GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עלמה ארליך: בתוך זה, אני רוצה לקרוא לאיסור העסקה קבלנית בכל המקצועות במשק.
עלמה ארליך: כי הרעה החולה הזו נמצאת בכל מקום, זה לא עניין של שינוי קוסמטי, זה לא עניין שאנחנו עכשיו צריכים לתבוע תנאים ולהגן עליהן יותר.
עלמה ארליך: אנחנו פשוט רואות שבכל מקום שוב ושוב התנאים של העובדות יירמסו כשהן מועסקות בצורה הזו.
עלמה ארליך: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שכמו כל מאבק, השינוי לצערנו לפעמים הוא איטי, אבל אין שינוי בלי מאבקים אמיתיים ואני זוכרת את הישיבה הראשונה שניהלתי בוועדה הזו, לפני כחמש שנים אולי?
עאידה תומא סלימאן: בקדנציה בכנסת ה-20 בנושא של העסקה ישירה של עובדות ניקיון באוניברסיטאות.
עאידה תומא סלימאן: היו חלק ממנכ"לי האוניברסיטאות שלא הבינו בכלל מה אני רוצה מהם.
עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת הם לא הבינה בכלל למה אנחנו מעלות את הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: בשבילם הם לא צריכים להתעסק בנושא, הם הוציאו מכרז, יש מעסיק וזהו "תפנו למעסיק של העובדות".
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמאז וזה בא, אני לא אומרת שאני פתחתי את המאבק הזה – שלא יהיו אשליות בנושא.
עאידה תומא סלימאן: אני הבאתי את זה לדיון אצלי אחרי שראיתי שיש באמת מאבק שמתנהל גם באוניברסיטת תל אביב, גם באוניברסיטת חיפה ושמעורבים בו סטודנטים מדהימים וגם סטודנטיות וגם סגל זוטר שתמך וגם אני עצמי השתתפתי בהפגנות – גם באוניברסיטת תל אביב וגם באוניברסיטת חיפה ואם תהיה כוונה לקיים עוד הפגנות מהסוג הזה אני אשמח מאוד להיות חלק מהמאבק הזה.
עאידה תומא סלימאן: אבל בלי להשמיע את הקול ובלי לעבור את הצעדים הראשוניים אי אפשר יהיה לנצח את המכונה הגדולה הזו שנקראת "תעסוקה בלתי ישירה" ואני חושבת שצריך שתמשיכו במאבק הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה לראות תמיד את הסטודנטים ואת הסטודנטיות מרימים את הנושא הזה עם העובדות ומרימים סוג של "מגפון" על מנת להיות הקול של אותן עובדות שלא מצליחות להשמיע ואני חושבת שצריך להמשיך במאבק הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור למאיה פרץ, ראש תחום פיתוח וקמפיינים מ"כוח לעובדים", אחר כך נשמע את עדנה סבג שהיא גננת בצהרון ובגלל זה אני דחיתי קצת נציגת משרד החינוך, כי היחס עכשיו הוא באמת לדברים שלעובדות שנמצאות תחת החסות של משרד החינוך יש להגיד.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה מאיה.
מאיה פרץ: תודה רבה, קודם כל תודה על הדיון באמת הכל כך חשוב הזה, בנושא עובדות צווארון וורוד.
מאיה פרץ: אני מניחה שהתגרים הרבים שעומדים בפני עובדות – גם מבחינת תנאי העסקה וגם מבחינת המקצועות השונים בצווארון וורוד כבר הועלו.
מאיה פרץ: אחד הדברים המרכזיים שאנחנו רצינו לשים עליו את הפוקוס היום הוא בעצם "המעמד הפרופסיונאלי" של עובדות צווארון וורוד.
מאיה פרץ: ישנן שתי דוגמאות מרכזיות שיש לנו ב"כוח לעובדים" והם עובדות המשפחתונים, שיושבת ראש הוועדה מכירה את המאבק שלהן מאוד מקרוב וגם גננות הצהרונים בירושלים, שתיכף נשמע מהן באופן אישי.
מאיה פרץ: אבל באמת אנחנו רואים שיש איזה שהוא יחס מאוד מאוד נמוך לעבודה של העבודות.
מאיה פרץ: זאת אומרת גם עובדות המשפחתונים והצהרונים ובמיוחד בגיל הרך ועד בית הספר, שבעצם מתייחסים לעובדות כ"שמרטפיות" ולא כבעצם אחראיות על חינוך באופן כללי או על חינוך לגיל הרך בתקופה שהיא כן מאוד קריטית.
מאיה פרץ: אחד מהדברים שמובילים לכך היא העובדה שאין איגוד מקצועי בצווארון וורוד או פחות איגוד מקצועי בצווארון וורוד.
מאיה פרץ: אנחנו יכולים לראות שכשיש איגודים מקצועיים אז הם גם דואגים לקידום הפרופסיה ולא רק לתנאי העבודה, שכמובן גם הם קריטיים.
