GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איימן עודה: ולמשל משוררות ערביות, למשל יש את השירים שתלויים של התקופה של לפני הנביא מוחמד שכולם של גברים, אותו הדבר בבית עומייה בית עבאס חוץ משם פה שם שם, זה---
עאידה תומא סלימאן: נכון, אבל כל האלים שהיו בתוך 'אל-כעבה' היו אלות חוץ מאל אחד גבר.
איימן עודה: אלה דברים באמת חשובים ביותר.
איימן עודה: אין ספק שבעידן החדש במאה ה-20 יש בולטות לנשים ואני חושב שצריך לתת לזה מענה שיש בו תפיסה של העדפה מתקנת.
איימן עודה: כלומר, גם אישה שנאבקה לא חייב להיות כמו מי ששחרר את האומה מהקולוניאליזם, לא חייב להיות.
איימן עודה: ..
איימן עודה: אני חושב בתפיסה של העדפה מתקנת של נשים שהתחילו, שהיו אוונגרדיות, חלוציות בכל מיני תחומים, אכן צריך לתת מענה ולתת שמות, זה חלק מבניה, מתפיסה חברתית נכונה, לכן אני מוכן לתרום את חלקי גם בשביל לשכנע.
איימן עודה: תודה רבה על הדיון החשוב ביותר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם חלק מהבעיה, אני התחלתי בזה ואמרתי, שההיסטוריה כתבו אותה גברים, אז נעלמו ממנה כל הנשים הגדולות שתרמו להיסטוריה.
איימן עודה: אבל זו אותה בעיה למה לא נשים כתבו את אותה היסטוריה---
עאידה תומא סלימאן: כן גם כן.
איימן עודה: הבעיה יותר---
עאידה תומא סלימאן: זה ביטוי של מאזן הכוחות בכל חברה.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין---
גבי לסקי: לא נתנו להם בכלל ללכת ללמוד.
איימן עודה: את צודקת לגמרי.
איימן עודה: גם שירה למשל, לחשוף את הרגש, האם היה מותר לאישה לחשוף את הרגש למשל?
איימן עודה: אצל הגברים זה היה מותר יותר מהנשים.
איימן עודה: זה נכון---
גבי לסקי: יש הרבה כתבים אבל שאף אחד לא---
עאידה תומא סלימאן: לא, אבל הנשים תמיד מצאו דרך.
עאידה תומא סלימאן: הנשים שאהבו לכתוב שירה הלכו לכיוון מה שנקרא, לקונן, ואז השירה שלהן נכתבה על היגון ועל האובדן, ואלה היו בעצם משוררות.
עאידה תומא סלימאן: משוררות שלא קיבלו את התווית של משורר, ולא הדפיסו את השירים שלהן.
עאידה תומא סלימאן: גרמת לנו עדן לקיים איזשהו דיון שהוא יותר תיאורטי בעניין הפמיניזם.
עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין מיקי רויטמן, בבקשה.
מיקי רויטמן: תודה יושבת הראש, תודה חברות הכנסת, חברי הכנסת.
מיקי רויטמן: קודם כל אני הגעתי לנושא הזה כי אני תושבת תל-אביב, ואני גרה ליד ביתן הלנה רובינשטיין ויום אחד אני רואה עולה שלט, ופתאום קוראים לזה אייל עופר.
מיקי רויטמן: וזאת אחת הבעיות, מבני ציבור לא נכנסים לוועדת השם, פשוט, ראש עיר מחליט וראש העיר מוחק את שם הלנה רובינשטיין קורא על שם אייל עופר.
מיקי רויטמן: אז אחד מההצעות האופרטיביות להיום, אולי כדאי שמבני ציבור גם יכנסו לרשימה של ועדת השמות.
מיקי רויטמן: דבר שני, דובר פה שיש מעט מאוד שמות של נשים, נכון, בתל-אביב אנחנו מדברים על 61 שמות בערך, 65 עם הארבעה הנוספים שנתנו לנו בתור עלה תאנה השבוע, העלה תאנה הזה אומר שאם ימשיכו בקצב הזה זה יקח 250 שנה עד שיהיה שוויון בתל-אביב, כאילו בערך---
עאידה תומא סלימאן: תקחי בחשבון שתמיד יש נסיבות בהיסטוריה.
מיקי רויטמן: אם לא יתנו לאף גבר בתקופה הקרובה שם של רחוב, אז עדיין יקח לנו 250 שנה להגיע לשם.
מיקי רויטמן: ולכן אני אמרתי, טוב, אם יש איזשהו משהו שאפשר לעשות, התחלתי להסתכל על שמות של רחובות, מסתבר שיש 475 רחובות בתל-אביב שהם על שם מספר.
מיקי רויטמן: 3,456---
קריאה: על שם מה?
מיקי רויטמן: מספר.
מיקי רויטמן: חוץ מזה יש עוד איזה 50 רחובות על שם מספר עברי, א', ב', ג', ד' וכיוצא בזה שלא קשורים לשום דבר.
עאידה תומא סלימאן: צריך ללמוד את הא'-ב'.
מיקי רויטמן: כן גם כ"א, כ"ב, הכל שם, שלושה כיכרות שאין להם שמות.
