GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פתחי אבו יונס: אבל הנושא אותו אנחנו מנסים להציג על השולחן היום, הוא מחייב תקציבים מיוחדים וכוח אדם תוספתי למחלקות הרווחה, כך שאנחנו נוכל להגיע לכל אותן נשים וכל אותם ילדים שהם נפגעים מהפשיעה בחברה הערבית.
פתחי אבו יונס: אנחנו לא רק מדברים על הנפגעים, אנחנו מדברים גם כן על הפוגעים.
פתחי אבו יונס: הרי הנשים של הפוגעים, הילדים של הפוגעים, החברה שסובבת את הפוגעים הם גם סובלים מאלימות.
פתחי אבו יונס: אנחנו חושבים שמשרד הרווחה במדינת ישראל, משרד האוצר צריך להקצות תקציב מעבר לתקציבים הרגילים שאנחנו מטפלים בהם בכלל החברה בנושאי טיפול באלימות נגד נשים וטיפול בילדים חשופים לאלימות.
פתחי אבו יונס: אנחנו צריכים תקציבים מיוחדים כדי להכין תוכניות ספציפיות לאוכלוסייה הזאת על פי - - - שמטפל בילדים ובמשפחות הנרצחים, זה צריך טיפול ממוקד שמחייב כוח אדם מיוחד שיעבור הכשרות מיוחדות כדי שיוכלו לתת את הטיפולים לאנשים האלה.
פתחי אבו יונס: התקציבים האלה הם לא איתנו.
פתחי אבו יונס: ולכן עד היום אנחנו לא - - -
עאידה תומא סלימאן: אמנם את המשפט האחרון לא שמענו טוב, אבל אני מבינה שאין נוהל מיוחד שמדבר על קרה מקרה רצח, מה עושים העובדים הסוציאליים בין אם המשפחה מטופלת בלשכה או לא מטופלת?
עאידה תומא סלימאן: איפה המעורבות שלכם בעת המקרה עצמו ולאחר מכן?
עאידה תומא סלימאן: נמצא איתנו בזום סאיד תלי, ממשרד הרווחה וביטחון חברתי.
עאידה תומא סלימאן: שומעים מקוטע.
עאידה תומא סלימאן: נשמע עוד עדות מעוד אישה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, מונא חליל.
עאידה תומא סלימאן: (הדברים נאמרו בערבית ותורגמו על-ידי יושבת-ראש הוועדה).
עאידה תומא סלימאן: אני מונא חליל מחיפה, הבן שלי יחיד עם שש אחיות, ונרצח באמצע שכונת חליסה בחיפה.
עאידה תומא סלימאן: מצלמות היו שם.
עאידה תומא סלימאן: כל בית בחליסה יש בו מצלמות.
עאידה תומא סלימאן: ובכל בית בחליסה יש נשקים.
עאידה תומא סלימאן: אמרתי את זה למשטרה אלף פעמים את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אשתוק ולא אירע עד שייעשה צדק לבן שלי.
עאידה תומא סלימאן: הבן שלי לא היה קשור לפשיעה.
עאידה תומא סלימאן: הבן שלי גידל סוסים, והיה כל הזמן מתעסק עם סוסים.
עאידה תומא סלימאן: הוא עבד בשוק הסיטונאי לירקות ופרות, ובילה את רוב היום שלו בעבודה.
עאידה תומא סלימאן: יש לו קבוצה מצומצמת של חברים, שבעיקר מה שאיחד אותם ביחד זו אהבה לסוסים.
עאידה תומא סלימאן: הבן שלי, הוא נפטר ב-6 באוקטובר 2020, אבא שלו לפני זה נפטר מסרטן ריאות, והיו קצת בעיות במשפחה של האבא.
עאידה תומא סלימאן: היה שם סכסוך על גירושין בין הדוד ואשתו, והוא היה מערב את הבן שלי ללכת להביא לו את הילדים מאצל אשתו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהאחים של אשתו של הדוד עבריינים, וכנראה הפריע להם שהוא עשה מה שביקש ממנו הדוד, לקחת את הילדים ולהביא את הילדים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא משפחה בעייתית.
עאידה תומא סלימאן: אני דווקא התרחקתי מהדודים האלה בגלל שהם בעייתיים.
עאידה תומא סלימאן: אני גידלתי את הילדים שלי בצורה טובה.
עאידה תומא סלימאן: היא בדיוק מספרת שהיא הייתה בבית עם הבת שלה, התקשרה לבן בשעה 11:30, שאלה אותו איפה הוא, כי הגיע הזמן שלו, והוא אמר: אל תדאגי אני תיכף מגיע.
עאידה תומא סלימאן: אחר-כך היא הבינה שהוא הלך להוביל את הילדים של הדוד שלו לאשתו של הדוד.
עאידה תומא סלימאן: פתאום היא שומעת אחרי שסיימה את השיחה איתו צרור של יריות, הרבה ירי, וראתה שהמשטרה עולה למקום איפה שקרה הרצח.
עאידה תומא סלימאן: ראתה אחר-כך אנשים ממהרים לשם בדרך, והיא לא הבינה מה קורה, עד שהגיעו ואמרו לה - תעלי לשם, זה הבן שלך.
