GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ראינו גם שנשים מנוצלות כאשר המשפחות שלהן בעולם הפשיעה, מנוצלות, כדי שבכוח יעשו עבירות על החוק, או לנצל את הגוף שלהן, ואת החיים שלהן, ואת זה אנחנו צריכים לבדוק.
עאידה תומא סלימאן: מדאיג אותי ביותר שחוקרת מתחילה לחקור תופעה חברתית, ואז היא צריכה לגרוס את כל החומר, ולא להעז להגיד משהו על מה שהיא חקרה, כי היא בעצמה עלולה להיות בסכנה - זה אומר דרשני.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר דרשני שאפילו ללמוד את התופעה לעומק זה כל כך מפחיד כבר.
עאידה תומא סלימאן: בעניין המדיניות המונעת, אני פניתי כבר לראש הממשלה, פניתי לשרי ביטחון בשש השנים האחרונות על ענייני נוהל מתן רישיון נשק.
עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת גם שיש עלייה מטורפת בבקשות, כולל מהאוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: לפי הנהלים, אני לא בטוחה שזה לא מגיע לידיים הלא נכונות.
עאידה תומא סלימאן: ואם צה"ל והמשטרה לא יודעים לשמור טוב מאוד על הנשק שבידיים שלהם, בטוח שאדם פרטי, שאף אחד לא בודק איפה הוא שם את הנשק שלו, לא יכול לשמור וזה יכול לזלוג לידיים הלא נכונות.
עאידה תומא סלימאן: לכן אנחנו שוב מעלות את הבקשה לצמצם מתן אישורים.
עאידה תומא סלימאן: לשמור על זה, ולא לאפשר נשיאת נשק במרחב הציבורי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא יודעים מאיפה הכדור יגיע, מאיזה אדם גזען מבוהל שרואה בנו פרופיל פוטנציאלי ויורה בנו, או מבין החברה שלנו שמעוצבן עלינו.
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק מסתכלת על סל השירותים והטיפולים למשפחות שחוות אובדן פתאומי ושכול כתוצאה מתאונת דרכים, ועבירות המתה.
עאידה תומא סלימאן: אני אבדוק עד כמה רשויות הרווחה באוכלוסייה הערבית מיודעים על זה, ויש להם תקציבים כדי שהאנשים והילדים יקבלו את הטיפול הנאות והתמיכה לאחר אובדן קשה.
עאידה תומא סלימאן: שום דבר לא יפצה אתכן, אבל לפחות לטפל בטראומה של הילדים ושל הנשים שנשארו, ולקבל את הסיוע שמגיע לכן כאזרחיות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבדוק גם את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה למשרד ואבקש לדעת איך הם בודקים את הנהלים.
עאידה תומא סלימאן: ואני אבדוק את יישום הנהלים.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לקבל ממשרד העבודה והרווחה - בשלושת השנים האחרונות היו מינימום 250 רציחות באוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: כמה משרד הרווחה והביטחון החברתי, כמה נתנו סלים כאלה ומה רשום אצלם.
עאידה תומא סלימאן: כמה נוצלו סלי השירותים ל-250 מינימום מקרי הרצח באוכלוסייה הערבית בשלושת השנים האחרונות.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה אליכן גם במידע קונקרטי, וכפי שביקשתי, שהישיבה עם האימהות יהיה כדי לתת להן כיוונים איפה עומדים.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שהיועצת של השר נמצאת פה, ואני מבקשת שהפגישה הבאה לא תהיה עוד פעם לפתוח את הפצעים, ולדבר על הכאב, אלא יותר לתת להן תשובות, שאולי תיתן להן תקווה לא להחזיר את הילדים, אבל שהצדק ייעשה עם הרוצחים.
עאידה תומא סלימאן: בעניין הייעוץ המשפטי, אני יודעת שיש דיונים בכנסת וגם במשרדי הממשלה להרחיב את יריעת הייעוץ המשפטי הניתן.
עאידה תומא סלימאן: אחת מהצעות החוק שלי, שיתנו ייעוץ משפטי באותו רגע של עבירת ההמתה למשפחה, כדי שתלווה אותן.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים כמה קשה להן להתנייד מתחנת משטרה לתחנת משטרה, וגם לעקוב אחר מה שקורה בתיק, וגם להבין שיש להן זכויות שהן בעצמן יהיו מוגנות.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שהייעוץ המשפטי במקרה הזה מאוד חשוב.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכן שהגעתן.
עאידה תומא סלימאן: מודה לאימהות.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי, היום ה-1 ביוני 2022.
עאידה תומא סלימאן: אני רק מציינת שהיום בקלנדר הבינלאומי זה היום הבינלאומי לזכויות הילד.
עאידה תומא סלימאן: גם האו"ם הכריז על זה וגם בהרבה מקומות בעולם חוגגים את זה.