מיקי רויטמן: בקיצור יש לנו בערך מעל ל- 540 אתרים שנקראים לפי מספר, ולכן אנחנו נמצאים במצב שאפשר לקרוא פשוט להחליט שהם נקראים על שם נשים, לא צריך להחליף שמות, לא צריך לקרוא לרחוב הכלנית או רקפת לשנות אותו, פשוט לקחת את הרחובות עם המספרים, הרחובות ללא שם, פשוט לתת להם שמות של נשים ייצוגיות, וחברתי פה יעל שרר תדבר על רחוב משלה ותתן שמות נאותים.
מיקי רויטמן: ועכשיו אני נתתי לכם פשוט פה מיצג קטן מרחובות תל-אביב, בשביל להבין מה קורה בתל-אביב בעיר הזאת, דרך אגב, לשאלתך חברת הכנסת עאידה תומא סולימאן, יש רק אישה ערביה אחת שמונצחת בתל-אביב למיטב הבנתי וזאת חברת הכנסת נאדיה חילו---
עאידה תומא סלימאן: כן וזה רק קרה השנה.
מיקי רויטמן: זה רק קרה השנה וזה קרה בשיכון דן שזה לא ברור גם, כאילו אין שום קשר לעיר מעורבת, ליפו, שזה די מעניין איך---
עאידה תומא סלימאן: טוב, שילמדו שם שהייתה חברת כנסת קוראים לה נאדיה חילו.
מיקי רויטמן: זאת התחלה, בואו נגדיר את זה ככה, אבל זה המצב.
עאידה תומא סלימאן: זה חלק מללמד על גיוון.
מיקי רויטמן: אז המצגת הראשונה היא מעבר ליד מרכז גולדה.
מיקי רויטמן: מרכז גולדה לא מצוין, רשום 'משכן לאמנויות הבמה' ועיריית תל-אביב פשוט העלימה את גולדה, לא רשום על שם גולדה מאיר.
מיקי רויטמן: המקום היחידי שמצוין גולדה זה בצד שמאל כפי שאפשר לראות, "חניון גולדה", מעבר לזה, אין.
מיקי רויטמן: מרכז גולדה מאיר לא קרוי על שם גולדה, אין רחוב על שם גולדה מאיר בתל-אביב.
מיקי רויטמן: כאן אנחנו רואים את מוזיאון לאומנויות, יש לנו את ביתן אייל עופר, כמובן עושים
מיקי רויטמן: PURPLE WASH מה שנקרא, שמים את התמונה של הלנה רובינשטיין גוזרת את הסרט וקוראים לזה לביתן אייל עופר.
מיקי רויטמן: את התערוכה שלה, את התמונות שהיא תרמה מעבירים לבניין אחר, מוחקים אותה לגמרי מהבניין הזה.
מיקי רויטמן: יש לה תערוכת מיניאטורות אותה מעבירים לבניין המרכזי, הם מוחקים אותה לגמרי כאילו היא לא הייתה.
מיקי רויטמן: עכשיו, גשר יצחק נבון, גשר יהודית כבר דיברו עליו רבות אני לא אזכיר יותר מדי---
עאידה תומא סלימאן: כן כי גם יש לנו את מי שמייצגת את המאבק.
מיקי רויטמן: בדיוק, אז אני רוצה שהיא תדבר על זה.
מיקי רויטמן: והדבר האחרון, אני רוצה להראות לכם, זה המסלול של מרתון תל-אביב שהולך לקרות בשבוע הבא.
מיקי רויטמן: יש לנו פה 42 קילומטר ללא נשים.
מיקי רויטמן: זה אומר שאם אנחנו לוקחים את כל הרחובות האלה---
עאידה תומא סלימאן: זה מה שנקרא הסללה.
מיקי רויטמן: זה הסללה.
קריאה: אבל תרתי משמע.
מיקי רויטמן: יש 42 קילומטרים ללא נשים פה.
מיקי רויטמן: אני אקריא לכם קטע קטן מהמעבר פה: "ימינה לאלנבי, שמאלה לשדרות רוטשילד, ימינה למרמורק, שמאלה להוברמן, ימינה לדיזנגוף, לקפלן..."---
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אי אפשר עם 42 ימינה ושמאלה.
מיקי רויטמן: לא אני לא נותנת את כל זה, אבל אני אומרת המקום היחידי שהם יכלו לראות שם של אישה היה ביתן הלנה רובינשטיין ואתו מחקו בכל המסלול הזה.
מיקי רויטמן: אז תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: ידעת עכשיו למה מחקו אותו?
מיקי רויטמן: נאמר פה משהו---
עאידה תומא סלימאן: בגלל המסלול.
מיקי רויטמן: כן, ברור גם.
גבי לסקי: לא, הרבה כסף.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, לצערי הרב אנחנו אמרנו כבר הרבה פעמים, שכל הנושא המגדרי הוא ביטוי של מאבק כוחות.
עאידה תומא סלימאן: בתוך הכוחות המאוד נוכחים במאבק הזה, זה הקפיטליזם או הקפיטל.
מיקי רויטמן: אבל דווקא במבני ציבור אין בקרה על השמות ורצוי שתהיה ואנחנו חייבים להכניס את זה, זה חשוב.
