GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאורי שבו: אם אתם מכירים מישהי שזקוקה להדרכה ולהכוונה – תהיו שם בשבילה לעוגן, כתף ומשענת.
מאורי שבו: תהיו בעבורה.
מאורי שבו: בואו נמנע את הרצח הבא.
מאורי שבו: אני הייתי מאורי וכשמי אברך – מי יתן ויגיע המאור לכל אלו שחיות בחושך.
מאורי שבו: תודה רבה על ההקשבה ושיהיה המשך יום נעים.
עאידה תומא סלימאן: מאורי כל הכבוד.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שאם יצמח לנו דור שמבין את הבעיה בדיוק כמוך ויש לו את הכוח ששידרת עכשיו כשדיברת אלינו, אנחנו נצליח באמת להיות חברה שהיא יותר שוויונית, יותר מגינה על נשים וילדים ופחות אלימה.
מאורי שבו: תודה רבה לכם.
איריס פלורנטין: אעידה, אני יכולה רגע להגיד משהו לתלמידה שדיברה עכשיו?
עאידה תומא סלימאן: כן איריס.
איריס פלורנטין: לפני שבועיים פנתה אליי אחותי ואמרה לי "..
איריס פלורנטין: תקשיבי, בשיעור אזרחות צריך לדבר על הוועדה הבן משרדית וצריך הרצאה על אלימות ולראיין מישהו.
איריס פלורנטין: .", אני אמרתי לה "..
איריס פלורנטין: הגעת לאדם הנכון והכנו עבודה לבת שלה בכיתה י"ב, שעשתה אותו הדבר – מה שהתלמידה פה עשתה.
איריס פלורנטין: זה היה בשיעור אזרחות, אז אני גאה להגיד שהנושא הזה נמצא על השולחן.
עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד, אבל אין לזה קשר שהיא אחיינית שלך, שהיא קרובה לנושא?
איריס פלורנטין: לא, האמת היא שהיא לא ידעה אפילו.
עאידה תומא סלימאן: אה אוקיי, כל הכבוד.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאנחנו יותר ויותר מרגישות שהנושא מחלחל ואנשים יותר צעירים מרגישים את המחויבות להירתם למאבק החשוב הזה ואני מקווה שאנחנו נמשיך את זה עד שבעוד שבוע או שבועיים תהיה ידיעה משמחת שגם המדינה נרתמת למאבק הזה ביתר שאת.
עאידה תומא סלימאן: לרה צינמן מארגון משפחות נרצחים ונרצחות.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי ובאמת, שלוש דקות ובואו, אני רק רוצה לכוון באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי באמת להתמקד בדיון האמיתי של למה חשוב להיות חלק מהאמנה הזו ולאלה שמתנגדים – שיתמקדו בסיבות העיקריות של למה הם מתנגדים לה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא נתרחב לשיח כללי שנמצא בנושא האלימות, למרות החשיבות הרבה, בבקשה גברתי.
לרה צינמן: אז אני מתחברת לסיום דבריה של הילה המדהימה הזו מאורי, שאחד הדברים שצריכים לקרות זה גם החמרה בענישה לרוצחי נשים ואת גברתי, נכחת בדיונים על מדרג עבירות המתה והיית בין חברות הכנסת שדרשו שרצח נשים על ידי בני זוגן יהיה בנסיבות מחמירות וזה לא קרה ומאז נערכו כבר מספר משפטי רצח בעניינן של נשים שנרצחו על ידי בני זוגן ולא הסתיימו במאסר עולם וזה אפילו היה בחוק הישן, שהיו בו הרבה מגרעות אבל את הדבר הבודד הטוב הזה דווקא חיסלו ממנו והגברים הללו קיבלו עונשים הרבה יותר נמוכים ממאסר עולם ואנחנו הסתמכנו בדרישות שלנו בדיונים שנערכו בוועדת החוקה על סעיף באמנת איסטנבול, סעיף 46, שדורש החמרה בענישה על כל העבירות כלפיי נשים.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, אני חושבת שזה עוד מאבק שצריך לחדש אותו ולהגיש תיקון להצעת החוק.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת כמה נלחמנו וגם הייתה שותפה איתנו חברת הכנסת יעל גרמן במאבק הזה ולצערי לא הצלחנו, תודה לך.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר יונה שרקי מהמרכז למדיניות ההגירה, בבקשה.
יונה שרקי: אני מבקש להצטרף באמת לדברי הפתיחה של חבר הכנסת אלון טל.
יונה שרקי: אני באמת חושב שבחדר הזה, אני רוצה לחשוב ורוצה להאמין שבחדר הזה אין אנשים שמתנגדים לרעיון של מלחמה נגד אלימות בכלל ונגד נשים או אלימות במשפחה בפרט.
יונה שרקי: אבל חושב לציין כמה נקודות שהן חשובות.
יונה שרקי: קודם כל בריטניה, הסיבה שבגללה היא לא מאשררת את האמנה היא פשוט מופיעה בצורה מאוד מאוד ברורה בדיוני הפרלמנט שהתקיימו ממש לאחרונה בנושא, למרות שכבר כמעט לפני עשור אנגליה חתמה על האמנה והסיבה היא שהם רוצים להימנע ממצב של אכיפה של ההליך הדמוקרטי של קבלת ההחלטות.
