הכהן: כולן או ילדו ולא חזרו למקצוע, או עברו למקצועות אחרים.
דנה הכהן: והגברים בעצם ממשיכים קריירה בלי בעייה.
דנה הכהן: כי כשכולם עשו קריירה אני עשיתי ילדים.
דנה הכהן: וכל מי שעומד מולי כבר עשה שלושה או ארבעה סרטים, ואני עשיתי אחד.
דנה הכהן: והאחריות שלנו בעיניי היא לאפשר לכל הנשים היוצרות הזדמנות כלכלית ומקצועית לפחות כמו של הדברים.
דנה הכהן: כי אף אחד לא צריכה לוותר, ואף אחת לא צריכה לעבוד בסביבה כזאת.
דנה הכהן: תודה.
עאידה תומא סלימאן: את צודקת, אף אחת לא צריכה לסבול סביבה כזו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לערגה יערי, מתאמת אינטימיות, חברת ועד מנהל.
ערגה יערי: שלום, שמי ערגה יערי, אני מייסדת מקצוע תיאום האינטימיות בישראל.
ערגה יערי: אני שמחה להיות פה.
ערגה יערי: לפני שאתחיל לדבר רק אומר שיתכן שחלק מהדברים שאזכיר עלולים לעורר אצל חלק מאיתנו טריגרים, תחושות של קושי, חוסר נוחות או מבוכה.
ערגה יערי: אני מתאמת אינטימיות מוסמכת, בהפקות קולנוע, טלויזיה ובמה.
ערגה יערי: לפני כשנתיים יצאתי לדרך עם משימה מאוד מורכבת.
ערגה יערי: להטמיע בתעשיית הקולנוע והטלויזיה בארץ מקצוע חדש, שנולד בהוליווד ב-2017 עם פרוץ תנועת מי-טו.
ערגה יערי: תאום אינטימיות.
ערגה יערי: המקצוע כולל ליווי מקצועי מוסמך של שחקנים ושחקניות בעבודה על סצנות שיש בהן עירום וסימולציה של מיניות לאורך כל שלבי ההפקה.
ערגה יערי: התעשייה שלנו היא קטנה, ומאוד תחרותית.
ערגה יערי: העבודה היא תחת לחצים גדולים של זמן וכסף, ובין בעלי התפקידים על הסט יש תמיד היררכיה ויחסי מרות, וזה בסדר, כי מישהו צריך לנהל את הפרוייקט הזה.
ערגה יערי: כשמדובר בעבודה על סצנה אינטימית, בה קיימת חשיפות פיזית ממשית, יחסי המרות עלולים להוביל לכך שהשחקניות והשחקנים, שלרוב הם הגורם הרגיש והפגיע ביותר המצוי בתחתית סולם ההיררכיה המקצועית יבצעו פעולות הנדרשות מהן, או מהם, גם אם הן או הם אינם באמת מסכימים או מסכימות לכך.
ערגה יערי: סביבת העבודה המערבת עיסוק במיניות ועירום הינה נפיצה ביותר.
ערגה יערי: ומהווה כר פורה לאירועים של הטרדות ופגיעות מיניות, טישטוש וחציית גבולות, ומזמנת פגיעות רגשיות הנובעות בין היתר מטראומות עבר, רגישויות סביב דימוי גוף, מיניות ומגדר.
ערגה יערי: כשאין מי שמופקד באופן בלעדי וייעודי לדאוג לרווחתם וביטחונם של החשקנים והשחקניות בתהליך רגיש זה, הסיכוי לפגיעה הוא עצום.
ערגה יערי: מהותו של מקצוע תאום האינטימיות הוא שמירה על בטיחות רגשית ופיזית, והוא מהווה כלי אפקטיבי וקריטי למניעת הטרדות ופגיעות מיניות, המייצג אסטרטגיה של מניעה, על פני תיקון בדיעבד.
ערגה יערי: אולם למרות כל הנאמר לעיל, ולמרות שהוכח שמעורבות של מתאמת אינטימיות מוסמכת מצמצמת באופן משמעותי את הסכנות הקיימות על הסט ומחוצה לו, ותורמת ליצירת סביבת עבודה בטוחה ומכבדת, על הסט ומחוצה לו, עדיין רוב ההפקות בוחרות שלא לשכור את שירותיה.
ערגה יערי: פעמים רבות נאמר לי שהשיקולים הם כלכליים.
