GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מישל בוסקילה: אנחנו נבצע אותה, אנחנו נבצע את העבודות כי אנחנו גוף שיודע גם לתכנן וגם לפתח בהיקפים גדולים, ואנחנו מתכוונים לעשות פיתוח שיכלול נגישות ברמה טובה, כמו כבישים, תשתיות, חשמל, תאורה לכל האורך, מסופים להורדה בצורה בטוחה של ילדים שמגיעים לבתי הספר.
מישל בוסקילה: אנחנו מתכוונים גם להרחיב גם את מרכזי השירותים, כך שניתן יהיה לכלול באותו שטח, הן מבחינת תכנון והן מבחינת פיתוח, גם אתר נוסף להנגשה של משרדים או שירותים נוספים שיש, כמו למשל, שירותי בריאות.
מישל בוסקילה: אם צריך מרפאות במקומות כאלה, וצריך מרפאות במקומות כאלה, ומשרד רווחה, כדי להנגיש את השטח לטובת שירותי רווחה - - -
עאידה תומא סלימאן: האם מתוכננים מרכזים חדשים כאלה בתוכנית החומש שלכם?
מישל בוסקילה: אנחנו בוחנים תמיד, בוודאי - - -
עאידה תומא סלימאן: כי אני הקשבתי ואתה נתת דוגמאות, ויפה שאתם חושבים להרחיב את המרכזים האלה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא, האם יש תכנון למרכזים נוספים בכפרים אחרים?
מישל בוסקילה: כן, אנחנו בבחינה מתמדת מול כל מיני משפחות שנמצאות ב"משולש הגדול" או במרכז הסייג שנמצא בין באר שבע, צומת שוקת, ערד ודימונה, לבחון אתרים נוספים ביחד עם משפחות, כדי ראשית, לסגור על מיקומים של אתרים אלה, ושנית, לקבל הסכמות גם של - - -
עאידה תומא סלימאן: שנייה, אבל אני מבינה שאתם בוחנים וכל זה, אבל בדרך כלל תוכנית באה ואומרת שמתוכנן לכם בחומש הבא עוד חמישה מרכזים כאלה למשל, ואחר כך שולחים אתכם לבחון, כי האם השטח דורש?
עאידה תומא סלימאן: הוא דורש, אבל השאלה היא, כמה מתוכנן ומתוקצבים עוד מרכזים לשנים הבאות?
מישל בוסקילה: ראשית, אין תוכנית מסודרת לכזה דבר מסיבה מאוד פשוטה, גברתי.
מישל בוסקילה: מאחר ואת מכירה קצת, אני מניח, את אזור הנגב ואזור הדרום - - -
עאידה תומא סלימאן: קצת, כן.
מישל בוסקילה: קצת, אז יש המון תביעות בעלות בשטח הזה.
מישל בוסקילה: מבלי הסכמות של תובעי בעלות, ומבלי הסכמות להתקבץ סביב משהו, אין לזה סיכוי לקום בכלל, גם אם זה מרכז שירותים שהוא מרכז שנותן שירותים או מנגיש שירותים מובהקים של מדינה, של ממשלה, לאוכלוסייה שנמצאת בפזורה.
מישל בוסקילה: במקומות שציינתי כרגע מאלה שכבר הוקמו, לא תמיד קיבלו הסכמה בפעם הראשונה והיה צריך לנהל סוג של משא ומתן כדי למצוא את המקום שיש בו, נניח - - -
עאידה תומא סלימאן: מהקצת שאני מכירה, אני מכירה את זה, ואני גם מכירה, מהקצת שאני מכירה, איך תמיד מגלגלים את האחריות על זה שהם הסכימו או לא הסכימו.
עאידה תומא סלימאן: ניהלתם איתם משא ומתן?
עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור, על כל דבר מנהלים משא ומתן, גם על מציאת מקום מתאים ללשכת רווחה באיזשהו מקום בצפון מחפשים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני יודעת דבר אחד, אין לכם תקצוב אין-סופי.
עאידה תומא סלימאן: בתוכנית החומש יש תקצוב ספציפי, ומחלקים את התקציב הזה, אז אני יודעת, או שזה מה שאתם אומרים לי, שאין לכם תוכניות.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שמשרד ממשלתי עובד לפי תוכנית, תוכנית שאומרת שבחמש השנים הבאות למשל, יש לכם תקציב לפתוח שבעה מרכזים כאלה, או חמישה מרכזים כאלה, ואז, כשיודעים שיש חמישה מרכזים שעתידים להיפתח, בודקים איפה אפשר לבנות אותם ומנהלים משא ומתן עליהם, אבל זה לא תצבור כפי יכולתך, זה לא שכל מה שדורש השטח ומאפשר השטח נותנים לו.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא, האם יש לכם יעדים ברורים בעניין הזה?
עאידה תומא סלימאן: זאת שאלה מאוד פשוטה.
מישל בוסקילה: כן, יש חמישה כאלה במרכז הסייג מעבר למה שקיים, מעבר למה שאמרתי לך.
עאידה תומא סלימאן: אז מתוכננים חמישה מרכזים חדשים?