יונה שרקי: אז מה זה אומר?
יונה שרקי: זה בדיוק בעצם מה שנרמז פה, אבל לא נאמר וזה שהמסגרת החוקית הפנים מדינתית שלהם תואמת להוראות האמנה ורק לאחר מכן, אחרי שהגיעו לקונצנזוס רחב ולחקיקה מסודרת, רק אז הם יסכימו להיכנס למצב שבו האמנה תחול עליהם ותכפה עליהם למעשה התאמה של חוקים כאשר למעשה כבר לא יהיה בכך צורך ממילא, מכיוון שזה יהיה בהסכמה דמוקרטית.
יונה שרקי: אנחנו, בדיוק כפי שאמרה אחת מהדוברות שדיברה לפניי, רואים את אנגליה ואומרים שבהחלט מדובר בדוגמא של מופת.
יונה שרקי: אנגליה בהחלט רוצה להתאים את עצמה בדרכים המקובלות ולא בדרכים שעוקפות את מערכת ואת הליך החקיקה הדמוקרטי של מדינה דמוקרטית והיות ומדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית אז ההחלטות האלה אמורות להתקבל במסגרת החקיקה הראשית ובוודאי לא ככפייה מבחוץ, אז זה הדבר הראשון.
יונה שרקי: הדבר השני, אני רוצה להעיר תשומת ליבכם לסוגיה שנמצאת באמנה, בפרק שבע באמנה והיא סוגיית ההגירה.
יונה שרקי: עכשיו צריך להבין, סוגיית ההגירה אין לה שום קשר לסוגיית האלימות.
יונה שרקי: הרי בסופו של יום יש את הטיפול באלימות שזה דבר אחד, אבל יש הלבשה של סוגיית ההגירה אל סוגיית האלימות ובעצם פה יש ניסיון לעשות מיקס בין השניים ולכפות על המדינות לפתוח את גבולותיהן באופן שהוא כמעט בלתי מבוקר, מה שנוגד את החוק הבין לאומי שנוגד לרוב את החקיקה את החקיקה הפנים מדינתית כאשר ביחס לרוב הסעיפים שנמצאים בחלק שבע אין בכלל אפשרות להסתייג ומה שזה אומר זה שכאשר אנחנו מבקשים לבוא ואולי לבוא ולנסות להתאים את עצמינו מבחינה משפטית, אז ישנם סעיפים שבהם לא ניתן להתאים את עצמינו מבחינה משפטית והם נכפים עליך מבחוץ.
יונה שרקי: אני רוצה רק וחשוב לי להזכיר שיש לנו גבול משותף עם מצרים, גבול שהוא גבול יבשתי תיירותי וזה אומר שכל ישראלי או כל מצרי יכול לעבור אותו בלי שום בעיה עם ויזה של תייר, רק שבמצרים כ-80% מהנשים עוברות מילת נשים וזה אומר שהפוטנציאל הגירה ופליטות בישראל הוא מטורף ושלא לדבר על מדינות אחרות וכאשר המנגנון לבלימת המהלך הזה הוא לא קיים באמנה וזה אומר שלא ניתן להסתייג מהסעיפים האלו אנחנו למעשה, לפחות מבחינת המחויבות המשפטית שלנו, אנחנו נכנסים פה לנקודה שהיא נקודת אל חזור ללא יכולת אמיתית להתמודד איתה בכלים מעשיים ובאמת זה צריך להיאמר.
יונה שרקי: אז זו דעתי, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני רק, ד"ר יונה, אני קצת ככה מתפלא.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שכד"ר אתה כבר יודע שישראל כבר חתמה בעבר על כמה אמנות בין לאומיות.
יונה שרקי: יפה.
עאידה תומא סלימאן: ועדיין מדינת ישראל מחוקקת את החוקים שלה בתוך כנסת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אתווכח איתך על כמה הדמוקרטיה היא ערך עליון, אני לא אתווכח – בוא נניח שכן.
עאידה תומא סלימאן: אבל החוקים במדינת ישראל, שנגזרים כמו שאמר גם כן חבר הכנסת אלון טל, לפעמים מאמנות תבין לאומיות בעצם בסופו של דבר אף אחד לא מכריח, אין שום מנגנון שמכריח את מדינת ישראל ואת כנסת ישראל לחוקק חוקים באמנות האלה, חוץ מאשר אולי הערה פה והערה שם, שזה קורה גם כן ב-cedaw, שהיא אמנה בין לאומית לביעור כל סוגי האפליה נגד נשים, שמדינת ישראל חתומה עליה עם הסתייגויות אני חייבת להגיד שכבר ההסתייגויות קיימות שנים רבות וזה לא שאני מסכימה עם ההסתייגויות האלה, אבל הן קיימות ואני יודעת שגם באמנת איסטנבול הולכות להיות הסתייגויות – חלק מהן גם בנושא שהזכרת בעניין ההגירה ואני.