עאידה תומא סלימאן: הנה אנחנו מתחילים.
מיקי רויטמן: תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לדורית שמואלי מנהלת מאבק על גשר יהודית.
עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת, באמת, ככה שנתחיל להצטמצם, אני חושבת שכיסינו את הרוב, אבל זה מאבק שדיברו עליו רבות לאחרונה, אז אני אתן לך בבקשה גבירתי.
דורית שמואלי: כן, אז שלום גבירתי יושבת הראש, שלום לכולם ולכולן.
דורית שמואלי: תודה רבה על רשות הדיבור.
דורית שמואלי: אני אדבר בכובעי כחוקרת מגדר ופוליטיקה ואז למה גרם לי להקים את הקבוצה.
דורית שמואלי: כבר הקמתי קבוצה כזאת בעבר והצלחנו במאבק, כי אני חושבת שבלי שהציבור יצטרף אלינו---
נעמה לזימי: אפשר גם על גשר גנדי כזה מאבק?
דורית שמואלי: המאבק "החזירו את הגשר ליהודית ואת הביתן להלנה רובינשטיין", אני פרסמתי את קבוצת הפייסבוק שם בתכתובות.
דורית שמואלי: נשים מהוות היום 51 אחוזים מהאוכלוסייה, אפילו קצת יותר.
דורית שמואלי: 30 אחוזים מהן היום בכנסת בזכות החוק הנורבגי, לפני החוק הנורבגי הן היו 24.5 אחוזים.
דורית שמואלי: ברשויות המצב שלנו עגום---
עאידה תומא סלימאן: עוד יגידו שזו הצלחה ישראלית.
נעמה לזימי: למה לא?
עאידה תומא סלימאן: זה חוק נורבגי.
עאידה תומא סלימאן: זאת הצלחה נורבגית.
נעמה לזימי: לא היית רוצה כלכלה נורבגית פה?
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה.
דורית שמואלי: אם לא היה החוק הנורבגי אנחנו היינו פחות נשים בכנסת, יש רק תשע נשים שהיו שרות, מאוד מתגאים בזה אבל אני לא חושבת שזו גאווה, תשעה אחוזים מכל הממשלה, תשע נשים שרות.
דורית שמואלי: 5.9 אחוזים הם ראשי רשויות שהן אישה, 18 אחוזים בערך, הן חברות מועצה, בערך---
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל בואי, אני רוצה, סליחה, אני רוצה לשאול שאלה, מותר?
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעניין של הסטטיסטיקות אנחנו יודעים, אבל אני רוצה לשמוע הצעות קונקרטיות כדי לקדם את הנושא הזה.
דורית שמואלי: אוקיי.
דורית שמואלי: אז אני רק אגיד שבכל הארץ יש 2.5 אחוזים רחובות על שם נשים.
דורית שמואלי: עכשיו, בואו נדבר על הגשר, גשר יהודית זה גשר ציבורי, הגשר בעצם שייך לציבור, לא לעיריה, לא נעשה הליך מתוקן ומסודר על מנת להגיד לציבור אנחנו קוראים לגשר גשר יהודית.
דורית שמואלי: עיריית תל-אביב טוענת שהיא נתנה שם זמני, עצם העניין שנשים במרחב הציבורי הן שם זמני, זו בעיה עבורנו.
דורית שמואלי: עכשיו אני הקמתי את קבוצת הפייסבוק כי משם אנחנו נצא למחאה ציבורית, בכל מאבק יש צורך בציבור להשתתף ולהשפיע, כי ללא זה אנחנו לא נוכל להתקדם.
דורית שמואלי: עאידה ברשותך, עוד מילה קטנה.
עאידה תומא סלימאן: מילה.
דורית שמואלי: מה שנעשה כאן זה פשוט הדרה ומחיקה של אישה מהמרחב הציבורי בלי הסבר וללא הליך תקין.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת אפשרות לשמוע דעתם גם של מרכז השלטון המקומי וגם של משרד הפנים בנושא, כי חלק גדול ממה שאני רוצה לסכם זה באחריות של שני הגופים האלה.
עאידה תומא סלימאן: יש איתנו ממשרד הפנים בוא נתחיל, מר יוסף חיים שמחון מנהל תחום קשרי ממשל, בבקשה אדוני, האם יש לכם תכניות בעניין הזה?
עאידה תומא סלימאן: איך אתה רואה משרד הפנים יכול להיות חלק מהדברים שהזכרנו עד עכשיו?
יוסף חיים שמחון: תודה רבה קודם כל על הדיון, על הקיום של דיון כל-כך חשוב, תודה רבה ליושבת הראש.
יוסף חיים שמחון: משרד הפנים, שרת הפנים מקדמת באמת את הנושאים של שוויון מגדרי, זה משהו שנמצא אצלה באג'נדה.
יוסף חיים שמחון: בנוסף, שרת הפנים מבקשת לקדם סוג של ביזור סמכויות לרשויות המקומיות, התערבות מינימלית בשיקולים פנימיים של רשויות מקומיות, בכל הנושאים לא רק בנושא הזה של קביעת שמות, בכל הנושאים כולם.