עאידה תומא סלימאן: אולי במדינה מציינים את זה בתאריך אחר או שלא מציינים את זה, אני לא יודעת, אבל ראיתי לנכון להגיד שביום כזה אנחנו מאחלים שכל הילדים, גם בארץ וגם בעולם, יחיו חיים טובים, בטוחים, יקבלו את ההשכלה שמגיעה להם ויחיו בחיק משפחה תומכת ומעשירה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב זה לא מצבם של הרבה הרבה ילדים, אנחנו יודעים שהרבה ילדים במדינה חיים מתחת לקו העוני, עם כל התסמינים שבאים עם זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שיום אחד הילדים יהיו הדאגה העיקרית, לא רק של המשפחה שלהם אלא גם של הרשויות ושל המדינה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אכנס לפרטי פרטים ולא אגיד מה קורה עם החינוך של הילדים הקטנים ואני לא אדבר על רווחתם, אבל בוא נקווה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום בהיערכות ליישום חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 18 – הוראת שעה), התשפ"ב-2021.
עאידה תומא סלימאן: זאת הצעת חוק שבזמנו הגשתי וקידמתי עם חבריי, חבר הכנסת איימן עודה וחבר הכנסת עופר כסיף.
עאידה תומא סלימאן: היו לנו כמה דיונים בוועדה וכמה פגישות עם משרד הרווחה והביטחון החברתי.
עאידה תומא סלימאן: ענת, את רוצה לפרט?
ענת מימון: קודם כל, החוק קובע איזשהו הסדר שמחייב עם מתן צו הגנה, להפנות את האדם שכלפיו הוצא צו ההגנה, שתינתן חוות דעת של עובד סוציאלי מעריך ומגייס ואז יבדקו את המקום הפנוי ואת האפשרות לשלב אותו במסגרת טיפולית מתאימה.
ענת מימון: החוק נקבע להוראת שעה לחמש שנים, כאשר כניסה לתוקף אמורה להיות חצי שנה מיום אישורו, שזה ב-15 בדצמבר וזה בעצם מעמיד אותנו, עכשיו אנחנו בחלוף חצי שנה.
ענת מימון: יש אפשרות להאריך את תקופת הוראת השעה בעוד תקופות ויש גם אפשרות לדחות את כניסת החוק בתוקף, בצו, באישור הוועדה שלנו.
ענת מימון: הכוונה לדעת האם נערכו?
ענת מימון: כי בזמנו דובר על גיוס גדול של עובדים סוציאליים שצריך לגייס.
ענת מימון: האם אתם מוכנים לזה?
עאידה תומא סלימאן: אני אגיד רק כמה משפטים לפני שאני פונה לנציגות המשרד.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהצעת החוק הזאת היא גם פורצת דרך.
עאידה תומא סלימאן: שנים רבות התקדמנו בהגנה ובביטחונם גם של ילדים וגם של נשים שסבלו מאלימות.
עאידה תומא סלימאן: אם יש שינוי בשיח שצריך להתחולל זה גם איך אנחנו עוזרים לגברים שהם בעצמם אלימים, עוזרים להם לצאת מהמעגל הזה?
עאידה תומא סלימאן: איך מונעים התדרדרות - של גברים וגם נשים במקרים מסוימים – של אנשים שמבצעים אלימות כלפי אחרים?
עאידה תומא סלימאן: הניסיון, מזה שנים, אני זוכרת את החוק שעבר, שמאפשר או נותן לשופט את האפשרות, קרי, שופט רשאי לשלוח מישהו לטיפול.
עאידה תומא סלימאן: שנים חיכינו שהעניין יחלחל בתוך בתי המשפט ויותר ויותר שופטים ישתמשו בסמכות הזאת וכן יעבירו אנשים שנגדם הוצא צו הגנה לטיפול, לצערי זה לא קורה כמו שצריך ולכן באה הצעת החוק הזאת כדי לחייב.
עאידה תומא סלימאן: בזמנו, משרד הרווחה אמר שזה מחייב התכוננות, זה מחייב הכשרת צוותים, זה מחייב הקמת צוותים שיהיו מומחים לבדיקת מוכנות לטיפול וגם יעבדו לצד בתי המשפט.
עאידה תומא סלימאן: עם האוצר היו בעיות תקציביות, פתרנו הכול, הבאנו תקציב, אומנם זה לא תקציב המקסימלי הראוי אבל זה משהו שאפשר להתחיל אתו.
עאידה תומא סלימאן: היו לכם משימות, כולל הכנות להכשרות, איתור ואיוש הצוותים ואנחנו נרצה לשמוע כי זה אמור להיות תוך 20 יום, כלומר, החוק אמור להיכנס אוטוטו.
עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שהגברת איריס פלורנטין לא מגיעה היום.
מריה פודגייצקי: כן, גברתי היושבת-ראש, איריס פלורנטין נקראה לדיון דחוף ולכן אני מחליפה אותה בדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי, אני רוצה לשמוע, האם אתם מוכנים?
מריה פודגייצקי: בפנינו משימה מאוד מאתגרת, כמו שהגדרת, היושבת-ראש, כי יש לנו מעט מאוד זמן ומדובר במהלך שהוא מהלך היסטורי, הוא מהלך רציני, הוא מצריך היערכות בשני אופנים.
