GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: כן, והיא הפיקה דוח, ונעשה דוח מקביל לה.
גיל עומר: היא הפיקה דוח שבו היא ציינה שמתוך 26 בכירים שהיא דיברה איתם, 25 סירבו שהדברים שאמרו יצוטטו, משום שבתאגיד לצערי קיים שלטון של טרור, אימה ופחד.
גיל עומר: זו האמת.
גיל עומר: זה חזר על עצמו גם בוועדה.
גיל עומר: זה דבר שכמו שנאמר הוא מטריד מאוד.
גיל עומר: אני מכיר תופעות כאלה מארגוני מאפיה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה באמת שאנחנו נתמקד.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר יודעים שקיים משטר טרור בתוך הארגון.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר יודעים שהעובדים מפחדים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר יודעים בבטחה, גם בדוח הזה וגם בדוח המבקרת הפנימית, שיש הטרדות מיניות ושיח מיני כפוי על העובדים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים הרבה דברים.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא מה המועצה הולכת לעשות עם זה - מחר בבוקר או אתמול, ומי ייקח אחריות על המצב הקודם.
גיל עומר: המועצה פרסמה את ההחלטה שלה, לפיה היא מאמצת את המסקנות, בחלקן ליישום מיידי.
גיל עומר: היא הטילה על המנכ"ל לפעול בצורות מסוימות, בהתאם להמלצות ומסקנות הוועדה.
גיל עומר: הוטלו על המנכ"ל ממש משימות מפורטות, כולל לוחות זמנים לעמוד בהם.
מיכל רוזין: אילו משימות הוטלו על המנכ"ל?
גיל עומר: הוטלה על המנכ"ל משימה שאני מיד אחפש כדי לומר לכם אחת לאחת.
שרון רופא אופיר: גיל, בזמן שאתה מחפש את זה, אני חייבת להגיד לך משהו אישי - גם כעיתונאית לשעבר.
שרון רופא אופיר: זה יפה שמצאת זמן כדי לדבר איתנו, אבל אני במקומך הייתי היום 24/7 סביב העובדים שלי, והייתי יודעת בדיוק מה ההמלצות ומה צריך לעשות, ומה צריך לשנות, והייתי מוטרדת ולא הייתי ישנה בלילה.
שרון רופא אופיר: אם הייתי יודעת שיש לי 70 אחוז עובדים שחיים על כדורים פסיכיאטריים, אם הייתי יודעת שיש לי עובדים ועובדות שהגישו את העדות שלהם בחיל ורעדה למועצה - אני לא יודעת אם אתה יודע כמה זה קשה לבוא ולתת עדות.
שרון רופא אופיר: אנחנו מכירות את זה פה בוועדה.
שרון רופא אופיר: נשים שחוות הטרדה מינית או התעמרות - עד שאתה מגיע לרגע, לעוז, לבוא ולחשוף את מה שאתה מרגיש.
שרון רופא אופיר: התחושה של העובדים שלך היא שהם מרומים, הם מרגישים היום שבגדו בהם.
שרון רופא אופיר: אז איפה אתה כדי להילחם?
שרון רופא אופיר: אני רוצה לראות את המלחמה שלך בעיניים.
שרון רופא אופיר: אני אומרת לך את האמת, גיל - זה חסר לי.
מיכל רוזין: אני רוצה להוסיף, ואולי תמקד אותנו.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים על החששות של העובדים לבוא ולדבר.
מיכל רוזין: זה לא היה בעלמא.
מיכל רוזין: אם רגע אחרי פרסום התחקיר המנכ"ל מוציא מכתב לעובדים וכותב שהתאגיד לא יאפשר חתרנות - זה איום.
מיכל רוזין: זה איום על עובדים לא לדבר.
מיכל רוזין: אם בסופו של דבר המומחה להתעמרות מסתכל על הדוח ואומר שהוא לא ראה דוחות כאלה.
מיכל רוזין: אנחנו באמת נתקלים פה בתלונות לאורך שנים, עם חשיפה קשה מאוד של מה שקורה בתוך התאגיד ביחסי עבודה.
מיכל רוזין: דרך אגב, הטרדה מינית היא חלק מהתעמרות, היא חלק מפוגענות.
מיכל רוזין: כשיש הטרדה מינית, היא נובעת ממקום של חוסר גבולות.
מיכל רוזין: זה לא נקודתי.
מיכל רוזין: כמו שאנחנו אומרות - עבירות מין הן לא רק על בסיס מין אלא אלה עבירות אלימות.
מיכל רוזין: אותו דבר: כמו שאדם לוקח שוחד הוא מרשה לעצמו להטריד מינית.
מיכל רוזין: זה בן אדם שמנצל כוח וסמכות כדי לעשות את זה מול אלה שכפופים לו.
מיכל רוזין: לכן, זה לא רק הסיפור של הטרדות מיניות.
מיכל רוזין: יש פה סיפור קשה של התעמרות, של יחסי עבודה קשים מאוד.
מיכל רוזין: זה כבר לא מקום שאתה צריך להתערב ולהגיד - תראו, אולי תבדקו.
מיכל רוזין: יש פה דוח קשה מאוד.
