GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בית אור: לא דיברתי על מעורבות שלנו בכל הנושא של פליטות שמגיעות מאוקראינה, על נשים בזנות, על צווארון ורוד, שעוד מוקדם לדבר על זה אבל אנחנו כן מאוד מאוד שם, הנושא של סייעות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחר מקיימות דיון על הנושא הזה.
בית אור: אלה כל הדברים שעוד לא דיברנו, יש עוד אבל חלק מהדברים שעוד לא דיברתי.
בית אור: זהו.
בית אור: לא זהו, יש עוד הרבה, אבל חשוב לי בעיקר לשמוע.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, איילת.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שהעשייה הזו באמת תצא לדרך.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלרשות יש סמכות ותפקיד שלא קיים אצל שום גורם אחר, לא בכנסת ולא בחברה האזרחית, שהינו באמת לנסות להחדיר את הראייה המגדרית ואת העשייה המגדרית, את ההבנה המגדרית לתוך משרדי הממשלה איפה שמתקיימת בעצם הפעילות האינטנסיבית של המדינה כלפי האזרחיות שלה.
עאידה תומא סלימאן: החלקים שקשורים למשל בחוות דעת מגדריות על החוקים שמחוקקים במדינה כבר שנים, התפקיד החשוב הזה של הרשות לא התקיים כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך לתת לזה משאבים וחשיבה ועבודה מאוד אינטנסיבית כי בסופו של דבר בחוקים האלה אפשר לשפר המון ואפשר לגרוע המון.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו יודעים שיש ניסיונות, והרבה ניסיונות, ופתחתי בזה, להחזיר את הגלגל אחורה ולנסות לפגוע במה שהשגנו לאורך שנים כארגוני נשים וכתנועה פמיניסטית, וחשוב מאוד שהרשות תהיה על המשמר ושחוות הדעת המגדרית שלה לוועדת השרים לחקיקה תהיה בעלת משקל, ולא עניין של אולי נגיש, אולי לא נגיש ולא עניין של אולי ניקח את חוות הדעת הזו ואולי לא, כי בסופו של דבר הרשות צריכה להיות סמכות בנושא הזה ואסור שמשרדים ינסו לקדם חוקים שיפגעו בנשים והרשות לא תהיה שם, סליחה, כלב השמירה שמונע את זה או החסם האמיתי להדוף בהתחלה כי בסופו של דבר אתם יכולים לשבת בוועדות האלה, אנחנו לא יכולים לשבת ואני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב גם כן לנסות ולקדם את היעדים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אומנם, אנחנו נתייחס שוב לעניין של המלצות הצוות הבין-משרדי ועד כמה הוא באמת קרוב בסופו של דבר בתוכנית שיצאה לרוח הדברים של 1325.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהבעיה נובעת מזה ש-2331, כאשר נתקבלה ההחלטה הזו, היא הייתה עם פער רציני מרוח 1325, אבל חשבנו שהצוות אולי יצמצם את הפערים.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת נירה שפק, רצית להתייחס.
עאידה תומא סלימאן: אומנם התייחסת תוך כדי אבל באופן מתומצת.
נירה שפק: קודם כול, אני מברכת, מברכת את השרה שבאמת עושה פעילות, נפגשתי איתה לא פעם בנושא הזה שהוא באמת במהותי, ואני חושבת שזה לא מהותי כי אני אישה, זה במהותו של כל אחד אמור להיות, וגם שרת הכלכלה שעוסקת בזה לא מעט, את הזכרת כאן את זרוע העבודה ואתכם, ויש כאן הרבה עבודה.
נירה שפק: אני מדברת מניסיון אישי קודם כול, לפני שאני נמצאת במקום שאני נמצאת בו היום.
נירה שפק: בסוף, כאלוף משנה במילואים היום, שפרצה ארבעה תפקידים כאישה ראשונה בצה"ל שמתוכם שניים נשארתי גם האישה היחידה, ואני כבר משוחררת עשר שנים, זה לא כיף להגיד את זה.
נירה שפק: אני לא אומרת את זה כי אני פרצתי אלא הדרך שעברתי ומסלול המכשולים והתלאות והצורך לגדל את הדור הבא, זה משהו שאסור שיחוו, ואני רואה שזה קורה ולא רק בצבא.
נירה שפק: ולכן, יש כאן תפקיד מאוד מהותי, גם ביצירת המראה וגם ביצירת הדחיפה, שעאידה, הזכרת אותה עכשיו, בכל הוועדות והכול.
נירה שפק: אני חושבת שיש כמה דברים שחייבים לדבר עליהם.
נירה שפק: פעם אחת, מאגרים.
נירה שפק: מאגר מבחינתי זה לאגור.
נירה שפק: לא, אני רוצה מרלו"ג, אני רוצה מרכז הפצה, והתפיסה צריכה להפסיק לדבר במאגרים.
נירה שפק: אני תכלס, לא רוצה להתאגר, לא רוצה שישימו לי נפטלין.
נירה שפק: זה דבר אחד, זו תפיסת העולם שלי.
נירה שפק: זה נושא שאין בו קואליציה ואופוזיציה ולכן כולנו בו, כולנו בו.