מאיה פרץ: מבחינתנו זה משהו שאנחנו שמים עליו דגש עכשיו, באמירה שמדובר במחנכות ומחנכות שצריכות לקבל על כך הכרה ומבחינתנו הדרך לעשות את זה היא בעצם לחזק את איגודי העובדים במקצועות השונים ובכך גם להעלות את הפרופסיה וכמובן גם את התנאים בעתיד.
מאיה פרץ: אז ככה זה המרכז.
מאיה פרץ: אפשר גם, אני אשמח שתיכף נשמע גם את עובדות הצהרונים בעצמן ואם אנחנו רוצים לדבר על המטפלות במשפחתונים אז אנחנו יכולות במאבק שלהן ממש לתת דוגמא לאיך הן כולן היו מפוזרות כל אחת לעצמה, בכפר שלה או בעיר שלה או בשכונה שלה וברגע שהקימו איגוד משותף, הן הצליחו להיאבק על נושאים ביחד, שהם גם זכויות וגם בתור הכרה המשמעות של השירות שהן נותנות ואני חושבת שזה משהו שהוא מאוד וחשוב גם לשים עליו דגש כשאנחנו מתייחסות למקצועות צווארון וורוד.
מאיה פרץ: תודה.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה ואני חייבת להגיד שאני תמיד הערכתי ומעריכה את התרומה שלכם דווקא ב"כוח לעובדים" בתוך איגוד העובדות במקצועות השונים – גם עובדות המשפחתונים, גם הסייעות וגם הרבה מקצועות אחרים.
עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו עכשיו עוברים לעדנה, עדנה סבג.
עדנה סבג: היי, שלום.
עדנה סבג: קודם כל תודה רבה לכם על הדיון הזה שהוא דיון חשוב מאוד.
עדנה סבג: אני עדנה סבג ואם זכור לך, אנחנו היינו פה גם לפני שלושה חודשים.
עאידה תומא סלימאן: בטח שזכור לי.
עדנה סבג: והעלינו את כל הקשיים שיש לנו כעובדות צהרונים, במיוחד לסייעות.
עדנה סבג: אם אתם רוצים אני יכולה לחזור על הדברים שכבר נאמרו פה אז, על התנאים המאוד מאוד קשים.
עדנה סבג: עדיין את יודעת, עדיין אין לנו עובדות כי אף אחת לא רוצה לבוא ולעבוד בצהרונים וזה מהסיבה שהשכר הוא מאוד מאוד נמוך, אף אחת לא רוצה להיכנס ולעבוד בעבור 37 שקלים לשעה כשהעובדות מקבלות בין 30 ל-31 ילדים ללא עזרה.
עדנה סבג: כאילו שתי עובדות – מובילה וסייעת באותו גן, על 31 ילדים, שזו אחריות.
עדנה סבג: לפני כן, כשהתחלתם את הדיון אתם דיברתם על כל מיני דברים כמו "אין פה חברי כנסת".
עדנה סבג: אבל אתם צריכים, מי שלא נמצא פה חשוב לומר, שכל חברי הכנסת, גם אנשים שיושבים שם בהייטק יש להם ילדים, נכדים, יש להם מכל קשת המגזרים של הילדים.
עדנה סבג: זה החינוך של הילדים שלהם, זה הדבר הכי חשוב בעולם.
עדנה סבג: אני חושבת שזה הדבר לפני לגעת בדברים אחרים צריך לגעת בחינוך הילדים, כי ככה גודל דור ודור כדי לקבל חינוך יותר טוב ויותר משמעותי וזה לגבי העתיד של כל ילד וילד.
עדנה סבג: הקושי בתוך הצהרון, זה ממש קשה.
עדנה סבג: אין לנו עובדות אז אנחנו באות חולות לעבודה, אנחנו מגיעות גם כשיש תחלופה וכל יום מתחלפת סייעת.
עדנה סבג: עכשיו שתבינו, יש המון צהרונים שאין בהם סייעת או מובילה קבועה, כל יום מישהי אחרת מגיעה ומתחלפת.
עדנה סבג: אתם לא יודעים מה זה עושה לילדים, את יודע?
עדנה סבג: אין קביעות, אין סדר יום, הילדים נכנסים לרגרסיה.
עדנה סבג: אלו דברים שאין לדעת.
עדנה סבג: אני לפעמים נכנסת לפעמים ויש גנים, את יודעת אני עכשיו שמעתי סיפור שאני נשבעת לך, אני אומרת לך שאני כמייצגת עובדות מתקשרת אליי עובדת ואומרת לי "..
עדנה סבג: שלחו לי עובדת בת 12..".
עדנה סבג: אני נשבעת לך וכשאת אומרת לרכזת שלך דבר כזה, היא מתחמקת והיא אומרת "..
עדנה סבג: לא, לא.." וזה כי אין להם עובדות.
עדנה סבג: יום אחד מתקשרת אליי עובדת "עדנה, אני אקבל שכר על היום הזה?.." ואת יודעת למה היא שאלה אותי דבר כזה?
עדנה סבג: היא אמרה אין לי, למובילה שלי מחליפה ולי, אני רוצה לבוא לעבודה.
עדנה סבג: אבל אין, סגרו את הצהרון, אמרו להורים "תבואו בשעה 14:00..".