עאידה תומא סלימאן: אז מה לא נראה עוד אי אישורים או פסילה של שמות מסויימים?
עאידה תומא סלימאן: כמו שקרה בעבר?
יוסף חיים שמחון: אז זהן שמשרד הפנים פחות פוסל, הוועדה פחות פוסלת שמות, אנחנו בודקים שמות לפעמים שמות שהם בעייתיים אבל---
עאידה תומא סלימאן: בעייתים למי?
גבי לסקי: כמו מה איזה שם יכול להיות בעייתי שעיריה החליטה, ועדת שמות של עירייה, ומשרד הפנים לא מסכים?
יוסף חיים שמחון: אני לא מכיר שמות ספציפיים, אני מכיר את המציאות שלפעמים לוקח זמן עד שמאשרים שם מסוים---
עאידה תומא סלימאן: לא, היו פסילות.
יוסף חיים שמחון: ---לצורך בחינה---
עאידה תומא סלימאן: היו פסילות.
יוסף חיים שמחון: אני לא מכיר.
יוסף חיים שמחון: בזמן שלי אני לא מכיר.
יוסף חיים שמחון: מה שכן, אנחנו כן רוצים לבחון את ההיתכנות של שיתוף פעולה עם הרשויות בכל מיני דרכים, למצוא דרכים יצירתיות כדי שרשויות מקומיות באמת ישתפו פעולה עם הדבר הזה.
יוסף חיים שמחון: אנחנו רואים אותו כדבר מאוד חשוב, אנחנו רוצים אבל שזה יבוא בשיתוף פעולה כיוון שהאחריות על-פי התקנות, על-פי פקודת העיריות, האחריות היא על הרשויות.
יוסף חיים שמחון: אנחנו רוצים ואנחנו נשמח שיהיה שיתוף פעולה עם דרכים יצירתיות עם הרשויות, בוודאי בשיתוף עם השלטון המקומי בקידום של חברות הכנסת והעמותות שעוסקות בדבר.
נעמה לזימי: איך אתם מתמודדים עם פוליטיקה בקונסטלציה, פוליטיקה במובן השלילי, שבה יש תהליכים שברור שהם לא ניטרליים, לא מקצועיים ושנעשים בשביל לקרוא שמות, בסוף יש שכונה, אנשים גרים בה ובכלל תהליכים שנעשו כדי להגדיר את השמות במקום הזה הם תהליכים עקומים לחלוטין.
יוסף חיים שמחון: הבחירה של שם לרחוב מסוים או לאיזור מסוים היא בחירה של הרשות, היא לא בחירה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אבל אתם מאשרים את זה בסוף.
יוסף חיים שמחון: אנחנו מאשרים.
יוסף חיים שמחון: במידה ואנחנו לא מאשרים הרשות יכולה לעשות עדיין מה שהיא רוצה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אמרת שאתם בעצם בודקים.
יוסף חיים שמחון: נכון.
עאידה תומא סלימאן: אז זה מה ששואלת חברת הכנסת לזימי.
עאידה תומא סלימאן: האם בתוך הבדיקה שאתם עושים, לוקחים בחשבון באם התהליך היה נכון, כלומר האם שיתפו את הציבור במתן השם?
עאידה תומא סלימאן: הציבור לפחות שגר באיזור?
גבי לסקי: האם זה ניתן כאתנן פוליטי?
גבי לסקי: האם יש כבר הנצחה על אותו בן-אדם?
נעמה לזימי: אני אגיד יותר מזה יש מגמה של הנצחה בעודם בחיים.
גבי לסקי: זה מזעזע נכון.
נעמה לזימי: אם זה קורה חד פעמי זה בסדר, אבל כשזה הופך להיות "בוא אני אתן לך את הכבוד", את יודעת, או לך---
עאידה תומא סלימאן: ואתה תן לנו את התרומה הגדולה לבניית---
נעמה לזימי: בדיוק והמשפחה והכל ויש אירוע וזה---
יוסף חיים שמחון: זה על-פי החוק, על-פי הפקודה , על-פי התקנות, סעיף 235 א' ו-24 לפקודת המועצות, זה על-פי החוק.
יוסף חיים שמחון: אנחנו כן רוצים לקדם, יש הצעה של איתן גינזבורג לעניין המאגר של השמות, אנחנו בעד לקדם את אותו המאגר.
יוסף חיים שמחון: ואדרבא, זה דברים שיכולים להביא לשינוי---
גבי לסקי: מה זאת אומרת מאגר?
גבי לסקי: מי לא יהיה במאגר---
נעמה לזימי: האם פעילת שכונה שעשתה ימים כלילות במקום, אבל היא לא תחת איזה קריטריון---
עאידה תומא סלימאן: נעמה כשפתחתי אמרתי, יש נשים, למשל שהייתי רוצה לראות את השמות שלהן.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לספר את זה, ההורים שלי גרים בנצרת באיזשהו, בסוף עליה גדולה שהיא מבחינת המספרים שם, הרחוב הזה נקרא 917, אוקיי?