מישל בוסקילה: אם תאפשרי לי להגיב, אז אני אענה לך, גברתי.
מישל בוסקילה: את רוצה תשובה?
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהתגובה שלך בכלל לא מוצדקת.
מישל בוסקילה: לא, אני שואל אם את רוצה תשובה - - -
עאידה תומא סלימאן: שאלתי שאלה, ואני מנסה להבין.
עאידה תומא סלימאן: אמרת שיש חמישה מתוכננים אז אמרתי יופי, יש חמישה מתוכננים.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, תמשיך.
מישל בוסקילה: יופי, חמישה כאלה באזורים שבהם אנחנו מנהלים שיח עם המשפחות.
מישל בוסקילה: זה אזורים כמו אל-רוריס, כמו חרבת אל-וטן, כמו אל-ע'רה, כמו להרחיב את ביר אל-משאש, וכמו להרחיב את זרנוג.
מישל בוסקילה: בסדר?
מישל בוסקילה: נתתי תשובה מספיק טובה?
עאידה תומא סלימאן: נתת תשובה, אני לא אוהבת את הסגנון, ואני מבקשת לא להעיר לי.
עאידה תומא סלימאן: אני באמת, אני מנסה להיות רגועה כמה שאפשר, אבל אדוני ישלח לוועדה תשובה מסודרת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לראות את מפת הפריסה שלכם מבחינת המרכזים, אני רוצה לראות את המפה של המרכזים החדשים שאתם מתכננים, ואיפה בדיוק מתכננים את ההתרחבות ומה סוג ההתרחבות למרכזים הקיימים, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכיסינו את כל אלה שביקשו לדבר.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהדיון הזה תמיד מעורר אמוציות אבל גם - - -
אבו עבייד: הוא גם חושף את השיח הגזעני - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, יש פה שיח פטרוני והוא אפילו לא הבין כנראה שהוא מול יושבת ראש ועדה פרלמנטרית, ושהתפקיד שלי הוא כן לבקר את העבודה שלכם.
עאידה תומא סלימאן: אתם לא כל יכולים בנגב, והצורה של התשובה מקוממת אמנם, אבל אני לא רוצה להסית את הדיון למקום הזה.
עאידה תומא סלימאן: זאת בדיוק הגישה, וזאת הייתה דוגמה של איך מתייחסים, אני לא רוצה להסית את הדיון למקום הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתמקד באמת במה ששמענו היום, ולצערי הרב, העמדה שלי על הרשות ידועה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא צריכים מישהו שיסדיר את האזרחים ולא צריכים רשות, צריכים משרדי ממשלה שיעשו את החובה המוטלת עליהם בהנגשת השירות לאזרחים ולשרת את האזרחים בגישה שוויונית, בגישה צודקת והגיונית, בלי שריף של האזור שצריך להסדיר ולסדר את האוכלוסייה שם.
עאידה תומא סלימאן: עוד יגיע היום שכולנו נברך על פירוק הרשות הזו.
עאידה תומא סלימאן: הדרישות שלי מהמשרדים השונים נרשמו לאורך הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לברך את הנשים שעשו את הדרך והגיעו כדי להשמיע את קולן.
עאידה תומא סלימאן: (עוברת לשפה הערבית, להלן תרגום) תודה, תודה לכן, (חוזרת לשפה העברית) אני מודה לכן על הכוח שאתן משדרות, אתן לא פה כדי להיות הילד הרע כפי שאמרת, אתן נשים חזקות, שמתמודדות עם קשיים שאני לא יודעת אם כל אזרחיות המדינה היו יכולות לעמוד בקושי שאתן נמצאות בו, ובכל זאת, אתן מגדלות דור של צעירים וצעירות.
עאידה תומא סלימאן: אמנם רוצים לצייר אותם כפורעים, אבל אתן מגדלות דור של צעירים וצעירות חזקים וחזקות, משכילים, מתפתחים, עובדים ורוצים לחיות, אבל לצערי הרב, מקבלים יחס מפלה מהמדינה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לנסות לפתור את זה כמה שאפשר.
עאידה תומא סלימאן: בעיניי, הפתרון האמיתי הוא בהכרה בכלל הכפרים, איפה שהם נמצאים, על קרקעותיהם ואדמותיהם.
עאידה תומא סלימאן: זה הפתרון האידאלי עד שנגיע לאותו יום, בלי לבקש מכם להתנייד, בלי לבקש מכם להתכנס בעצם לתוך המקומות שיצרו עבורכם, אלא להכיר בקיום שלכם.
עאידה תומא סלימאן: עד אז, למדינה יש אחריות על השלכות המדיניות הדורסנית של הריסת הבתים, כולל טיפול גם נפשי וגם חברתי, סוציאלי, כלכלי, שצריך לספק אותו.
עאידה תומא סלימאן: אני שוב אומרת, חריש הגמלים לא עובד.