נירה שפק: לא רואה סיבה שח"כ או ח"כית או שר או שרה מקואליציה, אופוזיציה, לא ירצו שיהיה קידום, לא להורים שלהם, לא לילדים שלהם ולא לחברים שלהם ולשכנים שלהם ולכולם, וזה הנושא.
נירה שפק: כל נושא שהוא, אם זה כזה לוגי למה זה לא קורה, זה מה שאנחנו צריכים לטפל בו.
נירה שפק: בהקשר הזה, גם לא מדברות.
נירה שפק: עושות.
נירה שפק: אני רוצה שיותר ויותר נשים בעלות השפעה, ויש מלא כאלה, קיימות נשים.
נירה שפק: כל הזמן שמעתי על לגדל, לגדל, לגדל.
נירה שפק: איפה אלה שנמצאות?
נירה שפק: איפה אלה שנמצאות על השולחן, ולגייס אותן.
נירה שפק: לא ראיתי תוכנית שמביאה אותן גם החוצה, אני מאוד רוצה לראות את זה.
נירה שפק: אנחנו מספיק שנים מקום המדינה וגם לפני ואחרי, כל התחומים יכולים לבוא ולעשות, אז אני באמת מבקשת שנעשה.
נירה שפק: אני חושבת שתת הייצוג הזה ביחס לשיעור שלנו באוכלוסייה הוא משני תחומים מבחינתי.
נירה שפק: פעם אחת – את מכירה את תפיסתי "נשים על השולחן", כבר הצגתי אותה מזמן – הגיע הזמן שיותר ויותר נשים יגידו: זוזו, זה המקום שלי.
נירה שפק: זוזו, זה המקום שלי.
נירה שפק: לא להתבייש להגיד את זה.
נירה שפק: הבדיחה שכולם אומרים, תמיד משווים בין גבר ואישה, הגבר רואה דרישת תפקיד, מסתכל על הרשימה, אומר: יש כאן נושא אחד שאני מכיר, מגיש קורות חיים.
נירה שפק: אישה רואה את עשרת הדברים, יש כאן נושא אחד שאני לא מכירה, אני אוריד.
נירה שפק: גם את זה צריך להוריד מסדר-היום.
נירה שפק: הבדיחה הזאת היא בדיחה שיש לה זקן, אני שמעתי אותה בתור ילדה בבית ספר יסודי, אז הגיע הזמן שנפסיק לעשות את הדברים האלה.
נירה שפק: גם על השולחן פה.
נירה שפק: אנחנו נורא מרוצות אבל תסתכלו כאן, רק נשים.
ענבר בזק: לא, יש פה איזה גבר אחד.
נירה שפק: וצדיק בסדום, שניים, שלושה.
נירה שפק: זה לא בעיה.
נירה שפק: כל אחד וכל אחת צריך לבוא ולהגיד לבן זוג שלו, למנהל שלו, לפקוד שלו – סליחה שלפעמים בורח לי הצבא – לבוא ולהיות על השולחן, להיות על השולחן ולבדוק למה.
נירה שפק: כן, בעלי קצין משטרה, ניהלתי איתו הרבה שיחות מה קורה עם קידום נשים אצלך, מה קורה, ולמדתי גם משם הרבה דברים.
נירה שפק: האויב של הטוב מאוד זה המצוין.
נירה שפק: מספיק לשפר, לשפר, לשפר.
נירה שפק: עאידה, אני מתחברת למה שאמרת.
נירה שפק: בסדר, נעשה משהו, יש לטייב – סבבה, בואו נפעיל את זה ואז נמשיך לטייב.
נירה שפק: אי אפשר כל הזמן לחכות, זה מתחבר לעשרה דברים שיש ואחד אני לא מתאימה אז בואו נשפר ונחכה.
נירה שפק: לא, יש משהו.
נירה שפק: הדבר שאני רוצה להתייחס אליו, מעבר לקנס האימהות והמס הוורוד וכל הנושאים שאנחנו מדברים עליהם, זה הנושא של הבחירות.
נירה שפק: אנחנו לפתחן של בחירות – לא ארציות, לא להתבלבל – בחירות לרשות המקומית עוד שנה וקצת, ואני אומרת, מה קורה.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לשתוק עכשיו.
נירה שפק: כן, מאושר לך.
נירה שפק: אני חושבת שכל מי שעברה, ואני עברתי בחירות, אותו קמפיין "תתמודדי" – שלא דיבר אליי; תתמודדי, מה?
נירה שפק: מי שכבר החליטה להיות תהיה, מה עשינו כדי לגרום להן תתמודדי?
נירה שפק: – וניסיתי את ההכשרות, כולל של עמותת כן, ויש לי את הביקורת על מה שהיה שם.
נירה שפק: אנחנו צריכים לטפל בזה עכשיו.
נירה שפק: החוק שלי עומד למושב הזה על תקנה 12 שמדברת על שליש מהסיעה שיהיו בה נשים, יקבלו תוספת תקציבית, זה לא חל על מועצות אזוריות.
נירה שפק: אני, כאחת שהתמודדה במועצה אזורית, אמרתי: יופי, אני מאה אחוז.
נירה שפק: איזה מאה אחוז, איזה נעליים?
