GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שני כץ: למשל אנחנו שמענו על שבעה מיליון שהולך לתכנית עם משרד החינוך, לתכנית החינוכית על חברה וזוגיות אני חושבת, שזה נהדר.
שני כץ: אבל שבעה מיליון, מתוך מאה חמישים וחמישה מיליון, זה לא יספיק.
שני כץ: צר לי.
שני כץ: זה לא יביא לשינוי לאורך זמן.
איריס פלורנטין: יש לנו מיליונים רבים על מניעה בתכנית הזאת.
שני כץ: אז בעיניי, אני מבקשת להסב את תשומת לב הוועדה לכך שזו השאלה הראשונה במעלה בעיניי, כאשר מגיעות ומגיעים לבדוק את הביצוע של התכנית.
עאידה תומא סלימאן: איפה ראית את השבעה מיליון?
איריס פלורנטין: קודם כל אני לא קוראת, מניעה ראשונית היא רק חלק מהתמונה, מניעה ראשונית ברובה נכשלת, כך שאנחנו לא מדברים על מניעה ראשונית.
איריס פלורנטין: התכנית בתוך בית הספר היא תכנית שעובדת עם ילדים.
איריס פלורנטין: הרבה מאוד מהתכניות שלנו, דרך אגב גם העבודה עם גברים, כמה שלבים קודם, זו מניעה.
איריס פלורנטין: אם לוקחים מצגת שלי, שמחלקת את התכנית למניעה, טיפול, ואחרי הטיפול, רואים שהנתח של מניעה הוא יותר מארבעים מיליון.
איריס פלורנטין: צריך להבין על מה אנחנו מדברים במניעה.
שני כץ: אז אולי לסבר את האוזן, אל הלב מפעילה תכניות שעוסקות במניעה ראשונית, בעצם בלימוד לזהות מצבי סיכון, להתמודד עם אלימות בזמן אמת, ולמנוע פגיעה, כדי שילדים וילדות, וגם נשים, אנחנו עובדות גם בשיתוף פעולה עם ארגוני רווחה, לא יגיעו למצב של פגיעה, ואם יש פגיעה למנוע הסלמה.
שני כץ: זה השדה המקצועי שאנחנו מגיעות ממנו.
שני כץ: עכשיו אני מחזיקה לנגד עיניי גם את דו"ח מבקר המדינה מ-2021 על תופעת האלימות בין בני זוג, ששם הוא מדבר על כך שהתקציב למניעה ראשונית של אלימות הוא אחד נקודה ארבעה אחוז מהתקציב למניעה שלישונית.
שני כץ: עכשיו ברור שזה תכניות שונות, כאן יש תכנית לאומית למניעת אלימות במשפחה, המספרים הם שונים.
שני כץ: אבל הפוקוס חייב להיות לגרום לנשים, לגרום לנוער, לילדים, זה גם בנים וגם בנות, לא להגיע למצב של פגיעה.
שני כץ: זה מה שחייב להיות לנגד עינינו.
איריס פלורנטין: אם תקראי את היעדים של התכנית הלאומית, זה בדיוק היעד, ואנחנו עושים את זה ביותר מארבעים מיליון שקלים.
איריס פלורנטין: זה בדיוק אחד היעדים המרכזיים בתכנית – למנוע הגעה לאלימות ולהגיע להתמודדות.
איריס פלורנטין: זה כתוב בכל התכניות.
שני כץ: זה מבורך.
שני כץ: מה שאני אומרת זה כשאנחנו בודקות את הביצוע, כשהוועדה הזאת מתכנסת זה מה שצריך לבדוק.
שני כץ: זה מבורך שזו המטרה.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שאת אומרת לי מה אני צריכה לבדוק, אבל אני חושבת שאני בדקתי עד עכשיו את התכנית בצורה יעילה.
עאידה תומא סלימאן: גם אחת ההערות שהיתה לי, אם את זוכרת איריס בשנה שעברה, זה שהקציתם מיליון אחד למשרד החינוך, בשנה שעברה, וזאת הערה שאני עקבתי אחריה.
עאידה תומא סלימאן: שלחתי גם לשר הרווחה וגם לשרת החינוך, ואני שמחה שזה עלה.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שזה עלה השנה לשבעה מיליון.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא רק בסעיף הזה, גם החמישה מיליון של היועצות למעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: זה יהיה בעיקר, גם כן מניעה.
עאידה תומא סלימאן: הקמפיינים זה גם מניעה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נוכל לפלח פה ושם, לא שאני, אני אף פעם לא אהיה מרוצה, ולא אגיד להם שאני מרוצה מהעבודה שלהם, כדי ללחוץ שהם יעשו עוד יותר.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שאף אחד מאתנו לא יתנגד לעוד תקציבים ועוד השקעה במניעה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה לראות את זה, ואנחנו רוצים לקדם את זה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שכדאי מאוד, ברגע שיהיה, כמו שאמרתי, המכרז בעניין החברה האזרחית, שכולכם בחברה האזרחית תתמקדו, תגישו הצעות, ושזה יהיה בעניין מניעה.
