GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אני רואה בחומרה רבה את תוצאות המחקר הזה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת גבי, רצית להתייחס לעוד משהו כי אני מסכמת.
גבי לסקי: מבחינת הסיכום אנחנו צריכים לבקש לקבל נתונים, לדרוש שיהיה פילוח באופן נרחב גם משטרתי וגם בפרקליטות, כי רק באמצעות הפילוחים אפשר ללמוד על תופעות.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני אתחיל בזה, להודות לארגוני הנשים שיזמו את המחקר הזה, לנשים נגד אלימות, שדולת הנשים ומרכז אוטופולה, לחוקרת שירין בטשון ולכל מי שעזר בתהליך הזה של המחקר.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה בו בגאווה המשך ומחקר יותר לפרטי פרטים לאותו מחקר שעשיתי ב-2004, אז אפילו המידע היה הרבה פחות והיינו צריכים לשבת בארכיונים של בתי המשפט ולנבור בתוך התיקים ולראות מראות מזעזעים כדי שנוכל לקיים את אותו מחקר.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה במחקר הזה כתב אישום.
עאידה תומא סלימאן: כתב אישום נגד המדינה ומערכות החוק ביחס שלהם למקרי רצח נשים ערביות פלשתינאיות אזרחיות המדינה.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה כי לא יתכן, יש בעיה בלמצוא ראיות ולערוך חקירה, תשכללו את עצמכם.
עאידה תומא סלימאן: זאת המציאות.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לזרוק את זה בחזרה לקורבנות או למשפחות שלהם ולהגיד אנחנו לא מצליחים להציג ראיות, אנחנו לא מצליחים לקבל שיתוף פעולה.
עאידה תומא סלימאן: המשטרה כשהיא רוצה מגיעה לאמת ויש לה את האמצעים לעשות את זה בדיוק כמו שהגיעו לאמת שהתקיימה לפני 20 שנה במקרה הרצח בירושלים.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני משתמשת בדוגמה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: זה מעיד שיש לכם אמצעים, תשקיעו אותם כדי להרתיע את הרוצחים הפוטנציאליים שיבינו שאפילו אם יחיו שנה שנתיים חופשיים אחרי הרצח, אתם תגיעו אליהם.
עאידה תומא סלימאן: זה מסר מאוד חשוב.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב הרוצחים באוכלוסיה הערבית מסתובבים חופשי.
עאידה תומא סלימאן: אני צריכה להגיד את זה, 54 אחוז פוענחו, 35 אחוז הרשעה, בעיני 65 אחוז ממקרי הרצח הרוצחים שלפעמים הם יותר מאדם אחד מסתובבים חופשי בינינו.
עאידה תומא סלימאן: חיים את החיים שלהם בשלווה.
עאידה תומא סלימאן: וזאת מציאות שלא יכולה להתקבל על הדעת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כואבות את רצח כל אישה, אבל אנחנו כואבות יותר את המציאות שבה ביטחונן של הנשים שעדיין בחיים איתנו, מעורער בצורה כזאת.
עאידה תומא סלימאן: מאוד מקומם לראות שמערכת המשפט גם כן מובילה קו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לכם, במחקרים שנעשו על ענישה בשאר העבירות מצאו שמערכת בית המשפט מכבידה בענישה על הנאשם כשהוא ערבי יותר מאשר כשהוא יהודי.
עאידה תומא סלימאן: ונעשו מחקרים.
עאידה תומא סלימאן: פתאום כשזה מגיע לרצח נשים דווקא יש הקלות, דווקא יש ענישה מקלה.
עאידה תומא סלימאן: ואת זה אי אפשר לסבול.
עאידה תומא סלימאן: ואי אפשר לקבל.
עאידה תומא סלימאן: וזה כתם גם על המערכת המשפטית, גם על הפרקליטות וגם על המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: ורק עובדות וראיות ינקו אתכם מהכתם הזה.
עאידה תומא סלימאן: אתם מדברים בשפת ראיות, אני מדברת בשפת ראיות.
עאידה תומא סלימאן: תביאו לי סטטיסטיקה אחרת מהמחקר הזה ואני נותנת שבוע.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה למשרדים השונים לפי ההמלצות הקיימות, חלק מהם אנחנו כבר מטפלות כמו הרחבת סמכויות ועדת טיפול במקרי רצח נשים, אנחנו כבר טיפלנו בזה ויש חקיקה שצריכה להיעשות שם כדי להרחיב את הסמכויות ואני יודעת שכלל המשרדים כבר העבירו את ההערות שלהם על החקיקה שמשרד הבריאות צריך לעשות כדי להעביר את המידע שיש לו ואנחנו נעקוב אחרי זה.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה לשר לביטחון פנים ולצמרת, לבקש שינוי מדיניות בפילוח מקרי הרצח.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשים ערביות, אנחנו לא אחר ואנחנו לא רק לפי דת ויש לנו שייכות.
עאידה תומא סלימאן: את המציאות שלנו מתהווה ואת המוות שלנו קורה בעיקר בגלל שאנחנו ערבים.