עאידה תומא סלימאן: השכונה הזו היתה בה מכולת שאני כשהייתי ילדה קטנה הייתי הולכת לשם, של אישה שהתאלמנה כשהייתה צעירה, אולי האישה הראשונה בנצרת שחשבה לפתוח מכולת ולנהל עסק זעיר.
עאידה תומא סלימאן: וכולנו היינו אומרים, הולכים עם מעלא חוזרים למעלא, וככה הפכה העליה הזו, אם תגידי למישהו בנצרת שאת גרה ב-917 הוא לא יבין על מה את מדברת, תגידי לו אני בעליה של מעלא כולם יודעים איפה זה.
עאידה תומא סלימאן: למשל אישה כזו---
גבי לסקי: היא לא תהיה בשום מאגר.
עאידה תומא סלימאן: היא לא תהיה בשום מאגר.
עאידה תומא סלימאן: והיא לא תהיה אבל הציבור הנציח אותה, הציבור הבין את התרומה שלה.
יוסף חיים שמחון: כאן אתן נכנסות ואדרבא למאגר הזה כל אגם יוכל להכניס שמות באישור של כמה גופים—
נעמה לזימי: הסיפור פה הוא לא מאגר.
גבי לסקי: מצד אחד אתם לא רוצים להתערב ולקבוע ש- 50 אחוזים מהרחובות בעיר חייבים להיות על שם נשים, מצד שני אתם עושים לי מאגר שאני לא יודעת מי מאשר אותו.
גבי לסקי: די באמת, למה משרד הפנים לא יכול להנחות, לא בחוק---
עאידה תומא סלימאן: זה אחד הדברים ששמרתי עד הסוף, אבל זה בסדר, זו הצעה מכובדת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש כמה צעדים שאפשר לעשות וכן הם בידיים שלכם.
עאידה תומא סלימאן: והצהרות כמו השרה כן רוצה לקדם שוויון מגדרי, מאוד טובות, הצהרות כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שיהיה תרגום להצהרות האלה ברגולציות, בהנחיות, בחוקים אפילו, כי עד עכשיו אנחנו קיבלנו הרבה הצהרות ובסופו של דבר זה לא שינה לנו הרבה את המציאות.
גבי לסקי: לא רק זה, כשאנחנו הולכים אחורה יש מחיקה כמו שנאמר פה.
נעמה לזימי: אגב גם שלומית ליר אמרה משהו שכדאי כן לשים אותו שוב ולהדהד אותו, זה נכון שעד שדברים יקרו כי כנראה יקח זמן, טוב שנמצא את הדרכים הנוספות שלנו להנציח נשים, כמו בתחנות אוטובוס וספסלים ובכלל---
עאידה תומא סלימאן: בואי אני חושבת שמספיק ליצור לעצמנו חצרות אחוריות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות להיות במרכז.
עאידה תומא סלימאן: מספיק לזרוק אותנו לחצר אחורית לארגז חול ושם תהיו---
גבי לסקי: לספסל כן.
נעמה לזימי: קיבלתי.
נעמה לזימי: צודקות.
עאידה תומא סלימאן: למרות שאני הרבה פעמים בעד אלטרנטיבות, אבל במקרה הזה לא.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להיות---
גבי לסקי: כשיהיה לנו שוויון נחשוב.
עאידה תומא סלימאן: משרד הפנים חוץ מלבנות את המאגר, מה מתוכנן?
יוסף חיים שמחון: אנחנו נשתדל לשתף פעולה עם הצעות כאלה, ואנחנו, כמו שאמרתי, אנחנו רוצים שזה יגיע בדרכים יצירתיות בשיתוף הרשויות.
גבי לסקי: אנחנו יכולים לצפות שהשרה תוציא הנחיה לכל הרשויות לשקול בחיוב לקרוא מעכשיו ועד לשוויון לכל הרחובות החדשים על שם נשים?
יוסף חיים שמחון: אני אבחן.
יוסף חיים שמחון: אני אעביר את זה לשרה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעביר גם את זה בהחלטות שלנו, וגם בשבוע הבא אני קבעתי פגישת עבודה עם האחראית במשרד בנושא, ואנחנו נקדם את זה, יש כמה וכמה הצעות, זאת אחת מהן.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שדווקא מרכז השלטון המקומי, אני מחזיקה בידיים פניה של מנכ"ל מרכז השלטון המקומי לראשי הרשויות המקומיות ולמנכ"לים ברשויות המקומיות, מבקש מהם שוויון מגדרי בקריאת שמות לרחובות.
עאידה תומא סלימאן: שזה אני מבינה גם כן שזה לאחר פעילות של מר עדן פוקס בנושא, וזה היה ממאי בשנה שעברה.
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לדעת איפה זה עומד ותלוי, והאם היו, חוץ מאשר מה שמר עדן דיבר עליו בהתחלה של כמה רשויות ששיתפו פעולה ומשתפים פעולה עם הפרוייקט.
עאידה תומא סלימאן: איתנו מהמרכז לשלטון המקומי ספי מזרחי, יועצת למעמד האישה ושוויון מגדרי, האם יש לך מה להוסיף גברתי על מה שאמרתי בעניין מרכז השלטון המקומי?
עאידה תומא סלימאן: האם יש עוד צעדים שאתם עושים בעניין?