מריה פודגייצקי: דיברנו פה על העובד הסוציאלי המעריך ואנחנו מדברים על כוח אדם שבעצם מבצע את המשימה בכניסה.
מריה פודגייצקי: אנחנו גם מדברים על היערכות כללית של שירותי הרווחה, לא רק של שירותי הרווחה אלא של מוסדות טיפול שיצטרכו לתת גם מענים בהמשך טיפול.
מריה פודגייצקי: אנחנו כרגע נתייחס לשלב הראשון של ההיערכות שלנו.
מריה פודגייצקי: היום אני יכולה לעדכן שהגענו להסכמות עם השלטון המקומי גם על המודל הטיפולי וגם על הפריסה.
מריה פודגייצקי: אנחנו מדברים על 13 מרכזים, מיקום המרכזים נקבע בהתאם לנתונים שקיבלנו מהנהלת בתי המשפט ובתיאום אתם.
מריה פודגייצקי: אנחנו מדברים על 30 תקנים.
מריה פודגייצקי: שוב, אני אגיד שאנחנו מדברים על תקציב שהוא תקציב מאתגר ולכן אנחנו גם מתאימים את עצמנו למסגרת הקיימת כדי לעשות את העבודה כמו שצריך.
מריה פודגייצקי: התקנים ירדו לשטח במהלך שבוע, כלומר, עד שבוע מעכשיו – אני נזהרת במילותיי כי אני יודעת שזה לוקח לנו עכשיו שבוע להוריד את התקנים – אנחנו מדברים על 30 תקנים.
מריה פודגייצקי: במקביל נעשית היערכות משמעותית להכשיר את הצוותים האלה.
עאידה תומא סלימאן: כשאת אומרת יורדת לשטח זה אומר שעוד לא אוישה, עוד לא פרסמו שיש תקנים כאלה כדי לאייש אותם?
מריה פודגייצקי: כן, הקצאת התקנים תהיה תוך שבוע מהיום, במהלך שבוע מהיום תהיה הקצאת תקנים.
מריה פודגייצקי: האישור שהגיע אלינו מהאוצר – גברתי היושבת-ראש, אני רק רוצה לציין שאנחנו מדברים פה על תהליך מול האוצר לקבל תקנים ב-100% משרה.
מריה פודגייצקי: זה נובע מכך שאנחנו מדברים על מרכזים אזוריים ולא מרכזים עירוניים ולכן לא ניתן לשלם את זה במצ'ינג עירוני.
מריה פודגייצקי: כלומר, כל התקנים ירדו ב-100% משרה וזה משהו שלקח לא מעט זמן בתהליך מול האוצר וזה הושג.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל הושג באיחור.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שהחוק לא יתחיל לפעול, לפי מה שאני מבינה.
מריה פודגייצקי: אנחנו בתהליך מול השר, הגשת בקשה להארכה בחודשיים לצורך יישום התוכנית.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה, מתי חשבתם להגיש את הבקשה לוועדה?
עאידה תומא סלימאן: הרי אי אפשר להאריך בלי אישור של הוועדה ואוטוטו אנחנו מתחילים בהחלת החוק.
ענת מימון: גם רצוי שהחוק לא ייכנס לתוקף לפני - ההארכה צריכה להיות לפני כניסה לתוקף.
מריה פודגייצקי: היועצת המשפטית של משרד הרווחה נמצאת אתנו בזום, אם אתם רוצים להתעדכן בנושא הזה, זה אפשרי.
עאידה תומא סלימאן: למה אני לא מעודכנת מבעוד מועד שאתם מתקשים להתכונן לקראת המועד הסופי?
עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים שכדי לעצור את החלת החוק, אתם צריכים לפנות לקבל אישור מהוועדה, זה קשור גם ללו"ז של הוועדה, לא רק שלכם.
עאידה תומא סלימאן: אתם לא פונים ואתם לא מעדכנים, זה מאוד מוזר.
מריה פודגייצקי: זה בטיפול.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר 13 מרכזים שצריכים לקום.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה מה זה אומר מבחינת מרכז?
עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר זה תקן של עובד סוציאלי מעריך.
עאידה תומא סלימאן: וזה אומר שעוד לא אוישו התקנים והאנשים עוד לא עברו שום הכשרה.
עאידה תומא סלימאן: לקראת מה אני צריכה להתכונן, בקשה שדורשת כמה זמן?
מריה פודגייצקי: היושבת-ראש, יש דברים שהם לא בהכרח בשליטתנו.
מריה פודגייצקי: לפני האישור של האוצר לתקנים של 100% משרה אי אפשר להוריד תקנים, אז אנחנו פועלים בהתאם למה שאנחנו יכולים אבל עושים את זה הכי טוב שאנחנו יכולים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אתם יודעים שהמקסימום שלכם זה עוד חודשיים?
מריה פודגייצקי: אנחנו רואים את האתגר שעומד בפנינו, עושים כל מאמץ.