ערגה יערי: אבל חשוב לזכור שתיקצוב של הפקה מייצג תפיסת עולם וסדר עדיפויות.
ערגה יערי: בנוסף להעדרן של מתאמות אינטימיות במרבית ההפקות, ישנן עוד שפע פרצות המהוות פתח לבעיות וסכנות.
ערגה יערי: הסכמים משפטיים שאינם כוללים את הדרישות וההסכמות לגבי סצנות מיניות ועירום.
ערגה יערי: כן, כי אתם יודעים איך זה עובד.
ערגה יערי: יהיה בסדר.
ערגה יערי: אין תהליכי עבודה מובנים על סצנות כאלה לאורך שלבי ההפקה, בהעדרה של מתאמת אינטימיות.
ערגה יערי: אין מספיק שימוש בעזרים וטכניקות שחוסכים לשחקנים ושחקניות מגע אינטימי מיותר, או חשיפה פיזית מיותרת, ועוד ועוד.
ערגה יערי: אם יש סצנת אלימות הכוללת מכות, זה ברור שמזמינים את איש הפעלולים, לוודא שהכל יעבוד כמתוכנן, ואף אחד לא ייפגע.
ערגה יערי: אבל כשיש סצינה של אלימות מינית, אז כבר נסתדר.
ערגה יערי: האם יהיה נכון להניח שהזנחת הבטחון הרגשי מקורה בשיטות עבודה מיושנות אשר עדיין, לאחר כל מה שעברנו ולמדנו, מכתיבות גם היום את אופי ההתנהלות בתעשייה?
ערגה יערי: כאישה העובדת בתעשייה אני יודעת בוודאות, יש חשיבות עליונה לשמירה על ביטחונן ורווחתן הרגשית של נשים, כמו גם של גברים, העובדים בה.
ערגה יערי: כיצד ניצור כאן שינוי תרבותי וערכי, בסדרי העדיפויות.
ערגה יערי: במטרה להפוך את מקצוע תיאום האינטימיות לחלק אינטגרלי ומובן מאליו בכל הפקה שיש בה עירום ומיניות.
ערגה יערי: השינוי הזה צריך להתרחש משני כיוונים במקביל.
ערגה יערי: מלמעלה למטה.
ערגה יערי: עבודה שוטפת של הפקות עם מתאמות אינטימיות על פי פרוטוקולים וקווים מנחים המיישרים קו עם מה שמקובל היום בעולם.
ערגה יערי: יש לעדכן בהתאם את האמנה למניעת הטרדות מיניות, ולמלא את החסרים בה.
ערגה יערי: כולל סעיף המציין כי יש לעבוד עם מתאמת אינטימיות כשיש סצנה הכוללת עירום ומיניות.
ערגה יערי: והמשך העלאת המודעות למקצוע ולעקרונותיו בפני דור העתיד, סטודנטים לקולנוע ומשחק.
ערגה יערי: כמי שעובדים עם המשאב הכי יקר שיש, בני אדם, מוטלת עלינו אחריות אתית, כחברה ותעשייה, לתעדף את הבטיחות הרגשית של עובדיה ולשמור עליהם.
ערגה יערי: אני קוראת מעל במה זו לכם, שר התרבות, מועצת הקולנוע, קרנות, איגודים, איגוד מרכזי הסיוע, בתי ספר לקולנוע ומשחק, סוכנויות שחקנים, כאן תאגיד השידור הציבורי וכל יתר גופי השידור, כל הגופים המממנים והרגולטוריים, הצטרפו למשימה חשובה זו, ברמה ההצהרתית וגם ברמה המעשית.
ערגה יערי: הפנו תקציבים להסברה, והציעו סיור להפקות במימון ליווי של מתאמות אינטימיות בכל סצנה שיש בה מיניות ועירום.
ערגה יערי: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סולמאן, ולכל הנוכחים והנוכחות.
עאידה תומא סלימאן: הוספת הרבה לידע שלי.
עאידה תומא סלימאן: ועצם העובדה שזה מקצוע חדש, כי הבנתי שזה התחיל אחרי מי-טו, זה אומר שעדיין יש הרבה מה ליידע את עולם הקולנוע על המקצוע הזה ועל החשיבות שלו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לד"ר איל בורס, יו"ר מועצת הקולנוע, את רשות הדיבור.