ספי מזרחי: אתם שומעים אותי?
עאידה תומא סלימאן: טוב, תשפרי קליטה ונחזור אלייך.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפנות לגברת מוריה שלומות חברת מועצת העיר תל אביב-יפו.
מוריה שלומות: סליחה, לקח לי זמן להשתחרר מה-MUTE.
מוריה שלומות: תודה ליושבת הראש, לחברות הכנסת ולכל המשתתפות.
מוריה שלומות: שמי מוריה שלומות, אני חברת מועצת העיר בתל אביב-יפו.
מוריה שלומות: ולאחרונה באמת הצלחנו להעביר הצעה לסדר שהוא לקשת, ואני שבעצם מבוססת על המיזם של עדן שבו העיר תקח על עצמה יותר ממה שגבי הציעה כרגע משרת הפנים, שהעיריה בעצם באופן יזום ופרו-אקטיבי תהפוך את השמות הניטרליים, חלק גדול מהם, לשמות של נשים כדי להנציח נשים במרחב הציבורי.
מוריה שלומות: אני לא ארחיב על החשיבות של זה, אבל אין ספק שיותר מאלף הרצאות פמיניסטיות, זה שילדה, אישה, נערה, הולכת ברחוב ורואה נשים שלקחו חלק בעיצוב המרחב הציבורי, זה דבר שהוא יש לו השפעה כבירה עליהן.
מוריה שלומות: מה שנתקלנו זה בשתי חרדות, אגב ההצעה לכאורה עברה, והיא נמצאת עכשיו בידי הועדה לשוויון מגדרי של העיר שיושב הראש שלה זה מוטי רייף, יחד עם אפשרת מנקין שהיא בעלת תפקיד, האחראית, ראש אגף לשוויון חברתי בעיר, ואני מאוד מקווה שלאט לאט ליבם יתרחב והם לא יסתפקו רק בארבע השמות שנתנו עכשיו---
עאידה תומא סלימאן: ואם הלב לא מתרחב, מה נעשה?
מוריה שלומות: אז יש כמה דברים כי את ביקשת ממש פתרונות כמה שיותר.
גבי לסקי: מוריה את יכולה להגיד לנו מה קרה עם גשר יהודית?
גבי לסקי: איך זה קרה שפתאום החליפו את השם?
מוריה שלומות: תראי אני יכולה להגיד רק את ההסבר שאני קיבלתי, אני לא שלמה איתו, שהשם של גשר יהודית.
מוריה שלומות: ..
מוריה שלומות: אני פניתי ללשכת ראש העיר, השם של גשר יהודית כשמו הרשמי עוד היה לפני שהושלמה הקמתו, זאת אומרת השם הרשמי שניתן לו עוד לפני ההקמה זה על שם יצחק נבון.
גבי לסקי: מוריה אבל בעתירה עיריית תל אביב הציגה את הגשר כגשר יהודית כשמו הרשמי אז זה לא מסתדר.
מוריה שלומות: אני שמעתי שאת אומרת את זה, ואני חשבתי אחר-כך לשאול אותך באיזה הקשר זה נאמר ולפנות אליהם ולהגיד שהתשובה שלהם באמת הייתה "חרטה", סליחה.
מוריה שלומות: אבל ככה זה ההסבר שלהם, שהגשר הזה ושהשם העממי טוב להם.
מוריה שלומות: הם אומרים אנחנו כבר מחויבים לשם---
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, סליחה, אני יודעת שאתן מאוד מודאגות מהנושא של שינוי השם של הגשר, אבל בטוחה שלא מוריה המוסמכת לענות לנו ולפתור את הבעיה הזו.
עאידה תומא סלימאן: ואני מעוניינת להתקדם בדיון הזה.
מוריה שלומות: אז אני יודעת עאידה, בגלל זה אני רוצה להגיד שני דברים קטנים שבאמת הם אמיתיים.
מוריה שלומות: האחד זה ועדת השמות בתל אביב, היא ועדה שהיא ללא נציגי ציבור כרגע בשביל להוריד את מפלס הויכוחים.
מוריה שלומות: זה לא בא בחשבון, אין נציגי ציבור ולכן כל מה שראש העיר שואף זה מה שקורה, ולכן השלטון במקומי עליו לתת את הדעת להרכבה של ועדת שיום עירונית ומקומית.
מוריה שלומות: זה דבר אחד.
מוריה שלומות: הדבר הנוסף הוא בשל החשש, שאני רוצה להגיד שהוא מוצדק, שהעיר תשנה את פניה בבת אחת, ביום אחד נהיה באיזה דיס-אוריינטציה, אז על זה אנחנו חייבים, עדן גם דיברנו על זה ביננו, חייבים שהתכנית תהיה תכנית שפרוסה על כמה שנים, שהיא הדרגתית, שהיא בשיתוף ציבור, שכל שכונה תוכל, כמו שדיברת על נצרת, כל שכונה תוכל לתת את הדעת על איזה שמות של אנשים שגרו, זה יכול להיות דבר נפלא.
מוריה שלומות: ודבר אחרון כמו שדיברתם קודם, הנחיות מהשלטון המרכזי לעיריית תל-אביב.