עאידה תומא סלימאן: לא בגלל שאנחנו מוסלמיות או נוצריות או אתאיסטיות.
עאידה תומא סלימאן: אז תפסיקו למיין אותנו ככה.
עאידה תומא סלימאן: המדיניות היא כלפינו כערבים, אז הפילוח שלנו יהיה כערביות.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה למשטרה ואני אגיד את זה בצורה הכי ברורה, גם לשר לביטחון פנים.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולם ואני נועלת את הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: לחברת הכנסת גבי לסקי שהחליפה אותי, תודה.
עאידה תומא סלימאן: היום ה- 14 לפברואר 2022.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו בהוגנות מגדרית בבחירת שמות לרחובות.
עאידה תומא סלימאן: היום בבוקר שאלו אותי בראיון האם מדאיג אותי הנושא שמות של נשים ברחובות, ואני חייבת להגיד זה לא העניין של דאגה אלא עניין באמת כפי שקראנו לו, הוגנות.
עאידה תומא סלימאן: הוגנות בזה שאנחנו כנשים לא נהיה מודרות.
עאידה תומא סלימאן: לא נהיה מודרות לא מהנוכחות ולא מהנכחת השמות שלנו במרחב הציבורי, לא נהיה מודרות מהשיח הציבורי, ולא נהיה מודרות מהתודעה הציבורית.
עאידה תומא סלימאן: ולמה אני אומרת את זה?
עאידה תומא סלימאן: כי בעיני כאשר אתם יודעים יש הסבר מאוד נחמד, ותרגום, למילה HISTORY, HISTORY זה HIS STORY הסיפור שלו, כלומר כתיבת ההיסטוריה עד עכשיו נכתבה ככתיבת סיפורו, סיפורם של הגברים.
עאידה תומא סלימאן: ועד עכשיו לא נכתבו הסיפורים מזווית של הנשים מהנסיון של הנשים ו- HER STORY לא נכתב.
עאידה תומא סלימאן: ועצם העובדה שהנשים ושמות הנשים נעלמים מהמרחב הציבורי שלנו, זה כאילו מעלימים אותנו כנשים, מעלימים את ההצלחות שלנו, מעלימים אותנו מהשיח הציבורי, מעלימים את הצלחות שלנו כנשים, את התרומה והתרומות שלנו לאנושות, להיסטוריה, לפוליטיקה, לספרות, לכל התחומים, למדע.
עאידה תומא סלימאן: נשאלתי האם יש לנו מספיק שמות לרחובות, כאילו, האם יש מספיק נשים שתרמו לחברה שאפשר להזכיר את השמות שלהן.
עאידה תומא סלימאן: אז כן.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו שמות לכל הרחובות שנסללו במדינת ישראל ושעוד יסללו במדינת ישראל ותאמינו לי, זה לא יספיק.
נעמה לזימי: זאת שאלה שממחישה למה צריך.
נעמה לזימי: כי מי ששאל את זה כנראה---
עאידה תומא סלימאן: ואתן מבינות, הכלנית והרקפת ואני לא יודעת מה, יש להן זכות הנצחה ברחובות מדינת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: אבל כל הנשים שתרמו להתפתחות החברה בתוך מדינת ישראל, או למדע, או מה שתרצו, ואתן יודעות מה?
עאידה תומא סלימאן: יש נשים שאולי אף אחד לא שמע עליהן והייתי רוצה לראות את השמות שלהן מתנוססים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו אומרים את זה, אומרות את זה, ואני הבאתי את הדיון הזה כי אני רוצה להגיד שזה אחד מהפרוייקטים שאנחנו לא רק נאבקות בהדרה, אלא אנחנו דורשות את זכותנו על המשאב התודעתי הזה שנקרא לתת שמות לרחובות ולמוסדות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר אנחנו לא רק מדברות על רחובות, אנחנו מדברות על גם מוסדות ובניינים, וגשרים, ומה שתרצו.
עאידה תומא סלימאן: ופארקים וכל המשאבים האלה הקיימים שהם משאבים טבעיים, יכול להיות, אבל גם משאבים תודעתיים.
עאידה תומא סלימאן: אני הכרתי בתקופה האחרונה פרוייקט, כמובן יש את המחאה שמדברים עליה בתל-אביב על שינוי השם, הורדת השם מהגשר, אבל אני גם התוודעתי ליוזמה המאוד מעניינת שנרצה היום גם לשמוע עליה ממר עדן פוקס.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שזה מיזם מאוד מעניין, ועוד מיזמים ופעילויות אחרות שקורות בשטח.
עאידה תומא סלימאן: נרצה באמת שהישיבה הזו תתן להם לא רק חשיפה, אלא דרך שיתגשמו ובאמת נגיע למצב שבו אנחנו נמצאות ונעבור בו מהצומת של, מהגשר של שלומית, ונרד לרחוב של מיטל, ונכנס לסמטה של אמנה, וככה נוכל באמת, יוכלו קודם כל לראות את הגיוון, ויוכלו לראות את הנשים שהעלימו עד עכשיו מהרחובות ומהתודעה.