נירה שפק: הכול שילמתי לבד.
נירה שפק: כי זה לא סיעה.
נירה שפק: אבל כשיש לרשות סיעת בודד זה נספר.
נירה שפק: כשבסיעה רשומים שניים זה נספר.
נירה שפק: נטפל בזה, צריך את כולנו פה, ולא רק ארגוני נשים.
נירה שפק: ביקשתי דוח מהממ"מ לקראת יום ההשתלמות שהשתתפת בו ועשיתי בפברואר אם אני לא טועה, על קידום נשים במגזר הציבורי, זה משהו שאפשר למדוד אותו.
נירה שפק: מעבר לנתונים המטורפים שקיבלנו שם, דיברתם על תקשורת?
נירה שפק: אז מה קורה כשבתוך התקשורת רק 20% נשים, ולא פלא שכשעושים חקר כמה מסוקרות בתקשורת, 80% מסוקר גברים.
נירה שפק: אז כל הדברים האלה זה נושאים שצריך לטפל בהם.
נירה שפק: ואני רוצה באמת באמת לא לראות מצגת.
נירה שפק: אני יודעת, את באת רק להציג וברכות.
נירה שפק: תכלס, מה עושים בשלושה חודשים הקרובים, בחצי שנה הקרובה, בשנה הקרובה, ולקבוע יעדים.
נירה שפק: אם בחירות ברשויות המקומיות זה יעד, אז אנחנו היום – לא, אתמול היינו צריכים לטפל בו – והמון בהצלחה, אנחנו זקוקים לזה כולנו.
נירה שפק: אני מצטערת, יש לי ועדת חוץ וביטחון.
נירה שפק: אנחנו צריכים לשמר את הייצוג הנשי גם שם.
ענבר בזק: קודם כול, גם אני רוצה להגיד תודה לאיילת על ההצגה.
ענבר בזק: את חדשה בתפקיד, המון המון בהצלחה.
ענבר בזק: מהיכרות שלי איתך מתפקידים קודמים אין לי ספק שתצליחי ותכניסי הרבה מאוד אנרגיה.
ענבר בזק: מצטרפת גם לדברים שאמרה חברתי נירה שפק על השרה שלך שמאוד ככה חדורת מטרה.
ענבר בזק: מצד שני, נירה פה אמרה על אין קואליציה ואופוזיציה וכולנו צריכים לקדם נושאים שקשורים לנשים.
ענבר בזק: אני חייבת להגיד פה בטיפת תסכול שאני לא חווה את זה כרגע ככה.
ענבר בזק: גם לי יש כמה הצעות חוק שקשורות לקידום נשים ונחסמות כרגע.
ענבר בזק: מאוד מתסכל.
ענבר בזק: אני אומרת, יש פער מאוד גדול בין הכוונות - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אומנם אני אוהבת הרבה מהדברים שנירה אומרת, אבל אני חושבת שזה אילוזיה להגיד משפט כזה, שכולנו פה מסכימים על קידום.
נירה שפק: אמרתי שכך צריך להיות.
עאידה תומא סלימאן: בבית הזה לא כולם מסכימים על קידום נשים - -
ענבר בזק: בדיוק.
ענבר בזק: יש הרבה אופוזיציה לקידום נשים.
עאידה תומא סלימאן: - - ולא כולם מסכימים על מאבק באלימות נגד נשים.
נירה שפק: הצעתי את עצמי להיות חברת כנסת בש"ס, אני מוכנה לעזוב את יש עתיד.
נירה שפק: לא באמת.
ענבר בזק: דרך אגב, יש הרבה אופוזיציה לקידום נשים גם בקואליציה, נגיד את זה על השולחן.
ענבר בזק: אני חווה את זה גם עם הצעות חוק שאני הגשתי שקשורות לקידום נשים וממש נחסמות.
ענבר בזק: אני חווה את זה בדיונים בוועדות, גם בהצעת חוק שהגשתי וגם בהצעות חוק שפשוט נכחתי בוועדות שקשורות להטרדות.
עאידה תומא סלימאן: מה לעשות, ככה זה כשיש קואליציה לא הומוגנית מבחינה רעיונית.
ענבר בזק: לא, בואי נגיד.
ענבר בזק: אנחנו יושבות משני צידי מתרס של קואליציה אופוזיציה.
ענבר בזק: בואו נפרגן לקואליציה הזאת שזה לא היא המציאה.
עאידה תומא סלימאן: את יכולה.
ענבר בזק: אני אומרת, זה לא היא המציאה, זה הרבה מאוד ממשלות והרבה מאוד קואליציות לפנינו שלא נתנו את הדגש המספיק לנושא הזה של קידום נשים.
ענבר בזק: שוב, יש הצהרות, יש רשות, בפועל אנחנו עדיין רואים.
ענבר בזק: שוב, מאז שאני פה ואני חברת כנסת חדשה, אני רואה את דרך החתחתים שכל הצעת חוק שקשורה לקידום נשים צריכה לעבור, בין אם זה בקידום נשים גם בנושא המוניציפלי, בין אם זה בנושא הטרדות מיניות.
ענבר בזק: אני חייבת להגיד שזה מאוד מתסכל, אז היה לי חשוב להגיד שיש לנו עוד דרך.