שני כץ: אל הלב, ביום המאבק הבין לאומי האחרון, אל הלב הציגה אפליקציה דיגיטלית בדיון של הוועדה.
שני כץ: האפליקציה הזאת היא אחת משלושים וחמש התכניות שהוגשו במסגרת ה-RFI שמשרד הרווחה הוציא.
שני כץ: זאת אומרת אנחנו בהחלט מעורבות ורוצות מאוד לקחת חלק במהלכים.
עאידה תומא סלימאן: אז אתם בין השלושים וחמישה שאושרו?
שני כץ: לא, אנחנו הגשנו מועמדות, אני לא יודעת איפה זה עומד.
עאידה תומא סלימאן: אתם עוד לא הכרעתם בזה?
איריס פלורנטין: אני לא יודעת על מה הגשת.
שני כץ: לכן לא שאלתי בהתייחסות.
אפרת רותם: שלום, אני מגיעה לכאן היום לנסות להתחבר לדברים שדיברת עליהם לפני כן.
אפרת רותם: יש קושי בכל הארץ, קושי מטורף לאייש תקנים של עובדות ועובדים סוציאליים.
אפרת רותם: מאוד שמחתי לשמוע את הדיווח הזה שהתקנים, שכל ההקצאות שניתנו לפני שנה ושנה וחצי מאויישים היום.
אפרת רותם: זה נהדר.
אפרת רותם: אנחנו עדיין רואים במקביל קושי בכל התחומים ובכל הרצף הטיפולי לאייש משרות העומדות ריקות, לפי הנתונים של הלמ"ס.
אפרת רותם: אנחנו מדברים על גידול במשרות שעומדות ריקות.
אפרת רותם: ובמקביל באמת מה שאת התייחסת, אנחנו עומדים עם הסכם רפורמה, שהיה אמור להיכנס ב-1.7 ועומד יתום ולא נחתם.
אפרת רותם: שאלת למה, ולא היו תשובות, אני קצת אשפוך אור על למה.
אפרת רותם: פשוט בגלל שלממונה על השכר לא היה זמן.
אפרת רותם: אנחנו תשעה חודשים אחרי המועד הזה, הממונה על השכר עוד לא מוכן להתחייב לתאריכים, לא לקבוע דיונים דחופים.
אפרת רותם: אנחנו עובדים עשרים וארבע-שבע לשבת ולסגור, ובינתיים הם עסוקים בלדחות דיונים, לבדוק, ולחפש, ולנסח את הדברים בצורה הכי הכי דקדקנית.
עאידה תומא סלימאן: זה שערורייתי מה שאני שומעת.
עאידה תומא סלימאן: מכריזים ומבטלים שביתה ומחזירים אתכם לעבודה, ואז יש להם זמן תשעה חודשים לסחוב את הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לעבור על זה בשקט.
עאידה תומא סלימאן: במיוחד בימים כל כך קשים, כאשר כל המצוקות של הציבור עולות, ונעשות יותר ויותר חריפות, גם בגלל קורונה, גם בגלל יוקר מחייה, גם בגלל כל מיני סיבות אחרות, עלייה בנושא האלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות איזה שהוא שיחת השכמה לאנשים באוצר, שיבינו שאי אפשר.
עאידה תומא סלימאן: המדיניות הזו שמשתמשים בה, מה הם מצפים, שתצאו עוד פעם לשביתה?
עאידה תומא סלימאן: אולי כן, הגיע הזמן שתצאו עוד פעם לשביתה.
עאידה תומא סלימאן: ואז אולי יתעוררו.
אפרת רותם: זה ככל הנראה מה שמצפים.
אפרת רותם: ככל הנראה רק כאשר כל המערכות סגורות, פתאום סדרי עדיפויות משתנים, ופתאום יש זמן לשבת ולסגור את הדברים.
עאידה תומא סלימאן: ואולי גם הגיע הזמן לא לחזור משביתות עד שלא חותמים על הסכמים.
עאידה תומא סלימאן: לא על גבי הבטחות חוזרים משביתות.
עאידה תומא סלימאן: שיצאתם בגלל המצוקה האדירה.
עאידה תומא סלימאן: אולי באמת הגיע הזמן כי בגלל שעובדים מול משרד אוצר, שיש לו את כל הזמן שבעולם, ולא מכבד את ההבטחות שלו.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם שמחתם על זה שאתם עובדים מול משרד ממשלתי.
אפרת רותם: אנחנו עכשיו עומדים ממש כרגע בפני הוצאה של סכסוך עבודה חדש.
אפרת רותם: סכסוך עבודה כולנו מבינים מה זה אומר.
אפרת רותם: יש שבועיים שבהם אנחנו מוכנים עשרים וארבע-שבע, עד שיוצא עשן לבן, אנחנו פנויים, אנחנו מוכנים לקחת את ההסכמות, שכבר הוסכמו לפני חמישה חודשים, ובסך הכל לנסח אותן על הכתב.