עדנה סבג: אני אומרת לך יש לי אין ספור סיפורים שאין לי בכלל זמן למנות אותם.
עדנה סבג: אבל יש דבר שחשוב לי מאוד לומר, הדובדבן שבקצפת הוא שעדיין אנחנו יצאנו ליום אזהרת שביתה וצחקו עלינו.
עדנה סבג: אף אחד לא בא, ביקשנו להיפגש עם משרד האוצר, עם משרד החינוך ואף אחד לא רוצה להיפגש איתנו.
עדנה סבג: היחידה שהסכימה להיפגש איתנו הייתה נעמה לזימי חברת הכנסת וכל הכבוד לה, היא הגיעה אלינו עד למשרד.
עדנה סבג: את יודעת, זה היה בתקופה של הקורונה וסגרו פה.
עדנה סבג: היא הייתה מקסימה ואני אומרת לך שהיא היחידה שהגיעה, חוץ ממנה אף אחד לא מוכן להיפגש.
עדנה סבג: עכשיו, נפגשנו עם סגן ראש העיר ואת יודעת, הם מדברים ומשחקים אותה.
עדנה סבג: עכשיו, אני רוצה להגיד לך עאידה את הדבר הכי חשוב שכולכם תשמעו והלוואי שזה יגיע לאוזניים שם.
עדנה סבג: אני עוד לא ראיתי דבר כזה במדינה מתוקנת, אני ממש ולא רק אני, אנחנו מזועזעים כל 800 העובדות.
עדנה סבג: תקשיבי, הם אמרו לנו והזמינו אותנו למשא ומתן ואיימו, זה איום!
עאידה תומא סלימאן: מי הם?
עאידה תומא סלימאן: מי אלו "הם"?
עדנה סבג: עיריית ירושלים וכל הצוות שם שניהל מולנו את המשא ומתן, עורכי הדין שלהם, הדובר מטעם עיריית ירושלים.
עדנה סבג: אני קצת לא זוכרת שמות.
עאידה תומא סלימאן: זה לא חשוב שמות עכשיו, אוקי העירייה.
עדנה סבג: את יודעת מה הם אמרו לנו עאידה?
עדנה סבג: את חייבת להקשיב.
עדנה סבג: הם אמרו לנו "אתן, אם אתן לא תפסיקו את המאבק להעלאת השכר ואם לא תפסיקו לאיים עלינו בשביתה – אנחנו נעביר אתכן למעסיק אחר עם תנאים מחפירים.
עדנה סבג: " והם עומדים על זה "..
עדנה סבג: עכשיו תתנו לנו תשובה, אם אתן לא מפסיקות אין אתן לא איתנו.
עדנה סבג: אנחנו זורקים אתכן לפח" ככה זה נשמע.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, מזעזע.
עדנה סבג: זה מזעזע מאוד.
עדנה סבג: מישהו צריך לקחת את הכפפה.
עדנה סבג: עכשיו יש לי עוד כל כך הרבה.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא אי אפשר.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לעבור הלאה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכות גם לשמוע תשובות ממשרד החינוך.
עדנה סבג: אבל באמת עאידה, אנחנו מתחננות, 800 עובדות לא להיזרק לאיזו חברה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם נפנה לעיריית ירושלים ואנחנו נבדוק את העניין הזה.
עדנה סבג: זה מה שרציתי לדעת, אם זה שקר או אמת.
עדנה סבג: אם הם באמת מסוגלים לעשות את זה, וסליחה זה פשוט כל כך בוער בי הדבר הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת ואני מרגישה את זה, אבל אנחנו חייבות גם כן לנסות לקבל תשובות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם ננסה לפנות לעיריית ירושלים ולקבל תשובה בעניין הזה.
עדנה סבג: את זה הייתי מאוד רוצה, שתפנו לעירייה ולבדוק אם זה בכלל מותר לו.
עדנה סבג: עוד מעט יש בחירות.
עאידה תומא סלימאן: תודה עדנה, תודה לכן.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לגברת סוניה פרץ – סמנכ"לית ומנהלת אגף בכיר כוח אדם בהוראה ממשרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: שלום לך גברתי.
סוניה פרץ: שלום ובוקר טוב.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר יושבות פה משהו כמו שעה וחצי ושומעות פה את התלונות בקשר להרבה ממקצועות הצווארון הוורוד ותנאי העסקן, אבל בעיקר אני רוצה לבקש את התייחסותך למה שעלה עכשיו גם בנושא ואני יודעת שהן לא בתעסוקה ישירה של משרד החינוך, אבל בסופו של דבר משרד החינוך אכן מממן את השירות הזה והוא אחראי גם מהבחינה המקצועית על השירותים האלה.
עאידה תומא סלימאן: עלו פה הדרישות של הסייעות וגם תנאי ההעסקה שלהן ואני ארצה לשמוע מה משרד החינוך אומר על כך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו אכן פנינו לפי זה, לאחר הדיון הקודם שהתקיים בנושא הסייעות.
עאידה תומא סלימאן: מה היא העמדה של משרד החינוך בנושא הזה?