עאידה תומא סלימאן: הקשבת לבעיות שעלו, אני אשמח לשמוע גם כן במה אתם כמועצת הקולנוע יכולים לעזור, מה אתם עושים.
אייל בורס: תודה.
אייל בורס: אחד הדברים שאנחנו עושים זה אנחנו נוכחים גם בוועדות כאלה, לא רק חברת הכנסת לשעבר עליזה לביא.
אייל בורס: לצדי יושב אבי שמש, שהוא גם חבר מועצת הקולנוע.
אייל בורס: אני מכיר את הדו"ח של ליאור, ואני נעזר בו לא מעט, אמרתי לה, כשאני מרצה על הנושא של ייצוג נשים בקולנוע הישראלי.
אייל בורס: למרות שאני גבר.
אייל בורס: וכשהיא הזמינה אותי לוועדה הזו אמרתי לה שאני אשמח להציג בקצרה גם מה נעשה בשנים האחרונות לקידום היצירה הנשית בקולנוע הישראלי, כדי שגם אולי על הבסיס הזה אני אציע כמה הצעות מה אפשר לעשות גם בעתיד.
אייל בורס: כמה עקרונות שנעשו כבר ב-2018 לקידום נשים.
אייל בורס: קודם כל קבענו ב-2018 שמוסד, ארגון, קרן, פסטיבל, שמספר הנשים שחברות בוועד המנהל שלו עומד על חמישים אחוז, ומעלה, לפחות.
אייל בורס: התמיכה בו בשנה שאחרי תגדל בשני אחוזים.
אייל בורס: עכשיו כבר הצעה אופרטיבית שאנחנו יכולים להעלות בדיונים במועצה בהמשך, זה גם להעלות את זה מחמישים אחוז לשישים-שבעים אחוז.
אייל בורס: ואולי משהו פחות דרמטי זה להגדיל את התמיכה באותם מוסדות שמכניסים יותר נשים לוועד המנהל.
אייל בורס: אני חושב שאולי דבר דרמטי יותר שהכנסנו ב-2018 כבר, שמבין כלל הלקטורים שהקרנות מעסיקות אנחנו דורשים שלפחות שלושים אחוז יהיו נשים.
אייל בורס: זה לא תמריץ, זה תנאי סף.
אייל בורס: אם אין שלושים אחוז נשים מינימום לקטוריות, אז אין תמיכה כספית.
אייל בורס: גם זה בדיון עתידי אנחנו יכולים לדון בהעלאה, וזה עלה כבר פעם, כלומר להעלות לארבעים אחוז, ואולי אפילו לחמישים אחוז.
אייל בורס: והדבר האחרון, אני פונה לכל מי שיושב פה, כנראה לא מודעים לזה מספיק, אנשים שעוסקים בקולנוע, אני גם יוצר ובמאי, יש לנו במועצת הקולנוע תחום תמיכה בפרוייקטים ויוזמות.
אייל בורס: ואחד הסעיפים נקרא עידוד נשים יוצרות בקולנוע.
אייל בורס: וכל אחד מהגופים והאנשים שיושבים פה, זה דרך גופים, אי אפשר באופן אישי, יכול להגיש בקשות למועצת הקולנוע באופן ישיר.
אייל בורס: יש כמובן תנאי סף לעניין הזה.
אייל בורס: להגיש בקשות שעוסקות בעידוד יצירה נשית.
אייל בורס: למשל הקרנות מגישות בקשות לחממות.
אייל בורס: גם כשאני מרצה על הנושא של ייצוג נשים בקולנוע באמת עולה הנושא של מיעוטים בקרב נשים.
אייל בורס: קבוצות לא הגמוניות של נשים.
אייל בורס: אם הייתי יושב פה לפני שלושים שנה הייתי אומר שנשים מזרחיות לא מיוצגות מספיק בקולנוע.
אייל בורס: למשל כקבוצה לא הגמונית.
אייל בורס: אם אני יכול לדבר היום על קבוצות של פלסטיניות, ערביות, חרדיות.
עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי, אני רציתי להדגיש שלא מגדירים אנשים על פי מה הם לא.
עאידה תומא סלימאן: מגדירים אותם על פי מה הם.
עאידה תומא סלימאן: אני לא הייתי רוצה שמישהו יגיד לי שאני לא הגמונית.
אייל בורס: נכון.