אפרת רותם: במידה וימשיכו לגרור רגליים אז לא תהיה ברירה, ובהחלט אנחנו נלך עם זה עד הסוף.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה בשם הוועדה, אני יודעת שעוד ועדות בכנסת גם כן פנו, אני אפנה בשם הוועדה, בשם חברות הוועדה למשרד האוצר, לשר האוצר, ואבקש שיהיה זירוז לעניין של החתימה על ההסכם, אחרת אנחנו באמת נהיה מול קטסטרופה כזו, שאתם תצאו לשביתה בימים קשים כאלה זה מאוד קשה.
נעמי שניידרמן: תודה על רשות הדיבור.
נעמי שניידרמן: אני רוצה להתייחס איריס לדיבור על המודל השיקומי לנשים שהוא או מודל המשך למקלט או מודל חלופי.
נעמי שניידרמן: וקודם כל להתחיל בלברך על ועדת המקלטים, שהיתה לנו הזכות להיות שותפים בה בשנה האחרונה.
נעמי שניידרמן: אני חושבת שזה היה מהלך מקצועי שיתופי מאוד מאוד ראוי.
נעמי שניידרמן: לצערי, אני שומעת כאן פעם ראשונה ספציפית על המודל הזה, ואני באמת רוצה, אני גם יושבת כאן, גם בכובע שלי כמנכ"לית עמותת אישה לאישה שמפעילה מקלט לנשים נפגעות אלימות וילדיהן, וגם כחברת פורום העמותות שמפעילות מקלטים.
נעמי שניידרמן: היו פה קולגות שלי מקודם, אנחנו פעם ראשונה שומעים על הכיוון הזה.
נעמי שניידרמן: ובאמת, גם כלקחים מהעבר, אני חושבת שההתייעצות עם השטח בהקשרים האלה היא נושאת המון פירות.
נעמי שניידרמן: אנחנו כרגע היה לנו שיח על הנושא של חוק זכויות נשים יוצאות מקלטים, ועכשיו חמש שנים אחרי שהתרענו ואמרנו בואו, תסתכלו על העשייה שנעשית בשטח ובמקלטים ותחשבו על יישום דרך המקלטים, אומרים נכון, בעצם התחום של יוצאות מקלטים אולי היה נכון לסנף אותו.
נעמי שניידרמן: אז עכשיו, רגע לפני שככה יוצאים במכרוז ובמודלים חדשים, בואו נחשוב, ואני גם רוצה ממש לדייק ולהגיד שלתפיסתי, וזה לא חדש, המקלטים הם לא רק מענה פיזי, ולא רק נותנים הגנה, הם כלים טיפוליים ושיקומיים לכל דבר, עם יומרות כאלה, וגם עם הצלחות.
נעמי שניידרמן: כמובן שהדרך מאוד ארוכה ומורכבת, והאוכלוסיה שמטופלת זקוקה לפעמים להרבה יותר.
נעמי שניידרמן: וגם להתחבר למה שאת אמרת עאידה, על דירות המעבר.
נעמי שניידרמן: קיים היום מודל המשך, עם הפוקוס השיקומי.
נעמי שניידרמן: שלדעתי הוא מודל מאוד מוצלח.
נעמי שניידרמן: אז באמת בעצם שני מסרים, אחד זה להבנתי יש תשתית קיימת בשטח, ודבר שני, תשתפו אותנו.
אושרה פרידמן: שלום, תודה רבה על ההזדמנות לדבר.
אושרה פרידמן: אני רוצה בהזדמנות זו באמת להודות על השיתוף פעולה שיש לנו עם איריס, והצוות של בטחון פנים, לגבי הנושא הזה.
אושרה פרידמן: אני רק רוצה להעיר שתי הערות, תחליטו איך אתן רוצות או רוצים להתייחס לזה.
אושרה פרידמן: אחד, דיברנו על רגישות רב תרבותית, או רגישות תרבותית כזו או אחרת.
אושרה פרידמן: אז נגדיר שמדובר על עובדים מאותה אוכלוסיית ייצוג לטובת הנושא ודוברי השפה, אבל צריך לקחת בחשבון גם את הדיסוננס בין ההשתייכות הקהילתית לבין התפקיד המצופה, לבין מה שקורה ברמת השטח.
אושרה פרידמן: אני חושבת שהדבר הזה שמשחק המון, סוגייה שהיא נורא אמביוולנטית במילוי התפקיד.
אושרה פרידמן: אני אמחיש, אם לוקחים עובד או עובדת מהחברה הערבית, שתטפל בחברה הערבית, אותו הדבר בחברה החרדית, או יוצאות אתיופיה, אז אני חושבת שלצד זה שיש לך את המיומנות והמקצועיות, ושאת רוצה למלא את התפקיד, יש איזו שהיא מערכת יחסים פנים קהילתית שהרבה פעמים גורמת לסוג של יחסי כוחות, או מתחים למיניהם, שצריך גם לקחת את זה בחשבון.