ענבר בזק: באמת רק לגבי המצגת, היא הייתה מאוד תמציתית.
ענבר בזק: היה חסר לי פה טיפה יותר בשר, אולי סכומים, לא שמעתי ממך.
ענבר בזק: את אומרת, יש תקציב, יש תקציב.
ענבר בזק: אתם סבבה?
ענבר בזק: התקציב מספיק לכל הפעילויות?
בית אור: לא, לא, שלא יצא - - -
עאידה תומא סלימאן: איילת, תרשמי כי נרצה להתקדם.
ענבר בזק: זה בסדר, רק באמת רציתי לוודא.
ענבר בזק: את כל הזמן אומרת, יש לנו תקציב לזה, יש לנו תקציב לזה.
ענבר בזק: אני רוצה לוודא שאתם מתוקצבים כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן: הם לא.
בית אור: התשובה היא לא.
בית אור: אנחנו לא מתוקצבים, אפילו לא בחסר.
בית אור: אנחנו לא מתוקצבים.
ענבר בזק: משפט אחרון לגבי מה שנירה אמרה.
ענבר בזק: אני חושבת שגם נירה, גם אני וגם יו"ר הוועדה שנמצאות פה, כולנו יודעות שנשים יכולות להצליח גם בלי כל החקיקה הזאת אבל צריך להיות אישה מאוד מיוחדת עם מרפקים מאוד חזקים וכתפיים מאוד רחבות, ורוב הנשים, באמת החסמים שיש היום – גם במגזר הציבורי וגם בכלל כדי להתקדם – הם עדיין מאוד גדולים ויש לנו פה עוד הרבה עבודה וטוב שהוועדה הזאת קיימת ובועטת.
עאידה תומא סלימאן: יש כאלה שחושבים שהיא בועטת יותר מדי.
ענבר בזק: לא, לא.
ענבר בזק: בועטת בדיוק במידה.
עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הדיון לנציגות ונציגים שנמצאים איתנו.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין נטע לוי מאיתך מעכי, ואתן יודעות כבר את הכללים.
עאידה תומא סלימאן: שלוש דקות, מתומצת, ישר לעניין.
נטע לוי: אני אתחיל בקצרה בתודה רבה, עאידה, ותודה רבה איילת, ומזל טוב.
נטע לוי: כולנו גם שמחות מאוד על הצטרפותך, וגם תודה רבה לאושרה שהובילה את המהלך הזה של הוועדה.
נטע לוי: אני רוצה להתחיל בדקה להשלים על הדברים שלך, עאידה, על המסגרת ועל המקור של 1325 ל-2331.
נטע לוי: יושבת כאן לצדי ענת טהון אשכנזי שהובילה את קידום ההחלטה הזאת בשנת 2014, ודברי ההסבר של ההחלטה אומרים במפורש שההחלטה הזאת בעצם נשענת על 1325, וכשישבנו כאן בנובמבר בוועדה שלך יום לפני הדיון הראשון של הוועדה הבין-משרדית, בעצם המנכ"לית לשעבר של הרשות אמרה: כן, זאת ועדה לגיבוש תוכנית פעולה ליישום 1325.
נטע לוי: ולא רק זה, הממשלה מציגה גם בפני "סידאו" את 2331 בתור צעד בדרך ליישום 1325.
עאידה תומא סלימאן: לא רק, המדינה מתפארת שהינה המדינה הראשונה בעולם - -
נטע לוי: שיישמה בחקיקה.
עאידה תומא סלימאן: - - שיישמה את ההחלטה והכניסה אותה, הטמיעה אותה.
נטע לוי: את הרכיב של הייצוג בתיקון החקיקה, בתיקון 4 לחוק שיווי זכויות האישה משנת 2005, ובעצם ישבנו בדיון הזה, ארגוני הנשים ככה באו עם המון המון ציפיות.
נטע לוי: אחד הדברים שעשינו במהלך הזה אל מול באמת מה שאנחנו ראינו כמהלך היסטורי שבירכנו עליו, היה לנו חשוב לקיים שיח רחב של ארגוני נשים ועשינו מהלך שבעיניי חשוב מאוד לשים אותו כאן על השולחן ולהביא אותו, שיח של ארגוני נשים יהודיות ופלסטיניות אזרחיות ישראל שמקדמות את עקרונות 1325 כבר הרבה מאוד שנים.
נטע לוי: ניהלנו שלושה מפגשים עם עשרות משתתפות וגם ענינו ביחד על הקול הקורא שהוציאה הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: ועדה בתוך רשות.
נטע לוי: הוועדה הבין-משרדית, כן.
נטע לוי: והמסר שלנו היה, בואו ננצל את ההזדמנות ההיסטורית הזאת כן לעשות.
נטע לוי: לא להתעלם, לא לטשטש.
נטע לוי: אנחנו כארגוני נשים עוסקות בכל הנושאים, בהרבה מאוד צרכים ששעה וחצי כמובן לא יספיקו כדי לקדם אותם ושנוגעים לצרכי נשים, אבל 1325, הליבה שלה זה נשים, שלום וביטחון, ונשים באזורי קונפליקט, זה בהחלט רלוונטי מאוד לישראל ולחברה בישראל ולכן גם היה לנו חשוב מאוד לקיים שיח משותף של נשים יהודיות ופלסטיניות אזרחיות ישראל.