עאידה תומא סלימאן: אמרו לה בואי ניקח אותך לשם, הבן נהג באופנוע, והייתה לו תאונה כדי שתראי אותו.
עאידה תומא סלימאן: אין לו רישיון אופנוע, ואף פעם לא רכב, אז היא לא האמינה.
עאידה תומא סלימאן: במקום לקחת אותה לחליסה, לקח אותה לבית חולים רמב"ם.
עאידה תומא סלימאן: כשהגיעה לבית החולים היו מלא אנשים, רוב האנשים מחליסה היו שם.
עאידה תומא סלימאן: כולם הגיעו, ואני הגעתי אחרונה.
עאידה תומא סלימאן: אני אימא שלו, ידעתי והגעתי אחרונה.
עאידה תומא סלימאן: הוא היה כבר בחדר ניתוח.
עאידה תומא סלימאן: ביקשתי לראות אותו, לא נתנו לי בהתחלה, היו הרבה שוטרים.
עאידה תומא סלימאן: עד שיצאו הרופאים ולקחו אותי לראות אותו בחדר הלם, אני והבנות שלי, אבל הוא כבר היה מת.
עאידה תומא סלימאן: היה לו פגיעה מכדור אחד, והיא אמרה את השמות של האנשים שרצחו את הבן שלה שהם שלושה אחים.
עאידה תומא סלימאן: ביקשתי את הטלפון של הבן שלי, היו בו איומים על החיים שלו מהמשפחה הזו.
עאידה תומא סלימאן: לא הסכימו לתת לי, פתאום נעלם הטלפון, נעלמו המצלמות - שום הוכחה.
עאידה תומא סלימאן: השלושה האלה שאיימו כל הזמן על החיים של הבן שלי מסתובבים חופשי, חיים בשפרעם.
עאידה תומא סלימאן: ועכשיו אימא של הבחורים האלה מבקשת כל הזמן לעשות סולחה איתי.
עאידה תומא סלימאן: ואני – כאילו איזה סוג של סולחה אחרי שרצחו לי את הבן?
עאידה תומא סלימאן: אני קיבלתי אירוע מוחי, והייתי שלושה שבועות בבית חולים.
עאידה תומא סלימאן: אני יזמתי את הצעדה, שגם חבר הכנסת איימן עודה השתתף בה, ואני בחלק ממנה - זה אני אומרת - והרבה אנשים השתתפו איתך, אני חייבת להגיד, זאת הייתה צעדה מאוד מרשימה.
עאידה תומא סלימאן: הצלחת לגייס את הציבור מונא איתך.
עאידה תומא סלימאן: אחד מהאחים נתפס על אחזקת נשק בצורה בלתי, כי הוא הצטלם עם הנשק, וכך החזיקו אותו.
עאידה תומא סלימאן: מונא אומרת שאחד מהשייח'ים שביקשה ממנו להיות מעורב בסולחה, באחת מהשיחות עם האימא של הצעירים האלה, היא הודתה ואמרה בצורה ברורה לשייח' שהבנים שלה רצחו את הבן שלי, והוא כנראה פרסם את זה בפייסבוק.
עאידה תומא סלימאן: הוא פרסם את זה בפייסבוק.
עאידה תומא סלימאן: לקחתי את מה שהוא פרסם, הלכתי למשטרה, הראיתי להם את זה, וביקשתי, מה אתם רוצים יותר מזה, תחקרו את הבן-אדם, תשמעו מה היא סיפרה לו, והם לא עשו כלום.
עאידה תומא סלימאן: אז אחר-כך נברר מול המשטרה, נרצה לקבל תשובות בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, נאילה עואד, מנשים נגד אלימות.
נאילה עואד: תודה.
נאילה עואד: כשנפגשנו עם אנשים, במיוחד נשים שהילדים שלהן נרצחו, הילדים, או בני הזוג, וזה לאחרונה גם, אנחנו כנשים נגד נשק, גם קואליציית ארגוני נשים ואינדיבידואליות, שכן, היה חשוב לנו להביא ולהשמיע את קולותינו כנשים, כנשים פעילות בתוך החברה.
נאילה עואד: וגם אחרי למידה מה קורה בעולם לאור השיח שהתפתח גם עם נשים – עם "נשק על שולחן המטבח", ויצא שהנשים בעצמן הן אלה שמטפלות בנפצעים.
נאילה עואד: כאן נשאלת השאלה, הסברת את כל העניין של הטראומה, את העול שאת נוטלת – כאילו, מי מטפל בטראומה, גם בטראומה המשנית וגם בטראומה של המטפלות אפילו אם מדובר בעובדות הסוציאליות, אז מי מטפל בהן באיומים שהן סובלות?
נאילה עואד: דיברנו על החוקרות, גם הטראומה שהחוקרת עוברת, גם עד כמה אנחנו מוגנות ואפשר לחשוף, כי חשוב במחקר הפמיניסטי להביא את קולותיהן של הנשים.