אושרה פרידמן: אז אם עוסקים ברגישות כזו או אחרת, צריך גם לדבר על הזהות המקצועית שנדרשת לטובת העניין, כדי לתת מענה לאותו דיסוננס.
עאידה תומא סלימאן: יש דוגמאות מאוד בולטות.
עאידה תומא סלימאן: למשל ברמלה, בלוד, בנתניה.
עאידה תומא סלימאן: ברמלה ובלוד למשל אם אני לא טועה, ברמלה אין עו"ס או עו"סית ערבייה אחת מטפלת בנושא אלימות נגד נשים.
איריס פלורנטין: אני לא יודעת לענות לך.
איריס פלורנטין: אני יודעת שבשתי הרשויות האלה יש קושי גדול לאייש עו"סים בחברה הערבית.
איריס פלורנטין: אני גם יודעת להגיד שאנחנו עושים מאמץ, באמצעות החלטת הממשלה, לתת תמריצים לעובדים האלה, והאוצר שותף איתנו ואנחנו הולכים להתקדם עם זה.
איריס פלורנטין: אני יכולה לבדוק את המיפוי.
אושרה פרידמן: והחלק השני שאני רוצה לתת עליו את הדעת, אני לא לגמרי יודעת אם הוא בא לידי ביטוי, זו יכולה להיות גם שאלה, על אף שמדובר ברוב המקרים אלימות בתוך המשפחה, נשים וגברים, גם האספקט של אזרחים ואזרחיות ותיקות, שזו תופעה שנחשפנו אליה בקורונה יחסית בתדירות גבוהה.
אושרה פרידמן: זה מעניין גם לראות את הנתונים באספקט הזה.
אושרה פרידמן: יכול להיות שאני רגישה, כי אני בת זקונים לאישה מבוגרת, אז יכול להיות שזה גם נושא שנוגע באופן רחב.
איריס פלורנטין: את צודקת, יש המון עבודה עם אזרחים ותיקים.
איריס פלורנטין: יש תשעים יחידות.
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לשאול שתי שאלות.
עאידה תומא סלימאן: יש את הסעיף על עבודה קהילתית, ויש את הסעיף על תקנים לטיפול באזרחים ותיקים.
עאידה תומא סלימאן: שבעים ושמונה תקנים חדשים, זה תוספת נהדרת.
עאידה תומא סלימאן: ועל העבודה הקהילתית את יודעת מישיבות או פגישות עבודה שהיו, גם את השתתפת בהן, ביני לבין השר, אני ביקשתי לפתח תכנית לעבודה קהילתית, במיוחד באוכלוסיה הערבית, כי זה לא היה מפותח.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, כאשר אנחנו מדברים על שבעים ושמונה תקנים לאזרחים ותיקים, עבודה קהילתית או משהו אחר, האם זה מתמקד באלימות, או אלה תקנים שעסקו באופן כללי בטיפול באזרחים ותיקים, ובעבודה הקהילתית.
ה איריס פלורנטין: תשובה היא ממש ברורה.
ה איריס פלורנטין: השבעים ושמונה שקלים לאזרחים ותיקים חולקו ליחידות לאזרחים ותיקים.
ה איריס פלורנטין: יש יחידות ייעודיות לזה.
ה איריס פלורנטין: היו ארבעים וחמישה תקנים קודם, עוד שבעים ושמונה, זה נותן הרבה מאוד תוספת.
ה איריס פלורנטין: לא רק שחילקנו את התקנים, והראשונים כבר מאויישים, אנחנו גם מכשירים ונותנים הדרכות לעובדים.
ה איריס פלורנטין: זה רק להתעללות באזרחים ותיקים.
ה איריס פלורנטין: כנ"ל לגבי עבודה קהילתית.
ה איריס פלורנטין: התחום של עבודה קהילתית הוא תחום חדש, עם הגדרה חדשה לעבודה קהילתית לאלימות במשפחה.
ה איריס פלורנטין: הם מצטרפים ליחידות ברשויות המקומיות לאלימות במשפחה, ואנחנו יוצאים לתהליך עבודה חדש עם זה, שנבנה בימים אלה.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר רחל בורובסקי, בבקשה.
רחל בורובסקי: אני רוצה להתייחס למספר תלונות שגברים מגישים בשנה.
רחל בורובסקי: אנחנו קיבלנו את הנתון הזה מהמשטרה.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מאוד ברורה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה עכשיו דיון רעיוני או רחב, אני רוצה להתמקד בתכנית.
עאידה תומא סלימאן: אם יש הצעות על התכנית, אם יש בירור על התכנית.
עאידה תומא סלימאן: תסתמכי על כל המידע שיש לך כדי להתייחס לתכנית.
רחל בורובסקי: מכיוון שעשרים ושבעה אחוז מהתיקים על אלימות שנפתחים בשנה הם ע"י גברים נפגעי אלימות, אנחנו סבורים שחלק מהתכנית, חלק משמעותי מהתכנית צריך להתייחס כמובן למענה הולם לגברים נפגעי אלימות, למענה הולם לנשים פוגעניות.