אייל בורס: במחקר מדברים על זה שנשים לבנות חילוניות יהודיות היו ההגמוניה בייצוג הנשי הקולנועי עד שנות התשעים.
אייל בורס: אני הזמנתי, אני ניצלתי את ההזדמנות והזמנתי לוועדה היום את שני ביבי, שנמצאת פה, שהיא מנכ"לית חברת ההפקות אימפקט-פילמס, שמקדמת נשים חרשות בקולנוע הישראלי.
אייל בורס: סתם כדי להוסיף.
אייל בורס: חלק מהתפקיד פה זה גם לזכור להוסיף קבוצות, אסור לי להגיד לא הגמוניות, קבוצות מיעוט בתוך המיעוט הנשי.
אייל בורס: כדאי להסתכל על עוד קבוצות שבאמת אף פעם לא נכנסו.
אייל בורס: וזה די מדהים אגב לשמוע את הסטטיסטיקה של חרשים וחרשות באוכלוסיה הישראלית והעולמית.
אייל בורס: זה מדהים.
אייל בורס: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני התעקשתי על העניין של לא הגמוניות.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לדבר על גיוון, אפשר לדבר על נשים מקבוצות מיעוט, אבל להגדיר אותנו במה שאנחנו לא, ואנחנו נגיע למצב שהלבנות היהודיות האשכנזיות לא יישארו הגמוניות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשנה את המציאות הזו.
עאידה תומא סלימאן: רוני הדר, בבקשה.
רוני הדר נגלר: תודה רבה, שלום.
רוני הדר נגלר: שמי רוני, אני חברת ועד המנהל של שח"ם, וגם שחקנית.
רוני הדר נגלר: אני רוצה לדבר שניה מהכובע הזה של הייצוג של שחקניות, ייצוג נשי על המסך, בין אם זה בקולנוע, בטלויזיה.
רוני הדר נגלר: בתיאטרון זה פחות הנושא היום, אבל גם.
רוני הדר נגלר: אני לוקחת כל מיני דברים ששמעתי כאן היום, גם מליאור, על העובדה שברגע שיש במאית על הסט, אז יש באופן טבעי עלייה ניכרת של אחוז של נשים שעובדות, וגם על המסך.
רוני הדר נגלר: כמו שאמרנו שהסיפורים הנשיים שנשים מספרות זה לאו דווקא תשמעו את הקול הקטן והאיזוטרי שאנחנו רוצות להביא.
רוני הדר נגלר: זה עוד חמישים אחוז מהאוכלוסיה.
רוני הדר נגלר: אני אומרת עכשיו משהו בתור אמא, משהו מהעולם של החינוך.
רוני הדר נגלר: אנחנו רוצים לחנך את הילדים שלנו, ואת דור העתיד לראות בנשים וגברים כמשהו שווה.
רוני הדר נגלר: שהייצוג יהיה שיוויוני.
רוני הדר נגלר: ומה יותר מחנך היום מטלויזיה ומקולונוע.
רוני הדר נגלר: זו מראה לחברה שלנו.
רוני הדר נגלר: זה החינוך, הילדים לומדים היום הכל מתכניות טלויזיה.
רוני הדר נגלר: אנשים רואים סרטים וזה מנגיש להם תרבויות שונות, סיפורים אנושיים.
רוני הדר נגלר: ואני חושבת שככל שנשים יצרו יותר ותהיה להן יותר אפשרות ליצור ולספר את הסיפור שלהן, וגם להציג נשים על המסך, בתפקידים חשובים, משמעותיים, כמו שנאמר כאן, אנחנו לא יכולות להיות מה שאנחנו לא רואות.
רוני הדר נגלר: אני גם רוצה שהבנים שלי, אני אמא לשני בנים, אני רוצה שהם יראו ייצוג נשי חזק על המסך, וישמעו סיפורים מגוונים, לא רק סדרות אקשן, שזה אחלה, וזה חשוב.
רוני הדר נגלר: אבל יש חשיבות עצומה כאן לחינוך, באיך שאנחנו מציגות את עצמנו על המסך, וכמה שזה חשוב לכל כך הרבה תחומים אחרים.
רוני הדר נגלר: תודה רבה על העשייה שלכם, ועל ההקשבה, אני מאוד שמחה להיות חלק מהנשים המדהימות שעושות עבודה מדהימה בתחום הזה.
רוני הדר נגלר: בהצלחה לכולם.