עאידה תומא סלימאן: כשאתם אומרים 13 מרכזים, למה הכוונה?
עאידה תומא סלימאן: מה יהיה במרכז הזה?
מריה פודגייצקי: במרכז הזה יישבו עובדים סוציאליים מעריכים.
עאידה תומא סלימאן: עובד.
מריה פודגייצקי: לא בהכרח, יכול להיות גם יותר, תלוי בגודל המרכז.
מריה פודגייצקי: שוב, אנחנו פועלים לפי הנתונים שהתקבלו מהנהלת בתי המשפט.
עאידה תומא סלימאן: אני לא קיבלתי דיווח איפה יקומו 13 המרכזים האלה.
מריה פודגייצקי: אנחנו נעביר את זה לוועדה יחד עם ההורדה של התקנים.
עאידה תומא סלימאן: אין לך פה?
מריה פודגייצקי: לא, כי יש מספר יחידות שעדיין במחלוקת וצריך לדייק את זה מולן.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקש לשמוע את היועצת המשפטית של המשרד.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, זה מקומם מאוד ששבועיים לפני החלת החוק אני צריכה לשמוע שאתם עדיין תקועים בלהשיג את התקנים מהאוצר ועוד לא סוכם על 13 המרכזים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, אתם לא מוכנים.
עאידה תומא סלימאן: פשוט מאוד, אתם עדיין בשלב הכי ראשוני בהכנה להחלת החוק.
עאידה תומא סלימאן: והחודשיים שתבקשו אותם, אם נאשר אותם, הם לא יספיקו.
עאידה תומא סלימאן: אם שישה חודשים לא הספיקו, גם החודשיים האלה לא יספיקו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע, נאמר לי שאתם בקשר עם השר כדי שיוציא צו ויבקש מהוועדה לאשר אותו לדחיית החלת החוק.
עאידה תומא סלימאן: זה המצב?
שלהבת אינשטיין אלפסי: שלום, אני שלהבת, מהייעוץ המשפטי של המשרד.
שלהבת אינשטיין אלפסי: אנחנו אכן בבחינה מול השר להגיש בקשה לארכה של חודשיים מאחר ואנחנו בשלבים אחרונים לקראת יישום החוק, כפי שאמרה מריה.
שלהבת אינשטיין אלפסי: אין לי הרבה מה להוסיף על הדברים שלה מבחינה מקצועית, מבחינת ההיערכות ליישום, מבחינת התקנים, גיבוש המתווה ליחידות אבחון אזוריות.
שלהבת אינשטיין אלפסי: כפי שהיא אמרה, אנחנו גם בתקציב מאתגר וגם בתקופה קצרה שהחוק עבר - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, לא מקובל עליי לומר את הסיבות שאת מציינת.
עאידה תומא סלימאן: אתם ידעתם בדיוק מול מה אתם עומדים, ידעתם איזה תקציב יש לכם, האוצר אישר את התקציב הזה.
עאידה תומא סלימאן: אם הביורוקרטיה באוצר גרמה לקושי, היה ראוי לנסות להיעזר בוועדה שחוקקה את החוק, לפנות, להביא את האוצר לפה לשאול אותו שאלות.
עאידה תומא סלימאן: אתם פשוט מאוד שישה חודשים נתתם לי להרגיש שהכול מתקתק ואתם הולכים לקראת החלה.
עאידה תומא סלימאן: אם לא הייתי יוזמת את הדיון הזה, מה היה קורה?
עאידה תומא סלימאן: יום לפני החלת החוק הייתי מקבלת בקשה להאריך?
שלהבת אינשטיין אלפסי: חשוב לי להגיד, שהצוותים המקצועיים, נעשתה כאן עבודה רציפה לאורך כל הדרך להיערכות ליישום ולגבש את המתווה הנכון יחד עם השלטון המקומי.
שלהבת אינשטיין אלפסי: לא הייתה איזה תקיעות בתהליך והדברים האלה אכן לוקחים זמן ואנחנו מאיצים אותם מאוד.
שלהבת אינשטיין אלפסי: חצי שנה היא באמת תקופה מורכבת ליישם גם בשיח מול הנהלת בתי המשפט, איך נכון יהיה ליישם את זה, איך יעבוד הקשר מול יחידות האבחון האלה.
שלהבת אינשטיין אלפסי: אני רק יכולה לקוות שהבקשה הזאת תגיע בהקדם לאישור הוועדה וליושבת ראש הוועדה.
שלהבת אינשטיין אלפסי: שוב, אנחנו בוחנים כרגע, ממש בימים אלה, את הבקשה עם השר - - -
עאידה תומא סלימאן: אתם מבינים שהחלת החוק לא תידחה כל עוד אני לא מאשרת את הבקשה?
עאידה תומא סלימאן: כלומר, זה לא עניין להניח את זה על שולחני יום לפני.
שלהבת אינשטיין אלפסי: בהחלט.