עאידה תומא סלימאן: לנסות לבחוש, כך מצד אחד מנסים להעצים אזרח ומהצד השני לגרום לו להרגיש חסר כוחות לגמרי, זה לא עובד ביחד.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שבהתאם לתשובות שנקבל מהמשרדים אנחנו נבחן את התוכניות הקיימות, נעיר על התוכניות, ואני קוראת גם למשרד הרווחה וגם למשרד הבריאות שייקחו את האחריות על בריאותם ורווחתם של כלל אזרחי מדינת ישראל, ובעיקר הכי מוחלשים והכי מודרים בנגב, ולהתחיל לחשוב ביחד, בשיח מתמיד עם הנשים הנפלאות, המקצועיות והחרוצות שנמצאות פה, וגם עם ארגונים אחרים שנמצאים בשטח.
עאידה תומא סלימאן: גם פתרונות שצריך לספק, צריכים להגיע עם ראייה מגדרית, אי אפשר לדבר רק עם הגברים, ואני לא מבקשת לדבר רק עם הנשים אבל לכלול את כל הנשים והגברים שמתמודדים עם הבעיה, בשיח ובחיפוש אחרי פתרונות.
עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם, ביום שני נקיים דיון גם על תעסוקת נשים ערביות בדוויות.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכולם, (עוברת לשפה הערבית, להלן תרגום) תהיו בריאים כולכם.
עאידה תומא סלימאן: (חוזרת לשפה העברית) אני נועלת את הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: שלום לכולם, היום ה-1 במרץ 2022 ואנחנו, הנושא שלנו היום הוא בחינת הצרכים והמענים הקיימים לקהילה הטרנסית.
עאידה תומא סלימאן: היום הישיבה מתקיימת בצל או תחת הכותרת של "ציון יום הקהילה הגאה", שיזם חבר הכנסת איתן גינזבורג.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאולי באיזה שהוא שלב הוא גם כן יצטרף לדיון הזה ודווקא רציתי לתת לו לפתוח כי ככה נהוג בימים מיוחדים בכנסת – היוזם או היוזמת מבין חברי הכנסת הם אלה שפותחים את הדיון ומציינים את הדברים המרכזיים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני בטוחה שכולם יודעים שהוועדה הזו דנה בנושא הזה לא פעם ויותר.
עאידה תומא סלימאן: גם ב-16 בנובמבר בשנה שעברה, אנחנו יזמנו דיון בוועדה באותו הנושא ואני אתייחס לדיון של היום כדיון המשך לדיון הקודם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ננסה גם לבדוק איך התקדמו הדברים מאז שהוועדה התכנסה בנושא.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה גם לראות שחברת הכנסת נעמה לזימי נמצאת איתנו וגם חברת הכנסת גבי לסקי אשר ניהלה את הדיון הקודם וביד רמה, אני חייבת להגיד.
גבי לסקי: ביד עדינה.
עאידה תומא סלימאן: רמה ועדינה.
עאידה תומא סלימאן: אני גם אתנצל שבעוד כמה דקות אני מוסרת את השרוול לחברת הכנסת גבי לסקי.
עאידה תומא סלימאן: כמו שאתם יודעים מתקיימים בכנסת בימים אלו דיונים קדחתניים בנושא חוק האזרחות, החוק הגזעני באופן מחריד בעיני ואני חושבת שלצערי הרב, עם הסחף הקיים לרוב בתוך הכנסת לחקיקת החוק, אנחנו המעטים שקיימים כחברי כנסת שמתנגדים לחוק הזה, אנחנו חייבים להיות בחזית המאבק נגדו.
גבי לסקי: אני באה משם עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: את באה משם?
עאידה תומא סלימאן: אז זהו, צריך להחליף אותך גם שם.
עאידה תומא סלימאן: את תחליפי אותי פה ואני אחליף אותך שם, אני אתייצב.
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל רק רוצה להגיד שהוועדה שלנו כשמה היא וועדה לקידום מעמד האישה, אבל כן לשוויון מגדרי והנושא של קבוצות בתוך האוכלוסייה, אנחנו דנים גם בוועדה באופן מתמיד ואנחנו נעשה את הכל כדי לקדם גם את הנושאים האלה ואני בטוחה גבי שאת תמשיכי בדיוק איפה שסיכמתם את הדיון בפעם הקודמת.
עאידה תומא סלימאן: אז בהצלחה לכולכם ואני מתנצלת שוב, אני מוסרת לגבי את ניהול המשך הדיון.
עאידה תומא סלימאן: (היו"ר גבי לסקי)
גבי לסקי: תודה רבה לכבוד יושבת הראש, גם על הדיונים החשובים האלה וצוהריים טובים.
גבי לסקי: אני גם רוצה, כבר בתחילת הדיון באמת להגיד תודה לצוות הוועדה, שבאמת עוקבים אחרי כל הנושאים וממש תודה רבה על הנוכחות שלכם כאן איתנו היום.
גבי לסקי: כי לא מדברים על הקהילה בלי הקהילה.
גבי לסקי: אז זה אחד הדברים החשובים.
גבי לסקי: אז קיימנו פה דיון באמת ראשוני, ב-16 לנובמבר בנושאים ובבחינת הצרכים והמניעים הקיימים לקהילה הטרנסית ובאמת קיבלנו שיתוף פעולה של משרדי הממשלה, לא כולם אבל כמעט כולם ואנחנו נדבר על זה ואנחנו פשוט עושים היום, ביום המיוחד הזה שבו באמת כל הוועדות עוסקות בנושאים של הקהילה, אז אנחנו נמשיך ונעקוב על מנת שלא נקיים רק דיוני סרק ללא המשכיות.