נאילה עואד: אבל כל העניין של המוגנות והגנה על העדים, כאילו התוכנית שהתפרסמה ואמרו שכבר התחילו את זה בעניין של 550, וגם בתוכנית של "מעט אלימות כלפי נשים", התוכנית הבין-משרדית, דיברו על תוכנית להגנת עדים, וטוענים שהם התחילו להפעיל אותה.
נאילה עואד: נפגשתי לפני שבועיים עם פרקליטים במדינה, אף אחד לא שמע על התוכנית הזו.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו פרקליטה שהתעניינה בדיון היום, אולי ננסה עכשיו לקחת ממנה תשובות.
נאילה עואד: אז כל העניין של הטראומה, כל העניין של המפרנסת, או מפרנס יחיד שצריך לדאוג לכלל האוכלוסייה, מי דואג לו?
נאילה עואד: מי דואג לה?
עאידה תומא סלימאן: משפחה.
נאילה עואד: המשפחה.
נאילה עואד: סגן השר דיבר על תקווה.
נאילה עואד: תקווה, רק כשהן משנים את המדיניות.
נאילה עואד: מדיניות גזענית של המשטרה שמתייחסת לאוכלוסייה הערבית באיומים, באלימות קשה.
נאילה עואד: הנשים חלק מהחברה, והן לא נטולות מכל המצב והסיטואציה הפוליטית, לכן הן לא ירגישו בביטחון כשהמשטרה תגן עליהן אפילו אם הן מאוימות, וגם כשאנחנו מדברות על תקווה, מדובר בפיענוח מקרי רצח.
נאילה עואד: לא יאומן שרק 36% ממקרי הרצח מפוענחים, וכולם מציינים מי כן הרוצחים, או שיש להם עדויות.
נאילה עואד: ואם אין להם עדויות ומספיק ראיות, המשטרה יכולה לעשות את זה.
נאילה עואד: כאשר מישהו מאיים על הביטחון של המדינה – הם יכולים להשיג את הראיות ומלוא הראיות.
נאילה עואד: כשמדובר בחייהם של הערבים בתוך המדינה, ובמיוחד גם נשים, אז אין להם ראיות והם צריכים את שיתוף הפעולה.
נאילה עואד: אז שהם ידאגו לזה.
נאילה עואד: דבר שני, לאסוף את הנשקים.
נאילה עואד: הנשקים הבלתי מוכרים ומורשים שמסתובבים, ולרוב, 80% הם מהמקורות של הצבא.
נאילה עואד: ואללה, מעניין, מדינת ישראל לא יכולה לחשוף מי גנב את הנשק מתוך הבסיסים שלהם ואת הקליעים?
נאילה עואד: אז שישאלו את השאלות האלה ויגיבו, ואז אנחנו נמצא את התקווה אם המדיניות תשתנה.
עאידה תומא סלימאן: כי חשוב את קולותיהן של הנשים.
עאידה תומא סלימאן: מוגנות והגנה על העדים, שכבר התחילו עם זה בעניין וגם בתוכנית של מניעת אלימות כלפי נשים, דיברו על תוכנית להגנת עדים.
סאיד תלי: חלק מן הדברים זה לא העבודה הקלאסית של הרווחה, אבל ברור שזה גם מגיע לפתחנו.
סאיד תלי: אני רואה את התפקיד שלנו בשני דברים – גם להתריע ולהעריך מסוכנות גם כשלא מדובר ביחסים בתוך משפחה, ואנחנו פוגשים את זה.
סאיד תלי: אתן דוגמה.
סאיד תלי: בכלי החדש להערכת מסוכנות וזה דבר שאין לא אח ורע בעולם בכלים אחרים להערכת מסוכנות, יש סעיף שמתייחס לנושא של מעורבות של ארגוני פשיעה, אין כזה דבר בעולם שכלי מתייחס בנושא הזה, כי זה לא נושא פלילי משפחתי, ובכל זאת, אצלנו כן הכנסנו את זה בגלל שאנחנו רואים את זה באירוע רצח ואלימות במיוחד בחברה הערבית.
סאיד תלי: דבר שני, זה כן ליווי ותמיכה אחרי.
סאיד תלי: וכן יש בעצם הסדרה של התחום הזה כאשר יש טיפול שניתן באמצעות עמותות שמשרד הרווחה מפקח עליהם של ליווי פסיכולוגי גם בשביל "הילה" ועוד ארגונים, שהם בעצם באמצעות משרד הרווחה מלוות משפחות שיקיריהן נפגעו נרצחו.
עאידה תומא סלימאן: סאיד, שמעת את העדויות של הנשים?
עאידה תומא סלימאן: הנשים האלה קיבלו את הסיוע הזה?
סאיד תלי: כן, שמעתי.
סאיד תלי: רק אשלים.
סאיד תלי: כל בני משפחה שנרצח קרוב שלהן, זכאי לסיוע נפשי, כמובן אמורים להתקשר אליהם ולהציע להם.
סאיד תלי: כמובן, חלק רוצות, חלק לא רוצות.
עאידה תומא סלימאן: פשוט יושבות מולי נשים שאף אחד לא התקשר אליהן, אף אחד לא טרח לתת להן את הסיוע הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מכיר את זה מקרוב.