עאידה תומא סלימאן: אני לא עובדת על כפתורים, אתם תיקחו שישה חודשים להתכונן, תביאו את זה יום לפני ואני אצטרך לאשר.
עאידה תומא סלימאן: לפחות אצלי זה לא עובד ככה.
עאידה תומא סלימאן: אם יש ביורוקרטיה במשרדים הממשלתיים, אפשר לעשות סחבת גם בוועדות ואז תהיו מול מצב שהחוק יחול.
עאידה תומא סלימאן: אני מכבדת שיתוף פעולה והידברות אבל להשאיר אותי לרגע האחרון, לבוא ולהפיל פצצה כזאת ולצפות שברגע האחרון אני צריכה לאשר, עם כל הכבוד, זה לא עובד ככה.
עאידה תומא סלימאן: רק שתדעו, אל תניחו את זה אצלי יומיים לפני כי אני אזרוק את זה מכל המדרגות, עם כל הכבוד.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע את נציגת מרכז השלטון המקומי, גברת תמי ברששת, מנהלת אגף רווחה וקהילה, בבקשה.
תמי ברששת: בוקר טוב גברתי, אנחנו ישבנו עם נציגי המשרד, המתווה הראשוני שהוצע לא התאים לנו, למחלקות.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לדעת מתי ישבתם אתם?
תמי ברששת: אין לי את התאריך אבל אני חושבת שלפני חודש וחצי, חודשיים.
תמי ברששת: ואז הוחלט על מתווה אחר של מרכזים אזוריים צמודים לבתי משפט, במקומות שיש ריכוז של בתי משפט.
תמי ברששת: נעשית בדיקה, יש כבר את המקומות, נקבעו איפה יהיו המרכזים, אני חושבת שאפילו ראיתי את הרשימה.
תמי ברששת: צריך להכשיר אנשי צוות.
תמי ברששת: אנחנו ראינו לנכון שהצוות הזה צריך להיות צוות מקצועי.
תמי ברששת: לא יכול להיות יחידה של 10% במחלקה כזאת או מחלקה אחרת, אלא חשוב שיהיו צוותים, חשוב שלאנשים יהיה צוות שיוכלו להיעזר אחד בשני ולגבות אחד את השני.
תמי ברששת: אנחנו כרשויות רואות את עצמנו כיחידות טיפוליות ולכן ביקשנו את ההפרדה בין יחידות האבחון ליחידות הטיפול.
תמי ברששת: זה היה המוטו והרציונל שהנחה אותנו, להתעקש על זה שזה יהיה מרכזים אזוריים.
תמי ברששת: מפה אנחנו מחכים להקצאת התקנים ולהכשרה של הצוותים.
עאידה תומא סלימאן: מהשטח אני יודעת שיש קושי רב בלגייס אנשים, עובדות ועובדים סוציאליים ויש מחסור אדיר.
עאידה תומא סלימאן: עד כמה שאני זוכרת, יש כ-1,000 תקנים לא מאוישים.
תמי ברששת: אני מאמינה שדווקא את התחום הזה יהיה יותר קל לאייש.
תמי ברששת: הקושי הוא בעיקר בעובדים סוציאליים, עו"ס משפחה.
תמי ברששת: את העובדים האלה יהיה יותר קל לגייס כי זה בדרך כלל יהיו עובדים מיומנים שיש להם כבר ניסיון בטיפול באלימות ועברו את ההכשרה הבסיסית של מניעת אלימות במשפחה.
תמי ברששת: אז אני מאמינה שבמקרה הזה יהיה יותר קל לגייס.
עאידה תומא סלימאן: מהניסיון שלך, כמה זמן את מעריכה שתצטרכו כדי לגייס אנשים לתפקידים?
תמי ברששת: לתפקידים האלה יהיה יותר קל לגייס מאשר עו"ס משפחה.
תמי ברששת: אני מאמינה שבמהלך החודשיים הקרובים יצליחו לגייס.
עאידה תומא סלימאן: הנהלת בתי המשפט, עו"ד שירי לנג, בבקשה גברתי.
עאידה תומא סלימאן: אני מעוניינת לדעת איך אתם ערוכים?
שירי לנג: בוקר טוב לכולם, ההיערכות בצד של בתי המשפט היא פחות מורכבת מטבע הדברים.
שירי לנג: מיד עם פרסום החוק ברשומות, אנחנו כמובן עדכנו את כל שופטי המשפחה בתיקון והסברנו להם מה התהליך החדש.
שירי לנג: התקיים שיח של אנשי חטיבת תפעול ומזכירויות שלנו מול גורמי הרווחה כדי לראות איך יוצרים את הקשר הזה, כאשר בית משפט בעצם מפנה לקבלת חוות דעת, אז מי איש הקשר ברווחה שאליו יש לפנות כדי לקבל את חוות הדעת.
שירי לנג: התקיים איזשהו שיח, אני מניחה שהוא יושלם ממש בימים הקרובים.
שירי לנג: שוב, בגדול מבחינתנו - - -
עאידה תומא סלימאן: אתם מוכנים.