עאידה תומא סלימאן: האם אתם מודעים ומודעות והאם השרה עצמה גם כן מודעת למצב שנוצר, שהוא בעצם פגיעה בתנאי העסקה של העובדות בתחום חינוכי שעלולה וכן היא גם פוגעת ברמת החינוך שמקבלים הילדים האלה במוסדות החינוכיים הללו ואם כן, מה הן התוכניות שלכם על מנת לפתור את הבעיות הללו?
סוניה פרץ: אז האמת היא שבמסגרת תפקידי אני מטפלת בעובדי הוראה ואני חשבתי שהמיקוד פה בדיון יהיה יותר בכל מה שקשור לתנאי ההעסקה של העובדים.
עאידה תומא סלימאן: עלו גם הטענות של הסטודנטיות להוראה וסליחה שאני לא חידדתי את זה גם.
עאידה תומא סלימאן: לפחות אלה שמועסקים באופן ישיר במוסדות החינוכיים.
עאידה תומא סלימאן: על פה גם כל העניין של שכר המורים והמורות.
סוניה פרץ: אז לעניין הזה אני אגיד שזה אחד היעדים המאוד חשובים שלנו.
סוניה פרץ: כל עניין שכר המורים ובדגש על שכר המורים והמורות ובדגש על שכרם של המורים החדשים שנכנסים למערכת.
סוניה פרץ: זה אחד הדברים שאנחנו מובילים אותו במסגרת משאיים ומתנים שאנחנו מקיימים עכשיו.
סוניה פרץ: זה באמת אחד היעדים החשובים שלנו בתוך תהליכי העבודה, שאנחנו חושבים שזה גם חלק מהפתרונות או לפחות אחד הפתרונות המרכזיים גם למענה על חוסרים של עובדי הוראה – תופעה שהולכת וגדלה ושנות הקורונה בהחלט העצימו את העניין הזה.
סוניה פרץ: אז כמו שאמרתי, זה באמת נמצא על סדר היום שלנו ואנחנו פועלים על מנת.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אבל כאשר את אומרת גברתי "נמצא בסדר היום שלנו", את יכולה בבקשה לפרט יותר מה זה אומר?
עאידה תומא סלימאן: האם מתנהל עכשיו משא ומתן עם משרד האוצר בנושא הזה?
עאידה תומא סלימאן: מה הדרישה שלכם בנושא הזה?
עאידה תומא סלימאן: מה, כאילו איפה זה עומד אצלכם בסדר היום?
סוניה פרץ: אז אני אמרתי שזה במסגרת המשא ומתן, משא ומתן שהמדינה מקיימת מול ארגוני המורים והנושא הזה של השכר למורה חדש הוא בהחלט אחד הנושאים המרכזיים שלנו בתוך השיח.
עאידה תומא סלימאן: ישנה ציפייה או צפי לאן זה יוביל המשא ומתן הזה?
עאידה תומא סלימאן: האם תיחמתם את זה בלוח זמנים, האם ידוע איך מתקדמים נכון לעכשיו?
סוניה פרץ: תראי, אנחנו מאוד רוצים והשאיפה היא שהדבר הזה יהיה הרבה לפני תחילת שנת הלימודים הקרובה וזאת בכדי שאנחנו נפתח את השנה באופן תקין ונוכל להיענות לצורכי המערכת, זאת השאיפה של כולנו וזה משא ומתן, אז.
עאידה תומא סלימאן: אם אני לא טועה על מנת שתהיו מוכנים ואם יש ציפייה שזה יסתיים לפני כדי שתוכלו להתכונן, חודשי הקיץ הם תקופת ההכנות לפתיחת שנת הלימודים, כלומר יולי – אוגוסט.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שהמשא ומתן, כדי שתוכלו באמת והתקווה היא – ככה אני מבינה, המשא ומתן צריך להגיע לסיומו ככה בסוף יוני, משהו כזה.
עאידה תומא סלימאן: אחרת אתם לא תוכלו להתכונן.
סוניה פרץ: קודם כל אנחנו בעיצומן של ההכנות.
סוניה פרץ: את ההכנות אנחנו מתחילי הרבה מאוד זמן לפני יולי אוגוסט.
עאידה תומא סלימאן: ברור, יש הרבה הכנות.
עאידה תומא סלימאן: אבל כאשר מדברים על לגייס צוותים.
סוניה פרץ: נכון.
סוניה פרץ: תראו, זה אחד היעדים שלנו.
סוניה פרץ: אנחנו כולנו ערים לזה וכולנו מודעים לזה ולשם אנחנו גם מכוונים.
עאידה תומא סלימאן: ואם יש לך איזו שהיא התייחסות בעניין הסייעות אנחנו נשמח לשמוע.
סוניה פרץ: אני לא כל כך יודעת להתייחס לעניין הסייעות, אני אשמח לחזור לוועדה בנושא הזה אחר כך.
סוניה פרץ: אני כן יכולה להגיד שזה דבר שהוא משותף לנו ולשלטון המקומי, אני יודעת שהשלטון המקומי עושה המון לטובת העניין הזה.