עאידה תומא סלימאן: גם אשתי במקרה מטפלת דרך העמותות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אם לא התקשרו אליהן, אז יש פה איזושהי בעיה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודע למה לא התקשרו.
עאידה תומא סלימאן: אפשר כמובן להפנות אותן אלינו.
עאידה תומא סלימאן: יש לזה תקציב ייעודי, וכמובן, מחלקות הרווחה אמורות לדעת מזה.
עאידה תומא סלימאן: אם יש פה משהו לא ברור ולא מגיע, כי זה שרות יחסית חדש מהשנים האחרונות.
עאידה תומא סלימאן: הן גם אמורות לקבל, דרך אגב, זה מיועד לא רק לנשים, אמנם יש פה נשים, בעיקר נשים.
עאידה תומא סלימאן: אבל יש סל של סיוע גם פסיכולוגי, גם עורכי דין, וגם סיוע כלכלי קטן.
עאידה תומא סלימאן: יש חבילה שלמה שהוא אחראי עליה, אם זה לא התקבל, לא התקשרו, לא יצרו קשר, יש לברר, ואני אשמח לעזור בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה כן קיים השרות הפסיכולוגי.
עאידה תומא סלימאן: מעניין סאיד, כי בדיוק דיברנו עם פתחי, יושב-ראש פורום מנהלי לשכות הרווחה, והוא לא הצליח להצביע באופן ספציפי על תוכניות קיימות.
עאידה תומא סלימאן: כנראה המידע הזה לא מחלחל למטה.
עאידה תומא סלימאן: זה המינימום שאני יכולה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: אם יושבות מולי חמש נשים שאיבדו את יקיריהן, ולא קיבלו את הסיוע הזה, ואף אחד לא התקשר אליהן - זה אומר דרשני.
סאיד תלי: אני מציע לבדוק את זה.
סאיד תלי: אמנם זה לא תחום האחריות שלי, יש לזה מנהל אחר, זה לא אלימות במשפחה, זו אלימות בכלל.
סאיד תלי: זה מפתיע אותי מאוד אם אף אחד לא התקשר.
עאידה תומא סלימאן: מי אחראי במשרד על העניין כדי שאוכל לפנות?
סאיד תלי: חשוב לציין בפרוטוקול, מי שאחראי על זה, זה בחור בשם אילן שריף, הוא מהשרות שלי, ותחת השרות של איילה מאיר – דבר שמאוד חשוב שיגיע לכל הנשים שיושבות בדיון היום.
עאידה תומא סלימאן: השאלה אם רק מדובר על חבילה במקרה של רצח שהוא אלימות במשפחה, או כל רצח שקיים?
סאיד תלי: לא, כל רצח שקיים.
סאיד תלי: זה נקרא נפגעי עבירות המתה, זה לא רק במשפחה.
סאיד תלי: זה לגמרי קיים.
עאידה תומא סלימאן: זה חלק מתוכנית סנ"ה?
סאיד תלי: זה המלצות של תוכנית סנ"ה, אבל זה מיושם כבר.
סאיד תלי: יש מפקחות מחוזיות.
סאיד תלי: יש עמותות שמפעילות את השירות הזה.
סאיד תלי: עוד פעם, אני לא מבין איך זה שאף אחת מהנשים כאן לא התקשרו ולא הציעו, זה מפתיע.
סאיד תלי: צריך לבדוק למה זה קרה.
עאידה תומא סלימאן: אני אבדוק הרבה יותר לעומק גם עם הנשים וגם עם המשרד.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שישבתם והקשבתם לעדויות, כי זה גם מחזיר את הדברים לפרופורציות, ורואים את הכאב שנמצא אצל אלה שפגעו מעבירות כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אבקש עכשיו תשובות ספציפיות על המקרים, כי אני יודעת שאתם לא ציפיתם מי יהיה ולא הגעתם עם תשובות למקרים הקונקרטיים, על המקרים הספציפיים והטענות שעלו גם ממונא וגם מאחרות, אני אפנה אליכם באופן ישיר ללשכת השר ואבקש תשובות בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, עאישה אבו אלרוב.
עאידה תומא סלימאן: אני מחיפה.
עאידה תומא סלימאן: גרושה 20 שנה, אני גידלתי את הילדים שלי.
עאידה תומא סלימאן: אני זאת שגידלתי ופרנסתי אותם.
עאידה תומא סלימאן: הילד שלי הלך לעבודה, ונרצח במקום העבודה שלו.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת כלום על המקרה.
עאידה תומא סלימאן: מטרטרים אותי בין ימ"ר חיפה, ימ"ר נצרת, תחנת משטרה זאת, תחנת משטרה ההיא, ואני לא מקבלת שום תשובה.
עאידה תומא סלימאן: מי שרצח יקבל את העונש שלו בפנים.
עאידה תומא סלימאן: כמובן היו טענות קשות, וברור שיש הרגשת חוסר ביטחון, ונשים מסתובבות עם מועקה דיי גדולה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה יש לכם להגיד לנו במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: כי אם יושבות מולי שש נשים שעדיין לא יודעות מי רצח או שהן יודעות ורואות אותם מסתובבים חופשי.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אני גם עירבתי את סגן השר בשני מקרים של אנשים מהעיר שלי שיודעים בדיוק מי רצח את האח ומתחננים.