רחל בורובסקי: אני סבורה שהתכנית הלאומית שמטפלת באלימות במשפחה בשנת 2021 וזו המיועדת לשנת 2022 לא מטפלת באופן הולם, לא בקבוצת הגברים נפגעי האלימות, ולא מטפלת באופן הולם בקבוצת הנשים הפוגעניות.
רחל בורובסקי: לראיה, אם נכנסים לאתרי הרווחה, בעצם כל הקבוצות הטיפוליות שמוקדשות לנשים זה קבוצות שממותגות כנשים נפגעות אלימות, לעומת כל הקבוצות המיועדות לגברים אלה קבוצות שמתוייגות, מסומנות לגברים שהם אלימים או פוגעניים.
רחל בורובסקי: בעוד שהמציאות בשטח איננה כך.
רחל בורובסקי: אם אנחנו לא נטפל במציאות בדבר כפי שהוא, אנחנו לא נצליח לטפל בבעיית האלימות במשפחה.
רחל בורובסקי: זו הטענה שלנו, של עמותת לצדכם.
רחל בורובסקי: ולכן אנחנו כעמותה, אנחנו מקבלים אלף חמש מאות פניות בשנה מגברים שלא מוצאים מענה ברווחה, ולכן הם פונים אלינו.
עאידה תומא סלימאן: הם פונים לרווחה והרווחה לא נותנת להם מענה?
רחל בורובסקי: בהחלט.
רחל בורובסקי: מכיוון שכשהוא נכנס לאתר הרווחה, ומחפש קבוצה שתסייע לו.
עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי שאלה אחרת, אני שאלתי לא אם הוא נכנס לאתר, שאלתי אם הוא פונה ללשכת הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: הנשים שמגיעות לקבוצות האלה והגברים שמגיעים לקבוצות הם בדרך כלל מטופלים בתוך הלשכה.
עאידה תומא סלימאן: הם לא מסיירים באתרים ובוחרים לעצמם את הקבוצות.
רחל בורובסקי: אז אני אומר לך, גברים, והרווחה יודעת זאת היטב, לא פונים מספיק לרווחה.
רחל בורובסקי: הם לא פונים כמעט לרווחה, כי הם מרגישים שכשהם יפנו, גם למשטרה וגם לרווחה, הם לא יקבלו את המענה.
רחל בורובסקי: לכן הם פונים לעמותה.
עאידה תומא סלימאן: אבל עשרים ושבעה אחוז כבר פנו למשטרה, זה מה שאת אומרת.
עאידה תומא סלימאן: עשרים ושבעה אחוז מהתלונות במשטרה, הם הגיעו, הם התלוננו.
רחל בורובסקי: הם התלוננו במשטרה.
רחל בורובסקי: השאלה, זה קשור גם במחקר שצריך לעשות, מה בעצם הטיפול שמעניקה הרווחה.
רחל בורובסקי: אנחנו טוענים שאלף חמש מאות גברים בשנה פונים לעמותת "לצדכם" לקבל טיפול שהם לא מקבלים ברווחה.
רחל בורובסקי: הם פונים לעמותה שלנו לקבל טיפול, אלף חמש מאות גברים נפגעי אלימות, מכל הסוגים.
רחל בורובסקי: אנחנו מדברים על אלימות מילולית, אלימות רגשית, אלימות כלכלית.
רחל בורובסקי: הם פונים אלינו.
רחל בורובסקי: אנחנו הגשנו לרווחה שנה אחר שנה הצעות אופרטיביות לשיתוף פעולה.
עאידה תומא סלימאן: אז בדיוק כמו שאמרתי לכל ארגוני החברה האזרחית, יתפרסם כנראה, לפי מה שקיבלתי עכשיו דיווח, יתפרסם מכרז של משרד העבודה והרווחה, קול קורא, כל מי שמציע תכניות חדשניות, שצריך להגיש אותן ולעשות אותן, יגיש בקשה, ויבחנו את זה.
רחל בורובסקי: שנה אחר שנה אנחנו מגישים בקשה, והדלתיים סגורות לעמותות שמטפלות בגברים.
רחל בורובסקי: הם סוגרים לנו את הדלת.
רחל בורובסקי: אני מבקשת כאן בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: כי גבירתי, הצורך, אי אפשר להשוות.
עאידה תומא סלימאן: ואת יודעת טוב מאוד.
עאידה תומא סלימאן: אני התאפקתי עד עכשיו, לא ניסיתי לענות.
עאידה תומא סלימאן: אבל את יודעת שעשרים ושבעה אחוז, התלונות האלה, ברובן, נסגר התיק.
עאידה תומא סלימאן: כי בעצם זה תלונות, והנה יושבים אצלי מהמשטרה, את רצית להתייחס לזה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולה לשבת ולהקשיב לטענות שכאילו האלימות היא שיוויונית והיא סימטרית בחברה.
