GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: במקרא של וואדי אל-נעאם, גם כן, המדינה היא זאת שיזמה את ההעברה של האזרחים ממקום למקום, אז היא גם צריכה לקחת אחריות.
עאידה תומא סלימאן: אום אל-חיראן אותו סיפור, אני יודעת, גם כן העבירו אותם ועכשיו, אחרי שהעבירו אותם למקום הזה, אומרים להם שאין להם בעלות על הקרקע, אז הסיפור חוזר על עצמו לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: פאטמה, מעמותת סדרה, ואחר כך נרצה לפנות לנציגי המשרדים שנמצאים איתנו.
עאידה תומא סלימאן: כן, פאטמה.
פאטמה אבו בסל: שלום, קודם כל תודה למרים, תודה לנשים שבאו.
פאטמה אבו בסל: בתור רכזת פרויקט הגנה על המשפחה בעמותת סדרה בנגב, אני עובדת בכפרים בלתי מוכרים וגם בכפרים מוכרים, וכל העבודה שלי היא מול נשים.
פאטמה אבו בסל: תמיד חושבים על היחס בין הריסת בתים לבין אלימות בנגב, אז בתור מישהי שנמצאת בשטח, אני ממש עם הנשים, אז אני ראיתי על הנשים שהן מאוד סובלות מאלימות, וזה גם בגלל הריסת הבתים.
פאטמה אבו בסל: מה זאת אומרת?
פאטמה אבו בסל: כשאנחנו מסתכלים על הריסת בתים, לא כולנו מבינים שאישה שנהרס לה הבית, נהרס לה האמון, נהרסה לה האישיות.
פאטמה אבו בסל: כל אישה שנהרס לה הבית, ממש, אלה החיים שלה, זאת האווירה שלה, וזה משפיע גם על החינוך שלה את הילדים שלה, כי אישה שנהרס לה הבית עוברת טראומה, היא צריכה טיפול פסיכולוגי.
פאטמה אבו בסל: כפי שאמרה חנאן, בלשכות הרווחה אין את התקציבים לתת את הטיפול הפסיכולוגי לנשים ואפילו לילדים.
פאטמה אבו בסל: מה שכן, בחלק השני, ברגע שהם מכירים בכפר מתחילה האלימות על הקרקע.
פאטמה אבו בסל: זאת אומרת, שכל אחד רוצה לקחת את החלק שלו בקרקע, אז גם כן, גבר שנהרס לו הבית, מה הוא עושה?
פאטמה אבו בסל: הוא כועס אז הוא מוציא את הכעס שלו בבית, ומי סובל מזה?
פאטמה אבו בסל: האישה והילדים.
פאטמה אבו בסל: אז באמת, אנחנו צריכים להסתכל על זה אחרת.
פאטמה אבו בסל: הנשים, הילדים, והגברים, הם צריכים העלאת מודעות.
פאטמה אבו בסל: חוץ מזה, צריך גם לעבוד מול מחלקות הרווחה, מול המועצות, מול מחלקות הפסיכולוגיה, כי גם לא כולם מודעים לזה שהם כן צריכים טיפול, ואם הם כן צריכים טיפול, אין להם את החוזקה ואת הכוח להגיד את זה.
פאטמה אבו בסל: תודה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, צריך גם להגיד שהשירותים לא מונגשים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, מי שנמצא בכפר בלתי מוכר, אין לו לשכת רווחה שאחראית.
עאידה תומא סלימאן: אני מטפלת במקרה שפתאום משרד הרווחה הפסיק את הסבסוד לילדים במשפחתון, על סמך זה שהם לא שייכים לאותה לשכת רווחה, והמעון עלול להיסגר.
פאטמה אבו בסל: חוץ מזה, בגלל שאני כל הזמן עם הנשים בשטח, אז הן תמיד מעלות את הנושא שהן כן צריכות עזרה וסיוע, גם כן נפשי, וכשהן פונות למחלקות הרווחה, הן - - -
עאידה תומא סלימאן: עבור סיוע נפשי הן צריכות לפנות לקופות החולים, וקופת החולים מקבלת את מס הבריאות שהן משלמות וחייבת לתת להן את השירות.
פאטמה אבו בסל: נכון, הנשים חושבות שהן צריכות רק את הרווחה, וגם הרווחה צריכה להיות הכתובת הנכונה והיא משם מלווה אותן לכל המקומות.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אנחנו תכף גם נשמע על זה.
עאידה תומא סלימאן: בני צרפתי, מנהל תחום תכנון ובקרה, האגף לפיתוח כלכלי חברתי.
עאידה תומא סלימאן: שמעת את העדויות.
עאידה תומא סלימאן: שמעת את התלונות על חוסר נגישות של תוכניות, ואת הדרישה להקצות תקציבים לטיפול בהשלכות של הריסות הבתים.
בני צרפתי: אני אגיד כמה דברים.
בני צרפתי: קודם כל, החלק הזה של האכיפה, יודעת יו"ר הוועדה - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, אני אבקש מיגאל בוסקילה להתייחס.