נטע לוי: הובלנו אותו יחד עם אלטופולה ונבילה אספניולי שנמצאת בזום – אני מקווה שהיא כבר הצטרפה – וביחד ניהלנו את השיח גם מול אושרה.
נטע לוי: חשוב לי לציין.
נטע לוי: אושרה ככה שיתפה אותנו גם בהרבה מאוד שיחות, גם הזמינה אותנו לדיונים, גם נענתה להזמנה שלנו לבוא לדיון עם עשרות ארגוני נשים וזה היה צעד מבחינתנו, צעד קדימה בהקשבה, הקשבה של הרשות לארגוני נשים, וארגוני נשים מגוונות.
נטע לוי: אבל, אז קיבלנו לידינו את התוצאה, ושם מבחינתנו הייתה, אני אגיד פגיעה, מבחינת תחושה של התעלמות, התעלמות מבחינת התכנים, התכנים והצרכים שעלו מהרבה מאוד נשים.
נטע לוי: כפי שאמרנו בנייר המסכם, אחד הדברים הבולטים זה התעלמות מצרכים שעלו מארגוני נשים פלסטיניות אזרחיות ישראל שהגיעו לדיונים עם הממשלה ודיברו על נושא תפוצת הנשק ודיברנו על נושא הריסת בתים ובכלל על המציאות של אישה בחברה הערבית בישראל במציאות הנתונה.
נטע לוי: קיבלנו לידינו את הטיוטה ובסופו של דבר גם את התוצאה, והתכנים האלה לא קיימים.
נטע לוי: כן היה למשל את הסעיף בתוצאה הסופית שמתייחס לכך שעכשיו תוקם ועדה חדשה ליישום 1325, זאת אומרת בעצם כן הקשבה לקריאה הזאת שלנו העקרונית, אבל החשש שהביעו הארגונים זה שבעצם שוב פעם – אנחנו בהחלט התגייסנו עשרות ארגונים למהלך הזה שראינו בו חשיבות רבה וחשנו שבעצם הייתה התעלמות מהתכנים שהבאנו, ולכן אנחנו רוצות להצטרף למהלך חדש שיהיה קונקרטי, שיתייחס ל-1325, אבל חשוב לנו שיהיו מנגנונים.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת תהליך חדש יותר קונקרטי?
עאידה תומא סלימאן: זה היה אמור להיות ה-תהליך.
עאידה תומא סלימאן: ההחלטה הייתה להקים את הוועדה הבין-משרדית.
עאידה תומא סלימאן: זאת ההבטחה שקיבלתי מהשרה אז, זה מה שהוכרז עליו בישיבה שהתקיימה פה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה למה הוועדה, אחרי שקיבלה את המנדט, ממליצה להקים עוד ועדה שתדון בזה.
נטע לוי: אז חשוב לי להגיד.
בית אור: אני אתייחס.
עאידה תומא סלימאן: בסוף.
עאידה תומא סלימאן: תרשמי לך.
נטע לוי: אני רק אומר עוד דבר כי אני לא אוכל להתייחס לכל הדברים, העברנו גם נייר עמדה שעלה לאתר.
נטע לוי: חשוב לי לומר שבעצם אחת הביקורות שהעלינו גם מהמענה שלנו לקול הקורא הייתה ביקורת בעצם על להוציא החוצה את הניהול של כתיבת התוכנית לחברת הייעוץ, שניכר שבאמת לא הייתה לה – כך ניכר מבחינת התוצאה – מומחיות בתחום של שוויון מגדרי, שלא לומר 2331 או 1325, וזה בהחלט ניכר.
עאידה תומא סלימאן: הם ליוו את התהליך?
נטע לוי: כן, מכון צפנת.
נטע לוי: בישיבות שאנחנו השתתפנו הם היו.
קריאה: רק בסוף.
נטע לוי: ברובן, לא בישיבה הראשונה, אבל אני רק אומר שבעינינו כחברה אזרחית זה משהו שבהחלט הוא בידיים ובמומחיות של הרשות לקידום מעמד האישה ובידי החברה האזרחית.
נטע לוי: הסעיף הזה שנוסף של לעשות עכשיו ועדה נוספת שתעסוק ספציפית ב-1325, לזה אני התייחסתי, זה בעצם הסעיף שהתווסף בעקבות הביקורת שלנו על הטיוטה.
נטע לוי: בפגישה האחרונה שניהלנו יחד עם נבילה אספניולי ואיתך מעכי וארגונים רבים מהחברה האזרחית היו קולות שאמרו – שוב פעם אנחנו נביא את כל הקולות שלנו ואת הצרכים ולא יהיה לכך ביטוי, ולכן אנחנו מבקשות כן להצטרף וכן לתת רוח גבית גם לרוחות החדשות אבל לעשות את זה בצורה שתבטיח שהתכנים שאנחנו מעלות ייכנסו ולא יזכו שוב להתעלמות מצד הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: חמוטל גורי, נשים למען שלום וביטחון, ואחריה הדס בן אליהו.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חמוטל.