מיכל רוזין: אני כבר לא מדברת אחרי התחקירים, אפילו אחרי הדוח.
מיכל רוזין: אני לא יודעת: או שצריך להחליף פה כוח אדם, לראות אנשים שיצרו את המצב הזה, ויש שמות מפורשים שאני לא שומעת מה אתם מתכוונים לעשות לגביהם, שהם אלה שהתעמרו.
עאידה תומא סלימאן: לא, הם נתנו להם את הסמכות לעשות את השינויים.
מיכל רוזין: הם אלה שמאיימים על העובדים שזו חתרנות ושאם ימשיכו לנהוג ככה יבולע להם.
מיכל רוזין: אני באמת לא שומעת ממך אמירה חד משמעית, וזאת לא רק אמירה.
מיכל רוזין: צריך פה פעולות והורדת ראשים.
נעמה לזימי: אני רק רוצה להוסיף הערה: גיל, מה שאתה אומר פה טוב ויפה.
נעמה לזימי: אתם לא ההנהלה, ואני לא שומעת מה קורה פה מהנהלת התאגיד, ולא עובדי המועצה.
מיכל רוזין: ההנהלה היא זאת שמואשמת, נעמה.
מיכל רוזין: את ההנהלה צריך להחליף, כי היא זאת שמואשמת.
נעמה לזימי: בכל מקרה, מה שחסר לי בתוך המשוואה הזו זה מנכ"ל התאגיד, שיגיד דברים מאוד ברורים.
נעמה לזימי: אנחנו בסוף הולכים סחור-סחור פה באיזה שיח, באמת חשוב ומשמעותי, כי צריכה להיות הפקת לקחים רחבה; אבל יש פה פשוט את התאגיד שמתחמק מלהשיב על הדברים כמו שצריך.
נעמה לזימי: הדיון הקודם היה דיון מאוד קשה, בו הממונה על הטרדות מיניות די התחמקה מתפקידה ודי התעמרה בדיון עצמו, אפשר לומר, וסליחה על המילים הקשות.
נעמה לזימי: בעצם יש פה כרגע מצב שבו אנחנו שומעים את הכוחות העוטפים ולא שומעים את הנהלת התאגיד כדי להבין איפה היא ממש בעצמה בסיפור.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להבהיר משהו: המועצה היא הגוף הממנה את בעלי המשרות הגבוהות בתוך התאגיד.
עאידה תומא סלימאן: אז כן יש עליהם אחריות.
עאידה תומא סלימאן: אז כן יש מה לשאול גם את המועצה, שאמורה לפקח על העבודה של ההנהלה.
עאידה תומא סלימאן: לשאול מה הם מתכוונים לעשות.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי - הדוח הוא מאוד חריף.
עאידה תומא סלימאן: הוא חושף מציאות מאוד קשה.
עאידה תומא סלימאן: אין אף אחד בתוך הדוח הזה שמקבל על עצמו את האחריות.
עאידה תומא סלימאן: אני שומעת עכשיו מיושב הראש שהטילו על המנכ"ל.
עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, מי היה אחראי על אווירת הטרור?
עאידה תומא סלימאן: במשמרת של מי זה קרה?
עאידה תומא סלימאן: האם מישהו הולך להתחשבן על זה?
עאידה תומא סלימאן: לפני שהמנכ"ל יגיד.
עאידה תומא סלימאן: כל אדם צריך לקבל על עצמו אחריות אישית, אבל גם למועצה יש אחריות להגיד מילה בעניין הזה, ואני רוצה לשמוע.
גיל עומר: אני רוצה להגיד מילים מאוד ברורות.
גיל עומר: ראשית, כל מה שנאמר פה על ידי חברות הכנסת - אני יכול לנסח את הדברים באופן הרבה יותר חריף, וניסחתי אותם באופן הרבה יותר חריף.
גיל עומר: בשורה התחתונה: בעיניי יש אחראי אחד ויחיד למצב, והוא מנכ"ל התאגיד.
גיל עומר: הוא אחראי להצלחות ולכישלונות, ויש פה כישלון גדול מאוד בנושא התרבות הארגונית.
גיל עומר: בעיניי האחראי היחיד לדבר הזה הוא מנכ"ל התאגיד.
גיל עומר: למנכ"ל יש הישגים גדולים, אבל יש לו כישלון גדול.
גיל עומר: אמרתי בפני הוועדה כשהופעתי: בלי המנכ"ל לא היה תאגיד.
גיל עומר: במצב הנתון היום, האחריות היא עליו והוא בעיניי האשם העיקרי במצב הזה.
גיל עומר: יש לנו דוח, ואנחנו יכולים לעבוד עם מה שיש ולא עם מה שאין.
גיל עומר: לכן, אנחנו נפעל עם מה שיש.
גיל עומר: המסקנות של הוועדה המליצו לתת למנכ"ל הזדמנות לתקן בחצי שנה.
גיל עומר: מרגע שהם המליצו לעשות כך, אנחנו נעשה כל מה שניתן כדי לעמוד במשימה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול רק שאלה היפותטית: אם המנכ"ל היה נכשל כישלון חרוץ בעניין של ההישגיות, הייתם נותנים לו שישה חודשים לתקן את זה?