בני צרפתי: גם כתוב בהחלטת הממשלה שאנחנו אחראיים על הפיתוח הכלכלי חברתי, הכל למעט תוכניות משטרת ישראל ואכיפה, זה לגבי העניין הזה.
בני צרפתי: עכשיו, לחלק של קידום נשים, תעסוקה, כלכלה וכל התחומים האלה, אנחנו פה גם בסיוע הוועדה כבר שנים מקדמים בהחלטה, גם בחומש הקודם וגם בחומש הזה, כשהחומש הקודם עמד על היקף תקציבי של 3.2 מיליארד, והחומש הזה עומד על היקף תקציבי של 5.2 מיליארד, הנשים מקבלות שווה ואף יותר.
עאידה תומא סלימאן: מה 5.2 מיליארד?
בני צרפתי: ההיקף התקציבי של החומש הבא - - -
חנאן אלסאנע: תוכנית החומש לאוכלוסייה הבדווית - - -
בני צרפתי: החלטת ההמשך של 2397 שאמורה לעלות לממשלה, אני מקווה, מקווה מאוד שביום ראשון הקרוב.
עאידה תומא סלימאן: אז אולי תספר לנו מה יש בתוכנית הזו שעונה על הדברים שעלו בישיבה.
בני צרפתי: אז קודם כל, ברמת המקרו יש מגוון רחב של כלים שמטפלים בנושאים הספציפיים של הנשים, ותכף אני אתן דוגמאות יותר קונקרטיות.
בני צרפתי: יש שם ארבע רגליים עיקריות, הרגל הראשונה היא כלכלה ותעסוקה, הרגל השנייה היא חיזוק הרשויות המקומיות שיוכלו לספק את השירותים ברמה טובה יותר, הרגל השלישית היא כל מה שקשור לתשתיות ותחבורה ציבורית, והרגל הרביעית היא כל מה שקשור לרווחה, ביטחון אישי, וקהילה.
בני צרפתי: יש בה כל מיני דברים חדשים גם בעקבות הדיונים הקודמים שהיו לנו פה בוועדה, לחזק את העמותות שמספקות סחורה ויודעות לעשות את העבודה בשטח, אז כן, זה קיבל ביטוי בהחלטה.
בני צרפתי: אמר לי בזמנו בוועדה לפני שנה חה"כ סעיד אלחרומי, בטח היו"ר זוכרת, שיש אזור תעשייה בתל שבע והוא ביקש שנבדוק אם נוכל לעשות איתו משהו.
בני צרפתי: באמת, במהלך של הסטות תקצבנו את האזור הזה, ומבחינת מה שחשוב לוועדה פה, אנחנו - - -
עאידה תומא סלימאן: בני, סליחה שאני קוטעת אותך.
עאידה תומא סלימאן: על ההתפתחויות הכלכליות אני כן אשמח לשמוע, אתה יודע שאני עוקבת אחרי הנושא הזה, ורק לפני תקופה קצרה היה לנו סיור ויש לנו גם דיון בשבוע הבא שנקרא "תעסוקת נשים ערביות בנגב", אני אשמח לשמוע סקירה מקיפה על מה אתם מתכננים.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו בוא נתמקד ברווחה, בפיתוח החברתי.
עאידה תומא סלימאן: יש פה אמירה צועקת לשמיים שאומרת, שברגע שאני לא בטוחה שלא יהיה לי מחר בבוקר בית, אני לא יכולה לחשוב על דברים אחרים, ויש טראומות, יש דיכאונות, יש חוסר תפקוד, איך אפשר?
עאידה תומא סלימאן: האם חשבתם להתמודד עם זה?
עאידה תומא סלימאן: יש משהו בתוכניות שלכם שינגיש את השירותים?
עאידה תומא סלימאן: גם תמיכה של לשכות הרווחה, תוכניות מיוחדות לילדים שעוברים טראומות, חוץ מאשר גורמים בממשלה שחוזרים ומשננים ששני שליש מהילדים האלה הם צאצאים של נשים חסרות מעמד, אוקיי?
עאידה תומא סלימאן: אלה הם ילדים שמגיע להם זכויות, אלה הם ילדים אזרחי המדינה, מה מתוכנן מבחינת תוכנית החומש?
עאידה תומא סלימאן: זה חמש שנים, אפשר לשנות את פני החברה בחמש שנים.
בני צרפתי: אוקיי, אז מבחינת התוכניות, כל מה שזכאית לו אישה מרהט, מתל שבע, משגב שלום, זכאית לו גם אישה שנמצאת ביישוב בלתי מוכר.
בני צרפתי: לדוגמה, הייתי לפני כמה חודשים בפתיחת של תוכנית אשב"ל אפיק שילוב בדווים לתעסוקה, ובאו לשם הרבה נשים מיישובים בלתי מוכרים.
בני צרפתי: כלומר, כל התוכניות שלנו לפיתוח חברתי כלכלי הן מרהט ויורד למטה לכל האזור.
עאידה תומא סלימאן: אבל הן צריכות להגיע לרהט כדי לקבל את השירות?