מוריה שלומות: להתחייב שבתוך חמש-עשר-שש שנים, המרחב הזה ישתנה למרחב שוויוני, זה דבר שהעירייה, אני מרגישה אפילו זקוקה לו, כדי לקחת את זה הלאה, כי כמובן ההצעה התקבלה כי מי יכול להתנגד להצעה כל-כך טובה.
מוריה שלומות: בזה אני אסיים, ותודה.
גבי לסקי: אני לא חושבת שזה מה שאמרתי זה מספיק.
גבי לסקי: אני חד משמעית חושבת שצריכים לעשות פעולות פרו-אקטיביות כדי לשנות ולהגיע לשוויון, אז זה לא שאני, אני רק רוצה שיתחיל לצאת ממשרד הפנים גם כן המלצות והנחיות כדי לחזק את חברות המועצה כמוך ואחרות שמקדמות את זה בתוך הערים שלהן.
מוריה שלומות: אני הבנתי גבי
נעמה לזימי: במיוחד כשבונים שכונה חדשה, קל יותר להחליט עכשיו נגיד כל הרחובות על שם נשים, או 50 אחוזים.
נעמה לזימי: בשכונה חדשה אין אפילו דילמה של שינוי שמות.
גבי לסקי: זה מה שאמרתי, יש שכונות חדשות אפשר להגיד כולן הכל זה יהיה נשים, כל הרחובות שיש עליהם מספר, עכשיו.
גבי לסקי: זה לא צריך, זה לא עניין, זו לא בעיה---
מוריה שלומות: זה לא מספיק.
גבי לסקי: אני לא אומרת שזה מספיק מוריה, אני אומרת שזה משהו שאפשר לעשות היום.
מוריה שלומות: נכון.
קריאה: זה נעשה כבר.
עאידה תומא סלימאן: פתרנו את הבעיה?
נעמה לזימי: בבאר שבע אולי הגדירה ראש עיר, זו לא היתה החלטה גורפת שבשכונות חדשות יהיו רק שמות של נשים---
קריאה: לא, אבל היתה החלטה גורפת מוניציפלית, עשינו את זה בעבר זה קרה בראש העין, זה ממש---
נעמה לזימי: זה היה נקודתית בערים מסוימות.
נעמה לזימי: לא כהחלטה גורפת.
קריאה: לא כהחלטה גורפת.
עאידה תומא סלימאן: יעל רצית להוסיף משהו?
יעל שרר: הרבה דברים.
עאידה תומא סלימאן: אם הפתעתי אותך ואת לא מוכנה אז אפשר לותר.
יעל שרר: אז אני מנהלת את פרוייקט 'רחוב משלה' מ- 2013, זה פרויקט של מתנדבות שנועד לעודד הנצחת נשים במרחב הציבורי, בעצם הפרוייקט הזה התחיל כי פנו אלינו ואמרו שבעצם לא מנציחים נשים---
עאידה תומא סלימאן: יעל, הצעות.
יעל שרר: אני פה מ- 2013 אני רק רוצה לתת רקע מה עשינו עד עכשיו כדי להבין מה בעצם אני מציעה ומה עשינו.
יעל שרר: עשינו כבר מספר תלת ספרתי של רחובות שנקראו על שם נשים ברשויות שונות.
יעל שרר: ועשינו מעבר לרחובות, גם מוסדות ציבוריים כמו ספריות, בתי ספר, כיכרות, פארקים ודברים כאלה.
יעל שרר: ואני ממש חושבת שההצעה להסתפק בפחות היא הצעה לא טובה ולא נכונה.
יעל שרר: אנחנו בתנופת בניה מטורפת בכל המדינה, ונבנים המון בתי ספר והמון מבני ציבור ואפשר לתת להם שמות של נשים וזה רלוונטי.
יעל שרר: ואני גם חושבת שההצעה פה באמת לשיים את המקומות האלה דרך ועדת שמות היא הצעה נכונה.
יעל שרר: אבל אני אגיד ככה, המאגר של 'רחוב משלה' הלך ותפח מ- 2013, והוא מכיל עכשיו מאות נשים.
יעל שרר: במאות נשים האלה יש גיוון עצום, הן מדתות שונות, מעדות שונות, מתחומים שונים עם הישגים שונים, הן גם מדעניות, גם משוררות, גם חסידות אומות עולם, וגם זוכות פרס נובל וגם פעילות חברתיות שיש מקום להנציח אותן בשכונה אחת בעיר אחת.
יעל שרר: וזה לא פחות חשוב, ואלה בדיוק הנשים שיש לנו במאגר.
יעל שרר: ואני חושבת שזאת תשובה לעובדה שכל ציר וכל קונגרס ציוני הכי זניח קיבל רחוב בערים רבות.
יעל שרר: אני חושבת שהאיזון המגדרי צריך להתחיל בוועדת השמות.
יעל שרר: וצריך להיות---
עאידה תומא סלימאן: בדיוק רשמתי לי את זה, הרכב ועדות השמות ורציתי להתייחס אליו אחר-כך.