עאידה תומא סלימאן: תודה חברות הכנסת שנמצאות, אתן רוצות להתחיל עכשיו בהערות?
עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה חברת הכנסת גבי לסקי, אחריה חברת הכנסת נעמה לזימי.
גבי לסקי: אז קודם כל תודה רבה יושבת הראש על הדיון החשוב, ותודה לעדן, למיקי, ליעל שנמצאות פה, וגם לשותפתי חברת הכנסת לזימי שגם כן מקדמת את הנושא כבר זמן מה.
גבי לסקי: כחברת מועצת עיר, פתאום את יותר מודעת לסביבה ולמרחב, וכשהייתי חברת מועצת העיר תל אביב-יפו, אז הגשתי בקשה לקבל לראשונה את כל שמות הרחובות בעיר, והאמת שחשכו עיני.
גבי לסקי: יש בתל-אביב מעל ל- 3,000 רחובות שנכון לאז היו 64 רחובות עם שמות של נשים, שחלק מאותם רחובות שנספרו היו כאלה שזה גם בן ובת הזוג על אותו שם, וגם סמטה פלונית ואלמונית, זה גם כן נחשבו לרחובות בשם נשים.
עאידה תומא סלימאן: אלמונית.
גבי לסקי: פלונית אלמונית, זה כאילו בספירה של נשים.
גבי לסקי: ואני באמת חושבת שההנצחה של שמות נשים במרחב הציבורי זה חלק מלהביא את הפעולה ואת פועלן של נשים רבות שתרמו ל- HER STORY, כן?
גבי לסקי: כי המדינה הזאת מורכבת מנשים וגברים ולכל אחד היה את חלקו, את חלקה בעשיה בתרבות במדע בחברה בחינוך---
עאידה תומא סלימאן: ובסבל.
גבי לסקי: ובסבל.
גבי לסקי: וכאילו שרק צד אחד הוא זה שמספר את הסיפור.
גבי לסקי: אני שיש לי ילדה קטנה בעיר, מסתובבת והיא צריכה להגיע מרחוב קינג ג'ורג' לרחוב איינשטיין, לרחוב... ואין לה במרחב שהיא חיה בו שום דמות הזדהות.
גבי לסקי: כהורה אנחנו מדברים על הרחובות, מי זה היה אותו בן אדם שאנחנו גרים לידו, שאנחנו הולכים לעבור דרך הרחוב הזה, ופתאום אנחנו מוצאות את עצמנו שאין לנו את הסיפור שלנו כנשים, אף אחד לא מספר.
גבי לסקי: וכמו שאמרת, מעלימים את הסיפור של הנשים מהרחובות.
גבי לסקי: פניתי אז לראש העיר, הוא אמר לי כרגע שבאמת התחייבו ליותר מידי אנשים להנציח אותם במרחב הציבורי, ואין מספיק רחובות, ולכן הקפיאו את מתן השמות בעיר, והוא הזמין מחקר איך ניתן להנציח אנשים במרחב הציבורי.
גבי לסקי: החליטו שגם לכיכר צריך לתת שם---
עאידה תומא סלימאן: טוב שלא הקים ועדה.
גבי לסקי: הקים, הקים.
גבי לסקי: כאילו אז אפשר לתת שמות גם לכיכרות, גם לגשרים.
גבי לסקי: אבל כשהגענו למבחן האחרון פתאום היה לנו גשר חדש ביוזמתי, שיוצא מרחוב יהודית ומחבר בצורה מאוד יפה בין מזרח למערב של העיר מעל איילון, גשר יהודית, שגם כשהגישו עתירה באמת העיריה התייחסה אליו כגשר יהודית, ופתאום ללא התראה מוקדמת אנחנו רואים שגשר יהודית הפך להיות גשר יצחק נבון.
גבי לסקי: מכבדים מאוד את הנשיא יצחק נבון, הפעילות החברתית שלו, אבל יש יותר מ- 50 נקודות שהוא מונצח בהן, אין חוסר בהנצחה.
גבי לסקי: לעומת זאת, אישה, יהודית מונטיפיורי מהמאה ה-19, הייתה פעילה חברתית שאין לה הנצחה במקום אחר, והעובדה שבהחלטה מושכלת החליפו כבר שם של אישה לשם של גבר, זה לא רק ההדרה, אלא זה מחיקה.
גבי לסקי: כבר היה לנו את זה.
גבי לסקי: אנחנו חייבים לצאת מפה באמת עם החלטה שאנחנו חייבים גם לחייב את העיריות להגיע לשוויון ברחובות, בהנצחה, כדי שאנחנו נייצר גם שוויון בהכרה ושוויון בסיפור.
גבי לסקי: אז זו אחת המשימות החשובות שלנו במסגרת הוועדה הזאת.
גבי לסקי: וזה לא רק מדובר על אלה שקנו את השם בכסף, כן?
גבי לסקי: כי ביתן הלנה רובינשטיין תמורת כמה מיליונים הפך להיות ביתן עופר, אז זה אפילו לא בזה מדובר, ואנחנו יודעים שגם מבחינה כספית לנשים יש פחות כסף לעניין הזה.