גבי לסקי: אני רוצה לומר גם תודה לארגונים של הקהילה, שזה אחד הדברים באמת החשובים – גם באמת לברית הלביאות, לפרויקט גילה, למעברים, לאגודה שאיתנו, שבעצם מלמדות אותנו ושמזינות אותנו בכל מה שקורה בשטח וזאת על מנת שאנחנו נוכל מפה להמשיך ולנסות לעשות תיקון עומק.
גבי לסקי: לפני שנתחיל ממש לעומק אני חייבת קודם לספר לכם משהו שאני, זה לא סיפור, זה מעשה.
גבי לסקי: בעקבות חלק מהשיחות פה הגשתי בקשה למנכ"ל הכנסת לעשות בכנסת שירותים רב מגדריים או א-מגדריים.
גבי לסקי: אני יודעת שזו בעיה, בעיקר בבתי הספר שצעירים וצעירות צריכים וצריכות להתמודד עם השאלה הזאת וקיבלתי תשובה ממנכ"ל הכנסת של "..
גבי לסקי: מה את רוצה?
גבי לסקי: יש שירותים רב מגדריים.
גבי לסקי: .
גבי לסקי: " ונתנו לי תמונות של שירותים עם אישה וגבר.
גבי לסקי: אז אנחנו בכנסת, כן?
גבי לסקי: וזו התשובה.
גבי לסקי: אז נכנסתי אליו שוב ואמרתי לו "..
גבי לסקי: תשמע, יש מציאות חדשה שכנראה הכנסת עדיין לא הדביקה את המציאות הזו ויש צרכים אחרים, שאפילו בכנסת עדיין לא מוכרים.
גבי לסקי: .", אז ישבנו, הסברתי לו, הראיתי לו ואני מקווה שיהיה מצב להתקדמות.
גבי לסקי: כי אני אמרתי לעצמי שאם אנחנו לא נוציא מפה את הקול הזה, אם לא תהיה לנו פה דוגמא, אז קשה לנו גם לדרוש את זה גם במקומות אחרים.
גבי לסקי: אבל זה גם עניין של חוסר ידיעה, חוסר מודעות למציאות הרב מגדרית, הרב גונית שהיא עדיין לא חלק מהציבור ואולי אני אפילו מעיזה לומר – רוב הציבור עדיין לא מכיר ולא מודע לה וזה חלק מהתפקיד שלנו גם, להביא את זה ולהנגיש את, בטח לאפשר את זה.
גבי לסקי: אז אני מקווה שמהכנסת בקרוב תצא בשורה בעניין הזה ונמשיך למקומות אחרים.
גבי לסקי: אז זהו, אז כמו שעשיתי גם בפעם הקודמת, אני קודם כל רוצה לבקש מהמוזמנים והמוזמנות לדבר ואחר כך אנחנו נשמע התייחסויות של המשרדים להתקדמויות ולשאלות שעולות.
גבי לסקי: אז אני מבקשת שנשמע את גילי בסון מהמרכז הגאה.
גילי בסון: היי שלום.
גילי בסון: אני שמחה להיות כאן ואני מודה על ההזדמנות לדבר.
גילי בסון: אני שמחה גם שהזכרת שאני מהמרכז הגאה, כי באמת חשוב לי לציין שבאופן כמעט קבוע אנחנו לצערי נעדרים מהשיח, זאת אומרת לא מוזכרים בשיח.
גילי בסון: אני חושבת שזה לא סתם.
גילי בסון: אני רק רוצה לספר ממש בקצרה על הפעילות שלנו בתוך המרכז הגאה, פעילות שנוגעת לנשים טראנסיות ובהמשך אני אתייחס גם ללמה אנחנו מרגישים או יותר נכון למה יש לי הרגשה שאנחנו לא חלק מהשיח.
גילי בסון: אז באמת, המרכז הגאה הוא גוף עירוני והוא פועל תחת רשות עירונית, עיריית תל אביב – יפו.
גילי בסון: בתוך המרכז הגאה ייעדנו פרויקט ייחודי לנשים טראנסיות בשם "פרויקט לולה".
גילי בסון: פרויקט לולה גם מלווה בעצם נשים טראנסיות, את הנשים עצמן – ממש פוגש נשים יחד עם מנטורית שמלווה אותן, אנחנו יוצאים לזירות זנות אחת לשבוע לפגוש את הנשים עצמן ובהצלחה, בא לי להגיד בהצלחה רבה, למרות שזה במספרים קטנים אבל זה ממש משמעותי – מגיעות נשים שאנחנו פוגשים בזירות אלינו לתוך המרכז הגאה.
גילי בסון: לפעמים הן מגיעות לשתות קפה ולפעמים הן מגיעות להרבה יותר מזה.
גילי בסון: אנחנו רואות אוכלוסייה מאוד רחבה של נשים טראנסיות, זה לא רק צעירות וזה לא רק ילדות.