שרון רופא אופיר: שאלה מצוינת.
עאידה תומא סלימאן: זאת השאלה שעומדת על הפרק.
עאידה תומא סלימאן: להגיד שהישגיות לא צריכה להיות בעלת יותר משקל או שתדרוס את הנושא של תרבות ארגונית ושל זכויות עובדים, ושל אווירה בתוך מקום עבודה - זה יפה.
עאידה תומא סלימאן: זאת השאלה שבודקת את ההצהרה הזו: האם אם המנכ"ל היה נכשל בהישגיות שלו, הייתם מחכים שישה חודשים שיתקן.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שהייתם עושים את זה.
עאידה תומא סלימאן: אבל שיחכו העובדים וזכויות העובדים, וניתן לו עוד צ'אנס, כי בעצם הוא הישגי.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שנאמר, זה מה שאני מבינה.
גבי לסקי: לא, לא רק זה: עכשיו הוא צריך לתקן את מה שהוא לא עשה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מנסה עכשיו לשפוט אף אחד.
עאידה תומא סלימאן: יש לי בידיים דוח שאומר לי את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני שואלת את השאלות כי המועצה היא זאת שממנה את המנכ"ל.
עאידה תומא סלימאן: זאת אחריות שלכם.
גבי לסקי: אז הוא קיבל חצי שנה כדי לעשות מה?
עאידה תומא סלימאן: כדי שימנסה אחראית על מעמד האישה ואחראית על תלונות, ויועמ"שית, ואני לא יודעת מה עוד.
גבי לסקי: לא, אבל הניסיון להגיד שיש אחראי אחד לכל הסיפור הזה - זה גם לא נכון.
גבי לסקי: יש אחראי עיקרי; אבל להגיד שתרבות ארגונית יכולה להתקיים רק בגלל בן אדם אחד - זה גם לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: יש אחריות גם על המועצה.
גבי לסקי: אז אי אפשר לזרוק את האחריות רק על בן אדם אחד.
גבי לסקי: אני באמת מתפלאה שהאדם האחראי העיקרי גם בעיניכם הוא זה שנשאר כדי לתקן את המצב.
גבי לסקי: אני לא יודעת איך זה יכול לעבוד.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לסקי, אני חושבת שהתרבות הזו - להגיד שיש יותר מדי אחראים.
עאידה תומא סלימאן: שמענו מכבוד השופטת לפני שאת נכנסת, שלדרג הביניים כן נאמר שהוא אחראי באופן מאוד ברור.
עאידה תומא סלימאן: כנראה שעניין ההישגיות גובר.
שרון רופא אופיר: זה לא רק זה, גברתי יושבת הראש.
שרון רופא אופיר: מספיק לקרוא את המכתב ששלחו ועד העובדים לפני שבוע.
שרון רופא אופיר: הם כתבו במכתב שלהם, רק לדוגמה כדי לסבר את האוזן, שאין בהמלצות של הדוח די בכדי לחולל את השינוי, כי אין בהן מיצוי דין עם הפוגעים או נקיטת צעדים.
שרון רופא אופיר: עכשיו, כשאיש או אישה כבר מרהיבים עוז ובאים למסור את העדות שלהם - זה כמו שאנחנו תמיד אומרות: לכו תתלוננו במשטרה.
שרון רופא אופיר: אבל אם לא קורה כלום בסוף עם התלונה הזאת, אז אף אחד לא ילך למשטרה.
שרון רופא אופיר: אז כשאדם מגיע, יושב, מספר ושוטח את התלונות שלו, ואנחנו קוראות כאן בדוח של כבוד השופטת שלאנשים היה מאוד קשה, שהיה פרץ של רגשות, וזה מאוד מובן מאליו, ובסוף, בהמלצות - ועל זה דיברתי שההמלצות הן מינוריות - אין איזה משהו שמדבר על מיצוי דין עם הפוגעים, ועל מיצוי דין עם מי שעומד בראש הפוגעים והוביל את התרבות הארגונית הזו, אז אני אגיד לכן את האמת:
שרון רופא אופיר: אני בטוחה שגם בעוד חצי שנה המציאות תהיה אותו דבר.
נעמה לזימי: יותר מזה, יש לומר גם שהסיפור של חצי שנה, נועד במקרים האלה כדי למרוח ושהפרשה תשכך.
נעמה לזימי: כשמטפלים במשהו מהר, הטיפול הוא נקודתי, מערער את המערכת ואת הסדר הישן.
נעמה לזימי: כשנותנים למשהו את ארכת הזמן הזו, זה כדי שנשכח מזה, ויהיו עוד דיונים בוועדה ועוד דברים, ולא יקרה שום דבר מהותי.
נעמה לזימי: בסוף, אנשים נכנסים לסביבת עבודה עוינת מחדש, אחרי שהם התלוננו.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שעד עצם הרגע הזה, המחלקה המשפטית בתוך התאגיד עדיין מנוהלת על ידי היועמ"שית, שיש הרבה תלונות בעניינה.
עאידה תומא סלימאן: אמנם המועצה לא נכנסת לניהול השוטף של התאגיד, אבל יש בה לפחות, עד כמה שידוע לי, ועדת כוח אדם.