שירי לנג: כן, אנחנו ערוכים.
עאידה תומא סלימאן: הצוותים או המרכזים שדיברו עליהם, יישבו בתוך בתי המשפט?
מריה פודגייצקי: לא.
מריה פודגייצקי: יישבו צמוד ליחידות הטיפוליות שמחולקות לשירותים חברתיים.
עאידה תומא סלימאן: צמוד ליחידות טיפוליות?
מריה פודגייצקי: הם לא יישבו בתוך בתי המשפט, הם יישבו במקומות ברשויות המקומיות או צמוד למרכזים למניעת אלימות או למחלקות לשירותים חברתיים.
עאידה תומא סלימאן: מה ידוע לכם על רשימת המרכזים?
עאידה תומא סלימאן: אם זה ליד בתי משפט, זה אומר, לפחות חיפה, נצרת, נתניה, תל אביב, מה?
מריה פודגייצקי: קודם כל, כן, אנחנו נעביר את הרשימה לוועדה בקרוב, תוך ימים.
עאידה תומא סלימאן: רשמתי בפניי שאתם לא ערוכים להחלת החוק, לצערי הרב, למרות שידעתם שהלו"ז הוא שישה חודשים, ידעתם שהתקציב קיים.
עאידה תומא סלימאן: זה נשמע לי מאוד תמוה ולא מקובל עליי.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה הייתם עושים אם לא הייתי מזמנת את הישיבה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: נראה לי שהייתם מגיעים ברגע האחרון, יום לפני החלת החוק ואז מבקשים אישור.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שזאת התנהלות מתאימה או מכבדת לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מצפה שיהיה קשר יותר פתוח, במיוחד כשאתם יודעים שדווקא אי אפשר לדחות את החלת החוק רק בצו אלא צריך אישור בתוך הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: הוועדה צריכה להיות משוכנעת שעשיתם כל מאמץ כדי לא להגיע לבקשת דחייה.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים אני לא מרגישה את זה.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני מבקשת, תוך שבוע ימים, ממש שבוע ימים, אני רוצה דיווח מפורט איפה אתם עומדים מבחינת הורדת התקנים לשטח, רשימת המרכזים שהחלטתם עליהם, מתי אתם חושבים להתחיל לאייש.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה דיווח כתוב, מנומק, לפני שאני מקבלת את הצו של השר לידיים שלי, אני רוצה לדעת איפה אתם עומדים בדיוק.
עאידה תומא סלימאן: שתבינו, אם תהיה הארכה – לפי מה שאני מרגישה עכשיו, אני לא יודעת אם אני הולכת לאשר – היא תהיה לחודשיים מקסימום, אין את כל הזמן שבעולם.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שתצביעו איפה יש עדיין בעייתיות כדי שאשתכנע שאני צריכה להסתכל על בקשת הדחייה.
עאידה תומא סלימאן: אחכה לדיווח הזה עד ליום רביעי הבא מקסימום.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לעו"ד עדי מגידיש, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: עו"ס במקלט ויצ"ו לנשים נפגעות אלימות.
עאידה תומא סלימאן: ואחריה אנחנו נשמע עדות של אישה שעברה אלימות טכנולוגית.
עדי מגידיש: בעצם את התופעה התחלנו להכיר בערך לפני שש או שבע שנים, כשהגיעה אלינו משפחה למקלט, סביב אלימות טכנולוגית.
עדי מגידיש: האישה ידעה ככה להצביע על זה, אבל הילדים לא.
עדי מגידיש: ושם זה באמת היה ניכר כמה זה קשה לילדים, הם צריכים לשחק מול המצלמות, גם במקלטים הם מרושתים במצלמות, הילדים צריכים לשחק מול המצלמות כי אבא צריך לראות אותנו משחקים.
עדי מגידיש: וזה לא ככה המציאות.
עדי מגידיש: הילדים לא צריכים לשחק מול המצלמות.
עדי מגידיש: היה קשה גם לאישה לזהות שיש מצלמות בבית, זה לא רק בשביל להגן עליכם, זה גם בשביל המציצנות הזאת, לראות כל הזמן מה את עושה.
עדי מגידיש: אישה אחרת הגיעה אלינו במעקב על האוטו.
עדי מגידיש: וגם הכל היה תחת המסווה הזה של אני צריך להגן עליך, אני צריך לשמור עליך.
עדי מגידיש: אני צריך לדעת איפה את.
עדי מגידיש: אם את תתקעי עם האוטו אני צריך לדעת איפה את עומדת, אני צריך לדעת ולהגיע אליך בדיוק.
עדי מגידיש: אז באמת גם בטיפול מאוד מאוד קשה לתת לזה שם, קשה לאנשים לזהות את זה כקורבנות של אלימות, קורבנות של אלימות טכנולוגית.
עדי מגידיש: הדבר היותר קשה זה באמת כשהן מתחילות להבין שאף פעם הן לא היו לבד.
עדי מגידיש: הן כל הזמן היו מרושתות במצלמות, עשרים וארבע שבע.