גילי בסון: אנחנו מלוות מישהי שנמצאת בדיור מוגן – אישה בת 80, אישה מהממת שבדיוק השבוע הבאנו לה טלוויזיה בתרומה.
גילי בסון: לאחרונה הקמנו את "הבוטיק של לולה", שזו מין חוויה מתקנת כזו לקניית בגדים.
גבי לסקי: אז תזמיני אותי.
גילי בסון: בכייף, את מוזמנת תמיד.
גילי בסון: אז יש לנו בעצם את האפשרות להזמין בנות ולתת להן איזו שהיא חווית קנייה חיובית.
גילי בסון: גם כמובן למי שאינה ידה משגת אבל לא רק, זה גם לבוא ולבחור בגדים ולהתייעץ איתנו ויש שם קבוצות חברתיות שאחת מהן אפילו מונחית על ידי עובדת סוציאלית ואחת מיועדת למה שאנחנו קוראות לו "דור המייסדות", בדרך כלל קוראים לזה "הגיל השלישי", אנחנו אומרות "דור המייסדות" ויש לנו עוד הרבה מענים.
גילי בסון: עכשיו גם התחלנו להקים מענים לגברים טרנסים – כמו קבוצה לגברים טרנסים – כמו שיש "נישוי" קול אז אנחנו הראשונים בארץ לעשות תהליך של "גברור" קול, שזה משהו שלא דיברו עליו עד היום והנושאים האלה חשובים לנו.
גילי בסון: אני ערה לחבריי הארגונים – מעברים שעושים עבודה נהדרת, טראנסיות ישראל, פרויקט גילה וכמובן, ברית הלביאות, אנחנו מרגישים שאנחנו שותפים לכולם ולפעמים אפילו אחות גדולה לכולם ובאופן קבוע אנחנו "מודרים" גם מהישיבות וגם מלהזכיר את הפעילות שלנו ואני רואה את זה מתוך איזה שהוא חשש שהתקצוב יעבור דרכינו או שאנחנו נוכל להעיר ואני חייבת להגיד שאי אפשר לנתק את מה שקורה במענים גם שעד עכשיו לא מתרוממים – כמו הבית הטרנסי ומענים נהדרים שצריכים לקום, כי זה לא מתנתק מפוליטיקה.
גילי בסון: אני מרגישה שזה לא רואה את השטח, כמו שאני בתפקידי כמנהלת מענים קהילתיים במרכז הגאה רואה את השטח.
נעמה לזימי: סליחה, מה הכוונה 'לא מתנתק מפוליטיקה'?
גילי בסון: אני אסביר.
גילי בסון: אני מרגישה שנכנסו לשיח המון אג'נדות, כמו נגיד בדיונים שהיו סביב הקמת הבית הטרנסי והצורך של עיריית תל אביב לתמוך בפרויקט ולהבין מה הוא אומר, אז נכנס באמת השיח של "רגע, אבל במרחב הזה צריך להיות גם א-בינארי, צריך להיות גם טרנס, צריך להיות גם - - -", אני מסכימה, בהחלט צריך שיהיו מענים לכולם ואמא ואבא צריכים לראות את כל הילדים שלהם, בזה אין לי ספק.
גילי בסון: עם זאת, זה שוב מדיר את הכוונה לשמה התכנסנו – מרחב עבור נשים, עם דגש על נשים בזנות.
גילי בסון: זה המרחב שהתבקשנו ואותן נשים חוזרות ואומרות "..
גילי בסון: אנחנו צריכות מרחב שהוא יהיה נטו נשים.
גילי בסון: .".
גילי בסון: אז עוד פעם אומרים "..
גילי בסון: לא, לא, אתן לא מספיק מבינות.
גילי בסון: ." "לא, אתן לא מספיק בדעה.
גילי בסון: ." ואז הן פשוט מודרות ויוצאות מהשיח.
גילי בסון: חשוב לי להביא את הקול שהוא לאו דווקא הקול שאני מצדדת בו, אלא את כל השטח, את הקולות של השטח.
גילי בסון: הסיבה שנשים מגיעות למרכז הגאה היא לא סתם ובהרבה ואנחנו מצליחים לפתוח עוד ועוד מענים וזה בזכות זה שאנחנו מספקות מרחב נשי לנשים לצד מענים אחרים לשאר הילדים שלנו.
גבי לסקי: אוקיי, בסדר.
גבי לסקי: תודה רבה גילי.
גילי בסון: תודה.
גבי לסקי: קודם כל תודה רבה לחבר הכנסת איתן גינזבורג שהצטרף אלינו.
איתן גינזבורג: אני אשמח לומר מילה או שתיים.
גבי לסקי: אתה צריך לעבור?
גבי לסקי: אוקיי, אז אנחנו נכבד את חבר הכנסת איתן גינזבורג שצריך לרוץ בין וועדות, אז סליחה נעמה.
איתן גינזבורג: תודה רבה גברתי יושבת הראש, תודה לך שאת עומדת בראש הוועדה היום, תודה לצוות הוועדה שנרתם לדיון החשוב הזה ונאות לקיים אותו, תודה רבה כמובן ליושבת ראש הוועדה הקבועה – חבר הכנסת עאידה תומא סולימאן, שתמיד באה ופותחת את שערי הוועדה ועוסקת בנושאים החשובים הללו.