עאידה תומא סלימאן: האם הוועדה הזו עובדת?
עאידה תומא סלימאן: פעילה בתוך המועצה?
עאידה תומא סלימאן: שמעה קודם על הקובלנות של העובדים?
עאידה תומא סלימאן: בדקה את הנושאים?
עאידה תומא סלימאן: האם זה קרה?
גיל עומר: התשובה היא חד משמעית כן.
גיל עומר: אני מזכיר: הוועדה שעמדה בראשה כבוד השופטת הוקמה בעקבות הכתבה של תמר קפלנסקי, אבל במרץ, ארבעה חודשים לפני כן, המועצה דנה בזה והטילה על מבקרת הפנים לבדוק את הנושא הזה לעומק.
גיל עומר: זה נולד בעקבות העובדה שהמועצה הבינה שיש בעיה.
גיל עומר: אני רק רוצה להזכיר לכם שלפני זה לא כיהנה מועצה שנה, והיה ואקום מאוד גדול.
גיל עומר: במהלך השנה הזאת, חלו הרבה מאוד מהרעות החולות האלה, אבל לא הייתה מועצה במשך שנה.
גיל עומר: המועצה התכנסה בפעם הראשונה ב-24 בינואר 2021, וכבר במרץ - כלומר, חודשיים לאחר מכן, כשלפני כן היינו חייבים לאשר תקציב, וארבעה חודשים לפני התחקיר, המועצה ביקשה ממבקרת הפנים לבדוק את התרבות הארגונית בתאגיד.
גיל עומר: כלומר, הייתה הבנה ברורה שיש מצב מאוד-מאוד בעייתי.
עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שהדוח של המבקרת היה גם דוח חריף, אבל ההנהלה בנתה דוח אחר, או מינתה אחרים שיבדקו ויקעקעו את הדוח של המבקרת.
גיל עומר: לא; מה שהיה זה שהמבקרת בעצם כתבה מכתב ואמרה שהיא לא יכולה לתת מסקנות, כי ברגע שכולם לא מוכנים לדבר לציטוט, אז היא לא יכולה לעמת את ההנהלה או את המנכ"ל עם הדברים, ולכן היא לא יכולה.
גיל עומר: היא נתנה תמונת מצב שהייתה מאוד-מאוד מטרידה, ואמרה - יש פה תרבות של טרור, אבל אני לא יכולה לעשות עם זה שום דבר מעבר לזה.
גיל עומר: זה היה במרץ.
גיל עומר: כתוצאה מההחלטה שלנו, אני חייב לציין שמועצת התאגיד הותקפה בתקשורת על ידי המנכ"ל - גם דבר חסר תקדים - באופן הזוי: שהמועצה חורגת מסמכותה, וזה לא בסמכותה וכולי וכולי.
גיל עומר: לאחר מכן היה התחקיר, הוקמה ועדת בדיקה.
גיל עומר: ועדת הבדיקה הגיעה למסקנות.
גיל עומר: אנחנו כמועצה ציבורית הקמנו ועדה, ואנחנו מכבדים את הוועדה, ופועלים לאורה.
גיל עומר: כל החלטה אחרת הייתה בעייתית גם מבחינה משפטית.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבכל זאת, המועצה היא האחראית הישירה על המינוי של המנכ"ל.
עאידה תומא סלימאן: היציאה בתקשורת ותקיפת המועצה על ידי מישהו שבעצם מונה או שהמינוי שלו הוא בידיים של המועצה - אם יש מתקפות כאלה כלפי מעלה, תארו לעצמכם מה קורה.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך, אבל אני חושבת שמוטל עליכם במועצה לשבת ולחשוב לעומק.
עאידה תומא סלימאן: אם יש הצהרה כזו, שהישגיות לא באה על חשבון תרבות, זכויות עובדים ואווירה בתוך הארגון - ואני חייבת להגיד: ארגון שהאווירה בו מקולקלת, לא יכול להיות הישגי לטווח ארוך.
עאידה תומא סלימאן: הוא לא יוכל להיות הישגי.
גיל עומר: אני מסכים איתך במאת האחוזים, רק שיש חוק במדינת ישראל, וגם בנושא של מינוי מנכ"ל או הפסקת עבודתו של מנכ"ל, אנחנו פועלים על פי חוק.
עאידה תומא סלימאן: על פי חוק כתוב גם כן שיש לכם את הסמכות להעביר את המנכ"ל מתפקידו.
עאידה תומא סלימאן: זה נמצא בתוך החוק ומאפשר לכם סמכות.
עאידה תומא סלימאן: אני לא באה לחרוץ גורלות עכשיו, אבל יש מולי מציאות, ותפקידי בגוף ציבורי כן להגן על העובדים ועל האווירה, ועל כסף הציבור שמושקע שם וההיררכיות שנבנות בתוך זה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שדיברנו המון בעניין המועצה.
עאידה תומא סלימאן: מעניין שיש ועד עובדים, לפי הבנתי, בתוך התאגיד.
שרון רופא אופיר: עכשיו ציטטתי מתוך המכתב שלהם, והם צופים בנו, דרך אגב.