עדי מגידיש: מישהו מסתכל עליהן, מישהו רואה אותן, הן חשופות באופן תמידי.
עדי מגידיש: וזה יוצר לנו כאנשי טיפול את הקושי .
עדי מגידיש: קושי לדבר על זה, קושי לפתוח את הנושא זה.
עדי מגידיש: תחושה של נרדפות, כל הזמן צריכים לדעת איפה אני, מה אני עושה, מה אני אוכלת, מה אני שותה.
עדי מגידיש: זה באמת מלווה לא רק באלימות טכנולוגית, זה מתלווה בסוגים נוספים של אלימות, לא רק זה.
עאידה תומא סלימאן: זה עלה לי בראש עכשיו שאני יודעת שקיבלתן הוראה לרשת את מקלטי הנשים במצלמות מהמשרד.
עאידה תומא סלימאן: לא רק מסביב.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שההוראה כללה, גם עכשיו, בתוך המקלט.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק כמו שזה קורה בגני ילדים.
עאידה תומא סלימאן: והשאלה שלי, פתאום עלה לי לראש כאשר את דיברת על ההשלכות של להרגיש שאת במעקב כל הזמן, ומה זה עושה, גם לצוות המקלט וגם לנשים שנמצאות במקלט.
עאידה תומא סלימאן: וזה גורם לחשוב על שיחה שאני צריכה לנהל עם משרד הרווחה.
עדי מגידיש: הנשים נכנסות ובאמת הן נורא נבהלות מכמות המצלמות שיש.
עדי מגידיש: והן כל הזמן חושבות שאנחנו בודקות אותן דרך המצלמות.
עדי מגידיש: אנחנו כל הזמן באיזה שהוא מעקב אחריהן.
עדי מגידיש: אנחנו רואות.
עדי מגידיש: תמיד זה קורה, הן ישר ככה, מה אנחנו האח הגדול, אתם צופים בנו עשרים וארבע-שבע, את בטח הולכת הביתה, את מסתכלת עלי.
עדי מגידיש: זה באמת יוצר חוויה מאוד קשה, גם בתוך הטיפול.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת למיה לי לוי, מהקליניקה לקידום שיוויון הפקולטה למשפטים.
מיה לי לוי: בוקר טוב, שמי מיה לי, אני בת עשרים ואחת, אני פעילה חברתית.
מיה לי לוי: וכרגע, זאת אומרת במשך שנה וחצי ויותר אני נפגעתי מאלימות טכנולוגית קשה מאוד, ואני כאן עם מסקנות, ואני כאן לומר שאני לא ידעתי לאן אני יכולה לפנות ומה אני יכולה לעשות.
מיה לי לוי: עברה עליי שנה וחצי מאוד מאוד קשה, שהתבטאה בכל דבר שאפשר לחשוב עליו במדיה החברתית, ברשתות, בין אם זה סרטונים פוגעניים ומטרידים שהופצו עליי, בין אם זה סרטונים באורך שמונה עשרה דקות שמועלים לרשת ומדברים על גופי, ובאמת רדיפה של שנה וחצי על ידי אותו אדם.
מיה לי לוי: אפרת מייצגת אותי במשפט נגדו.
מיה לי לוי: וזה לא פעם ראשונה שנחשפתי לתופעה הזאת של האלימות והפגיעה ברשתות הטכנולוגיות.
מיה לי לוי: כשפניתי למשטרה, לפני שתבעתי, הרגשתי שלא היה מה לעשות.
מיה לי לוי: הרגשתי שלא היה מה לעשות.
מיה לי לוי: כשהגעתי והתלוננתי, נעניתי בתשובה שזה ברשת, זה טכנולוגי, אין לנו יותר מידיי מה לעשות עם זה.
מיה לי לוי: קיבלתי פעם אחר פעם תשובה, גם לאחר ערעור לפרקליטות, שאין מה לעשות עם התלונה שלי אני הגעתי למסקנה שאם אני לא אעשה משהו בשביל עצמי, לא יהיה מי שיגן עליי מהאלימות הזאת, הטכנולוגית, שהיא חלק מהיום יום שלנו, חלק בלתי נפרד.
מיה לי לוי: אני, מעבר לכך שאני פעילה חברתית, אני חשופה המון ברשתות.
מיה לי לוי: אני נחשפת לקהל של ילדים, בעיקר ילדים ונוער, ואני רואה את כמויות האלימות שם, ואת זה שאין מה לעשות.
מיה לי לוי: לאן לפנות.
מיה לי לוי: לדווח לאפליקציה, דיווחנו.
מיה לי לוי: לדווח לטיק-טוק, לדווח לאינסטגרם, אז חוסמים את הפרופיל של מי שנהג באלימות.
מיה לי לוי: ואז מה?
מיה לי לוי: הוא לא יכול לפתוח עוד פרופיל?
מיה לי לוי: זאת אומרת יש פה איזו שהיא מערכת שכולה לא יודעת איך להתנהל במצבים האלו, שאני חוויתי על בשרי במשך שנה וחצי.