סוניה פרץ: אני לא יודעת אם יש נציג מטעם השלטון המקומי בישיבת הוועדה היום, אבל שווה לשמוע גם כן את עמדתם, אני חושבת שזה מאוד חשוב.
עאידה תומא סלימאן: ברור שזה חשוב לשמוע את עמדתם, אבל סופו של דבר אני יודעת טוב מאוד ואת זה אני יודעת גם מהדיון הקודם שניהלנו פה בנושא, שחלק מישובים בשלטון המקומי בסופו של דבר מוסיפים מכיסם לתקציבים שהם מקבלים ממשרד החינוך וזה בכדי לשלם לסייעות.
עאידה תומא סלימאן: זה לא שאני פותרת אותם מהאחריות ואנחנו כן נשב איתם ונדבר איתם, אבל זה אומר שאתם באופן ישיר או לא ישיר, כאילו משרד החינוך צריך לקבל החלטה בעיני, שהיא החלטה ברמת מדיניות שכן הסייעות הן מחנכות ובראיה שלכם הן חלק מהצוותים החינוכיים שמשרד החינוך מוביל על מנת להנגיש את השירות שעליו הוא אמון וזה החינוך.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, בלי ההתערבות של משרד החינוך גם הוא בתנאי ההעסקה של הסייעות אתם תגיעו לאותו החוסר שכבר קיים במערכת החינוך של צוותים שמוכנים לעבוד בתנאים כאלה שהם תנאים מחפירים.
עאידה תומא סלימאן: אז זה ייפול בסופו של דבר שוב עליכם ולא רק על המרכז לשלטון מקומי.
עאידה תומא סלימאן: לזרוק את זה ולהגיד "המרכז לשלטון מקומי הוא המעסיק", זה טוב.
סוניה פרץ: לא, לא אמרתי את זה, ואני מתנצלת כי לא התכוונתי, ואם זה מה שהובן אז לא לזה התכוונתי.
סוניה פרץ: אמרתי שהם השותפים שלנו וצריך לשמוע גם את עמדתם בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: צריך לשמוע, אבל בינתיים בואי נשמע אתכם.
עאידה תומא סלימאן: הם לא נוכחים פה, אתם נמצאים.
עאידה תומא סלימאן: את נמצאת פה, יש שניים בשותפות הזו, אז בואי שנשמע את הראשון, שהוא המשרד, שהוא היותר אחראי ואחר כך נשמע את מרכז השלטון המקומי.
עאידה תומא סלימאן: אז מהי העמדה שלכם.
סוניה פרץ: לכן אני אמרתי, אני הקדמתי ואמרתי שהתפקיד שלי אינו כולל את עניין הסייעות ולכן אני צריכה לחזור פה למשרד על מנת לעשות את הבירור הזה ואנחנו נחזור אליכם בעניין הזה אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: אפשר רק לדעת מי האחראי בעניין הסייעות במשרד החינוך?
עאידה תומא סלימאן: על מנת שנדע למי לכוון את ההזמנה לדיון הבא שייערך בנושא?
סוניה פרץ: אני חושבת שזה המנהל הפדגוגי אבל אני אבדוק את זה אצלנו ואני אחזור לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: המנהל הפדגוגי?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים פה על תנאי העסקה, מה זה שייך לפדגוגי?
עאידה תומא סלימאן: אוקיי טוב.
סוניה פרץ: אני לא אמרתי שאני לא יודעת, אמרתי שאני אבדוק.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נחכה לתשובה מכם ובינתיים אני מבינה שבמשרד האוצר יש לכם תשובה לשאלה שלי בעניין העובדים הסוציאליים והעובדות הסוציאליות.
רום בראב: כן.
רום בראב: אגף השכר במשרד האוצר ואיגוד העובדים והעובדות הסוציאליות יושבים בעבודה מאוד מאומצת וזאת על מנת לחתום על ההסכם כבר ביום חמישי הקרוב או עד יום חמישי הקרוב.
רום בראב: נכון לרגע זה עדיין קיימים פערים וקיימת עוד עבודה.
רום בראב: אבל כאמור, גם המשרד וגם איגוד העובדים הסוציאליים עושים את כל המאמצים האפשריים על מנת לעמוד בחתימה של הסכם עד ליום חמישי הקרוב.
אפרת רותם: אם אפשר רק להגיד, את כל הפערים אפשר לפתור והכל בסדר אם יושבים 24/7 והכל בסדר ביום חמישי הקרוב חותמים, איחור של שנה, אבל זה לחלוטין אפשרי.
עאידה תומא סלימאן: אני אישית לא היה לי ספק שאיגוד העובדים סוציאליים מוכן לפתור את כל הבעיות האלה, אני מאוד מקווה שלאוצר יש את אותה כוונה והיא כן לפתור את כל הבעיות.