גבי לסקי: זה לא צריך להיות תלוי לא כסף ולא קשרים אלא תלוי מציאות, תלוי הכרה, והגיע הזמן לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום מתחילות את הדיון אבל אנחנו גם נצא עם החלטות, ובגלל זה אנחנו גם הזמנו את משרד הפנים וגם את מרכז השלטון המקומי.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שזה נושא שמחייב פעולה ולא רק להסתכל על המצב ולהגיד כמה הוא לא בסדר.
עאידה תומא סלימאן: כן נעמה.
נעמה לזימי: תודה ואני גם אהיה די קצרה.
נעמה לזימי: אני רק אגיד שכשגם אני הייתי חברת מועצת עיר בחיפה בדקנו את הנתונים וזה היה בלתי נתפס, מעל 95 אחוזים אם אני לא טועה, היו בהנצחה שהיא לא של נשים, נגיד רחובות ניטרליים וכמובן רחובות של גברים, מעל, זאת אומרת זה אפילו נתונים יותר קשים.
נעמה לזימי: באמת אחד הדברים האחרונים שעשיתי היה לבקש את הנצחתה של ויקי שירן זכרה לברכה, דוקטור ויקי שירן, זה אושר.
נעמה לזימי: לצערי מרשה פרידמן לא אושרה, זכרה לברכה.
נעמה לזימי: כן, לאחרונה.
נעמה לזימי: אבל זה אקט נקודתי של נשים.
נעמה לזימי: למה אני פותחת בחיפה?
נעמה לזימי: כי חיפה זאת עיר שהייתי באמת עיר לאומית ומוקד שלם שגם הרבה נשות אקדמיה, בוהמה, רוח, כמובן מכל החברות בישראל היו בה, ולא חסר נשים בעיר כמו חיפה.
נעמה לזימי: כל פעם שאני רואה את העמוד, יעל, אני רואה הייתה תחנת מעבר בחיפה כלשהי ואפשרות גם בחיפה.
נעמה לזימי: עשתה משהו גדול במחול- חיפה, פיסיקה- גם חיפה, וזה מרתיח כי באמת יש.
נעמה לזימי: עכשיו מה הבעיה הגדולה?
נעמה לזימי: אני לא אחזור על מה שגבי אמרה, אני אחזור דווקא על הבעיה, עושים עכשיו שימוש ציני ברחובות לאתנן פוליטי.
נעמה לזימי: צריך להגיד את הדברים האלה, הוועדות שהוועדות קוראות לוועדות הן ועדות שהמינויים הם מינויים פוליטיים, ראש העיר חושבת או איזה משפחה בא לי כדי ---
עאידה תומא סלימאן: ---שתתמוך בי בבחירות.
נעמה לזימי: אני אומרת משהו קשה, בכוונה הוא מוקצן רק כדי להסביר, נשים לא נאבקות על מיקומן במרחב הציבורי.
נעמה לזימי: אנחנו צריכות להאבק על הנצחה שלהן.
נעמה לזימי: ילדות ונערות לא יכולות להיות מה שהן לא רואות, ולכן בגלל הקונסטלציה הזו שכל הזמן מחפשים, בחיפה לאחרונה היה קטע שקראו על איש, אני לא אגיד את שמו כי הוא באמת עשה פעולות מדהימות בעיר, אבל הייתה לו כבר הנצחה שניה.
נעמה לזימי: ואני אומרת למה צריך להנציח פעמיים את אותו בן-אדם בעיר, כשכל-כך הרבה נשים לא מונצחות.
נעמה לזימי: זה דבר מדהים, אבל משהו אחרון אני רוצה להגיד, יש גם הרבה, כמו שהתחלת, ברחובות הניטרליים.
נעמה לזימי: יש הרבה מה לעשות גם עם רחובות שברור שהיינו רוצים להנציח למשל את מרשה פרידמן זכרה לברכה ולא אלף רחובות על כלנית, גם אם זה פרח לאומי.
נעמה לזימי: אבל את צודקת בזה, השיקול דעת מראש---
עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שהוכרז עליו פרח לאומי, אמורה לספק, חאלס.
עאידה תומא סלימאן: זה שהוא פרח לאומי עכשיו ינציחו--
נעמה לזימי: יש הנצחה.
נעמה לזימי: משרד הפנים צריך לעשות איזושהי הגבלה ברשויות ובכלל בארץ, שהנצחה לא צריכה לחרוג מגדר סביר במקום מסוים.
נעמה לזימי: ויש שלב שבו עיר לא יכולה להנציח משהו פעם אחר פעם וגם לא המדינה, ולאפשר לגיוון הזה, לתמורות שהנשים הביאו ונשים הביאו לחברה הישראלית, להיות נוכחות במרחב הציבורי ולסנדל את העניין הפוליטי שכל-כך משפיע על העניין המקצועי, כי זה מאוד קיים שם.
נעמה לזימי: אני לא אגיד דברים שכבר גבי אמרה, אז אני סיימתי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת למר עדן פוקס ממיזם הוגנות מגדרית בשמות רחובות לספר לנו על הפרויקט הזה.