שמחה רוטמן: אבל הוא אמר שבסעיפים האלו אי אפשר להסתייג.
עאידה תומא סלימאן: תשמע, שנייה.
שמחה רוטמן: אבל הוא אמר שעל הסעיפים הספציפיים האלה אי אפשר להסתייג עליהם לפי האמנה.
עאידה תומא סלימאן: טוב טוב, הוא יש לו את הפרשנות שלו, אני יש לי את הפרשנות שלי – מותר לי, לא?
עאידה תומא סלימאן: למרות שאני לא דוקטור.
שמחה רוטמן: בסדר, כן.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שגם כן, לשבת ולהגיד "כל הנשים במדינת מצרים עוברות מילה".
שמחה רוטמן: הוא אמר כ-80%.
עאידה תומא סלימאן: 80% מהנשים, זה גם לא נכון.
יונה שרקי: זה נתון של האו"ם גברתי, זה לא אני המצאתי.
יונה שרקי: הכל בסדר.
עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד שאתה משתמש גם כן בנתונים של האו"ם.
יונה שרקי: בוודאי.
אלון טל: אני נזהרתי כי אני בדיוק בדקתי ולמרבה הצער אני גם חשבתי שזה נתון הזוי.
אלון טל: אני בדקתי עכשיו את הדו"ח של האו"ם משנת 2020 וזה עומד שם על כ-87%.
אלון טל: זה הנתון המדויק וזה מזעזע, אני חושב שצריכים.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, נו.
יונה שרקי: אני מזכיר את בג"ץ, מילת נשים מלפני שנה.
עאידה תומא סלימאן: גם להגיד שכניסת מצרים למדינת ישראל היא בלי ויזה ובלי כלום, זו גם כן הטעיה מאוד גסה.
יונה שרקי: ויזת תייר אמרתי, לא.
יונה שרקי: אני אמרתי ויזת תייר.
עאידה תומא סלימאן: לא נכון, לא נכון.
יונה שרקי: אבל מה לא נכון?
עאידה תומא סלימאן: לא נכון, הם לא נכנסים בלי ויזה.
שמחה רוטמן: הוא לא אמר את זה אבל, הוא אמר ויזת תייר.
יונה שרקי: ויזת תייר גברתי, אני יודע מה אני אומר.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, ויזת תייר.
עאידה תומא סלימאן: אז אני יודעת טוב מאוד עד כמה גם משרד הפנים וגם רשות ההגירה יודעים יותר מידי לבצע את העבודה שלהם והם באמת שומרים על זה.
עאידה תומא סלימאן: אתה מצפה יעני ש-87% מהנשים במצריים עכשיו יבואו כתיירות למדינת ישראל וישהו פה.
יונה שרקי: גברתי אני רק.
שמחה רוטמן: זה לא מה שהוא אמר אבל, הוא אמר משהו אחר.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת שמחה רוטמן, אני חושבת שאני הקשבתי טוב מאוד ואני אומרת ומגיבה למי שהקשבתי, אני מאוד מעריכה את זה שאתה רוצה להגן עליו ועל דבריו, אבל תן לי לנהל את הישיבה.
יונה שרקי: אני רק רוצה לומר עוד מילה אחת.
קריאה: יש גם היבטים משפטיים לטיעונים שהוא ענה, יש תגובות משפטיות ברורות לטיעון שלו.
יונה שרקי: פסק דין מילת נשים התבסס גברתי יושבת הראש על אמנת איסטנבול.
יונה שרקי: לפני שחתמנו אותה.
יונה שרקי: תעיינו בפסק הדין, תעיינו בפסק הדין.
קריאה: הוא לא מתבסס על אמנת איסטנבול, זה לא נכון! זה לא נכון.
יונה שרקי: תעיינו בפסק הדין.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני מבקשת! אני רוצה לנהל את הדיון הזה, עכשיו מי שצועק או צועקת לא יישאר באולם.
עאידה תומא סלימאן: לכולם פה תינתן זכות דיבור, תרשמו בפניכם את הטיעונים ותענו עליהם ורק לי מותר להיכנס לדברים של הדוברים, בסדר?
עאידה תומא סלימאן: מאוד דמוקרטי.
יונה שרקי: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע ואני מבקשת גם כן מנציגי ונציגות משרד המשפטים לרשום בפניהם את הטיעונים האלה שגם תהיינה לכם תשובות תוך כדי דיון.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לעוד דובר או שניים לשאת את דבריו ואז אנחנו נפנה לנציגי הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר מירב שמואלי, רוח נשית.
מרב מיכאלי: גם אנחנו כמו רבות פה מאוד שמחנו בחודש נובמבר האחרון על ההצהרות של הממשלה וגם אנחנו מאוד מאוד מצטערות לשמוע את הטיעונים הקשים שהם מעלים שאין להם שום קשר ושום זכר לדברים שקשורים באמנה ולכן אני רוצה להזכיר רק מעט מעט דברים שכן כתובים באמנה, מההיבט שלנו כארגון שעוסק בהיבטים הכלכליים של אלימות נגד נשים.