חמוטל גורי: שלום ותודה ליושבת-הראש וברכות לנציבה החדשה.
חמוטל גורי: אני כאן בשני כובעים, אני גם מטעם מכון קיברשטיין, מכון פמיניסטי שמושבו בירושלים, ומטעם קבוצת אימהות נגד אלימות.
חמוטל גורי: האמת היא שלא ציפיתי שאני אדבר כל כך מוקדם ורשמתי לעצמי דברים בהנחה שייאמרו דברים לפניי, אבל אני בכל זאת אומר.
חמוטל גורי: אני יושבת כאן באיזה תערובת של התרגשות מאוד גדולה מצד אחד, ותסכול מאוד גדול מצד שני.
חמוטל גורי: מצד אחד, אני מסתכלת על הנשים המדהימות שיושבות שם, שהגעתן מהחברה האזרחית ושיש כאן פתח באמת לאיזושהי שותפות אחרת שמבוססת על הרבה כבוד לידע ולניסיון ולתובנות וליכולות של ארגונים פמיניסטיים מהחברה האזרחית, וזה היה קול שהיה לי חשוב להשמיע אותו שוב ושוב ושוב בדיונים גם עם הוועדה הבין-משרדית.
חמוטל גורי: מצד שני, אני חושבת, יש איזשהו תסכול מאוד גדול שהמצגת הזאת במידה מסוימת מבטאת מקום שאנחנו היינו בו, החברה האזרחית, לפני 20 שנה.
חמוטל גורי: ג'נדר מיינסטרים, כבר התחלנו להתווכח עם עצמנו אם אנחנו עוד חושבות שזה נכון או לא נכון, אם כשאנחנו אומרות ג'נדר מיינסטרים אנחנו מכרסמות בליבה של החשיבה הפמיניסטית שלנו.
חמוטל גורי: אז יש פה איזשהו תסכול מאוד גדול מהפער הזה וכן איזושהי שאיפה לשותפות, וזה חוזר על העניין של לשכור מכוני מחקר פרטיים וכו', שיש כאן איזשהו לדעתי חוסר שימוש לטובה באמת בידע, בניסיון, בנכסי הידע של הארגונים הפמיניסטיים, כולל מאגרי ידע וכו', ועם איזושהי קריאה והזמנה, בגלל הנפשות הפועלות שיושבות כאן, לשותפות שמבוססת על הכבוד הזה, כבוד הדדי כמובן.
חמוטל גורי: אני חושבת על זה, פתאום נזכרתי, לפני המון שנים, אז עבדתי בקרן החדשה לישראל, עאידה הייתה אז המנכ"לית המייסדת של נשים נגד אלימות והיא נסעה בתוכנית מיוחדת של הקרן לארצות הברית שנקראה Women's Voices כי ההנחה אז, לפני כמעט 30 שנה אני חושבת, זה שהכי חשוב זה שקולות של נשים יישמעו.
חמוטל גורי: ופתאום אני יושבת פה והווריד הפולני ככה קצת פועם לי ואני אומרת, אנחנו בשלב שאנחנו כבר לא רוצות להישמע, אנחנו רוצות להשפיע, ואנחנו רוצות שמה שאמרנו לפני שמונה שנים והשנה ובעוד נייר עמדה ועוד נייר עמדה, יבוא לידי ביטוי.
חמוטל גורי: ויש לי הרבה אמון והרבה כבוד לשתיכן, לאושרה ולאיילת, שאתן תעשינה את זה ואני מניחה שאנחנו נמשיך to show up אבל באמת לא רק כדי להישמע אלא כדי להשפיע.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חמוטל.
עאידה תומא סלימאן: הדס בן אליהו ואחריה ענת טהון אשכנזי.
הדס בן אליהו: בוקר טוב ותודה רבה.
הדס בן אליהו: אני אשתדל לא לחזור על מה שנאמר לפניי על ידי נטע ועל ידי חמוטל, שאני מסכימה ומצטרפת לכל מה שהן אמרו, אז אני אגיד שלושה דברים.
הדס בן אליהו: אני חושבת שאחרי כל כך הרבה שנים יש איזה סוג של אומץ לב שנדרש ממי ששותפות ושותפים לוועדה כזאת, לשים את הנושא של הסכסוך הישראלי-פלסטיני ואת הפרספקטיבה הפמיניסטית ביחס לזה, במוקד של עשייה ממשלתית לקידום שוויון מגדרי.
הדס בן אליהו: ואני חושבת שהתוצאות במסמך ההמלצות של הוועדה, אומץ הלב הזה לא בא שם לידי ביטוי, ואני אומרת את זה בכאב מאוד גדול ומתוך הבנה של הקושי לעשות את זה.
הדס בן אליהו: אבל בלי אומץ הלב הזה אנחנו פשוט נשארות כל הזמן באותו מקום.
הדס בן אליהו: אין שורה בהמלצות האלה שאני לא מסכימה איתה, אין נושא מיותר ולא חשוב, הכול חשוב וחיוני ואפילו בא שם לידי ביטוי הנושא של מניעה והתמודדות עם אלימות כלכלית, שזה דבר חדש שהממשלה שמה על סדר-היום, אבל עולם שלם של החיים שלנו, חלק שלם מהחיים שלנו לא נמצא שם כי אנחנו כנשים מושפעות באופנים אחרים וייחודיים כתוצאה מהסכסוך.