עאידה תומא סלימאן: אומרים – אנחנו לא אנשים שלוקחים את החוק בידיים שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים לכבד את החוק, אנחנו לא רוצים שנאבד עוד אחד מהמשפחה שלנו, כי הוא הלך ורצח את הרוצח של הבן שלנו, אבל תכניסו אותם מאחורי סורג ובריח.
יגאל עזרא: אני ממלא מקום של סגן ראש אגף "סייף" במשטרת ישראל.
יגאל עזרא: בנסיבות שנוצרו, קשה לשמוע את העדויות האישיות של אותן נשים, ויש רבות נשים אחרות - שלא נדבר על המעגל של הילדים מתוך החוויה הקשה הזאת.
יגאל עזרא: אני 29 שנים במשטרה, לצערי, רוב הזמן טיפלתי בפשיעה בחברה הערבית ונחשפתי לאותן נשים, אנחנו גם הורים לילדים, אנחנו גם בני אדם, וכל אירוע פה כואב.
יגאל עזרא: כמובן שהמטרה שלנו כמשטרת ישראל בסופו של דבר, למצות את הדין עם אותם עבריינים ולהכניס אותם אחרי סורג ובריח.
יגאל עזרא: אנחנו לא תמיד מצליחים.
יגאל עזרא: גם חלק מהמקרים פה מוכרים לי, אני שירתתי במחוז מרכז 28 שנים.
יגאל עזרא: נחשפתי לחלק מהמקרים גם בקלנסואה וגם בג'לג'וליה.
יגאל עזרא: בחלק מהמקרים, אנחנו הבאנו ראיות באופן משמעותי ביותר עד לכדי מעצר של מעבר ל-30 יום של אותם חשודים, לצערי, הראיות האלה לא הסתפקו.
יגאל עזרא: הפרקליטות לא הסכימה לקבל אותם כי 98% סיכויי הרשעה.
עאידה תומא סלימאן: 98% כלומר, בשביל 2% משאירים רוצחים בחוץ?
יגאל עזרא: זו אחת הבעיות המרכזיות שאנחנו נלחמים איתן, שאנחנו מחפשים בסופו של דבר את הצדק שייעשה.
עאידה תומא סלימאן: חלק מהפנייה שלי, אני ארצה לדעת בשלושת השנים האחרונות כמה מהתיקים סגרתם אותם והעברתם לפרקליטות עם המלצה להעמדה לדין, והפרקליטות לא הסכימה להגיש?
יגאל עזרא: בסופו של דבר, אני לא רוצה להתערב במקצועיות של הפרקליטות, אבל זה חלק מהדברים.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני אתערב – אתה לא.
יגאל עזרא: אני אשמח שניתן מענה לדברים האלה, גם מהרצח של הנער מג'לג'וליה, אנחנו יודעים מי רצח.
יגאל עזרא: לצערי, אנחנו לא מספיק חזקים עם ראיות לבית-משפט כדי להרשיע את אותם רוצחים.
יגאל עזרא: אני רוצה להיות כתובת.
יגאל עזרא: אני רוצה להיות כתובת לאותן נשים.
יגאל עזרא: אחד הדברים שחרה לי, שהן לא קיבלו מענה מתאים מתחנות המשטרה ומהיחידות החוקרות, ואנחנו כאגף "סייף" שאמון לטפל – אני ארחיב בנושא הזה בכל הקשור לפשיעה בחברה הערבית, צריכים לתת מענה לאותן נשים, לאותן משפחות מה הסטטוס של התיק, ובכלל, על כל האיומים והדברים האחרים שעלו פה.
יגאל עזרא: אחר-כך, אני אנהל שיחה עם אותן נשים, ואני אשמח לסייע בסוגיה הזו, ולהוביל שיח ישיר עם אותן נשים, ולתת תמונת מצב עדכנית ונכונה.
יגאל עזרא: יש להן זכות מלאה לקבל את התמונה הזו, ואנחנו, חובה שלנו כמשטרה לתת להן את המענה.
יגאל עזרא: ואני מבטיח לעשות את זה בצורה הטובה ביותר.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה סגן השר גם פנה אליכם, והוא ירצה לארגן פגישה.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה שתגיעו לפגישה הזו עם יותר תשובות לנשים האלה.
עאידה תומא סלימאן: במקום לשמוע עוד פעם על הטראומות שלהן והכאב שלהן, אולי פעם אחת דווקא הפגישה תתנהל סביב מתן דיווח לנשים.
עאידה תומא סלימאן: לא לשמוע מהנשים, מספיק, התרשמנו מהכאב שלהן.
עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי להשתיק את הכאב הזה עם קצת מידע.
יגאל עזרא: אני מתחייב שהמידע הזה יגיע עוד טרם הפגישה.
יגאל עזרא: אני אפנה אישית לכל אחת מהנשים פה.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לשמוע דיווח על הפניות האלה.