שרון רופא אופיר: בואו נבקש שנציג הוועד יעלה לדיון.
שרון רופא אופיר: אנחנו נשמח לשמוע את הקול שלכם.
גבי לסקי: אמרו לי שענבל ג'ורני, יו"ר פורום העצמאים נמצאת.
גיל עומר: אבל אולי כדאי לשמוע גם את המנכ"ל.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמע תכף את המנכ"ל.
שרון רופא אופיר: המנכ"ל איתנו?
עאידה תומא סלימאן: אני רק מודיעה לארגון העובדים שאני יודעת שהם צופים בנו, אבל הם לא ביקשו זכות דיבור.
עאידה תומא סלימאן: אם יש לכם מה להגיד ואם אתם מרגישים שאתם יכולים להגיד את זה, בבקשה תשלחו לצ'אט של הזום.
עאידה תומא סלימאן: המנכ"ל, מר אלדד קובלנץ נמצא איתנו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו אמרנו דברים מאוד קשים והם עולים גם מהדוח.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שיש לך מה להגיד.
אלדד קובלנץ: שלום לכולן ולכולכם.
אלדד קובלנץ: מאז שהדוח פורסם אני לא ישן בלילה.
אלדד קובלנץ: הדבר היחיד שאני מתעסק בו זה העניין הזה.
אלדד קובלנץ: אני לא חושב שקיימת סתירה בין הישגיות לתרבות ארגונית נאותה.
אלדד קובלנץ: אני כן לוקח אחריות מלאה על העובדה שבשנים הראשונות, כל תשומת הלב הניהולית שלי הוקדשה לכך.
אלדד קובלנץ: בהתחלה, אולי אתן לא זוכרות, אבל כמות ניסיונות החיסול של התאגיד על ידי הפוליטיקאים והממשלה הקודמת, ואחר כך ניסיונות הסיכול מעוד גורמים, הביאו אותי בתור מנכ"ל להתמקד דבר ראשון בהישרדות, ואחרי ששרדנו - במצוינות.
אלדד קובלנץ: וכן, אני לוקח אחריות מלאה על זה שלא נתתי מספיק תשומת לב לתרבות הארגונית.
אלדד קובלנץ: יש לי יכולות ניהוליות, וכמו שהיכולות הניהוליות שלי הביאו להישגים של התאגיד, אני באופן אישי אדאג לתקן את כל מה שצריך.
אלדד קובלנץ: הסיטואציה כעת היא שמועצת התאגיד הקימה ועדת אד הוק של ארבעה חברים, שמנחה את ההנהלה.
אלדד קובלנץ: בטווח של שבוע נפגשנו כבר פעם אחת.
אלדד קובלנץ: יהיו עוד שלוש פגישות בשבוע הקרוב, כלומר ארבע פגישות תוך שבוע-שבועיים.
אלדד קובלנץ: יש סט של משימות ודיווח אישי שלי לגבי התקדמות בכל משימה.
אלדד קובלנץ: זה נוגע גם לדברים המבניים וגם לגבי ההמלצות של הוועדה לגבי המאקרו, וגם לגבי עניינים פרסונליים.
אלדד קובלנץ: שוב: אני לוקח אחריות מלאה על זה שלא נתתי תשומת לב מספקת, ואני מתחייב שאני אתקן.
עאידה תומא סלימאן: אלדד, סליחה.
עאידה תומא סלימאן: אתה אומר שלא נתת תשומת לב.
עאידה תומא סלימאן: התלונות הגיעו אליך.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתה ידעת על התלונות האלה.
עאידה תומא סלימאן: האווירה הייתה מאוד קשה.
עאידה תומא סלימאן: אז מה זאת אומרת תשומת לב?
אלדד קובלנץ: אני אגיד ככה: בתאגיד אין אווירת טרור.
אלדד קובלנץ: אני לא מוכן בכלל לקבל את האמירה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: מישהו שלא מכיר בתוצאות לא יכול לתקן אותן.
אלדד קובלנץ: אין אווירת טרור בתאגיד.
עאידה תומא סלימאן: אם אתה לא מכיר בעובדה הזו, אתה לא תוכל לתקן אותה.
שרון רופא אופיר: העובדים שלך מדברים על אווירת טרור.
שרון רופא אופיר: בוא, אנחנו לא ממציאות פה עובדות.
שרון רופא אופיר: אתה מסוגל להסתכל בעיניים של העובדים ולהגיד להם - אין אצלנו אווירת טרור?
עאידה תומא סלימאן: כן, הוא מסוגל.
שרון רופא אופיר: אתה מסוגל להסתכל בעיניים של העובדים שלוקחים כדורים פסיכיאטריים ולשאול למה הם לוקחים את הכדורים האלה?
שרון רופא אופיר: אתה מסוגל להסתכל בעיניים של עובדים שחשים מאוימים?
שרון רופא אופיר: שאומרים שיש יחס מתעמר?
שרון רופא אופיר: אני אומרת לך כעיתונאית לשעבר: הייתי מאוד שמחה לנהל איתך שיחה על תקשורת איכותית.
שרון רופא אופיר: הייתי שמחה שננהל שיחה באמת ברוח אחרת, אבל זו המציאות.