מיה לי לוי: אז אני כאן כדי קודם כל להציף את זה, ואני מודה לכם על הוועדה החשובה הזאת, כי אני יודעת שיש כמוני עוד המון שנפגעים על בסיס יומיומי.
מיה לי לוי: וחשוב לי שיהיה מה לעשות עם זה, כדי שלא ייפגעו עוד כמוני.
מיה לי לוי: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את הכאב שאת מדברת ממנו, ואני מבינה שזאת אחת הבעיות העיקריות בעניין של אלימות טכנולוגית, שברגע שזה ברשת, זה ברשת.
עאידה תומא סלימאן: וזה הכוח שמשתמשים בו נגד כל אישה, או גבר או ילד שנפגע.
עאידה תומא סלימאן: שהם יודעים שברגע שזה ברשת כמעט בלתי אפשרי להוריד את זה משם.
עאידה תומא סלימאן: כי מישהו כבר קיבל את זה, ואנחנו לא יודעים.
עאידה תומא סלימאן: כי זה התפשט.
עאידה תומא סלימאן: ואי אפשר לעצור את זה, וזה הקושי האמיתי.
עאידה תומא סלימאן: אבל כן אפשר להרתיע מלפני יציאה, ולחנך גם כן שאנשים יבינו כמה המעשים שלהם עלולים להיות פוגעניים.
עאידה תומא סלימאן: את זה כן אפשר לחשוב ביחד איך לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת גם כן שעצם העובדה, את יכולה גם במקרה הזה, הספציפי הזה, גם להתלונן על מקרה קלאסי של הטרדה מינית.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שהוא השתמש בעניין של הגוף ותיאור הגוף, זה כבר מקרה של הטרדה מינית, ושהוא ישלם לפחות מהצד הזה, ייענש מהצד הזה לפחות.
עאידה תומא סלימאן: ולכן גם כן כדאי שאחר כך אנחנו ננהל שיחה גם כן על העדות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לד"ר מיכל דולב כהן, מנהלת המרכז ללמידה וחקר פגיעות באינטרנט את רשות הדיבור, בבקשה גבירתי.
מיכל דולב כהן: אז אני מרצה וחוקרת בתחום הפסיכולוגיה של האינטרנט במכללת אורנים.
מיכל דולב כהן: מאוד התחברתי לעדות.
מיכל דולב כהן: אני מגיעה מתוך המחקר של סקסטינג כתובות מיניות.
מיכל דולב כהן: הרבה פעמים זה מגיע ממקום של מתבגרים שרוצים, זה חלק מהפלירטוט, מהאינטימיות.
מיכל דולב כהן: אנחנו לא מצליחים למנוע את זה, כי זו איזו שהיא פעולה שהיא בעצם הביטוי של מיניות במרחב המקוון.
מיכל דולב כהן: אנחנו מדברים על שכיחות מאוד גבוהה.
מיכל דולב כהן: אם אנחנו מדברים על החברה החילונית היהודית, מחקר שערכתי עם ד"ר צמרת ריקון, מצאנו שאחד משלושה מתבגרים בכיתות ז' עד יב' עושה סקסטינג.
מיכל דולב כהן: הרחבנו גם לחברה הדתית, מצאנו אחד מתוך ארבעה.
מיכל דולב כהן: כך שבאמת זו תופעה מאוד נפוצה.
מיכל דולב כהן: אנחנו פחות מדברים עליה.
מיכל דולב כהן: וכחלק מהעניין ההשלכות הן כאלו שהרבה פעמים אנחנו רואים אחר כך, כשהתמונות האלה נפוצות, יש לנו סקסטורשן, שזו סחיטה על רקע מיני.
מיכל דולב כהן: יש לנו פורנו נקמה, כעסתי על מי שזרקה אותי, ואני עכשיו מפיץ את התמונות האלו.
מיכל דולב כהן: כשחקרתי מה קורה ליועצות ואנשי חינוך כשהם באים במגע עם התופעות האלו, אז גילינו באמת פער מאוד גדול בין החברה היהודית לחברה הערבית.
מיכל דולב כהן: מצאנו שבחברה הערבית מאוד מגוייסים לעזור, אבל למשל לא מדווחים להורים, כי יש איזה שהוא חשש מפגיעה בקורבן, ומעדיפים, אם כבר מדווחים לאמא בלבד.
מיכל דולב כהן: המשטרה, 105, הרווחה, מחוץ לתחום.
מיכל דולב כהן: יותר קל לנו לפנות לזקני הכפר.
מיכל דולב כהן: כשאנחנו מדברים על יועצות בחברה היהודית, אם אנחנו מדברים על סקסטורשן, אז מעבר לזה שאנחנו כמובן לא היועצות בחברה הערבית, לא היועצות בחברה היהודית ידעו לשיים את התופעה, הסקסטורשן למשל זה לא על הסקאלה של פגיעה מינית חמורה.
מיכל דולב כהן: למה, כי היא בחרה לתת את התמונה.