איתן גינזבורג: הכנסת היום מייחדת את כל ישיבותיה לסוגיית הלהט"ב, היא עוצרת את מלאכתה מענייני סדר היום ופשוט בכל הוועדות, במליאה ובשדולה שתיכף אני אכנס אליה, היא מייחדת את כל הדיונים לנושא הקשת הגדולה של קהילת הלהט"ב.
איתן גינזבורג: אני שמח שגם הוועדה הזאת נאותה ומצאה לנכון לייחד דיון בנושא הזה.
איתן גינזבורג: הדיון הזה הוא לא מספיק, זה דיון שאנחנו צריכים להמשיך.
גבי לסקי: אנחנו בדיון המשך.
איתן גינזבורג: הוא דיון ייחודי, בגלל שהוא מתקיים ביום הקהילה הגאה, אבל ברור שאני שמח שממשיכים אותו והוא דיון שצריך ללכת לאורך כל תקופת הכהונה של הכנסת, כי הדברים האלה צריכים לעבור מעקב ואני שמח שחברות הכנסת מצליחות לעשות פה עבודה טובה.
איתן גינזבורג: בכל הנוגע לקהילה הטרנסית אני רוצה להגיד מילה אחת שחשוב לי מאוד להגיד לפני שאני עוזב כדי להיות נוכח גם בדיונים אחרים.
איתן גינזבורג: צריכה להיות אמירה מאוד מאוד ברורה ואולי אפילו יותר מזה מעבר לאמירה צריכה להיות הבנה של משרדי הממשלה השונים.
איתן גינזבורג: נשים טרנסיות הן נשים – ככה פשוט, ככה צריך להתייחס אליהן ושהדברים לא יבלבלו מישהו.
איתן גינזבורג: עלילות הדם נגד נשים טרנסיות יובילו בסוף או מובילות גם היום לפעולות שאנחנו לא רוצים להכיר אותם בקרבנו.
איתן גינזבורג: אגב, אנחנו רואים דברים כאלה מתחילים לצוץ בכל מיני חקיקות בכל מיני מקומות שונים בעולם, שאני לא רוצה אפילו לומר איפה ומה.
איתן גינזבורג: אנחנו רואים שיש כרגע רדיפה כמעט של ממש, של ארגונים שונים, כנגד הקהילה הטרנסית וכנגד נשים טרנסיות.
איתן גינזבורג: לאחרונה רצו לתבוע את משרד הבריאות על הדרישה לשינוי סעיף המין ללא ניתוח וכמובן שדחו אותם וטוב דחו אותם, אבל עצם זה שבאים לפקפק על זה – אנחנו בבעיה.
איתן גינזבורג: אנחנו ממש בבעיה.
איתן גינזבורג: לכן, אני ממש פה פונה לכל משרדי הממשלה להבין ולהכיר בכך שהחברה השתנתה.
איתן גינזבורג: אנחנו לא באותה החברה כמו לפני 20, 30, 40 או 50 שנה, אנחנו בחברה אחרת וכל העולם השתנה, היום אנחנו בחברה מתקדמת יותר ואנחנו צריכים לתת מענים למגוון רחב יותר של סיטואציות חברתיות, של אירועים, הקדמה מאפשרת לנו לבטא את עצמינו בצורה יותר טובה והחברה, הממשלה והמדינה צריכות להתאים את עצמן לחברה המשתנה.
איתן גינזבורג: אבל צריך להגיד את הדברים ולהגיד אותם באופן ברור – נשים טרנסיות הן נשים.
איתן גינזבורג: כך צריך להתייחס אליהן, כך צריך להתמודד איתן, כך צריך לפנות אליהן וכך צריך לטפל בהן.
איתן גינזבורג: אני מקווה שהמסר הזה יעבור בצורה חדה וברורה לכל משרדי הממשלה ובכל מקום אחר ואני שוב מודה לכל מי שהגיע לכאן היום – זו אחת מהוועדות המלאות שיש פה היום ואני שמח שיש פה נוכחות מלאה כל כך ואני רוצה שוב להודות לחברות הכנסת שנמצאות פה ושעוסקות בכך לא רק ביום מיוחד זה, אלא כדבר שבשגרה ואני בטוח שימשיכו לעסוק בכך בהמשך ואני רוצה להודות גם לכם על כך שהגעתם.
גבי לסקי: תודה רבה גם לך על השדולה ועל היוזמה המבורכת הזו של היום.
איתן גינזבורג: תודה רבה וסליחה שאני לא יכול להישאר איתכם גם להמשך הדיון, אבל אנחנו נשמח לקרוא את הסיכום של הדיון וללמוד ממנו להבא, תודה רבה ולהתראות.
גבי לסקי: תודה רבה לחבר הכנסת איתן גינזבורג.
גבי לסקי: עכשיו אנחנו עוברים לגברת מירב לבני קייש, המנהלת של ארגון הלביאות.