הדס בן אליהו: שמעתי הבוקר שנפטרה פאתן זינאתי, ואני חושבת שביום כזה וכשיש את הדיון הזה, הקול שלה וההשפעה שלה הם דוגמה למה קורה לנו כנשים ומה צריך לעשות כדי שאנחנו כנשים נוכל לחיות חיים הרבה יותר בטוחים והרבה יותר צודקים ולאפשר לנו בכלל להגיע למושג הזה של שוויון הזדמנויות, ואפשר ללמוד מהעשייה שלה על זה ומהדברים שהיא ניסתה והצליחה לקדם ומהדברים שגם היא וגם כולנו עוד לא הצלחנו.
הדס בן אליהו: את 1325 עוד לא הצלחנו.
עאידה תומא סלימאן: ענת, המכון לדמוקרטיה.
ענת טהון אשכנזי: קודם כול, אני גם רוצה לפתוח בברכות ובהצלחה רבה מאוד לך איילת, ולך ברכות אושרה, וגם תודות לוועדה הזאת שבעצם עוקבת כל כך הרבה שנים אחרי יישום 1325 וגם כמובן לאיתך מעכי, נבילה אספניולי, נשים עושות שלום, ון ליר, ובאמת כל השותפות שהן חלק מהמהלך.
ענת טהון אשכנזי: אני רוצה לומר ש-1325 במובן מסוים מתוך ההמלצות כן נוכח והוא בעצם האסטרטגיה של לכרוך באופן הוליסטי את ההיבטים של הגנה, ייצוג, הטמעת חשיבה מגדרית, שאני חושבת שזה קריטי וזה מהלך חשוב.
ענת טהון אשכנזי: יחד עם זאת, כמובן אני מאוד שותפה לתפיסה שהרוח הגדולה והחשובה, עצם חוט השדרה של 1325 שעוסקת בספירה של נשים, שלום וביטחון בתוך אזורי סכסוך, לא קיימת ואני אולי יכולה להיות אופטימית ביחס להקמת צוות בנושא אבל אני חושבת שכזה מהלך צריך להיות גם הוא עם לוח זמנים מאוד הדוק וברור כדי להשלים את המלאכה.
ענת טהון אשכנזי: אני אגיד יותר מזה, שמתוך החלטת הממשלה יש תשתית לעסוק בהיבטים כפי שחברתי נטע אמרה, דברי ההסבר נותנים תשתית חוקית לעסוק בכל ההקשר של 1325, ויותר מכך, ללא ההיבטים של 1325, ללא התייחסות לתפוצת הנשק, ללא התייחסות לייצוג נשים בהיבטים של משא ומתן לשלום, בספירות של ביטחון, לא תהיה גם השלמה, גם של הנושאים שההמלצות עוסקות בהם, ולכן זה לא רק איזשהו קונטקסט כללי אלא זה הכרחי כדי להשלים את המהלך שההמלצות מדברות עליו.
ענת טהון אשכנזי: היבט נוסף, למעשה המילה המלצות, המלאכה עוד לא הושלמה במובן הזה, זאת לא תוכנית פעולה.
ענת טהון אשכנזי: למדנו מתוך תוכניות הפעולה בעולם שכדי להפוך אותה לתוכנית פעולה צריכים להיות מספר מפתחות קריטיים ליישום, קודם כול למיפוי של כל גורמי הממשלה – הרשות היא מניעה והיא גורם חשוב מאוד אבל חסרים פה כל גורמי הממשלה שהם אלו שאמורים להניע את המהלך ומיפוי של הגורמים הללו, וגם הממדים להצלחה, מדדים להצלחה שהם קריטיים מתוך תוכניות הפעולה השונות שלמדנו מהן, ששם טמון בעצם המפתח להצלחה של התוכנית כולה.
ענת טהון אשכנזי: המדדים להצלחה שהם תוכניות, זה לא מדד להצלחה, התפוקה של תוכנית לא יכולה להיות מדד להצלחה אלא צריכים להיות פרמטרים מאוד מאוד ברורים שכוללים אחוזים של ייצוג נשים, אחוזים של הפחתה או מיגור של אלימות, שזה קריטי להפוך את התוכנית לתוכנית פעולה.
ענת טהון אשכנזי: אני רוצה להתייחס לדבר האחרון שבעצם עלה פה אני חושבת כחוט השני.
ענת טהון אשכנזי: זה מנגנון, הוא נכלל בהמלצה, אני חושבת שזאת המלצה קריטית שצריכה להיות, כבר היום יש כלים להפוך אותה ליצירת מנגנון היוועצות עם החברה האזרחית.
ענת טהון אשכנזי: העובדה שהחברה האזרחית הייתה חלק זה מהלך משמח - - -
עאידה תומא סלימאן: אולי הגיע הזמן להקים את ועדת ההיגוי של הרשות סוף סוף.
ענת טהון אשכנזי: שהיא קבועה בחוק, הוועדה המייעצת.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה בחוק.