מרב מיכאלי: אז מעט מהסעיפים באמנה, קודם כל המדינה מבקשת מהמדינות לפעול להעצמה ולעצמאות כלכלית של נשים שנפגעות אלימות ואנחנו בעבודה היום יומית שלנו יודעות כמה זה קריטי כדי למנוע חזרה למעגל האלימות.
מרב מיכאלי: האמנה מכירה גם בתוצאות הכלכליות של האלימות כלפיי נשים, לא רק התוצאות הבריאותיות, הנפשיות וכולי.
מרב מיכאלי: האמנה מכירה בכך שהאלימות נמשכת גם לאחר פרידה, זאת אומרת גם בן זוג שכבר לא חי עם האישה ממשיך לפעמים במשך שנים ארוכות וגם אחרי הגירושין לפעול באלימות כלפיה.
מרב מיכאלי: בנוסף, האמנה מבקשת שיהיה איסוף של נתונים, שגם זה משהו שתמיד לכולנו מאוד חסר – נתונים על ההיקפים של כל צורות האלימות כלפיי נשים.
מרב מיכאלי: עוד דבר מאוד חשוב, האמנה מעודד גם גברים ונערים להיות חלק במאבק באלימות, כי הרי אלימות כלפיי נשים היא לא רק בעיה של נשים, היא בעיה של כל החברה.
מרב מיכאלי: אני רוצה גם להזכיר שהאמנה היא לא רק בנוגע לאלימות כלפיי נשים, אלא אלימות במשפחה בכלל.
מרב מיכאלי: יש המון סעיפים מאוד חשובים בנוגע להגנה על ילדים באמנה, ילדים שחוו אלימות וילדים שהיו עדים לאלימות.
מרב מיכאלי: רשימת הסעיפים החשובים באמנה היא מאוד ארוכה ואני לא אעבור על כולם, חשוב להגיד שבנוסף לסעיפים הספציפיים, חשובה מאוד רוח הדברים – הרוח הכללית של האמנה.
מרב מיכאלי: לנו, כארגוני נשים שעובדות יום יום בעבודה מאוד מאוד סיזיפית, קשה ולא מתגמלת, לקרוא את הדברים האלה, רק לקרוא את המבוא לאמנה נותן איזו שהיא רוח גבית, נותן הרבה מאוד השראה ומזכיר לנו למה לעשות את העבודה הקשה הזאת.
מרב מיכאלי: למשל: הקישור בין מאבק באלימות לבין המאמץ לבער אפליה בין נשים, ההכרה בכך שאלימות נגד נשים היא הפרת זכויות אדם והיא תוצאה של יחסי כוח לא שוויוניים בחברה לאורך ההיסטוריה וגם, ההכרה בכך שהאלימות במשפחה משפיעה אמנם גם על גברים, אבל הרבה יותר על נשים ונערות.
מרב מיכאלי: את כל הדברים האלה חשוב לזכור והצטרפות לאמנה היא בעצם ההצהרה של מדינת ישראל בכך שהיא מכירה בדברים האלו ובתקופה הנוכחית זה מאוד מאוד חשוב.
מרב מיכאלי: אני אסיים רק באחד מהטיעונים של המתנגדים, הטיעון שהאמנה תביא לפירוק משפחות וזה נאמר גם לגבי עוד כל מיני יוזמות של ארגוני נשים.
מרב מיכאלי: אז אני רוצה להזכיר שמה שמפרק משפחות זאת אלימות.
מרב מיכאלי: האמנה היא כלי מאוד חשוב על מנת להילחם בזה ומדינת ישראל צריכה להצטרף כמה שיותר מהר, בלי התנצלויות ובלי שום דחיות לאמנה שנותנת לנו כלים כדי למנוע פירוק של משפחות.
עאידה תומא סלימאן: כפי שאתם תראו אני מנסה לגוון גם בין אלה שמתנגדים וגם בין אלה שתומכים באמנה ואני רוצה לתת את זכות הדיבור לנעמה זרביב משוברות שוויון, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: אחריה אנחנו נשמע את לילי בן עמי מפורום מיכל סלה.
נעמה זרביב: אני כמובן אנסה להביא דווקא את הפן המדויק של המשפחה והאלימות.
נעמה זרביב: אז האמנה, שאלתם במה היא לא פותרת את בעיית האלימות, האמנה למשל אוסרת על הליכי גישור במקרה של זוגות בהליכי פרידה.
נעמה זרביב: זאת אומרת, מה שאנחנו יודעים שהצליח לעזור לזוגות בהליכי גירושין, בתהליך של ליווי ולייצר את המהלך הזה קצת יותר עדין וציבורי – לא יקרה.
נעמה זרביב: האמנה מתערבת בהסדרי ראייה כשמישהו אומר שהוא חש אלימות.
נעמה זרביב: קורה פה איזה שהוא מצב מדהים, שחוק האלימות הכלכלית ואמרו את זה קודם, אבל אני אתייחס לחוק האלימות הכלכלית, כי על זה לא דיברו.
נעמה זרביב: חוק האלימות הכלכלית לא עבר כאן בגלל הגדרות מעורפלות וכל מיני דברים כאלה, אז האמנה.