עאידה תומא סלימאן: חתאם, אני אציע אחר-כך משהו שיהיה דרך הוועדה, כדי שנהיה בטוחים שאתן מקבלות את התשובות.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה מכם רשימה של הנשים עם הנרצחים מהמשפחה שלהן והתיקים, אנחנו נעביר אותה, ונבקש לקבל מידע סבירה.
חתאם ואכד: בתחילת יולי יש לנו ישיבה עם סגלוביץ'.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת איך מתנהלים בישיבות.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה עוד ישיבה שיבואו ויגידו לכם, בואו דברו על מה אתן עוברות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה אמור להיות הפוך.
עאידה תומא סלימאן: זאת ישיבה שאתם תקשיבו יותר.
עאידה תומא סלימאן: הם יבואו עם תשובות.
יגאל עזרא: כן נהיה יותר ממוקדים בסוגיה הזאת.
יגאל עזרא: אני רוצה כן לדבר על התקווה.
יגאל עזרא: מדינת ישראל בשנה שעברה, גם ראש הממשלה הכריז שהפשיעה הערבית, אחד משלושת הבעיות המרכזיות - - -
עאידה תומא סלימאן: עזוב.
עאידה תומא סלימאן: אתה איש מקצוע, אל תדבר מה הכריזו הפוליטיקאים, כי יש לי המון מה להגיד על ההכרזות של ראש הממשלה - תעזוב אותי.
עאידה תומא סלימאן: דבר מקצועית.
עאידה תומא סלימאן: אל תגיד לי מה מכריז ראש הממשלה.
יגאל עזרא: אני יושב פה שעה וחצי והקשבתי - - -
עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד, זה התפקיד שלך.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לא להתייחס לאמירות של פוליטיקאים, כי אני לא אעבור על זה, יש לי המון מה להגיד על פוליטיקאים.
יגאל עזרא: אני אומר שלפני כשנה בדיוק הוקם אגף "סייף".
יגאל עזרא: התפקיד של אגף "סייף", לתת מענה לאותה סוגיה של הפשיעה בחברה הערבית בשני מישורים.
יגאל עזרא: המישור האחד – נושא של סיכול פשיעה.
יגאל עזרא: נדבר על אותם סכסוכים ואותם מקרי רצח, בסופו של דבר, לתת בידי יחידות המשטרה השונות את היכולת לפענח את התיקים האלה, אם זה בגיוס שוטרים דוברי השפה הערבית, שוטרים ערבים מוסלמים לתוך המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: נוצרים זה לא בסדר?
יגאל עזרא: גם.
יגאל עזרא: אמרתי ערבים נוצרים ודרוזים והכול.
יגאל עזרא: המטרה היא בסופו של דבר – שיהיה לאותם קורבנות עבירה כתובת לבוא ולדבר בשפה, כדי בסופו של דבר להקל על השיח של משטרה עם האזרחים קורבנות העבירה.
יגאל עזרא: הדבר השני הנוסף, החשוב מאוד, זה להקמת תחנות משטרה בתוך היישובים הערבים, על מנת לצמצם את זמן התגובה והיכולת של המשטרה להגיב לאירועים האלה.
יגאל עזרא: ואני שמח להגיד גם דבר נוסף, שאנחנו נמצאים במסלול אחר של תוצאות עסקיות.
יגאל עזרא: בסופו של דבר, אנחנו נמצאים בעלייה של 36% בתפיסות הנשקים הבלתי חוקיים שאנחנו מדברים עליהם.
יגאל עזרא: אנחנו נמצאים בעלייה של 30% של כתבי אישום כנגד אותם עבריינים שמחזיקים את הנשקים.
יגאל עזרא: דיברו פה על 80% נשקים מצה"ל, אז המספרים הרבה יותר נמוכים.
יגאל עזרא: דבר נוסף, מעבר לתפיסות, אני שמח על דבר אחד, קרוב ל-4,000 תיקי אמל"ח שנפתחו ב-20/21, ועלייה בכתבי האישום.
יגאל עזרא: אנחנו מצליחים לצמצם גם את מקורות ההגעה של הנשקים, אם זה מעבדות לייצור כלי נשק בשטחים, ואם זה בהברחות מהגבול.
יגאל עזרא: רק בחודשיים האחרונים נתפסו מאות כלי נשק שהוברחו מהגבול, וזה, בסופו של דבר, בשורה מבחינתנו.
יגאל עזרא: אנחנו גם נמצאים בשינוי מגמה בפיענוח של תיקי רצח.
יגאל עזרא: גם האירוע של הנער, הילד בן ה-4 בביר אל-מכסור, הפיענוח של התיק הזה.
יגאל עזרא: אנחנו עושים מאמצים גדולים כדי בסופו של דבר לממש את החובה שלנו, ולפענח את התיקים, ולשים את אותם עבריינים מאחורי סורג ובריח.
יגאל עזרא: יש עבודה מצוינת גם סוף כל סוף כנגד ארגוני פשיעה.
יגאל עזרא: הוכרזו שלושה ארגוני פשיעה משמעותיים בארץ.
יגאל עזרא: חלקם, חלק מראשי הארגון נמצאים היום מאחורי סורג ובריח עם כתבי אישום.
עאידה תומא סלימאן: וחלק נמצאים בחו"ל.