עאידה תומא סלימאן: הוועדה הזו כבר שנים לא קיימת.
בית אור: חוק הרשות לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי עבר ועדת שרים ואני מקווה שיגיע לוועדה הזאת.
ענת טהון אשכנזי: הוועדה המייעצת של הרשות היא בוודאי משהו הכרחי כדי למנף את הרשות כפי שאנחנו רוצות, וגם מנגנון מסודר של חברה אזרחית.
עאידה תומא סלימאן: זה לא קשור לחוק, איילת.
עאידה תומא סלימאן: זה כבר קיים בחוק.
ענת טהון אשכנזי: בהקשר הזה אני לא רוצה לפגוע באף עבודה.
עאידה תומא סלימאן: דווקא השינוי שהכנסתם בהצעת החוק בעניין הוועדה המייעצת הוא לא מקובל, אנחנו ניאבק בו, אני רוצה להגיד, בעניין הוועדה המייעצת, כי מצמצמים אותה שם והופכים אותה למשהו שהוא חסר כל יכולת השפעה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, ענת, שקטעתי אותך.
ענת טהון אשכנזי: באמת המנגנון חייב להיות מאוד מסודר, מאורגן, כדי שלא רק יישמע הקול אלא תהיה לזה השפעה ראויה.
ענת טהון אשכנזי: בהקשר הזה אני חושבת שיש פה מספיק מומחיות כדי לא בהכרח להסתמך על חברות פרטיות אלא באמת לראות את החדר הזה כפי שאתן בוודאי מכירות אותו היטב ולהיעזר בו.
ענת טהון אשכנזי: אנחנו – גם אני במסגרת המכון הישראלי לדמוקרטיה – כמובן לרשותכם בהקשר הזה.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין מיכל גורן.
עאידה תומא סלימאן: ברוכה המצטרפת, חברת הכנסת גבי לסקי.
מיכל גורן: שלום, תודה ליושבת-ראש.
מיכל גורן: עורכת דין מיכל גורן מהמרכז הרפורמי לדת ומדינה.
מיכל גורן: אנחנו גם מברכות ומאחלות בהצלחה לכניסה הזאת לתפקיד.
מיכל גורן: דובר כאן על שיתוף פעולה עם החברה האזרחית ואנחנו שמחות שכבר נערכו מפגשים עם הארגונים.
מיכל גורן: אני אוריד אותנו רגע מהדברים המאוד יפים שאמרו כאן חברותיי לרמה מאוד פרקטית, רציתי גם להגיד על זה משהו קודם.
מיכל גורן: במפגש שהתקיים עם ארגונים בחודש שעבר נכחה המנכ"לית שלנו, עורכת דין אורלי ארז לחובסקי, ודיברה בין היתר על החשיבות של הכשרת שופטים.
מיכל גורן: אני חושבת שזה כן חלק מהקמפיין הציבורי שמדבר על אי החוקיות שקשורה להדרת נשים ולקידום של חוק איסור אפליה, קשור גם לאופן שבו שופטים לא יודעים לכמת כמו שצריך, לא באופן ראוי ולא באופן הולם, את הנזק שנגרם מדבר כזה, שהוא לא נזק ממוני הרבה פעמים.
מיכל גורן: אני חושבת שזה כן דבר שמאוד מאוד חשוב לעשות ואני מאוד שמחה שהחוק כן מאפשר לרשות את הדבר הזה, ואנחנו מאחלות שוב המון בהצלחה ומאוד מאוד שמחות.
מיכל גורן: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר טובה בנסקי.
ד"ר טובה בנסקי: לפני שאני אציג את עצמי אני באמת גם רוצה לברך את איילת לכניסה לתפקיד, את אושרה ואת עאידה, על היוזמה הזו הברוכה ועל המפגש הזה.
ד"ר טובה בנסקי: אני פה יושבת בשני כובעים: בנשים עושות שלום אני רכזת שותפה של צוות 1325, ואני גם נציגה היום של האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים ולחקר המגדר, ואני רוצה לומר שהתהליך שאנחנו שותפות לו עכשיו – ואני אומרת שותפות כי אני מקווה שזה יהיה שותפות אכן אמיתית גם בתכנים – הוא תהליך מאוד מאוד חשוב, בעיקר לאור התהליכים של התנגדות לשוויון מגדרי שהולכים ומתעצמים היום בעולם המערבי וגם בישראל, ולכן זה מאוד חשוב, כל צעד שאנחנו נעשה לקידום שוויון של נשים.
ד"ר טובה בנסקי: אבל יחד עם זאת, יש כמה נקודות שאני רוצה לציין.
ד"ר טובה בנסקי: ראשית, אני רוצה להזכיר שמדינת ישראל כחברה באו"ם מחויבת להכנת תוכנית לאומית ליישום 1325 ולהצטרף כך ל-98 מדינות שכבר היום יש להן תוכנית ליישום החלטה 1325.
ד"ר טובה בנסקי: רק להזכיר מיידע אישי, באיסלנד עכשיו בימים אלו מנסחים את הסבב הרביעי של ההחלטה, זאת אומרת כל פעם הם עוד משפרים את ההחלטה ועכשיו הם בסבב הרביעי.