עאידה תומא סלימאן: לא היו הצבעות, למה את אומרת לא עבר?
עאידה תומא סלימאן: עבר דווקא.
נעמה זרביב: היו פה חברי כנסת, היו התנגדויות.
נעמה זרביב: את זוכרת מה היה.
עאידה תומא סלימאן: היו התנגדויות, אבל לא להגיד שלא עבר.
נעמה זרביב: הוא לא עבר.
שמחה רוטמן: החוק עבר בסוף?
עאידה תומא סלימאן: "לא עבר" זה כאילו "נפל".
נעמה זרביב: אוקיי, אז לא התקדם כי קמה התנגדות.
עאידה תומא סלימאן: כן, לא התקדם תודה.
נעמה זרביב: יופי, לא התקדם כי קמה התנגדות והנה אמנת איסטנבול, היא תפתור לנו את בעיות ההתנגדות.
נעמה זרביב: דבר נוסף, אמרתי על הליכי הגישור ודבר נוסף זה אני קוראת לכם ציטוט, כי היה פה דיון על הפרדה מגדרית או לא וזה מתוך התרגום של רקמן: ".
נעמה זרביב: .
נעמה זרביב: החברות יגנו אפליה נגד נשים בכל צורותיה וינקטו ללא שיהוי את כל האמצעיים החקיקתיים והאחרים על מנת למנוע אותה.
נעמה זרביב: .", אני מזכירה שהפרדה מגדרית זה גם נושא שנידון פה וגם עבר לבג"ץ, הוא לא הוכרע בתוך החברה הישראלית, אז הזה – אמנת איסטנבול היא זו שתכריע לנו.
נעמה זרביב: קורה פה מהלך פשוט.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד, זה מעניין מאוד.
עאידה תומא סלימאן: את מכניסה ובעצם מה שאת אומרת זה שאת מכניסה את ההפרדה המגדרית תחת אותה הכותרת של "אפליה נגד נשים".
נעמה זרביב: חס ושלום.
עאידה תומא סלימאן: הכרעת את הדיון.
עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק כך, כאילו ממה את מפחדת?
עאידה תומא סלימאן: האמנה מדברת על תופעות של אפליה נגד נשים ואת אומרת שהפרדה מגדרית תיפול תחת הכותרת הזו.
נעמה זרביב: אני אומרת שאמנת איסטנבול הכניסה לכאן את האפליה נגד נשים גם כהפרדה, למרות שאין לזה שום קשר.
נעמה זרביב: אבל עוד דבר אחרון שאני רוצה לומר וכאן אני דווקא משתמשת בדברים של רות הלפרין קדרי באחת הוועדות וזה שלא הוכח עד היום שום קשר בין חינוך לשוויון מגדרי לבין מניעת אלימות, אדרבה - הפוך.
נעמה זרביב: פינלנד, שנחשבת המדינה כמעט הכי שוויונית, מספר הנשים שנרצחות שם על רקע מגדרי הוא מהגבוהים בעולם ולכן אין קשר לשוויון מגדרי.
נעמה זרביב: האמנה הזאת מנסה לחנך אותנו מחדש בדרך לא דמוקרטית.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה ויש דברים שאני לא יכולה להתווכח איתם, באמת.
עאידה תומא סלימאן: אני חשבתי שאנחנו עברנו כבר כברת דרך בנושאים האלו.
עאידה תומא סלימאן: לילי בן עמי, מנכ"לית פורום מיכל סלה ואתן הכנתן סרטון.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשדר קודם את הסרטון ואחר כך נשמע אתכן, בבקשה.
לילי בן עמי: תודה רבה חברת הכנסת עאידה תומא סולימאן.
לילי בן עמי: אני לילי בן עמי, אני מנכ"לית עמותת פורום מיכל סלה ואחותה הגדולה של מיכל, שנרצחה בבית שלה לפני שנתיים וחצי על ידי בן הזוג שלה, האבא של הבת שלהם, שהיום היא כבר בת שלוש ואחרותי ליאת מגדלת אותה כבת רביעית שלה.
לילי בן עמי: הבת של מיכל ביקרה בקבר של אמא עוד לפני שהגיעה לגיל שלוש.
לילי בן עמי: כל מי שמתנגד לאמנה הבין לאומית לאלימות במשפחה הוא כאילו רותח את אחות שלי פעם שנייה.
לילי בן עמי: כל מי שמתנגד ואני רואה מתנגדים שעוברים מאולם לאולם וכותבים מסמכים.
לילי בן עמי: אני רוצה לשאול אתכם, במיוחד את חברי הכנסת, נציגי הציבור המתנגדים לאמנה, אני רוצה לשאול אתכם מתי בפעם האחרונה הגעתם להלוויה של נרצחה?
לילי בן עמי: שלשום נרצחה אישה באשדוד, מצאו אותה בבית שלה עם סימני חניקה והאיש שלה אמר לחבר שלו שזה הוא שעשה את זה והוא עכשיו עצור על החשד ברצח שלה.
לילי בן עמי: אבישג פחימה זיכרונה לברכה, משפחה חרדית, לפני חודשיים, בת 22, אני רוצה לשאול את אותם חברי הכנסת שמתנגדים לחתימה ע לאמנת איסטנבול – האם הגעתם לשבעה שלה?