אורית סוליציאנו: אני רוצה לדבר ספציפית על הסוגייה של מניעת הטרדות מיניות, גם כמובן בהיבט של מוגנות, וגם בהיבט של הסטטיסטיקות המועטות שיש, שעוד לא התדרדרו עוד יותר, כי נשים נפלטות בתעשייה.
אורית סוליציאנו: שמענו בפרשת איבגי על הרבה נשים שנפלטו מהתעשייה.
אורית סוליציאנו: אז אני רוצה להגיד כמה מלים על תעשיית הקולנוע, שהיא תעשייה מאוד פרוצה מבחינת היכולת שלה להגן על נשים, וגם על גברים מבחינת מניעת הטרדות מיניות.
אורית סוליציאנו: אין לנו נתונים, שזה אחד מהתחומים שאין לנו שום נתונים, לא מה קורה כשהמסך עולה, ולא מה קורה אחרי שהמסך יורד.
אורית סוליציאנו: וברור שדברים קורים ומתרחשים.
אורית סוליציאנו: פרשת איבגי היתה רק דוגמא.
אורית סוליציאנו: קיבלנו פניות, אחרי שהפרשה נגמרה, מאישה מאוד מבוגרת ששנים כבר עזבה את התעשייה, בגלל מה שהיא עברה איתו.
אורית סוליציאנו: סתם סיפור אחד מעוד הרבה סיפורים.
אורית סוליציאנו: לא סתם, סיפור מאוד קשה כמובן.
אורית סוליציאנו: וגם אם אני אמשך את מה שרונית אלקבץ אמרה, כדי שנשים ימשיכו להיות בתנועה ללא חשש חייבים לתת ולאפשר מוגנות.
אורית סוליציאנו: למרות האמנה, אני שמחה לשמוע את מה שאת אמרת, אני חייבת להגיד מנסיוננו כל כך הרבה שנים מאיגוד מרכזי הסיוע, אני לא מאמינה יותר בהאמנות.
אורית סוליציאנו: הפסקתי להאמין בהצהרות.
אורית סוליציאנו: או שמוצאים רגולציה, או שלא קורה כלום.
אורית סוליציאנו: האמנות זה יפה, תולים על הקיר ויש מסיבה יפה שיו"ר הוועדה היתה בה.
אורית סוליציאנו: אבל תכל'ס מה קרה, מה הסטטיסטיקות, מה קרה עם ההאמנה.
אורית סוליציאנו: אולי מישהו יגיד אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: אני דווקא חשבתי שאת תספרי לנו מה קרה.
עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר אתם עבדתם על ההאמנה ואתם פיתחתם אותה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא כל כך ויתרתי על האמנות.
עאידה תומא סלימאן: זה אחד מהצעדים בדרך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח כשזה יהפוך למציאות.
עאידה תומא סלימאן: אבל אחד מהכלים שאנחנו משתמשים, והשאלה, האם מישהו בודק עד כמה מיישמים.
עאידה תומא סלימאן: באחת עשרה אנחנו חייבות לסגור את הישיבה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אחרת תהיה לנו בעיה עם הנשיאות של הכנסת.
אורית סוליציאנו: אני רק אומרת, ואני ממשיכה את הדיון החשוב שערכת כאן אתמול לגבי מניעת הטרדות מיניות באקדמיה, שלאט לאט רואים איך הרגולציה עוזרת.
אורית סוליציאנו: אז חייבים לאסוף נתונים כדי להבין איפה אנחנו עומדות ועומדים, כמו באקדמיה כך גם בתעשיית הקולנוע.
אורית סוליציאנו: ברגע שאת מתלוננת, את עלולה לשרוף את עצמך בתעשייה.
אורית סוליציאנו: זו בעיה אדירה ביותר.
אורית סוליציאנו: אני לא צריכה להגיד לכם.
אורית סוליציאנו: אני אומרת, מבחינת הניסיון שלנו, חייבים להבין איך קורות הטרדות מיניות בתעשיית הקולנוע.
אורית סוליציאנו: מה המאפיינים המיוחדים שלהן.
אורית סוליציאנו: מה הנתונים ומה מנגנוני ההגנה.
אורית סוליציאנו: אני רוצה לומר, והיה לי כאן שיחה לפני הישיבה עם משרד התרבות, שעכשיו יש באמת שר שאכפת לו מהנושאים האלו, שחייבים, סוגיית הרגולציה על ידי תמיכות בעיניי היא כלי שחייבים לחשוב עליו.