עאידה תומא סלימאן: אני עד עכשיו הקשבתי.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת דבר אחד, שמי שמגיע עד כדי כך שהוא הולך ומתלונן למשטרה, אחוז מזה אמור להגיע ללשכות הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: לשכות הרווחה אין להן פניות של גברים שמקבלים טיפול בגלל שהם נפגעו באלימות, כמעט אין.
עאידה תומא סלימאן: אל תגידי לי אין מענה, המענה יפותח ברגע שיגיעו ויבקשו.
עאידה תומא סלימאן: הם לא מגיעים והם לא מבקשים, כי התופעה היא לא תופעה.
עאידה תומא סלימאן: ואי אפשר עכשיו להפוך את היוצרות, כי אתם קבעתם שזו המציאות.
עאידה תומא סלימאן: המציאות היום שרוב הנפגעות הן נשים, רוב המוחץ, ורוב הפוגעים לצערי הרב הם גברים.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לתת לנציגת המשטרה להתייחס.
דנה בן צבי: השמונת אלפים מקרים, מתוך השמונת אלפים האלה אני מניחה, אין לי את הנתון המדוייק, שמדובר בתלונה הדדית.
דנה בן צבי: זאת אומרת שאישה מגיעה ומגישה תלונה, ואז הצד השני מנגד אומר את גרסתו, ולפעמים מתחבאות שם גם עבירות פליליות.
דנה בן צבי: אבל בהחלט יש גם אחוז מסויים של גברים שבאים ומתלוננים, לדעתי האחוז הוא הרבה יותר נמוך.
דנה בן צבי: אפשר בקלות לבדוק את זה.
דנה בן צבי: ודבר חשוב נוסף, כל בני זוג שמגיעים למשטרה, גם חשוד, ואם זה חשוד גבר, או חשודה אישה, בטח ובטח קורבנות, מקבלים טופס מהחוקר, הוא מיידע אותם בדבר המרכז למניעת אלימות או הרשות המקומית שהוא יכול ללכת ולקבל טיפול, ובהסכמתו אנחנו גם מעבירים דיווח לרווחה על האירוע.
עאידה תומא סלימאן: אני חשוב לי להדגיש, אני לא שוללת על הסף שיש אולי גם, יש נשים שעלולות לפגוע, אם זה מילולית, אם זה בצורה זו או אחרת.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני מה שמקומם אותי כאשר מדברים על סימטריות.
עאידה תומא סלימאן: סימטריות אין, ומי שרוצה להוביל קו כזה רוצה בעצם לטשטש את המציאות המרה שאנחנו חיים אותה.
עאידה תומא סלימאן: לחזור לנקודת הזמן שהיינו צריכות להיאבק כדי להוכיח שאכן אלימות נגד נשים היא אלימות מגדרית שקיימת, וצריך להוכיח אותה כאילו.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולם על ההשתתפות.
אליעזר רוזנבאום: לגבי הפיילוט של פרוייקט מיכל סלה אני לא דייקתי, אותו מוקד אזרחי הוא עושה את החיבור ל-100, וה-100 של המשטרה מוציא את הכוח.
עאידה תומא סלימאן: אתה רואה, היתה לי איזו אינטואיציה שמשהו לא בסדר פה.
עאידה תומא סלימאן: אז זה הולך בצורה כזו, כלומר שיהיו מוקדנים שיעבדו מול 100, ולא יוציאו מהכוחות שלהם, כי אז יש לנו גם את העניין של הסודיות, ויש לנו כל מיני דברים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: תודה על העדכון.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם קודם כל בזה שאני שמחה לראות לפחות שבחלק גדול מהתקנים שדובר עליהם התוספות בתקנים שיש איוש, וחלק אתם בדרך לאייש.
עאידה תומא סלימאן: אמנם אני קצת נרתעת ומפחדת מהעניין של תנאי השכר של העובדים הסוציאליים, דווקא מלשכות הרווחה אני שומעת כמה קשה להם לאתר ולהעסיק עובדים ועובדות סוציאליות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעדיין, הנושא של המקלט לטווח ארוך, או הפתרון הזה עדיין מדאיג אותי.
עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה לקבל יותר מידע.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן לשתף את המקלטים הקיימים בתהליך הזה.
איריס פלורנטין: הם היו בתהליך.
איריס פלורנטין: מה שהיא אמרה לא נכון.
איריס פלורנטין: אני יודעת שזה לא נכון.
איריס פלורנטין: ודרך אגב גם בדקתי בווטסאפ, אולי היא לא היתה בדיון, כל החומרים הועברו.
איריס פלורנטין: חבל שזה עלה ככה.
איריס פלורנטין: זה פשוט לא מדוייק.
איריס פלורנטין: הכל בשיתוף של שנה עבודה עם המקלטים, עם המנכ"ליות, עם העובדים בצוותים שונים.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לברר את העניין.