עאידה תומא סלימאן: ברחו לחו"ל.
יגאל עזרא: חלק מהם אנחנו נמצאים בצירים של תקיפה כלכלית משמעותית מאוד, עם תפיסות של מאות מיליוני שקלים מאותם עבריינים.
יגאל עזרא: והיום, אני אומר לכם שוב - - -
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע, העלו את הנושא של הגנה על עדים - מה עם התוכנית הזאת?
עאידה תומא סלימאן: נלך ספציפית על הדברים ונשאל.
יגאל עזרא: התוכנית של הגנת עדים לא נמצאת בפתחה של המשטרה, ולפתחו של המשרד לביטחון פנים.
יגאל עזרא: אבל אני יכול להגיד לכם מניסיון שהיום יש נשים ערביות שנמצאות בתוכנית הזאת.
דנה בן צבי: נכון.
דנה בן צבי: אני רק אוסיף.
דנה בן צבי: אנחנו מנהלים את זה מול הבט"פ.
דנה בן צבי: זה התחיל לנוע.
דנה בן צבי: אנחנו העברנו רשימה של נשים בסיכון לרשות להגנת עדים, הם עושים את הבחינות שלהם.
דנה בן צבי: נפגשו כבר עם כמה נשים.
דנה בן צבי: יש תקציב לזה.
יגאל עזרא: יש נשים שכבר נמצאות בתוכנית.
עאידה תומא סלימאן: אשמח לקבל סטטיסטיקה מתי התחילה התוכנית לפעול.
עאידה תומא סלימאן: כמה נשים ערביות נמצאות בתוכנית הזו, זה יהיה מידע לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: מספרים, לא ביקשתי שמות.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת מה אפשר לבקש ומה לא.
יגאל עזרא: אנחנו ניתן מענה מסודר לסוגיה הזו.
יגאל עזרא: אבל אני אומר שאנחנו נמצאים במקום אחר.
יגאל עזרא: גם בסוגיה של הרווחה, אני חושב שמשטרת ישראל, יחד עם המשרד עצמו, פתחנו מודלים שמטפלים באמת באותן נשים שנמצאות בסיכון, אותן נשים שהגישו תלונה, עבור סטטוס כלשהו, אם זה שינוי מקום מגורים.
יגאל עזרא: בסך הכול אף אחד לא היה איתם בקשר.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להיכנס לנושאים של אלימות במשפחה.
יגאל עזרא: אלה נשים שחוו אלימות בסופו של דבר, זה לא בתוך המשפחה.
יגאל עזרא: אלה נשים שאויימו אם זה כעדות, ואם כקורבנות.
יגאל עזרא: אנחנו יחד עם משרד הרווחה ומשרדים אחרים, מנסים לתת רשת ביטחון טובה יותר כדי לא להגיע לאירוע הבא של אירוע האלימות.
יגאל עזרא: אני רוצה להתחייב עוד פעם.
יגאל עזרא: אנחנו נשב, נדבר, ואנחנו כמשטרת ישראל עושים מאמצים גדולים כדי להיות במקום אחר, ובאמת להשפיע על הסוגיה הזאת.
כפאח אגבאריה: עברנו איומים ואף אחד לא ענה.
כפאח אגבאריה: אני מבקשת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר יושבת למעלה משעתיים, אי-אפשר, בוועדות זה לא קורה שאנחנו יושבים כל כך הרבה.
עאידה תומא סלימאן: אני אשב אתכן אחר-כך.
גאז'ה גבלי: הבן שלי שרצח אותו השכן שלנו, הוא עכשיו בכלא.
גאז'ה גבלי: אני לא מאשימה אותו כי הוא ילד, מתחת לגיל, אבל אני מאשימה את המשטרה.
גאז'ה גבלי: אני נתתי כבוד למשטרה יותר מדיי.
גאז'ה גבלי: כל פעם הייתי מתקשרת למשטרה.
גאז'ה גבלי: ירה עלינו בבית פעמיים, והתקשרתי למשטרה.
גאז'ה גבלי: אלה ילדים שהם מוכרים למשטרה, גם לרווחה, גם לכל דבר.
גאז'ה גבלי: אני, בתור אימא, עם כל הכבוד לשוטרים והמשטרה שהיא פה.
גאז'ה גבלי: בשבילי, לראות עכשיו פרצוף של שוטר – אני רואה את הפרצוף של הרוצח של הבן שלי.
גאז'ה גבלי: במשך חודשיים ארבע פעמים קראתי למשטרה אחרי הרצח של הבן שלי, ארבע פעמים קיבלתי אותו שוטר, תסביר לי מה זה?
גאז'ה גבלי: ארבע פעמים אני מתקשרת, הלו, משטרה, בא אליי אותו שוטר.
גאז'ה גבלי: נרצח הבן שלי – בא אליי אותו שוטר.
גאז'ה גבלי: אני, בשבילי, המשטרה רצחה את הבן שלי.
גאז'ה גבלי: אני כבר מתפוצצת אם אני לא אדבר על זה.
גאז'ה גבלי: ודווקא במקרה הזה אתה דיברת על התקווה – איזו תקווה?