שרון רופא אופיר: אז לבוא ולהגיד שאין אווירת טרור?
שרון רופא אופיר: מה, מאות עובדים שלך משקרים?
שרון רופא אופיר: יש בתאגיד 890 עובדים.
שרון רופא אופיר: איפה, מה?
שרון רופא אופיר: כולם שקרנים?
עאידה תומא סלימאן: שרון, אני מבינה, כאשר מפקידים המלצות של ועדת בדיקה ליישום בידיים של מישהו, וזה הדבר הראשון שהוא אומר.
עאידה תומא סלימאן: אחת המסקנות הבולטות ביותר בדוח זה עניין האווירה והפחד, והרגשת הטרור של העובדים.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שאתה מתנכר לעובדה הזו, אתה בעצם אומר שאתה לא מקבל את תוצאות הבדיקה.
עאידה תומא סלימאן: איך אתה תיישם את ההמלצות?
אלדד קובלנץ: אני חושב שיש משבר אמיתי.
אלדד קובלנץ: אני חושב שיש ליקויים וכשלים, ואני חושב שכולם בני תיקון.
אלדד קובלנץ: זה מה שאני חושב.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מסכימים: כולם בני תיקון.
עאידה תומא סלימאן: השאלה בידי מי.
אלדד קובלנץ: גם אני חושב, וגם ועדת הבדיקה חושבת, שמי שצריך לתקן זה אני.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לזיו ברקוביץ, נציגת העובדים, לדבר.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע את העובדים.
זיו ברקוביץ: בוקר טוב.
זיו ברקוביץ: תודה, כבוד יושבת הראש.
זיו ברקוביץ: שמי זיו ברקוביץ, אני רכזת איגוד מקצועי בארגון העיתונאים - הארגון היציג בתאגיד.
זיו ברקוביץ: אני מלווה את העובדים ואת ועד התאגיד בשלוש השנים האחרונות.
זיו ברקוביץ: אני כאן כדי לדבר בשם העובדים.
זיו ברקוביץ: עדיין יש חשש של עובדים להיחשף וגם לעלות בפני הוועדה, ולכן אני כאן לדבר בשמם.
זיו ברקוביץ: מבחינתנו, הנהלת התאגיד מתייחסת לממצאים החמורים של ועדת הבדיקה כאל מטרד שיש לסלק, במקום להבין שיש פה הזדמנות יוצאת דופן לבצע תיקון עומק בנורמות העבודה הבעייתיות בלשון המעטה שהתקבעו בתאגיד.
זיו ברקוביץ: בכך, מבחינתנו הם פשוט כורתים את הענף שעליו הם יושבים.
זיו ברקוביץ: הרי בלי עובדים אין תאגיד - מישהו צריך להגיד את זה.
זיו ברקוביץ: העובדים לא יוכלו להמשיך לתפקד כראוי בסביבת העבודה הרעילה שנוצרה שם.
זיו ברקוביץ: אי אפשר להסתפק בכמה צעדים סמליים כדי לנפנף את זה.
זיו ברקוביץ: נדרשת לקיחת אחריות מלאה: שינוי יסודי, שצריך לראות אותו בשטח.
זיו ברקוביץ: הרי כל דבר אחר הוא בבחינת ניסיון טיוח.
זיו ברקוביץ: התחושה שלנו היא שרק בעקבות התחקירים, ההתערבות של המועצה והדוח של ועדת פרוקצ'יה, החלה הפנמה של האירוע.
זיו ברקוביץ: אני מאוד מקווה שמדובר פה בתהליך אמיתי.
זיו ברקוביץ: הזכרתם את הסקר שפורסם על ידי ועד העובדים, שעליו ענו כ-250 עובדים שזה לא מעט.
זיו ברקוביץ: הוא נולד מתוך רצון להבין ולהסביר את מצבם של העובדים.
זיו ברקוביץ: מהסקר הזה עולה תמונה קשה ביחס לסביבת העבודה שבה עובדים עובדי התאגיד.
זיו ברקוביץ: חלק ניכר מהעובדים חשים כי הם עובדים בסביבה לא מוגנת.
עאידה תומא סלימאן: זיו, אני חושבת שהעובדות לגבי מה שקורה ואיך העובדים מרגישים, עד לבדיקה שנעשתה, הדוח, התחקיר שהתפרסם והביא אותנו לדיון הזה, הסקר - כבר ידועות.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אחרי שיצא הדוח של הוועדה, את אמרת שההנהלה מתייחסת לדוח הזה כאל מטרד.
עאידה תומא סלימאן: אז יש אמירה מאוד ברורה - שאין אמון שההנהלה הזו היא זו שתתקן את המצב.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני שומעת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שלא נחזור עכשיו לתאר את המצב שלמענו הוקמה הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: בואי נדבר על המצב עכשיו: יש דוח, המלצות, שינויים שצריכים להיעשות, והם מופקדים בידיים של אותה הנהלה.
עאידה תומא סלימאן: מה העובדים אומרים בעניין הזה?
זיו ברקוביץ: מבחינתנו, צריך להתקיים דיאלוג יחד עם העובדים ונציגות העובדים.