עאידה תומא סלימאן: כי אני אומרת לך, אני מרגישה שיש משהו לא בסדר בהקמת מקלט מיועד לזה, במקום להטמיע את הגישה של לחזק את הנשים ולשקם את הנשים ולתת להן אופציה לתעסוקה במקלטים הקיימים.
איריס פלורנטין: אני מציעה שנדבר על זה בנפרד.
עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק כמו מקלט לנשים בהריון, בשנה שעברה.
עאידה תומא סלימאן: צריך להיות רוחביים, ולא לעשות להם איזה שהוא גישה, ואני מאוד שמחה שאני לא רואה את זה פה, את אותו מקלט.
עאידה תומא סלימאן: היה לכם בשנה שעברה את המקלט לנערות במצוקה, גם כן אני לא רואה את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח להבין למה אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה את הפילוחים שביקשתי בעניין השלושים אחוז לאוכלוסיה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: ארצה לדעת יותר בעניין החוק.
עאידה תומא סלימאן: בזמנו דיברנו על משהו כמו ארבעים תקנים מינימום, שיהיו.
עאידה תומא סלימאן: אתם עדיין לא בשלב של איוש?
איריס פלורנטין: אנחנו סיכמנו אתמול בערב את המודל.
איריס פלורנטין: אנחנו צריכים לתת הקצאה לאיזורים, באיזה איזורים זה יהיה, כדי לכסות את כל הארץ, ואנחנו נצא להקצאה.
עאידה תומא סלימאן: אשמח לקבל עדכון אחר כך על זה בכתב.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מוציאים מכתב בעניין השכר וההסכם הקיבוצי של העובדים הסוציאליים.
עאידה תומא סלימאן: הפחד שלי שזה תוקע הרבה מהתכניות, לא רק בעניין אלימות נגד נשים, אני בטוחה.
עאידה תומא סלימאן: הנטישה הזו של המקצוע כבר מדאיגה אותי.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה גם כן, אני אפנה למשרד לבקש גם עדכון בעניין תכניות השלמת ההכשרות לעובדים סוציאליים שלמדו בחו"ל.
עאידה תומא סלימאן: איריס, איפה זה עומד?
עאידה תומא סלימאן: כי זה גם כן ייתן פתרון, במקום המחסור האדיר שקיים בעובדים הסוציאליים.
איריס פלורנטין: התחלנו לשבת עם נציגים, פורום מאוד גדול מהאוניברסיטאות, להתחיל לחשוב על מענה.
איריס פלורנטין: אנחנו בתהליך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעשה עוד ישיבה בעוד שלושה חודשים, שתעמוד מקרוב על ההתקדמות בנושאים שהיו טעונים, כמו התאמת שאר מרכזי אלומה, כמו יחידות של הטיפול באלימות במשטרה וכו'.
עאידה תומא סלימאן: ה-9 במאי 2022, היום אנחנו נעסוק בהצגת תוכנית העבודה של הרשות לקידום מעמד האישה ואני מברכת על הצטרפות מנכ"לית הרשות לקידום מעמד האישה, עורכת הדין איילת רזין.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שזה רגע משמח לברך אותך קודם כול על התפקיד החדש.
עאידה תומא סלימאן: לראות אותך עוברת מהכיסאות שם, לידי, זה לא מעבר של סתם, זה מעבר מחברה אזרחית, מניסיון ללחוץ ולעשות לובינג ולעבוד מאוד קשה – ואת עבדת מאוד קשה איתנו גם בוועדה ובאופן כללי כנציגה של איגוד מרכזי הסיוע – למוקד קבלת ההחלטות, להיכנס לתוך העשייה, בואו נגיד הממלכתית והממשלתית, כדי לקדם את הנושאים.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שעומדים בפנייך הרבה אתגרים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מודעים לכל המכשולים שעלולים להיות בדרך.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שתביאי איתך, וכבר מרגישים את זה, רוח חדשה לרשות, לנסות באמת לקדם את הדברים שהרבה זמן ניסינו ודיברנו וקיימנו דיונים על הצורך שיתקדמו בתוך הרשות.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה ומברכת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם היום בפתיחתו של מושב חדש של הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: נכון, חברת הכנסת נירה שפק?
נירה שפק: אני חגיגית.
נירה שפק: את לא רואה?
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאת חגיגית.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם אנחנו נוכל להיות חגיגיים מעבר ליום הזה.
נירה שפק: אנחנו נהיה חגיגיים.
עאידה תומא סלימאן: חוץ מהעובדה שאנחנו פותחות מושב חדש ואני מאוד מאוד מקווה שיהיה מושב שנוכל לשרת בו כמה שאפשר את הציבור ואת ציבור הנשים במדינה.
עאידה תומא סלימאן: אני גם מאוד מקווה שאת הימים הקשים שעברנו בשבועות האחרונים גם כן נעבור.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אני חושבת שכמה שאנחנו רוצים לשרת ולשנות בנושא העיקרי שעדיין משלמים עליו בדמנו, המשך הכיבוש, אנחנו לא מצליחות להשפיע כנראה בימים האלה להתקדם ולו בצעד אחד לסיום מעגל הדמים שמשלמים עליו מחיר מאוד כבד.