גאז'ה גבלי: על איזו תקווה אנחנו מדברים?
גאז'ה גבלי: הבן שלי נרצח.
גאז'ה גבלי: יש לו ילדה בת שלושה חודשים, עכשיו היא בת שלוש וחצי.
גאז'ה גבלי: אתה יודע מה היא שאלה אותי לפני שבועיים, אתה לא תאמין?
גאז'ה גבלי: היא אמרה לי, איפה אבא שלך?
גאז'ה גבלי: אמרתי לה: אבא שלי נפטר לפני 30 שנה.
גאז'ה גבלי: אמרה לי - - -
עאידה תומא סלימאן: גם הוא רצחו אותו, ככה שאלה אותך.
גאז'ה גבלי: הילדה בת ארבע.
גאז'ה גבלי: איזה עתיד ואיזו תקווה?
גאז'ה גבלי: אחרי שנה וחצי ראו אותי בצעדה, ואז משרד הרווחה שאל עלינו.
גאז'ה גבלי: למרות שאני עבדתי במשרד הרווחה, הייתי עובדת בהתנדבות, הייתי אומנת לילדים במצוקה.
סוהילה עדס: סליחה, אתה אמרת שאתם יודעים מי היה הבן שלי, למה נתתם להם - - -
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם את הדיון הזה, למרות הקושי, אני חייבת להגיד.
עאידה תומא סלימאן: כאשר הוצאנו את ההזמנות ידענו שאנחנו רק מתחילים דיון היום.
עאידה תומא סלימאן: זה דיון שלא מסתיים בישיבה אחת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רק מתחילות לגלות מה עובר על הנשים שהן נפגעות עבירה, או באופן ישיר, או באופן עקיף בגלל בני משפחה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא רק הכאב, זה קודם כל הדבר הכי עצוב ששמענו אותו פה, זה הכאב של אימהות שאיבדו את הילדים שלהן, זה משהו שלא הייתי רוצה לתאר לעצמי אפילו.
עאידה תומא סלימאן: כולנו אימהות וכולנו יודעות מה זה הפחד הזה, לחיות בפחד שאולי אני אאבד אחד מהילדים שלי.
עאידה תומא סלימאן: הפחד עצמו מלאבד לפעמים משתק, אז איך הכאב של כן לאבד, ולחיות יום יום עם זה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אנסה אפילו לתאר לעצמי - ליבנו אתכן.
עאידה תומא סלימאן: אבל לא מספיק שליבנו יהיה איתכן.
עאידה תומא סלימאן: צריך שיהיו גם חוקים איתכן.
עאידה תומא סלימאן: צריך שיהיו שירותים שילוו אתכן.
עאידה תומא סלימאן: צרים שיהיה גם מדיניות מאוד ברורה.
עאידה תומא סלימאן: כן אני יודעת שבתקופה האחרונה מתחוללים כמה שינויים.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת שסוף סוף, אולי המשטרה התחילה לעשות חלק ממה שהייתה צריכה לעשות הרבה זמן, ואני מדגישה חלק.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין לא מסופקת, ואני לא חושבת שעושים את הכול.
עאידה תומא סלימאן: אבל המשטרה מוכיחה היום, והרשויות מוכיחים מה שאמרנו שנים רבות.
עאידה תומא סלימאן: יש לכם את היכולות.
עאידה תומא סלימאן: אתם כן יכולים לעשות, תתחילו לעשות.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שהלחץ הציבורי הוא זה שיכול להביא תוצאות.
עאידה תומא סלימאן: ולכן, הצעקה שלכן, ושל כלל האוכלוסייה הערבית צריכה להישמע תמיד, ולהדהד לא רק בבניין הזה, אלא ברחובות ובכבישים בחוץ, כדי שכולם יבינו שאנחנו לא נרפה עד שנוכל לחיות בביטחון.
עאידה תומא סלימאן: היום גילינו כמה מהתופעות איך הפשיעה משפיעה על חיי נשים.
עאידה תומא סלימאן: וזה לא רק חוסר ביטחון במרחב הציבורי שכולנו מרגישים אותו, כולנו שומעים את צרורי היריות בכפרים ובערים.
עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים שאי-אפשר אפילו כשאת נוהגת באוטו ומישהו חותך אותך, אני אומרת לכם, אני לא מעזה אפילו לצפור, אפילו כשמסכנים את החיים שלי על הכביש, כי אני לא יודעת הצעיר שחתך אותי עכשיו, אם לא יירד מהאוטו עם נשק.
עאידה תומא סלימאן: זו המציאות שאנחנו חיים בה.
עאידה תומא סלימאן: אז חוסר ביטחון, אבל נשים שמישהו מהמשפחה שלהן נפגע מארגוני הפשע, או שחס וחלילה מישהו מהמשפחה שלהן מעורב בארגוני הפשע, חיים בפחד אפילו יותר גדול.
עאידה תומא סלימאן: הן עדות שלא מצליחות לפתוח את הפה.
עאידה תומא סלימאן: הן רואות את הפשיעה בעיניים, והן לא יכולות לפתוח את הפה, ולזה צריך תוכניות להגנה על עדים.