עדן פוקס: בוקר טוב, נעים מאוד.
עדן פוקס: אני מאוד נרגש ומודה על ההזדמנות להיות פה, בפרט כי יושבות פה בחדר נשים שאני מה שהן שכחו אני עוד לא למדתי, כמו שאומרים, ואני מאוד מעריך את הפעילות שלהן.
עדן פוקס: אז תודה על האמון ועל השותפות, חלקכן ממש שותפות במיזם.
עדן פוקס: אני אתמקד במה שאנחנו מנסים ומנסות להוביל במיזם.
עדן פוקס: המטרה של המיזם היא לא להסתכל, למרות שמאוד חשוב להבין את השורשים של מה שהביא אותנו למצב שתיארתן בצורה מאוד נכונה ואני מזדהה איתה עכשיו, אלא להסתכל קדימה ותוך כדי התקופה הזאת שלאט לאט נופלים אסימונים אצל יותר ראשים, איך אנחנו מתקנים את המצב בצורה, בדלת הראשית, בצורה הכי פתוחה ולבבית.
עדן פוקס: יש איזשהו ספקטרום באמת של פעילויות שאפשר לעשות בין הנוחות שזה לא לעשות כלום, לבין נניח היותר רדיקליות או יותר עוצמתיות כמו שעושים בעיריית ז'נבה בימים אלה שמשנים שמות גם של רחובות על שם גברים, וגם של רחובות ניטרליים לשמות של נשים, ויש לנו קשר עם עיריית ז'נבה בהקשר הזה.
עדן פוקס: אנחנו בחרנו ללכת על איזושהי נקודת עבודה שהיא ביניים, אני לא יודע אם היא המושלמת אבל אותה אנחנו מקדמים, שאנחנו אומרים לא נשנה שמות של גברים, בין אם מטעמים של התנגדות עזה מידי שתהיה, ובין ממורכבויות אחרות, אלא ניקח באמת כמות ענקית של שמות רחובות ניטרליים, על שם פרחים, על שם מספרים---
עאידה תומא סלימאן: צריך להנציח מספרים.
עדן פוקס: בוודאי אני בטוח.
נעמה לזימי: במיוחד צירופים מסוימים.
עדן פוקס: בדיוק מספרים ראשוניים.
עדן פוקס: הרבה מאוד שמות על שם פרחים, נחלים, שאין ספק, אני רוצה להעיר כאן, שא' יש להם צביון חשוב זה לא חסר טעם לחלוטין, אך כשהערך של הצביון של הטבע, של הצביון ההיסטורי של שכונות ורחובות, עומד כנגד פער כל כך עצום ונוראי בהדרת נשים, באפליית נשים, אז בעינינו השינוי הזה הוא שינוי נדרש.
עדן פוקס: פנינו למספר רשויות ובחלקן כבר חברות מועצה עשו פעילות, פעילות שהתברכה.
עדן פוקס: זה גם מוריה שלומות והצטרפה אליה שולה קשת בתל אביב, ועוד לפני זה עדי לוי-סקופ, שאני מקווה שהיא איתנו בזום, עשתה בכפר-סבא.
עדן פוקס: עם רשויות אחרות יש לנו שיח שנמצא בתחנות אולי פחות מתקדמות, והמלצה שלנו בהקשר המערכתי שגם שלחנו לפה, וסליחה אם זה הגיע ככה ברגע האחרון, זה לא אם זה בטוח הגיע ברגע האחרון אבל סליחה, זה להגדיר מהלך ארצי מכוון ומותאם לכמה שיותר רשויות מקומיות בישראל, שהוא יתבסס על החלפת שמות של רחובות ניטרליים לשמות נשים, שמבוסס על תכנית אסטרטגית עם יעדים גם ברמה המקומית וגם ברמה הארצית.
עדן פוקס: ואני לא רוצה להפחית בערך של כל מאבק על כל גשר וכל רחוב, חס ושלום, אני רק אומר שבהקשר הזה לשים יעדים כלליים, לכלל הרשויות, לכלל המדינה, לכלל החברה הישראלית.
עדן פוקס: מהלך שלטעמנו אינו מאשים את העבר או מאשים ראש עיר כזה או אחר אלא מסתכל על העתיד והוא נעשה בפיקוח הכנסת והממשלה.
עדן פוקס: בהקשר הזה גם הקשר של חקיקה שתקל, תעודד, תשים קוים מנחים ברגולציה לא יותר מידי גורפת, אבל כן שמסמנת את הערכים המנחים בפני הרשויות המקומיות בהקשר של שיפור ההוגנות המגדרית בעיר במרחב הציבורי.
עדן פוקס: רגולציה ומעקב אחר הביצוע וגם פעילויות הסברה שיסבירו גם לחברי וחברות המועצה, גם לחברי ועדות השמות וגם לציבור שיעבור משהו שבחלקו יהיה מפתיע, בחלקו מטריד אולי ובחלקו מבורך, כמובן, אבל יסביר מה הטעם מה עומד מאחורי הצעד הזה על מנת שיוכלו להזדהות, להתווכח, לחשוב ובסופו של דבר להצטרף.