יעל שרר: זה ממש הא'-ב' של הדבר, וכל ועדת שמות צריכה נציגי ציבור, וזה קרה בערים מסוימות בארץ שבאו וגם אמרו לי, והייתי בקשר עם עשרות עיריות אם לא מאות במהלך השנים, ואמרו לי על נשים בהן לא ראויות.
יעל שרר: ואחד ממוקדי המריבה היה קריאת רחוב על שם אום כולתום, שאמרו לא זה לא יכול להיות והיא לא אישה ישראלית, ובסופו של דבר נקרא רחוב על שמה בירושלים ואני לא חושבת שיש מי שחושב שזה לא נכון או לא טוב, או לא הייתה לה השפעה תרבותית על אנשים שחיים במדינה הזאת.
יעל שרר: ובטח הייתה לאום כולתום השפעה תרבותית יותר גדולה מאשר הייתה בחדרה לצבי הנחל שהונצחו ברחוב, או בהוד השרון לטווס שהונצח ברחוב, או לחלוקי הנחל.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלטווס יש השפעה תרבותית מאוד גדולה על ישראלים.
עאידה תומא סלימאן: הוא מודל לחיקוי אצל הרבה ישראלים.
יעל שרר: בכנסת זה בטוח.
יעל שרר: אבל מה שאני אומרת זה שמה שקרה כאן קרה בגלל שנתנו שמות בשלבי הפרצלציה, וזה דבר שלמשל דיברנו עליו, לא קורה בערים ערביות.
יעל שרר: כשיש שכונות שלמות שנותנים להם שמות ולא מזמינים את הציבור להשתתף בתהליך הזה, התהליך הזה לא מונגש.
יעל שרר: מה שאנחנו עשינו ב'רחוב משלה' זה בעצם אפילו למצוא את האימייל של ועדת השמות, הוא לא קיים ולא מונגש.
יעל שרר: לא קראו לציבור להציע הצעות, ואז באו נציגי ועדת השמות ובאמת הלכו על כלנית, חרצית, חצב, וסיימו את העניין.
יעל שרר: ולא צריך לעבוד ככה יותר, יש תנופת בניה מדהימה.
יעל שרר: כל פעם שיש שכונה, משרד הפנים צריך לעודד את הרשויות המקומיות לפנות לציבור, לקבל הצעות, ואז אנחנו לא נקבל יותר את העצבים והטווסים.
עאידה תומא סלימאן: דוברת אחרונה, עורכת הדין עדי לוי-סקופ.
עאידה תומא סלימאן: חברת מועצת כפר-סבא ויו"ר מועצת נשים, בבקשה גבירתי.
עדי לוי סקופ: אוקיי.
עדי לוי סקופ: צהריים טובים, תודה רבה ע.
עדי לוי סקופ: ההזדמנות להיות שותפות לשיח הזה.
עדי לוי סקופ: אנחנו בעיריית כפר-סבא למעשה כבר בחודש אוקטובר קיבלנו החלטה גם לתת קדימות למתן שמות על שם נשים ברחובות, מבני ציבור, מעונות יום, כיכרות וכו', בסדר גודל של שני שליש על שליש, אבל ההחלטה המאוד משמעותית---
עאידה תומא סלימאן: סליחה, מה שני שליש?
עדי לוי סקופ: שני שליש על שם נשים, שליש על שם גברים.
עדי לוי סקופ: אבל, החלטה הרבה יותר חשובה שקיבלנו, היא בעצם הסבת שמות גנריים לשמות על שם נשים.
עדי לוי סקופ: ואני אתחיל בדוגמאות, אנחנו כרגע במהלך של שינוי שמות של חמישה מעונות יום משמות גנריים 'הדרים', 'שמונים', 'שישים', 'רפפורט' שזה גם שם הרחוב, 'ספיר' שזה גם שם ההיכל, לשמות על שם נשים, וגם יעל ומיקי מכירות את זה כי דיברנו כבר על דוגמאות של שמות של נשים שנרצה להציע בשיתוף ציבור.
עדי לוי סקופ: במקביל אנחנו בוחנים ובוחנות הסבת שמות נוספים גם של רחובות, גם של כיכרות, של מבני ציבור, שמות גנריים על שם נשים.
עדי לוי סקופ: מבחינתנו זה לא מספיק, אנחנו זקוקות לתמיכה חקיקתית, כרגע לפקודת העיריות שני שליש, רוב, להסבת שמות.
עדי לוי סקופ: אנחנו נשמח מאוד לקדם בשיתוף פעולה, תיקון חקיקה יאפשר רוב רגיל ולא שני שליש, אלא הסבת שמות גנריים, לא שמות על-שם אנשי ציבור וכו', אלא שמות גנריים ברוב רגיל ולא של שני שליש.
עדי לוי סקופ: זה אחד.
עדי לוי סקופ: במילה אחרונה, באמת בשל הזמן הקצר, עד כמה זה חשוב הנוכחות שלנו במרחב הציבורי.
עדי לוי סקופ: דוגמה אמיתית מכפר-סבא, לפני שנה הסתובבתי בקונסרבטוריון העירוני שלנו, עליתי לשירותים, סיפור אמיתי, בדרכי לשירותים נתקלתי בקיר מלחינים- באך, בטהובן, מוצארט, ויולדי, אף לא אישה אחת.