אורית סוליציאנו: כי אני ראיתי במפעל התמיכות שיש עידוד אם יש יותר נשים, כל מיני דברים שהם חשובים.
אורית סוליציאנו: אני חושבת שחייב גם סנקציה אם לא ממלאים את החוק.
אורית סוליציאנו: מה קורה בהפקת קולנוע שהיא אירוע אד-הוק שמסתיים.
אורית סוליציאנו: כל הדברים האלו איך הם קורים.
אורית סוליציאנו: כמובן אני רוצה לומר עוד דבר, שזה יכול להיות המשך לדיון של אתמול.
אורית סוליציאנו: לא שמענו אתמול, לא היו נציגים של בתי הספר לקולנוע ולתיאטרון, שלא היו בדיון כאן אתמול.
עאידה תומא סלימאן: דיברנו על זה והערנו שיש בעיה בנושא הזה, ואנחנו הולכות להמשיך לעקוב.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לגלית והבה שאשא.
גלית והבה שאשו: תודה לך.
גלית והבה שאשו: אורית, תודה רבה לך.
גלית והבה שאשו: אנחנו באמת הרגולטור, ובאמת עשינו איזה שהוא צעד מאוד משמעותי ברפורמה ב-2018.
גלית והבה שאשו: אבל אנחנו צריכים לעשות עוד צעדים.
גלית והבה שאשו: השר חילי טרופר מסתכל עמוק לנושא של הנכחה של נשים במרחב הציבורי דרך מבחני התמיכה.
גלית והבה שאשו: היה תיקון רוחב שאנחנו השקנו אותו לפני כמה חודשים שבעצם מבקש לתמרץ גופי תרבות, למנוע הטרדות מיניות, במינוי של ממונה של הטרדות מיניות, גם במקומות שיש פחות ממספר העובדות והעובדים באותו ארגון.
גלית והבה שאשו: לנו חשוב להגיד כמה דברים.
גלית והבה שאשו: אחד, אני חוזרת מקאן, מפסטיבל קאן.
עאידה תומא סלימאן: כשאת אומרת שאתם מנסים לתמרץ ארגונים לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: וזה חובה לפי החוק.
עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק עשיתם כדי לתמרץ?
גלית והבה שאשו: אנחנו בתיקון הרוחב שעשינו בתחומי האומנויות האחרים, אנחנו רוצים להרחיב את זה גם לקולנוע וגם לתחומים אחרים.
גלית והבה שאשו: למעשה גוף שעל פי חוק לא מחוייב לממונה הטרדות מיניות וכו', בגלל מספר מסויים מצומצם של עובדות ועובדים בו, ברגע שהוא ממנה ופועל על פי החוק של הטרדה מינית, שלא חל עליו בגלל המספר המצומצם, הוא מקבל תימרוץ של שלושה אחוזים נוספים בגובה התמיכה בו.
גלית והבה שאשו: כדי למנות ממונה את צריכה מספר מסויים של עובדות ועובדים.
גלית והבה שאשו: עכשיו אנחנו ראינו את הלקונה הזאת, ומתוך ראיית הלקונה הזאת, מתוך הבנה שזה כורח שאנחנו כרגולטור חייבים לתמרץ גופים לעשות את זה, אז אנחנו עושים את זה, ובכך לא אמרנו די.
גלית והבה שאשו: אנחנו בלא מעט תחומים, גם לאחרונה.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה עוד משהו.
עאידה תומא סלימאן: לתמרץ זה תמיד טוב, אבל זה גם סיבה למסיבה.
עאידה תומא סלימאן: אז אפשר בקלות, כמו שאמרה אורית, שמנהל הארגון ימנה את עצמו ממונה, תדעו על זה במכרז, אבל אף אחד בארגון לא יידע שהוא ממונה.
עאידה תומא סלימאן: ראיתי גם מקרים במקומות אחרים שנתנו שמות של ממונות שלא ידעו שמינו אותן כממונות.
עאידה תומא סלימאן: אז השאלה שלי, אתם מבקשים מאלה שלא חל עליהם החוק, מה עם אלה שחל עליהם החוק?
עאידה תומא סלימאן: האם יש פיקוח על הנושא?
עאידה תומא סלימאן: האם יש סנקציה למי שלא פועל לפי החוק?