עאידה תומא סלימאן: לגבי הפערים שמעתי עוד מאז, כשהתחילו את כל המאבק הזה והתחילו להגיד כל פעם ששאלנו "יש פערים", זאת מילה מאוד יפה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: יש דרישות וכבר מקיימים עליהן שיחות ומשא ומתן חודשים על גבי חודשים, ההסכם הזה היה צריך להיחתם עוד ביולי, ואני מאוד מאוד מקווה שלא יקרה מצב שבתחילת השבוע הבא אני אפתח את הדיון של הוועדה בכל נושא שלא יהיה ולא אברך על ההסכם שנחתם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שביום שני בדיון הבא שלנו בוועדה הזו אנחנו נוכל לברך שסוף סוף נחתם ההסכם הזה ושאתם תעמדו בלוח הזמנים שאתם העמדתם לעצמכם, כי את האמת?
עאידה תומא סלימאן: – אף אחד מאיתנו לא רוצה לראות לא קריסה ולא שביתה של עובדים סוציאליים.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו או לא – יש עדיין עוד אנשים שנרשמו לדיון הזה ועוד לא שמענו אותם.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת שתי דקות לשלושה דוברים שעדיין לא שמענו אותם ואחר כך אנחנו נסכם את הדיון, כי בכל זאת אי אפשר להמשיך עד אינסוף.
עאידה תומא סלימאן: עירית גזית מאקי"ם ואחר כך גליה ציון מנעמ"ת.
עירית גזית: אני מאקי"ם, הארגון הארצי לאנשים עם מוגבלות שכלית ואני קודם כל רוצה להגיד תודה לכל העובדות המסורות בכל מקצועות הליווי, ההדרכה, הטיפול, מקצועות הבריאות והעבודה הסוציאלית ואני כאן כדי להגיד שאנחנו ממש בלב הקטסטרופה.
עירית גזית: אין לנו עובדות ועובדים ואני רוצה להזכיר שכל מי שעובד בהייטק לא יוכל לעבוד אם העובדים יהיו בבית, אם ההורים לא יוכלו לקבל טיפול, אם אנשים עם מוגבלות לא יוכלו לקבל טיפול.
עירית גזית: העובדים והעובדות שלנו כולם היו במהלך כל תקופת הקורונה נכנסו לסגרים בתוך המסגרות, עזבו משפחות ונכנסו לבידודים יחד עם האנשים.
עירית גזית: זאת לא עבודה שמאפשרת עבודה היברידית – חייבים להגיע למקום העבודה, ואני חושבת שלא יהיה די בשיפור השכר.
עירית גזית: צריכה לקום בדיוק כמו שקמה הוועדה הבין משרדית לטיפול במשבר בכוח האדם בהייטק, המשבר במקצועות האלו הוא הרבה יותר חמור וצריכה לקום וועדה בין משרדית ולחשוב על פתרונות הרבה יותר יצירתיים מאשר עוד שקל אחד או שניים בשכר, שאני חלילה לא מזלזלת בזה, אבל זה צריך לכלום גם אולי נקודות זיכוי במס הכנסה למי שעובדת ומגיעה לסך המס בכלל, הטבות למשל בהגרלות לדיור – כל המחיר למשתכן, לתת איזו שהיא עדיפות למי שעובד ועובדת במקצועות האלה, הכרה בכלל במקצועות האלה – למתג אותם, קורסי הכשרה שמקנים הטבות בשכר.
עירית גזית: זו צריכה להיות ממש חשיבה מחוץ לקופסה, כי אנחנו ממש בפתחה של קטסטרופה.
עירית גזית: אני לא יודעת כמה מסגרות לא ייפתחו או לא יוכלו לתפקד.
עירית גזית: אנחנו גם נתקלים בקושי עם הסייעות בחינוך המיוחד, אנחנו מפעילים הארכות יום ובאמת, אנחנו משלמים הרבה יותר משכר המינימום.
עירית גזית: אנחנו מקבלים מהמדינה כמפעיל שכר מינימום ובעצם מתוך הכיס של העמותה אנחנו מוציאים את ההפרש וחייב להיות פתרון מאוד מאוד יצירתי ומאוד מאוד דרמטי.
עאידה תומא סלימאן: אבל אתן יודעות שזה הרעיון של ההפרטה, זה בדיוק הרעיון של ההפרטה – שהמדינה מתנערת מהאחריות שלה כלפיי השירותים האלה וזה לא הולך ב"בום" כשמוציאים מקצוע אחד או תחום אחד להפרטה, זה קורה עם הזמן.
עאידה תומא סלימאן: מכרסמים לאט לאט באחריותה של המדינה ואז נכנסת הפילנתרופיה ונכנסים ארגונים, אבל בבת אחד גם כן נכנס כל העניין של פרסום תנאי השכר וההעסקה על מנת שיוכלו להתאזן.
עאידה תומא סלימאן: זה כל הרעיון של ההפרטה.
עירית גזית: זה נכון, אבל מה שאני אומרת זה שעכשיו, אולי עכשיו זה הזמן להתעורר, אני לא יודעת.
עירית גזית: פשוט כי מה שקורה עכשיו זה מצב כזה שעוד לא היה, גם משבר הקורונה.
עאידה תומא סלימאן: אני אוהבת כשחושבים שזה איזה שהוא מקרה של "נרדמו במשמרת" או לא שמו לב, זאת מדיניות מכוונת, שכל מי שאחראי במדינה הזו בשני העשורים האחרונים רצה להוביל את המדיניות הכלכלית הזו והתנער מהאחריות כלפיי החברה וכלפיי השירותים החברתיים ונותניהם ולצערי הרב, אמנם קראו הם לעצמם "ממשלת השינוי", אבל הם ממשיכים גם את הדרך הזו.