זיו ברקוביץ: צריך להטמיע קוד אתי שיעסוק בנושאים של ההתעמרות.
זיו ברקוביץ: צריכות להיות מסקנות פרסונליות.
זיו ברקוביץ: עובדים צריכים לדעת שההנהלה עומדת לצידם.
זיו ברקוביץ: עובדים צריכים לדעת שאלה שהואשמו בהטרדות ובהתעמרויות לא יכולים להמשיך את עבודתם בתאגיד.
זיו ברקוביץ: לא ייתכן שרק עובד אחד זומן לשימוע ופוטר, בעוד שעובדים אחרים ובעיקר מנהלים בתאגיד, עדיין נמצאים בתאגיד ונשארים בעבודה שלהם.
זיו ברקוביץ: זה לא משנה אם הם הועברו לתפקיד כזה או אחר - הם עדיין שם.
זיו ברקוביץ: יש לגיטימציה לאנשים האלה להישאר בתאגיד.
זיו ברקוביץ: לא יכול להיות שאנשים שהואשמו בהאשמות כל כך חמורות עדיין נמצאים בתאגיד.
זיו ברקוביץ: אני רוצה להגיד עוד משהו: לחברי הוועד וגם אלי עדיין מגיעות תלונות של עובדים על התנהלות לא ראויה כלפיהם - על שיח מזלזל ואיומים.
זיו ברקוביץ: זה דבר שקרה, קורה וימשיך לקרות אם לא תהיה הידברות ואם לא יפעלו עכשיו גם ליישום מסקנות פרסונליות, גם להטמיע קוד אתי שיעסוק בנושאים של התעמרות, וגם, ואולי מעל לכל, לחתום על הסכם קיבוצי שיסדיר את תנאי העבודה ואת הזכויות של העובדים בתאגיד.
זיו ברקוביץ: צריכה להיות הגנה כלשהי על העובדים.
זיו ברקוביץ: הנהלת התאגיד צריכה לעשות חשבון נפש מאוד גדול ולהבין מתי ואיך היא איבדה את הקשר שלה לעובדים, ואיבדה את היכולת להגן עליהם.
זיו ברקוביץ: להבין שיש פה הזדמנות לתקן, ויש הזדמנות לייצר מצב שהתאגיד מקיים בתוכו שני ערכים - של מצוינות מקצועית, חברת מופת ותרבות עבודה בריאה.
עאידה תומא סלימאן: העניין של אחריות אישית הוא דבר שמאוד צועק בדוח הזה, או העדרותו צועקת בדוח הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה דבר אחד: ההתעמרויות לא קרו ביד חסויה.
עאידה תומא סלימאן: מישהו עשה את ההתעמרויות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אנשים בתוך הארגון הטרידו.
עאידה תומא סלימאן: אנשים בתוך הארגון התעמרו, ואנשים עם כוח עשו את זה.
עאידה תומא סלימאן: הכוח הוא לא רק בתפקיד.
עאידה תומא סלימאן: הכוח בא הרבה פעמים לא מעצם זה שאתה בתפקיד, אלא אולי מהעובדה שאתה מקורב לאנשים בתפקיד.
עאידה תומא סלימאן: דובר על יחס שונה בין העובדים.
שרון רופא אופיר: ואת יודעת מה עצוב, גברתי יושבת הראש?
שרון רופא אופיר: תאגיד השידור הציבורי הרי קם כדי לתת לנו, כחברה ומדינה דמוקרטית, תקשורת טובה ואיכותית.
שרון רופא אופיר: אם הם היו מסקרים מקום עבודה אחר שגם בו יש 890 עובדים, שיש בו התעמרויות, הטרדות מיניות והתעללות בעובדים - הם היו דורשים לפטר את המנכ"ל, מתוקף זה שהם היו עושים על זה כתבה.
שרון רופא אופיר: עכשיו מה קורה פה?
שרון רופא אופיר: עם אותה מציאות מתמודד גוף תקשורת, ושם לא עושים שום דבר.
מיכל רוזין: המנכ"ל עדיין איתנו?
מיכל רוזין: אני מבינה שהיה פה קושי, אני יודעת היטב מה עבר התאגיד.
מיכל רוזין: אני הייתי פה גם בשנים שהחליטו לבטל את רשות השידור ואנחנו כמרצ התנגדנו לכך כפי שיודעים.
מיכל רוזין: אני מבינה את כל הקושי והקשיים שהיו כדי לייצב את המערכת.
מיכל רוזין: אני רוצה לשאול האם השיטה הזאת של התעמרות, העלבת עובדים, הייתה סוג של שיטה כדי לגרום לאנשים ותיקים, שאולי חשתם שהם תקועים במערכת, שהם לא הולכים מטעם עצמם הביתה - זה היה איזה ניסיון לייצר פה חילופי דורות?
מיכל רוזין: האם השתמשתם בדבר הזה מרצון לדחוק את האנשים החוצה?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד: מצוין גם העניין של כל הרשימות השחורות.
עאידה תומא סלימאן: היו גם רשימות שחורות שנבנו על ידי ההנהלה, של שמות של עובדים ותיקים ברשות.
מיכל רוזין: אני שאלתי את המנכ"ל שאלה פתוחה.