גבי לסקי: אני רק אומר שאני אתן שלוש דקות של דיבור על מנת שכמה שיותר אנשים יוכלו לדבר.
גבי לסקי: אנחנו, יש לנו שאלות רבות אחר כך למשרדי הממשלה, כי היה לנו דיון וביקשנו מהם תשובות ועדכונים ואנחנו באמת כולנו רוצות לשמוע מה יש להם להגיד על זה, בסדר?
גבי לסקי: אז מירב בבקשה.
מירב לבני קייש: אז תודה רבה.
מירב לבני קייש: אני מירב, מנהלת ארגון ברית הלביאות ואני רוצה להגיד כמה מילים קודם כל קצת עלינו ואתן תסלחו לי שאני לא אדבר רק על מעמד האישה, כי כשאנחנו מדברים בעצם על טרנסים, אז הסוגייה היא קצת יותר רחבה.
מירב לבני קייש: אז מי אנחנו כארגון בעצם?
מירב לבני קייש: ארגון ברית הלביאות הוא ארגון למען הורים לילדים על הקשת הטרנסית, מתוך איזה שהוא מקום לאפשר לילדים שלנו את האישוש המגדרי שלהם.
מירב לבני קייש: בעצם כשילד יוצא מהארון, אחרי שהוא עובר איזה שהוא תהליך, אז גם ההורים עוברים איתו תהליך וצריכים מענים וצריכים עזרה וצריכים כלים על מנת לדעת איך להתמודד עם המסגרות השונות, כדי להתמודד עם תחומים שונים.
מירב לבני קייש: כי יש את המעטפת המשפחתית שההורים נותנים אותה, אבל ההורים זקוקים למעטפת החיצונית שאליה אני קצת יותר אתייחס בדברים שלי.
מירב לבני קייש: הסיבה שדיברתי על כל העניין שאני לא מתייחסת רק לזכויות נשים היא שכשאנחנו מדברים על טרנסים זה מנעד קצת יותר רחב.
מירב לבני קייש: אם אני אתייחס למשל לכל הנושא של בריאות, אז במעבר והיום הגיל הולך ויורד.
מירב לבני קייש: זאת אומרת אנחנו מדברים על הילדים הצעירים שנמצאים אצלינו בארגון הם ילדים בני שלוש ומעלה.
מירב לבני קייש: אז אנחנו מדברים על התמודדות של מערך הבריאות עם כל הנושא הזה, אנחנו מדברים על פניות של רופאים לכל הנושא המגדרי.
מירב לבני קייש: ילד שמגיע לרופא המשפחה שלו ומקבל מענה שהוא לא על פי הנראות שלו, לא על פי ההתייחסות של הוריו – אלא על פי מה שכתוב ברישומי קופת החולים ולצערנו, רישומי משרד הפנים לא משתנים עד אחרי הניתוח ואם אנחנו מדברים על הניתוח ניתן לעשות אותו מעל גיל 16 במגזר הפרטי ומעל גיל 18 בציבורי וגם זה משהו שאנחנו רוצצים לפעול על מנת לייצר מצב, שאם בפרטי ילד שהוריו ידם משגת יכול לעשות את הניתוח ולהתחיל את השינוי, אז להחיל את זה גם על הניתוחים הציבוריים להתאמה מגדרית.
מירב לבני קייש: בעצם נוצר איזה שהוא פער במגוון החברתי - כלכלי, שמאוד משפיע אצלינו על ההורים.
גבי לסקי: מירב תשתדלי לסיים.
מירב לבני קייש: אחד הנושאים החשובים ביותר שאנחנו עוסקים בו זה מערכות החינוך.
מירב לבני קייש: הילדים שלנו נמצאים במערכת החינוך מגיל הגן ועד בתי הספר, חטיבות הביניים, בתי הספר התיכוניים וכולי.
מירב לבני קייש: מערך החינוך מתקשה מאוד בקבלת הילדים, אין לו עדיין את הכלים.
מירב לבני קייש: אנחנו עובדים עם שפ"י, אנחנו עובדים עם המשרדים השונים ואנחנו עדיין זקוקים לכל המענים.
מירב לבני קייש: אחד הדברים האחרונים זה באמת נושא הרווחה, העובדים סוציאליים.
מירב לבני קייש: לצערנו, העובדים סוציאליים לא נותנים מענה מתחת לגיל 13 וילדים אצלינו זקוקים מאוד למענים האלו כי הם מתחילים את ההתאמה המגדרית שלהם, את השינוי המגדרי שלהם בגיל יותר צעיר.
מירב לבני קייש: הילדים האלה לא מקבלים את המענים האלה וזה משהו שההורים מאוד זקוקים לו וזה לא בנמצא.
מירב לבני קייש: לכן בעצם אנחנו נמצאים באיזה שהוא מקום שכשההורים מקבלים את המעטפת שלהם, אבל בעצם יוצא מצב שהילדים יכולים להתפתח, לגדול ולהגיע למקומות שאליהם הם באמת מסוגלים להגיד ולא להיתקע בדרך.