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לראות את זה.
עאידה תומא סלימאן: האם אתם מדקדקים, כאשר נותנים בונוסים תקציביים, האם אתם מדקדקים בלבדוק מה קורה בזה.
גלית והבה שאשו: אז קודם כל תודה, הרמת לי להנחתה.
גלית והבה שאשו: למשרד שלנו יש תשובות מצויינות, משום שאני יושבת ראש ועדת התמיכות, שזו ועדה סטטוטורית, לצדי יש חשבת, סגנית חשב במקרה הזה.
גלית והבה שאשו: אנחנו מקיימים בקרות מדוקדקות וקפדניות, כאשר אנחנו מתמרצים.
גלית והבה שאשו: זה כסף ציבורי, שהכסף הציבורי הזה צריך להגיע ליעדו.
גלית והבה שאשו: ולכן ישנן בקרות וישנן אחת לשלוש שנים גם ביקורות עומק.
גלית והבה שאשו: לא רק בקרות, אלא גם ביקורות עומק.
גלית והבה שאשו: מעבר לזה אני רוצה להגיד שאני חוזרת מ"קאן", אפרופו וויפטי, אנחנו מקיימות כבר מאז ומתמיד, בעצם מ-2016, פאנלים לקולנוע.
גלית והבה שאשו: הפאנל האחרון היה פאנל רב משתתפות ומשתתפים, ואני שמחה שהיו גם משתתפים.
גלית והבה שאשו: משום שהסוגיה של שיוויון נשים היא לא סוגייה אך ורק לנשים, היא סוגייה למכלול האוכלוסיה.
גלית והבה שאשו: והרמת לי להנחתה ערגה, אגב שם מאוד מאוד יפה, מתאמת אינטימיות רשמתי לפניי, אני חושבת שאפשר להסדיר את זה דרך הרגולציה.
גלית והבה שאשו: אנחנו כמובן נעבור דרך מועצת הקולנוע, שהיא סוברנית לדברים האלה, יש המון מה להגיד, אבל צריך הרבה יותר לעשות.
גלית והבה שאשו: תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו נמשיך את הקשר הזה, ואנחנו נמשיך גם ארצה לקבל מידע על הביקורות שאתם עושים, ומה בדיוק הכנסתם שינויים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לפני.
עאידה תומא סלימאן: אבל שתדעי לך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה מידע על כל הצעדים שעשיתם בתקופה האחרונה כדי לקדם את הרעיון להכניס את כל הנושא של מתאמת אינטימיות לתוך הרגולציה, אני חושבת שזה צעד מאוד מאוד חשוב.
עאידה תומא סלימאן: וחלק מהמוגנות שאפשר לספק לשחקנים ושחקניות במקצוע.
עאידה תומא סלימאן: נשארה לי רק רשומה אחת לדבר, שני ביבי, מנכ"לית חברת הפקות, בבקשה.
שני ביבי: נעים מאוד, קוראים לי שני ביבי.
שני ביבי: אני מנכ"לית של חברת הפקות אימפקט פילמס.
שני ביבי: חברת הפקות קצת שונה מהמושגים שאתם מכירים.
שני ביבי: אנחנו מקדמים הפקות של נשים חרשות ושומעות שעובדות ביחד, בשביל לקדם קול טיפה אחר, נשים שהן חרשות, נשים שכמו שאני קוראת לזה, נשים שהחברה מגבילה.
שני ביבי: אני אתחיל במשהו קטן, בישיבה הראשונה שעשינו כל הנשים ביחד דיברתי על בחורה בשם טרוט', בחורה אפרו-אמריקאית, ב-1851 שוחררה מהעבדות, ועמדה בקונגרס של הנשים, של קידום מעמד האישה, היא עמדה שם ושאלה את הנשים הלבנות שניסו לקדם את זכות מעמד האישה, שאלה אותן האם אינני אישה גם כן.
שני ביבי: בחורה אפרו-אמריקאית, מטר שמונים.
שני ביבי: אני רואה שכולכן פה נמצאות בכל מיני תפקידים, ואתן כן משתלבות בתעשייה.
שני ביבי: ויש הרבה מאוד נשים שמעולם לא עשו סרט, לא משתלבות בבתי הספר לקולנוע, מפיקים ובמאים מפחדים.
אמילי חיה מואטי: אני רק רוצה להגיד שזה מבוסס על מאמר של ביל הוקס.