עדן פוקס: בנוסף אנחנו מציעים שיהיה באמת איזשהו צוות מעקב מרכזי של הכנסת, של משרד הפנים, אם אפשר גם ארגוני חברה אזרחית כמו שיש פה גם נהדרים, ויש כאלה שלא נמצאות פה שעקבו אחרי המהלך.
עדן פוקס: שתהיה רגישות מיוחדת, תרבותית, גם לערים ושכונות חרדיות, גם לערים ושכונות ערביות ומעורבות, מכיוון שחשוב לדעתנו לעשות מהלך שרגיש לעניינים האלה ומחובר לעניינים האלה.
עאידה תומא סלימאן: למה הכוונה ברגישות תרבותית בעניין הזה?
עאידה תומא סלימאן: אני אומרים לי רגישות תרבותית כשזה מגיע לנשים אני נבהלת, כי בדרך-כלל זה אומר לקבע מציאות שהיא מפלה נגד נשים בסופו של דבר.
עדן פוקס: אני לא אמרתי את זה בהקשר, תודה שאת שואלת על זה.
עדן פוקס: אני לא אמרתי את זה בסתירה לעיקרון שזה מהלך ארצי וכולל של כל הרשויות, וחס ושלום.
עדן פוקס: אבל למשל שרחוב שולמית, אני לא בטוח---
עאידה תומא סלימאן: לא אבל יש לנו נשים נהדרות---
עדן פוקס: גם את זה חס ושלום לא אמרתי.
עדן פוקס: אבל לפעמים, לעיתים, הפעילות הממלכתית יכולה דווקא להתעלם ולייצר דברים כאלה---
עאידה תומא סלימאן: כן אבל אתה יודע, קריאת שמות לרחובות בדרך-כלל נעשות על-ידי, כאילו ברמה המקומית, והם מגישים את ההצעות שלהם שאישרו אותם בוועדה, למשרד הפנים שאמור או לאשר או, לפי הניסיון שלי בחלק מהכפרים והערים הערביות, משרד הפנים לא אישר להם שמות מסוימים, לא הסכים שהם יקראו על שמות.
עאידה תומא סלימאן: ופה נעלמה הרגישות התרבותית, כאשר אסרו עליהם שמות מסוימים.
עדן פוקס: אז נתת עכשיו דוגמה בדיוק לחוסר הרגישות שאל מולה אני רוצה שתהיה כן רגישות.
עדן פוקס: אם יהיו מאגרי שמות שיהיו מומלצים, או דברים כאלה שיהיו בהם גם שמות, חס וחלילה לא אמרתי שאין, הפוך, אני אומר יש.
עדן פוקס: אבל שיהיה כאלה שמותאמים בכל זאת לציבור ומתוך רגישות לצביון של הרשות המקומית שאותה אנחנו רוצים ורוצות להכניס לתוך המהלך הזה.
עדן פוקס: יש ועדות שמות, או יש שמות שונים לוועדות, ועדת הנצחה, ועדת שמות, ועדת רחובות ואתרים, ברובן עד כמה שזה לא סטטיסטיקה שאני עומד מאחוריה, אבל עד עכשיו מתאפיינות ברוב, לפעמים ברוב גדול גברי, אם אפשר לעשות שהוועדות האלה יכילו כמות שווה לפחות של נשים, גם כאן יש תיקון במנגנון עצמו.
עדן פוקס: אם אפשר לחזק ולמסד את מעמדן של יועצות ראשי הרשויות למעמד האישה על מנת שיוכלו גם להיות חלק מהלך התיקון הזה, זה גם דבר שאנחנו ממליצים וממליצות.
עדן פוקס: ואם אפשר לעודד שהתהליכים האלה יהיו מעורבים ככל שניתן בשיתוף הציבור בכל אחת מהרשויות, אז גם.
עדן פוקס: זה באופן כללי.
עדן פוקס: אני פתוח לשאלות, ושוב תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת עדן שהמיזם הוא מיזם חשוב, אתה זוכר טוב מאוד ברגע שקראתי עליו באימייל מיד היה חשוב לי להגיב ושנדבר.
עדן פוקס: אין לך מושג כמה טוב אני זוכר.
עאידה תומא סלימאן: אז אני גם חושבת שאנחנו בשלב מסוים, ואני אתייחס לזה לסיכום, לוועדה חייבת להיות תרומה מיוחדת בנושא הזה ואני אתייחס לזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לדוקטור שלומית ליר, חוקרת מגדר מאוניברסיטת בן-גוריון, היא איתנו בזום.
ד"ר שלומית ליר: תודה רבה עאידה יקרה.
ד"ר שלומית ליר: אני מאוד שמחה להיות פה, ואני אגיד בכמה מילים כי אני צריכה לסיים.
ד"ר שלומית ליר: קודם כל יש הצעת חוק שכתבתי לפניה בלשון הפונה לשני המינים, ואני חושבת שבאמת כמו שעאידה פתחה ואמרה, הסוגיה היא הרבה יותר נרחבת, למה, כי השפה משפיעה על התודעה.