גבי לסקי: תודה מירב, אחר כך אנחנו ניתן כמובן הזדמנות להשיב וגם יש לנו, יותר נכון – היו לנו סיכומים בדיון הזה וגם פנינו למשרדים ואנחנו לא ממש קיבלנו התייחסויות ותשובות ואנחנו כן נרצה לשמוע אותם פה לפחות.
מירב לבני קייש: תודה רבה.
גבי לסקי: אני אתן עכשיו את רשות הדיבור לעו"ד נתנאל שלר, מנכ"ל חברותא.
נתנאל שלר: אז קודם כל תודה רבה על הדיון.
נתנאל שלר: כמובן כמו שאמרתם, הדיון חייב להיות בתדירות הרבה יותר גבוהה.
נתנאל שלר: המצב פה הוא באמת – צו השעה.
נתנאל שלר: אני כבר אגיד כל מיני דוגמאות שקרו אצלינו בחברותא שבאמת מעידים על זה שהמצב עוד לא טוב, הוא עוד רחוק מלהיות טוב.
נתנאל שלר: אני אתחיל מאיזה שהוא סוד, סוד מאוד מאוד סודי שאנחנו עוד לא חשפנו לאף אחד, אבל גם בקהילה הדתית, בכל המגזר הדתי והמגזר החרדי ישנם טרנסים וטרנסיות.
נתנאל שלר: זו איזו שהיא הפתעה כזאת שהכנסת כנראה עדיין לא מכירה בזה ואף אחד לא יודע על זה – אבל הנה, חשפנו את הסוד.
נתנאל שלר: יש אצלינו טרנסיות שמגיעות ואיך שהן נכנסות לקבוצות החברתיות, שהן גם קבוצות חרדיות, הן מעבירות את הפרות אל מאחורי האוזניים ומרגישות הן לאותן שעתיים מסכנות, שאחריהן מיד הן חוזרות לחיות בשקר ובאומללות והן יודעות שאם הן יחשפו את זה בפני המשפחה או בפני הקהילה אז לא יהיה להן לאן לחזור או שהן יצטרכו לעזוב את - - - .
נעמה לזימי: סליחה שאני קוטעת אותך.
נעמה לזימי: אני חייבת לרוץ להצבעה בוועדת כספים ואני מקווה מאוד שאני אחזור אז אני לא נוטשת את הדיון, אבל יש הצבעות שאני חייבת להיות נוכחת בהן.
גבי לסקי: לא, ברור שחברת הכנסת ליזמי היא שותפה מלאה של כל הנושא.
נתנאל שלר: אז אני אמשיך.
נתנאל שלר: המצב פה הוא או שהן באמת יגיעו לקבוצות שלהן, טרנסים וטרנסיות שיגיעו באמת לקבוצות והן ירגישו הן והם לאותן שעתיים בקבוצות או שהן יצטרכו לעזוב את הילדים או את המשפחה או את הקהילה ואנחנו רואים את זה הרבה.
נתנאל שלר: אנחנו רואים הרבה טרנסים וטרנסיות שבשבילם כל העולם הדתי היה הכי חשוב להם בעולם והם לא רצו לעזוב ולנטוש אותו אבל לא הייתה להם שום ברירה אחרת, אלא באמת לבחור בחיים לפני הדת והם איבדו הרבה מחייהם כתוצאה מכך.
נתנאל שלר: עוד דבר שרציתי להגיד, זה גם כל הנושא של הליווי שאנחנו עושים לטרנסים וטרנסיות דתיים וחרדים.
נתנאל שלר: אין כרגע, אנחנו בקשר עם מעברים ועם טרנסיות ישראל, אני מצטער אם אני אשכח כל מיני ארגונים – טרנסיות ישראל, מעברים, פרויקט גילה.
גילי בסון: המרכז הגאה, נעים מאוד.
נתנאל שלר: המרכז הגאה כמובן, אנחנו בקשר איתו ועוד מעט אוהד, שהוא מוביל את המרכז למאבק בטיפולי המרה יתן נגיעה על חברותא והמרכז הגאה.
נתנאל שלר: אנחנו עוברים גם את כל הנושא של תהליך הליווי וכל הנושא של ההתאמה המגדרית, זה משהוא שאין מותאם תרבות, לא תרבותית דתית – חרדית – ערבית ובעצם הם שוקעים בעולם שלא דובר את השפה שלהם, לא יודע לדבר בעצם איך לעשות את התהליך ואיך שומרים על הדת ועל הזהות הדתית שלהם לצד הזהות המגדרית שלהם והדבר הזה חייב לעבור איזה שהוא תהליך.
נתנאל שלר: אנחנו כרגע, כחברותא, כל הארגונים פה וגם כל הנציגים והנציגות שיש פה ניזונים רק מפילנתרופיה, אבי מוטולה שניסה והוא קידם משהו פורץ דרך במשרד הרווחה, באמת.
גבי לסקי: אנחנו כמובן נשמח מאוד לשמוע אותו.
נתנאל שלר: עשה תהליך מדהים, אבל אנחנו כמובן חיים רק על פילנתרופיה ובסוף כל הליווי הזה וכל התהליכים שיועצים מאצלינו, אנשי טיפול, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, מטפלים מיניים ועוד מטפלים רבים, גם רבנים שאנחנו נעזרים.