עירית גזית: אנחנו פה כדי להתריע, אין לנו משהו אחר או דרך אחרת.
עאידה תומא סלימאן: אבל ההתרעה הזאת צריכה להיאמר בצורה הכי ברורה.
עירית גזית: אני חושבת שבסוף מי שהכי סובלות וסובלים הם האנשים שנזקקים לשירותים האלה ואני רק מזכירה את המקרים האחרונים במסגרות לאנשים עם מוגבלות, שחלקם נבעו ממחסור בכוח אדם, מתשישות של צוותים, מאיכות כוח האדם – שהיום כולנו יודעים שמאוד קשה לברור את כוח האדם כי פשוט אין כוח אדם.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה רבה לך עירית.
עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין גילה עציון, גם כן שתי דקות, ואחר כך אנחנו נעביר את רשות הדיבור להיידי מ"כולנו משפחה", ובזה אנחנו מסיימות את הדיון הזה.
גליה עציון: אני רק אגיד שאני יושבת פה עצובה, כי אנחנו שוב ושוב שומעות איך חשוב לפתור את בעיית השוויון המגדרי ובעיות השכר בהפניית נשים להייטק ובסופו של יום העולם לא מתפקד בלי הגופים החברתיים וזו לא "תחרות המסכנים", אבל אני רק רוצה להזכיר וזה כמשל, זה לא שהן היחידות בשרשרת, אבל המחנכות המטפלות במעונות מגילאי לידה ועד שלוש ועאידה את היית שותפה במאבק, טרם התכנסה וועדת המחירים לדון בשכר שלהן וזה באופן מפתיע.
גליה עציון: אנחנו רואות מה קורה אצל העובדות הסוציאליות וזה לא פלא שחסר שם אנשים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אגיד מה חשבתי על ההסכם שנעשה.
עאידה תומא סלימאן: אני ידעתי שזה היה יותר מידי קל.
גליה עציון: אני כן אגיד שאנחנו לא ישבנו עם היד על השלטר והייתה אחריות מאוד גדולה כלפיי ילדים וכלפיי פעוטות, שבלי שהם – ראינו את זה בקורונה, מי שעמד בחוד החנית בקורונה היום עובדות סוציאליות, היו מחנכות, היו מורות ואלו הגורמים שישבו שם, או יותר נכון שעמדו בחוד החנית ואלו הגורמים שפשוט ממשיכים להתעלם מהם וממשיכים לא לתת להם שכר.
גליה עציון: אני רק על מנת לסבר את האוזן, אנחנו שמענו את בעיית הסייעות והיא בעיה קשה.
גליה עציון: המחנכות במעונות רוצות להגיע לשלב שבו הן יקבלו שכר כמו הסייעות.
גליה עציון: אז רק ככה שתבינו את שרשרת המזון.
גליה עציון: עכשיו אני לא מדברת רק בשמן, אני מדברת על עצם ההסתכלות על המקצועות של צווארון וורוד כעל מקצועות שאפשר לוותר עליהם, אז אתן יודעות מה?
גליה עציון: שיוותרו עליהם ואנחנו נראה מה קורה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שהם חושבים שאפשר לוותר עליהם, אני חושבת שהם חושבים שאפשר עדיין להחזיק את האנשים בתנאים האלה.
גליה עציון: אני יכולה להגיד לך שלפחות במעונות, בדיוק כמו שאמרה עירית קודם – גם במעונות לפעוטות אנחנו באותו המצב, אין כוח אדם בכלל.
גליה עציון: אז בסדר, בסוף אנחנו נגיע למצב שבו אנחנו נהיה אומת הסטארט אפ, נחליף טיטולים ונטפל בפעוטות ונחנך אותם גם כי אתן יודעות – גילאי לידה עד שלוש זה מצריך גם חינוך וזה יהיה כנראה דרך הזום.
גליה עציון: אז בסדר, נמציא את האפליקציה שתטפל בפעוטות, אולי רובוטים.
גליה עציון: תודה.
עאידה תומא סלימאן: היידי, בבקשה.
היידי טיקוצקי: טוב אז שלום לכולם, אני היידי ואני ככה שומעת את הדברים פה, ואני רוצה לספר שאני באה לא בפתחה של קטסטרופה, אלא מתוך הקטסטרופה.
היידי טיקוצקי: אני מנהלת מעון בבני ברק ומכירה לא רק בבני ברק.
היידי טיקוצקי: אמנם בני ברק זה המגזר החרדי, שחשבנו ששם סייעות ומטלות יש יותר ולמרבה הצער מסתבר שגם שם המצב הוא קטסטרופלי ואני בקשר ורואה גם הרבה מאוד אחרות.