שני ביבי: אז באמת יש המון המון נשים בתעשייה שהן ממש שקופות בעיני כולם.
שני ביבי: אני היום מקדמת שני סרטים שנכתבו על ידי נשים חרשות.
שני ביבי: אני בעצמי בת להורים חרשים.
שני ביבי: אישה חזקה, חרשת, מדהימה, שפשוט אני כשאני הולכת לקולנוע ולטלויזיה אני לא רואה את הייצוג שלה לא על המסך, ולא בכלל.
שני ביבי: לא כי הן לא טובות, לא כי הן פחות חזקות, לא כי הן פחות מוכשרות.
שני ביבי: זה פשוט כי מישהו החליט לא לתת להן את המקום הזה.
שני ביבי: וזה היה ככה המון המון שנים.
שני ביבי: אנחנו הגשנו את הסרטים שלנו לכל הקרנות הציבוריות, ניסינו לעשות המון המון דברים.
שני ביבי: ופשוט, למרות שלקטורים בכל הסרטים.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לסיים את הדיון, ואני מאוד מתנצלת.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא הסוף.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יהיה לנו עוד דיונים בנושא.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני לא רוצה לשים את הצוות של הוועדה במצב מביך מול הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: הם חייבים לסיים באחת עשרה.
עאידה תומא סלימאן: ואין ענייני דמוקרטיה בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מאוד מתנצלת, חשוב לי מה שאמרת, זה לא מתוך חס וחלילה לא להבין.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת רק לסכם בשלושה משפטים.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל כמו שאמרתי אני רוצה לעשות את הסקירה הזו של הממ"מ.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שהסטטיסטיקה הזו קיימת בכל מקום.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעזר בלשאול את השאלות שאתן רוצות לקבל עליהן מידע ואני רוצה לקבל את המידע.
עאידה תומא סלימאן: אמרתי לכן, אני עדיין לומדת את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, אנחנו נפנה למשרד ונבקש את המידע גם כן על הצעדים של המשרד, שנעשו ומתוכננים, כדי להתייחס לנושאים האלה.
עאידה תומא סלימאן: המועצה כחלק וגוף בתוך המשרד גם כן יתייחסו לנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן באמת לראות איזה רגולציה קיימת בנושאים האלה, גם בענייני המכרזים, גם בענייני התיקצוב.
עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי לנייד, במקום תיקצוב ובונוסים שניתנים בצד אחד לעשות אותם לפי תנאים שהם יותר לוקחים את הנושא של רגישות מגדרית בחשבון.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכם על היוזמה והבקשה לקיים את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: חשפתם עוד צד מעולם שנמצאות בו נשים, ועדיין מנסות להיאבק על מיקומן.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו פה נהיה לצידכן.
אבתיסאם מראענה: מילה קטנה גבירתי, האם אפשר לקיים דיון בקרוב?
עאידה תומא סלימאן: אתם כל פעם מכניסים לי את המשפט, אני מקווה שהקואליציה תישאר, ואני לא רוצה להגיד מה שאני חושבת.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה להגיד דבר אחד, אמרתי זה לא הדיון האחרון, אנחנו נעשה את הדיון, אני לא רוצה להתחייב על חודשיים, כי אני ארצה את המסמך בידיים שלי לפני שאנחנו ממשיכים, ואנחנו נדבר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום במעקב אחר יישום החוק לעידוד וקידום של נשים בעבודה ושל התאמת מקומות עבודה לנשים, התשס"ח-2008.
עאידה תומא סלימאן: כפי שכולנו יודעים, זה דיווח מחויב על פי החוק לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו עושות את הישיבה הזו בהשתתפות של עו"ד מרים כבהא, הנציבה לשוויון הזדמנויות בתעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את הדיון שקיימנו ב-2018, כשהייתי גם יושבת ראש הוועדה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גילינו אז שרק בתקופה מאוד קצרה לפני הדיון הועברה הסמכות לנציבות כדי לפקח על העבודה הזו וליישם את החוק.
עאידה תומא סלימאן: עיקר הדברים שבאו בחוק הזה הם גם לפרסם את החוק ואת התנאים של החוק, וגם לקרוא לעסקים לפנות למשרד ולהתמודד על אות ההוקרה לעסק שמקדם נשים ויוצר אווירה שוויונית בתוכו.