לילי בן עמי: של אבישג פחימה זיכרונה לברכה?
לילי בן עמי: תלמידת אולפנה.
לילי בן עמי: כי אני הגעתי, המשפחה שלה התקשרה אליי, אני ישבתי איתם.
לילי בן עמי: כל מי שמתנגד לאמנה הבין לאומית לאלימות במשפחה, אני רוצה לשאול אתכם – מה אתם עשיתם עד היום כדי למנוע את הרצח הבא?
לילי בן עמי: באמת, כי אני רואה אתכם מתאמצים וטורחים וכותבים מאמרים ושמו לי עכשיו פה על הנייר הזה עוד מסמך.
לילי בן עמי: מה אתם עשיתם?
לילי בן עמי: כל אדם פה שמתנגד, אני רוצה שבבקשה, אני מדברת בשם משפחות הנרצחות, כי אנחנו שילמנו את המחיר הכי יקר שלנו ואנחנו אזרחיות ואזרחים פה במדינה ויש פה גם ילדים ויושב פה רועי עדן, אח של שוקי בסו.
לילי בן עמי: רועי, אני התפרצתי בבכי מקודם כשהוא ניגש אליי ואמר לי, רועי ביקש שאני אדבר על הילדים.
לילי בן עמי: כי רועי גדל בבית שאמא שלו סבלה אלימות וכשאחיו הגדול שוקי הגיע לגיל צבא והתגייס אז הוא הציל את כל המשפחה בזה שהוא הרג את אבא.
לילי בן עמי: שוקי פעיל במאבק, הוא עובד סוציאלי והוא פועל להצלת הנרצחת הבאה.
לילי בן עמי: אנחנו המשפחות שמשלמות את המחיר הכי יקר! אני רוצה לשאול אתכם נבחרי הציבור שלנו, מה אתם עשיתם?
לילי בן עמי: חבר הכנסת שמחה רוטמן, אתה יודע מתי הפעם האחרונה שמדינת ישראל ספרה את הקורבנות?
לילי בן עמי: אתה יודע מתי היה המחקר הממשלתי האחרון?
לילי בן עמי: לפני 20 שנה, ב-2001.
לילי בן עמי: זו הייתה הפעם האחרונה שספרו כמה קורבנות יש.
לילי בן עמי: אנחנו לא ידענו שמיכל בסכנת חיים.
לילי בן עמי: אני הייתי איתה שעה לפני הרצח, היא הייתה איתי.
לילי בן עמי: אני הייתי עדה במשפט הרצח של אחותי, לא ידענו כלום ואני אומרת לך, אנחנו שנתיים אחרי – אפשר היה להציל אותה.
לילי בן עמי: לך יש כוח להציל אותה, כי יש המון כלים ולכן אני הקמתי את העמותה.
לילי בן עמי: יש הרבה מאוד כלים.
לילי בן עמי: עכשיו באמת, אני רואה אתכם עובדים מאוד קשה לעצור את האמנה הזאתי, אז בואו ותגידו לי מה אתם עושים ומה עשית עד היום, אם היית פה בוועדה גם בעבר, עוד אולי לפני שהיית חבר הכנסת, מה המהלכים שאתה קידמת?
לילי בן עמי: לירון דרור שדיברה פה בסרטון, האם נפגשת איתה?
לילי בן עמי: היא קברה את התינוקת שלה, בת עשרה חודשים.
לילי בן עמי: לירון ראתה את ברק בן עמי – לא קשור ואין קשר משפחתי אלינו, את האיש שלה, אבא של התינוקת שלה, שוחט את גוני בת העשרה חודשים בסכין בסלון.
לילי בן עמי: הם גרים בהוד השרון, זה חוצה מגזרים.
לילי בן עמי: אסתר אהרונוביץ' ז"ל שנרצחה על ידי האיש שלה – ד"ר גיורא פרי שהוא רופא והיא גננת בת 62.
לילי בן עמי: מה אתה עשית כדי לעצור את הרצח הזה?
לילי בן עמי: יש הרבה כלים, עכשיו אמנת איסטנבול, אמנה בין לאומית ואני מבינה שיש הסתייגויות, אבל בואו נאחד ידיים, בואו נעביר את האמנה הזאת ואם יש הסתייגויות אנחנו נפתור אותן.
לילי בן עמי: אני רוצה לראות אותך ואת כל המתנגדים יושבים ביחד עם המכובדים פה ממשרד המשפטים ויתר אנשי המקצוע ומפצחים את זה ופותרים את זה, כי כמו שאמר חבר הכנסת אלון טל, שכל כך התרגשתי לשמוע אותו מדבר – אמנות בין לאומיות הרבה פעמים מקדמות אותנו עשרות שנים קדימה על נושאים שנזנחו מאחור ואני רוצה להגיד לך, הנושא הזה של אלימות במשפחה ובקרב נשים – הוא הזונח מאחור.
לילי בן עמי: התחום הזה, אתה יודע איך מתמודדים איתו היום?