ד"ר שלומית ליר: יש מחקרים שמראים כיצד השפה שבה אנחנו משתמשות או משתמשים בעצם משפיעה על תוצאות במבחנים, כיצד במדינות שבהן השפה היא ניטרלית הנשים מצליחות יותר.
ד"ר שלומית ליר: עכשיו כאשר אנחנו פוסעות ברחובות בהם השמות הם של גברים, ההשפעה היא תת מודעת, את התוצאות אנחנו רואים אחר כך בנשים שמרוויחות פחות, בפחות נשים בכנסת, פחות נשים בתפקידים בכירים.
ד"ר שלומית ליר: אז לנושא הזה של השמות יש השפעה עצומה על התודעה, על תפיסת המציאות שלנו הן כנשים והן כגברים, ולכן הנושא הזה הוא בעל חשיבות כל-כך רבה, לרבות גשר יהודית שכתבתי את העצומה מאחר שפה זה לא רק עניין של היעדר הנצחה, אלא מחיקה, פעולה אגרסיבית כנגד המסורת שהשתמרה, כנגד שפה, כנגד זיהוי, כנגד תחושה של מרחב, ובעצם עוד פעם נטילת בעלות מנשים והדרה של העשייה של נשים.
ד"ר שלומית ליר: אין ספק שמאחורי כל גבר מצליח נמצאת אישה וכל הנשים האלה לא זוכות למקום במרחב הציבורי, והמרחב הציבורי הופך למקום שמחליש נשים גם בשמות רחובות, גם בשמות המקומות.
ד"ר שלומית ליר: אני רוצה להציע כאן---
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש גם נשים שכדאי להזכיר אותן בלי שיעמדו אחרי גבר.
עאידה תומא סלימאן: הן עומדות בזכות עצמן.
ד"ר שלומית ליר: ללא ספק, אבל את ההצלחה שלהן, העבודה השקופה של נשים, העבודה שלהן לא באה לידי ביטוי, היא לא זוכה להכרה ולא רק שהיא לא זוכה להכרה, כל אישה שלא מקבלת הכרה בעצם משפיעה על נשים אחרות בכך שהן לא רואות דמויות השראה והבנה שגם הן יכולות.
ד"ר שלומית ליר: אני גרה ברחוב שיש אישה על שם של אישה, זה מאוד מחזק.
ד"ר שלומית ליר: לעומת זה, ילדות בכלל לא מקבלות את ההזדמנות להבין שגם הן יכולות, שיש נשים פורצות דרך ושחשוב שהעשייה שלהן תקבל הכרה.
ד"ר שלומית ליר: אני רוצה להציע כאן שמלבד שמות של רחובות, שבאמת המספר שלהם מועט, אנחנו צריכות להיות פרו-אקטיביות ולחשוב על עוד דרכים להנציח את כל הנשים המדהימות שבזכותן אנחנו כאן, שלא זכו להכרה, שלא זכו לשם.
ד"ר שלומית ליר: למשל, בספסלים, ליצור ספסלים ליצור תחנות אוטובוסים, ולתקן את המעוות, כי עד שכל היוזמות האלה לחקיקה יבואו לידי ביטוי, היכולת שלנו להכניס את עצמנו להיסטוריה ולתת תיקוף לעשייה של הנשים, ולכן צריך להיות מאוד יצירתיות וגם לבקש תיקון בדרכים נוספות.
ד"ר שלומית ליר: אז אני ממש מברכת על הקיום של המפגש הזה ותודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: תודה דוקטור שלומית.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעינת פישר, מנכ"לית שדולת השנים ואחריה עורכת דין מיקי.
עאידה תומא סלימאן: אבל עינת נמצאת בזום.
ד"ר שלומית ליר: אני רק אתנצל שאני צריכה לצאת, אז אני אקשיב להקלטה, תודה רבה.
לאלו: תודה רבה גבירתי יושבת הראש על הדיון המאוד חשוב הזה.
לאלו: אני אהיה קצרה.
לאלו: אני אפתח את הדברים רק בלהגיד בהמשך לדברייך בפתח הדיון, שאני כן מוטרדת מאוד מהאירוע הזה, לא רק בגלל הסיבות המצוינות שהוזכרו כאן על-ידי כולן, בוודאי גם על-ידי חברות הכנסת לזימי ולסקי.
לאלו: אני מאוד מטרדת כי אני חושבת שמה שקורה בהנכחת נשים במרחב הציבורי ברחובות, הוא תמונת ראי של מגמה הולכת ומחריפה שאנחנו רואים של הדרת נשים ושל יצירת מרחבים ציבוריים שלמים שהם סטריליים מנשים ושבהם לא לגיטימי לתלות שלטי חוצות עם דמויות של נשים.
לאלו: ואני חושבת שזה בדיוק תמונת ראי של אותו דבר.
לאלו: ככל שהמרחב הציבורי לא יתרגל לראות כל הזמן דמויות ושמות של נשים, ככה יהיה לנו קשה יותר להיאבק בתופעות האלה, אז זה כמובן בנוסף לדברים המצוינים שנאמרו עד עכשיו.