היידי טיקוצקי: אני מבינה שדיברו כאן הרבה מאוד כבר על נושא הסייעות וכמו שמישהי הזכירה – המטפלות והסייעות במעונות יום היו רוצות להגיע למצב של סייעות בגני ילדים מהרבה מאוד בחינות וסיבות וחשוב לי מאוד שתבינו שמצב העבודה במעונות היום הוא בעצם על אנושי, הוא בלתי אפשרי, אנחנו מרגישות ויודעות שדורשים מאיתנו משהו שהוא לא מתאפשר.
היידי טיקוצקי: האם יש כאן מישהי שגידלה פעם עשרה ילדים?
היידי טיקוצקי: כי אני במגזר שלי מכירה הרבה יותר שגידלו עשרה ילדים, אבל אף אחד לא גידלה עשרה ילדים בני אותו הגיל.
היידי טיקוצקי: כשהיא קיבלה את הילד העשירי שלה, היה לה כבר ילד בכור בן עשרים.
היידי טיקוצקי: אנחנו מבקשים מהבנות, מבנות הצוות לקבל 11 פעוטות שלא יודעים לאכול לבד, שלא יודעים להשכיב את עצמם לישון לבד, הם לא יודעים לחתל את עצמם לבד, בטח שלא יודעים לגמול את עצמם לבד מחיתולים.
היידי טיקוצקי: אנחנו מבקשים מהן לעשות את כל זה במשך כ-8 שעות יום יום ובנוסף לכל להישאר נעימות, חייכניות, מתוות דרך – נשות חינוך.
היידי טיקוצקי: יש כאן משהו אבסורדי, משהו שהוא בלתי אפשרי ואני רואה את השחיקה ואני רואה את הנטישה.
היידי טיקוצקי: הנטישה הזאת היא הכרחית, כמעט אין כאן אפשרות אחרת ובאמת, תחשבו מה קורה לילד שמטפלת היא בשבילו אמא, היא אמא שנייה שלו.
היידי טיקוצקי: ילד שנמצא שמונה שעות ביום, האמא השנייה שלו זו המטפלות שלו.
היידי טיקוצקי: כן.
עאידה תומא סלימאן: כמה מקבלת מטפלת אצלך במעון?
היידי טיקוצקי: השכר אצלינו מתחיל ב-32 ₪.
עאידה תומא סלימאן: 32 ₪?
היידי טיקוצקי: לשעה, עלוב מאוד.
היידי טיקוצקי: 32 ₪ לשעה והשכר שנע אצל המטפלות הוא בין שכר המינימום, שזה 30 ₪ לבין, יש כבר היום 40 ₪ או 41-42 ₪ לשעה, שזה לא מספק.
היידי טיקוצקי: זה לא מספק בכלל.
היידי טיקוצקי: ישנה גם בעיה מאוד מאוד קשה במעונות.
היידי טיקוצקי: בעצם אנחנו, זה נראה שאין החלטה איך להתייחס למטפלות.
היידי טיקוצקי: מה הן?
היידי טיקוצקי: נשות חינוך או נשות טיפול טכני?
היידי טיקוצקי: יש דרישה ללמוד, יש דרישה להוציא תעודה, יש דרישה לקורסים, להשתלמויות – אין להן את הזמן, אפילו ימי השתלמות בסיסיים אין.
היידי טיקוצקי: זאת אומרת אישה שעובדת שמונה שעות ביום, כל יום, אמורה ללמוד ואפילו קורס עזרה ראשונה שזה פשוט מאוד.
עאידה תומא סלימאן: אבל ממה שהבנתי, עכשיו היה איזה משהו במשרד החינוך שמתגמלים את המחנכות כאשר הן יוצאות להכשרות?
היידי טיקוצקי: כן וסליחה מראש שאני אקרא לזה בדיחה פורימית, אבל כן.
היידי טיקוצקי: לא נעים, אבל 2,500 ₪?
היידי טיקוצקי: אני לא יודעת אם יש מישהי מאיתנו – לפחות בצוות שלי אין אף אחת שתרצה או תסכים לעשות את הדבר הזה.
היידי טיקוצקי: בשביל 2,500 ₪ היא תלך ליום לימודים פעם בשבוע?
היידי טיקוצקי: זה אומר שהיא לא תוכל לעבוד ביום הזה, מי יממן את היום הזה?
עאידה תומא סלימאן: היא לא תקבל את השכר עבור היום הזה שבו שולחים אותה להשתלמות?
היידי טיקוצקי: מה פתאום?
היידי טיקוצקי: השכר הוא שעתי.
היידי טיקוצקי: היא לא תקבל את השכר הזה, אז מה שקורה זה שרק הימים האלה מצורפים מגיעים לכ-2,500 ₪, אז למה?
היידי טיקוצקי: למה היא תעשה את זה?
היידי טיקוצקי: מה היא תרוויח מזה?
עאידה תומא סלימאן: תשמעו, המוח הישראלי מצליח כל פעם מחדש להשלות אותי בפטנטים.
עאידה תומא סלימאן: אני חשבתי שזה, ה-2,500₪ נותנים לה אותם כאילו מעבר ועל מנת לעודד את הצוות לקבל הכשרות נוספות.
עאידה תומא סלימאן: למרות כל החשדות שלי וחוסר הביטחון על ההחלטות הצליחו לבנות אצלי אמון.