אלדד קובלנץ: התשובה שלי היא לא: לא היה משהו סיסטמטי כזה.
אלדד קובלנץ: את התאגיד עזבו גם עובדים ותיקים וגם עובדים חדשים.
אלדד קובלנץ: נעשו טעויות, ואני רק רוצה להגיד שגם את תהליך התיקון עכשיו אנחנו ננהל בשיח עם הוועד.
אלדד קובלנץ: אני באמת חושב שבטווח הארוך ארגון לא יכול לתפקד יותר טוב מסך היכולות של עובדיו.
מיכל רוזין: אתה מבין שאלה לא טעויות?
מיכל רוזין: אתה מבין שזו תרבות ארגונית בעייתית מאוד שצריכה לקבל טיפול שורש.
מיכל רוזין: אלה לא טעויות.
מיכל רוזין: אתה יודע, טעויות יש בכל מקום.
עאידה תומא סלימאן: מיכל, אבל הוא כבר אמר שלא.
אלדד קובלנץ: אני מבין, ואני גם הגדרתי את זה לא כליקויים אלא ככשלים.
אלדד קובלנץ: אני כן חושב שהם בני תיקון, ואני כן חושב וגם הוועדה חשבה שאני האיש לתקן, ואני מבטיח שאני אתקן.
גבי לסקי: המנכ"ל, אני רוצה לשאול: אמרת שנעשו טעיוות.
גבי לסקי: אני אשמח לשמוע מה לדעתך היו הטעויות שנעשו, כדי שנדע מה אתם רוצים לתקן.
גבי לסקי: אני אשמח לשמוע אילו טעויות נעשו לדעתך.
עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה להוסיף עוד שאלה: כאשר מדברים על תיקונים, האם זה כולל אחריות אישית?
עאידה תומא סלימאן: האם זה כולל לבדוק ולהטיל החלטות בעניין אנשים כלשהם בתוך המסגרת - אנשים שפגעו, התעמרו והיו אחראים לאווירה הזו?
אלדד קובלנץ: אני אתן דוגמה לכשל.
אלדד קובלנץ: ושוב, אני לוקח עליו אחריות מלאה.
אלדד קובלנץ: אנחנו תבענו מצוינות מהעובדים, ובאמת לזכותם ייאמר שההצלחות של התאגיד לא היו קורות בלעדיהם.
אלדד קובלנץ: אנחנו לפעמים אוהבים לקרוא לתאגיד נס רפואי, והוא לא נס רפואי; הוא תוצר של עבודה מאוד-מאוד קשה של מאות אנשים, כולל גם את ההנהלה וגם את המועצה.
אלדד קובלנץ: אנחנו דרשנו המון, ובצד הדרישה למצוינות ולעבודה מאוד-מאוד קשה, לא מצאנו עדיין את הדרך לתגמל את המצוינות ולתגמל את העבודה הקשה.
אלדד קובלנץ: זאת אחת המשימות המרכזיות שלנו כרגע.
אלדד קובלנץ: העליתי רעיון למודל איך ניתן יהיה לעשות את זה, אבל זו בעיניי דוגמה לכשל.
גבי לסקי: הוא לא יכול לתקן אם הוא לא יודע מה הוא עשה לא בסדר.
אלדד קובלנץ: ודבר נוסף, לשאלתך, ואני בורר מילים: אנחנו טיפלנו ונטפל בצורה הכי חמורה בכל מי שהתנהג או יתנהג בצורה לא נאותה.
אלדד קובלנץ: בקשר ליועצת המשפטית, את מוזמנת להפנות את השאלה ליו"ר התאגיד.
שרון רופא אופיר: זאת אומרת שצפויים פיטורים בקרוב, של אותם מנהלים שהתעמרו בעובדים?
שרון רופא אופיר: כי אין דרך אחרת לפתור את זה.
שרון רופא אופיר: אני לא רואה דרך אחרת לפתור את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול: חברת הכנסת מיכל רוזין ציינה שיצא מכתב מטעמך לעובדים אחרי התחקיר, שבו אתה ציינת לעובדים שאתה לא תסבול חתרנות.
אלדד קובלנץ: אני הוצאתי מכתב לעובדים שאמרתי בו שורה של דברים.
אלדד קובלנץ: אכן, הרפליקה הזאת הייתה שם, אבל היא הייתה חלק ממכלול, שלא נסכים למקום עבודה לא ראוי ונילחם על היכולת של העובדים ובעצם על הזכות הבסיסית לבוא למקום עבודה שהוא נעים ונוח.
מיכל רוזין: באיזה הקשר נאמרה המילה חתרנות?
גבי לסקי: היא נאמרה כלפי הפוגעים או כלפי אלה שנפגעו?
מיכל רוזין: רגע, תנו לו לענות.
אלדד קובלנץ: אני מבקש באמת, אפרופו תרבות ארגונית - גם תרבות דיון היא חלק מזה.
אלדד קובלנץ: זו הייתה ברירת מילים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מציעה לך ללכת בכיוון הזה.
שרון רופא אופיר: סליחה, אתה מחנך אותנו?
שרון רופא אופיר: זה ממש לא יאומן.