לאלו: אני חושבת שאנחנו צריכות, אני מסכימה לחלוטין שצריך להיות פרו-אקטיביים, יש לא מעט דברים שאפשר לעשות, ואני חד משמעית חושבת שהממשלה, ומשרד הפנים, והוועדה, צריכים וצריכות לקחת חלק אקטיבי באירוע הזה.
לאלו: אני חושבת שהגיע הזמן, ואני אומרת את זה גם על דעתן של יעל שרר ושל עורכת הדין מיקי רויטמן, הגיע הזמן לייצר חובת דיווח שנתית של כל רשות מקומית על מספר הרחובות שקרויים על שם נשים וגברים ועל הפילוח המגדרי ביניהם.
לאלו: והגיע הזמן שהרשויות יציגו יעדים מספריים של צמצום הפער הבאמת בלתי נתפס הזה בין שמות נשים וגברים גם לגבי רחובות חדשים, והצבת יעדים ברורים, ובוודאי לגבי רחובות עם שמות זמניים.
לאלו: ואני חושבת שעורכת הדין מיקי רויטמן תדבר על זה.
לאלו: אני חושבת שמה שעדן אמר לגבי ייצוג מגדרי בוועדות הוא כמובן מאוד חשוב, בעיקר אני חושבת שהגיע הזמן לערב את משרד הפנים באירוע הזה, והגיע הזמן להעלות את המודעות ושממשלת ישראל והכנסת ישימו את הדבר הזה כיעד.
לאלו: ואני רוצה להגיד זה משהו שגם עדן לימד אותי, זה לא מספיק להסתפק לא במבנים, וסליחה לדוקטור שלומית ליר, לא בספסלים.
לאלו: רחובות הם הנוכחות המשמעותית, יש להם הרבה מאוד מופעים, אנחנו צריכים לצעדים אקטיבים להגברת השוויון ברחובות ובמבנים המאוד בולטים, ולא להסתפק במועט, אלא להמשיך ולדחוף קדימה עד שהדבר הזה יצטמצם משמעותית.
לאלו: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: ברוך הבא חברת הכנסת איימן עודא, כשתרצה להתייחס.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד את זה, הייתה לך יוזמה לפני כמה שנים לקריאת שמות של רחובות בעיקר בכפרים ובערים הערביות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו אפילו ה-WAZE מבלבלים אותו בגלל שאין שמות לרחובות אצלנו.
נעמה לזימי: בגלל שאין שמות
עאידה תומא סלימאן: השמות אפילו המסורתיים הישנים שכולם מכירים התחילו לדעוך, כי לא מעבירים את זה הלאה כנראה, וברוב המקרים אין לנו.
עאידה תומא סלימאן: עד לפני כמה שנים היו שמות, ואז לקחת על עצמך את היוזמה ודיברת עם חלק גדול מהרשויות המקומיות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום בהנצחת גם שמות של נשים, אולי אתה יודע מה קורה גם כן באוכלוסייה הערבית בעניין הזה, אז בבקשה.
איימן עודה: תודה רבה כבוד יושבת הראש חברתי עאידה תומא.
איימן עודה: אני חושב שזה נושא חשוב ביותר, יש אנשים שאני מן הסתם לא מסכים איתם שגם ראו את החשיבות של שמות הרחוב לרבות התנועה הציונית בכלל ובוגי יעלון בצורה ספציפית שרצה לעברת וליהד על חשבון השמות המקוריים.
איימן עודה: אנחנו ביישובים שלנו נשארנו במשך חמישים שנה ללא שמות, אפילו בשיר המפורסם של מחמוד דרוויש 'תרשום! אני ערבי' הוא אמר---
עאידה תומא סלימאן: רחובותיה בלי שמות.
איימן עודה: שרחובותיה ללא שמות.
איימן עודה: זה היה חלק מהמיתוס של ההתפתחות של האזרחים הערבים במדינה, אז אכן עבדנו בשביל לתת שמות לרחובות.
איימן עודה: אחד מהדברים שחשבנו עליהם, גם ברמה של סמלים, גם ברמה של ילד שישאל את אבא שלו "מי זה?
איימן עודה: " בשביל לבנות את---
עאידה תומא סלימאן: התודעה הציבורית.
איימן עודה: גם את התודעה הציבורית וגם את בניית האומה במובן הנכון של המילה.
איימן עודה: בין היתר חשבנו למשל שבכפרים שיש בהם רק מוסלמים, שיהיו שמות גם לנוצרים וגם לדרוזים למשל, זה חלק מבניית תפיסה מסוימת, גם שמות של יהודים דמוקרטים שנאבקו יחד איתנו.
איימן עודה: אני שמח למשל שבשפרעם רק לפני מספר שבועות נתנו שם 'מיה ולנר' למשל לרחוב בשפרעם, וגם יש מרטין לותר קינג, יש נלסון מנדלה, אני חושב שכל התפיסה הזו היא תפיסה נכונה.
איימן עודה: אחת מהבעיות שהיו לנו זה שמות של נשים, זה חלק מבעיה היסטורית של בולטות הנשים בהיסטוריה.