עאידה תומא סלימאן: אבל, גם כן עומדים בפנינו במושב הזה אתגרים רבים.
עאידה תומא סלימאן: בפגרה כולנו שמחנו על הידיעה שנתקבלה בקשתה של מדינת ישראל להצטרף לאמנת איסטנבול.
עאידה תומא סלימאן: כולן יודעות שבנובמבר שנה שעברה הוועדה קיימה דיון מיוחד בהשתתפות שלושת השרים הרלוונטיים: גם שר המשפטים, גם שר החוץ וגם שר השירותים החברתיים, ובישיבה הוכרז על זה שהממשלה קיבלה החלטה לבקש להצטרף לאמנת איסטנבול.
עאידה תומא סלימאן: זה תוצאה ופירות של עשייה ממושכת, גם של הוועדה הזו אבל בעיקר גם כן של התנועה הפמיניסטית, ארגוני הנשים, הארגונים שנאבקים באלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: למי שלא יודע, זאת אמנה שהאיחוד האירופי פיתח כדי לפתח מדדים שכל מדינה שחותמת או מצטרפת לאמנה בעצם מתחייבת לעמוד במדדים האלה ולעבוד כדי להגיע למדדים האלה באיך נאבקים באלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, במקום שהנושא יהפוך לנושא באמת חגיגי, שסוף סוף המדינה מכריזה מחויבות, גם ברמה הבין-לאומית למאבק באלימות נגד נשים, הפך לסוג של מתקפה של ארגונים רבים, כולל גם לצערנו חברי כנסת – האמת, בגלל שאני לא מצליחה להבין את הרציונל מאחורי המתקפה שהם מנהלים בימים האחרונים, אני לא מצליחה לנסח איך הם רואים את הנושא – חוץ מאשר גישה שהיא בעיקרה גישה שמתנכרת לזכות הנשים על עצמן ולחיים בלי אלימות, לחיים בעקרונות השוויון והחופש לקבל את ההחלטות על עצמן ועל חייהן, אני לא רואה שום היגיון.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שעומד מאחורי המתקפה הזו על ההצטרפות, לאומנות שרוצה להתנכר לכל הנשים שאינן שייכות לקבוצה לאומית אחת שהיא היהודית, הרצון לעמוד נגד כל אפשרות לסייע לנשים, או מהגרות או פליטות או מה שתגידו – לא שהמדינה עושה חיל בנושא הזה – אני חושבת שאין להם מה לדאוג, עד היום גם הממשלה הזו עומדת בצורה איתנה נגד זכויות של פליטות ומהגרות ומבקשות מקלט, אבל אני חושבת שאנחנו רואות, כמו שראינו בעבר, סוג של נסיגה בשיח של זכויות אדם, זכויות נשים בעיקר, ואנחנו חייבות להיות ערניות וחייבות להבין שהמתקפה הזו לא אמורה לעבור בשקט.
עאידה תומא סלימאן: תראו מה קרה בארצות הברית, ההחלטה של בית המשפט העליון לסגת מכל הנושא של מתן זכות להפלות לנשים הוא נושא שמסמן לאן הרוח נושבת גם בארצות הברית אבל יש לו השלכות בעולם כולו, ולצערי גם המתקפה הזו בנושא איסטנבול.
עאידה תומא סלימאן: יצא ממנה דבר אחד טוב.
עאידה תומא סלימאן: ראיתי באיזושהי כתבה שהכותרת הייתה: תומא סלימאן מצווה, או משהו כזה, וסער מיישם.
עאידה תומא סלימאן: הלוואי וזאת המציאות, תאמינו לי, המצב של כולנו היה הרבה יותר טוב.
עאידה תומא סלימאן: זאת לא המציאות.
עאידה תומא סלימאן: אני מכבדת את השרים שקיבלו את ההחלטה להצטרף לאמנה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה על הפתיח הארוך, אבל לכו תדעו עוד כמה זמן אני אהיה פה ואוכל להגיד את הדברים שלי.
נירה שפק: אל תדאגי, אנחנו בונים על קדנציה שלמה.
נירה שפק: תכיני את הדיון הבא ואת זה שאחריו, הכול בסדר.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני הכנתי הרבה דיונים.
עאידה תומא סלימאן: השאלה לא על מה בונים, השאלה מה ריאלי.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין איילת רזין, מנכ"לית הרשות, אנחנו ביקשנו לשמוע ממך איך את רואה את העשייה של הרשות תחת ניהולך ומה התוכניות.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאת כבר קיבלת לידיים שלך מסמך שהוכן לפני שאת נכנסת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח לשמוע מה אתן מתכננות ואנחנו נגיב אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: אני אתייחס גם למסמך, גם לביקורת שהייתה, אבל בואו נשמע, קודם כול תציגי לנו את התוכנית.
בית אור: קודם כול, תודה.