לילי בן עמי: היום מתמודדים עם אלימות במשפחה ועם רצח נשים רק אחרי שקרה מעשה נורא – מקלט, רווחה, שאיריס פלורנטין נלחמת בשיניים וכל הכבוד לה ומשטרה.
לילי בן עמי: אבל מה עם למנוע מראש?
לילי בן עמי: אני חושבת ואני אסיים בדבריי, יש כל כך הרבה מה לעשות וזה צו 8 של כולנו – נשים, גברים וילדים – להציל חיים ואפשר להציל חיים והאמנה הזאתי תציל חיים.
עאידה תומא סלימאן: תודה לילי.
עאידה תומא סלימאן: אמנם היה לי קשה לעצור אותך וזה לא רק בגלל הרגש, אלא בגלל דברי הטעם שאמרת ומה שאת אומרת הוא נכון.
שמחה רוטמן: תני לי רק 20 שניות, עקב הפניה האישית אליי.
שמחה רוטמן: 20 שניות, לא יותר.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן, רק תן לי לסיים.
שמחה רוטמן: אז תני לי כי אני גם חייב ללכת לוועדה אחרת.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך, אני אתן לך.
שמחה רוטמן: אני פשוט לא רוצה להשאיר את הקריאה שלה ללא מענה ואני חושב שזה.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת שמחה רוטמן, עניתי ואמרתי.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שהשאלה המהותית הזו של "מה נעשה?
עאידה תומא סלימאן: " ואני יודעת שבשנים האחרונות לאחר מאבקים מאוד קשים, כולל שביתה כללית של נשים במדינת ישראל הצלחנו לגרד קצת הישגים במאבק הזה ואני יודעת שעדיין יש אפשרות לעשות עוד רבות, כולל בחקיקה, כולל חוקים שאני הנחתי ואני מנסה לקדם.
עאידה תומא סלימאן: אבל השאלה המהותית היא לגבי המאמצים שנעשים ומושקעים עכשיו בלמנוע את האמנה – תתארו לעצמכם שבאותה המידה הם היו מושקעים כדי להפסיק את האלימות, כנראה שהיינו אז במצב הרבה יותר טוב.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חבר הכנסת שמחה רוטמן ותעשה את זה בבקשה ממש קצר.
שמחה רוטמן: ממש קצר.
שמחה רוטמן: אז דבר ראשון, אין לי – לא רוצה ואני חושב שבכלל אין מה להתווכח עם הדברים שאמרת על המקרים הקשים הללו, אין ספק.
שמחה רוטמן: בלי שום קשר לאמנת איסטנבול, סתם השבוע הסתובבתי במליאת הכנסת והחתמתי על הצעת חוק שלי, שאני היוזם, החתמתי עליה חברי כנסת מכל סיעות הבית – יהודים, ערבים, ימין, שמאל, על לטפל בנושא שהחוק הישראלי לא נותן מענה על לירושה במקרה של רצח והתאבדות, כי דורש הרשאה ואם בן אדם הוא ניסה להתאבד והוא בקומה אז אין הרשאה ואז לא יודעים מה לעשות עם הירושה ובאמת סיטואציה שלדעתי נגעת בה במילה.
שמחה רוטמן: אני הלכתי, החתמתי על הצעת חוק בלי שום קשר לאמנת איסטנבול ובלי שום קשר להרבה מאוד דברים.
שמחה רוטמן: גם חבר הכנסת אלון טל יודע שכשהוא בא אליי עם יוזמות שקשורות לנושאים האלו – בוודאי.
שמחה רוטמן: אין מחלוקת על הבעיה, אין מחלוקת שמדינת ישראל צריכה לטפל בבעיה הזאת.
שמחה רוטמן: המחלוקת המאוד קשה והמאוד חריפה שאסור לעשות לה השטחה – האם אמנת איסטנבול תפתור את הבעיה או תחמיר את הבעיה או תייצר בעיות אחרות.
שמחה רוטמן: כרגע אני סבור שהיא תחמיר את הבעיה ותייצר בעיות אחרות ולכן ההתנגדות שלי אליה.
יסמין פרידמן: אני יכולה לומר גם?
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אני חייבת להגיד שהטענה הזו, שאמנת איסטנבול תחמיר את הבעיה – את זה אני לא יכולה להבין, אני לא מקבלת ואתה יכול להגיד שיש סעיפים שאתה מסתייג מהם.
עאידה תומא סלימאן: אבל תחמיר את הבעיה?
עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד, כל האמנות שמדינת ישראל חותמת עליהן לא מחמירות שום בעיות, פותרות בעיות.
שמחה רוטמן: לא כולן, אבל אמנת איסטנבול.
עאידה תומא סלימאן: אבל האמנה הזו דווקא מחמירה את הבעיה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה חברת הכנסת יסמין פרידמן.
יסמין פרידמן: זה לא שלא הגעתי עם דעה מראש, הגעתי עם דעה מראש.
יסמין פרידמן: אבל קודם כל, חשוב לי לומר שאני וכל מפלגת "יש עתיד" תומכים באמנת איסטנבול.
יסמין פרידמן: ברור לי שיש הסתייגויות, ברור לי שיש בעיות, אבל אני חושבת שזה פתיר ואני חושבת שאפשר לטפל בהסתייגויות.
יסמין פרידמן: אני הגעתי לדיון היום כי חשוב לי לשמוע גם את הקולות של בעד וגם את הנגד, אבל אני חושבת שממה ששמעתי עד כה זה רק חיזק את דעתי שהיתה ידועה.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חברת הכנת יסמין פרידמן.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לאריאלה סגל מפורום קהלת ואחריה עורכת הדין גלי עציון מנעמ"ת.
עאידה תומא סלימאן: אני משאירה את נציגי הממשלה עוד קצת על מנת לשמוע את כל הטענות.
אלון טל: אני פשוט חייב לברך על האיזון, זה כל כך לא צפוי בכנסת ישראל שאת נותנת לכולם לדבר ואני גם רוצה לשמוע את כולם.
עאידה תומא סלימאן: אבל כולם יודעים שאני יוצאת דופן בכנסת ישראל.
אלון טל: אכן, אבל אני נותן לך איזה חיזוק תוך כדי.
שמחה רוטמן: את היחידה מהאופוזיציה שהיא ברשות וועדה.
עאידה תומא סלימאן: כן, זה מגיע לנו.
אריאלה סגל: בוקר טוב ובאמת, תודה רבה על ההזדמנות של גם לקחת חלק ולשמוע דברים חשובים ומרגשים ונוגעים ללב באמת, מצד כל המשתתפות כאן.
אריאלה סגל: אני, יש פה הרבה בימני קריאה ואני ממש לא אתיימר להיות מומחית לאמנות בין לאומיות או כל ההשלכות שלהן או אתיימר להכיר כמו הפרופסורית רות הלפרין קדרי, שהיא אז בזמנו לימדה אותי גם דיני משפחה על כל התהליכים החשובים שעברו בתחום בעשורים האחרונים.
אריאלה סגל: אני כן רוצה להציב כאן כמה סימני שאלה ביחס לאמנה משני היבטים, האחד הוא האם באמת חתימה על האמנה היא זו שתקדם את כל המטרות הטובות שאנחנו רוצים לקדם כאן.
אריאלה סגל: כי ממה שאני שמעתי, בעיקר יש לנו פה קושי באכיפה של מה שכבר קיים.
אריאלה סגל: אנחנו יודעים שיש עבירות פליליות על הרבה סוגים שונים של אלימות, כמובן על רצח, הנסיבות המחמירות של אלימות במשפחה ופגיעה בחסרי ישע שמוכר כבר בחקיקה העונשית מזה כמה עשורים.
אריאלה סגל: החידוש לכאורה, של הכרה בהטרדות מיניות וסביבת עבודה לא הולמת זה לא חידוש, כי זה אצלינו כבר 20 שנה.
אריאלה סגל: אבל הבעיה היא ביישום, כמו שראינו בדוח מבקר המדינה לגבי יישום החוק למניעת הטרדה מינית, כמו דוח הוועדה הבין משרדית לגבי טיפול בזכויות נפגעות עבירה בהליך הפלילי מלפני כמה שנים.
אריאלה סגל: הבעיה שלנו היא ביישום ולכן עולה התהייה האם החתימה על מסמך נוסף עם עקרונות והוראות היא זו שתייעל את התהליך.
אריאלה סגל: דווקא פה, כפי שציינה יושבת הראש בתחילת דבריה, אם הממשלה מעוניינת לקחת אחריות, אז זו דווקא רוח גבית טובה בשביל באמת לוודא ולפקח על האכיפה והיישום של הדברים שקיימים כבר כעת ולא בטוח שנדרשת החתימה על האמנה בשביל לשתף כוחות ובאמת, לתקן את מה שדורש תיקון.
אלון טל: אני יכול לשאול שאלה עקרונית?
אלון טל: האם את יכולה להצביע על איזו שהיא אמנה ששיפרה תחום חיים או ביצועים של המדינה?
אלון טל: כלומר, האם ההתנגדות של פורום קהלת היא רוחבית לגבי המעורבות של מדינת ישראל בכל אמנה או שיש אמנות.
אריאלה סגל: חס וחלילה.
אלון טל: את דווקא חושבת שיש בעיות ספציפיות רק באמת איסטנבול?
אריאלה סגל: אני חושבת שיש בעיות ספציפיות באמנה הזאת.
אלון טל: אז מה?
אלון טל: תני לי דוגמא, שתיים איפה אתם כן חושבים שיש איזה שהוא דבר חיובי שאתם חושבים שישראל הצטרפה לאמנות.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה למה השאלה, כי בינתיים ההתייחסות שלך היא באופן די כללי אם יש צורך בכלל לחתום על האמנה הזו או לא.
עאידה תומא סלימאן: אבל אפשר להגיד את זה על כל אמנה בין לאומית.
עאידה תומא סלימאן: הטיעון הזה כן, אפשר להגיד "אם תרצה המדינה ליישם היא לא צריכה את האמנה הבין לאומית, שתיישם".
שמחה רוטמן: שנייה, זה נכון בהרבה אמנות.