בני צרפתי: לא, הן צריכות להגיע לאחת המכללות שהן לומדות בה, זה כמו - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, זה מבחינת חינוך, אני רוצה לשמוע על תוכניות שהן מעבר לתעסוקה, תוכניות שהן רווחתיות של טיפול במצבים נפשיים, של תמיכה במשפחות שאיבדו את הבית, מה בדיוק יש בתוכנית?
בני צרפתי: אז ההיגיון המסדר בא ואומר את מה שאמרתי בתחילת דבריי, שאנחנו נוגעים בכל למעט החלק הזה של האכיפה והשיטור, ומי שצריך לתת את - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא אכיפה ולא שיטור, זה ההשלכות של האכיפה והשיטור - - -
בני צרפתי: זה ההשלכות, כן, אז בכל המעטפת הזאת - - -
עאידה תומא סלימאן: אז ההשלכות.
עאידה תומא סלימאן: מה, אתם מצפים שמשטרת ישראל תספק את התמיכה הנפשית?
בני צרפתי: לא, כל משרד, בתחום הספציפי שלו, אמור בבסיס שלו לספק את השירותים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז משרד הרווחה, מה הוא יספק?
בני צרפתי: אנחנו מתעסקים בחומש של הפיתוח הכלכלי חברתי, במסגרת החומש הזה, זה כמו שציינתי את ארבעת הרגליים העיקריות.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני רואה שהנושא של טיפול בהשלכות האלה לא נכנס לתוכנית החומש.
חנאן אלסאנע: ברשותך, אני רק רוצה להגיד לך, בני, אני עובדת גם - - - לתוכנית החומש יש תקציב להעצמה כלכלית של נשים, ואני באה לנשים עם יוזמה להעצמה כלכלית, אבל אז פתאום הבית שלהן נהרס, כמו מיאדה שאת פגשת אותה ב"ריאן", היא השתלבה בפרויקט, היא הקימה מיזם ופתאום המיזם הוקפא והיא הפסיקה לעבוד.
חנאן אלסאנע: היא הפסיקה לתפקד כי הבית של אחותה שצמוד אליה נהרס, והיא הייתה במצב נפשי קשה.
חנאן אלסאנע: וכאן השאלה, מה עושים עם מיאדה לאחר שהיא כבר במעגל של העצמה כלכלית ואנחנו רוצים לחזק אותה, והיא יצאה רק בגלל שהיא במשבר נפשי בעקבות העדות שלה להריסת הבית של אחותה, זו השאלה שלנו.
חנאן אלסאנע: כלומר, כל ההעצמה הכלכלית - - -
עאידה תומא סלימאן: חנאן, יש פתגם בערבית שאומר "כמו החריש של הגמלים", למה?
עאידה תומא סלימאן: הגמלים עושים את החריש ואחר כך דורכים עליו, וכך בעצם הם מקלקלים לעצמם את העבודה שהם עשו.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, המדיניות הזו היא כמעט כמו חריש הגמלים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, מצד אחד רוצים להעצים את האישה, מצד שני האישה עצמה יכולה להפוך לקורבן שמרגיש חסר תועלת, חסר כוחות, לא יכול לעמוד בלחצים, מוחלש כל כך שלא יכול להגן על הבית שלו או על הילדים שלו, אז איך מעצימים?
עאידה תומא סלימאן: מצד אחד מדברים על העצמה, ומצד שני על החלשה בפועל, שאני לא יודעת איך קמים מדבר כזה.
עאידה תומא סלימאן: מדברים על פיתוח אפיקי תעסוקה והעצמה כלכלית, ומצד שני נותנים מכה שעולה משהו כמו מינימום 300-200 אלף שקלים, זאת העלות הכלכלית לאותה משפחה.
עאידה תומא סלימאן: אז זה בדיוק ככה, לעשות את החריש ולדרוך עליו, לסגור אותו שוב בלי לנטוע שום דבר.
עאידה תומא סלימאן: מדיניות החריש היא מאוד ברורה בנגב, לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: אני פגשתי את מיאדה שלמדה בתוכניות צילום, והיא הייתה צריכה לפתוח עסק מצילום מקצועי.
עאידה תומא סלימאן: בסוף, היא מצאה את עצמה משתמשת בכוח הזה כדי לתעד הריסות בתים, ואת הכאב של הריסות הבתים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין לא מדברים על האלימות המופרזת שמשתמשים בה בעת הריסת הבתים, ואני הייתי עדה לזה, ראיתי את זה במו עיניי, חשתי את זה באום אל-חיראן, חשתי את זה כשזה קרה.
עאידה תומא סלימאן: איך אפשר להיות מועצם כאשר אנחנו רואים את עצמנו, גם כאמא וגם כאבא, כשהילדים שלנו מסתכלים עלינו כגיבורי על, ומצד שני הם רואים אותנו חסרי אונים טוטאלית שלא יכולים להגן עליהם בשעה קשה כזו?
עאידה תומא סלימאן: איזה העצמה זו?
חמדה אבו ג'ריביע: סליחה, אני רוצה להגיד משהו.
חמדה אבו ג'ריביע: יש לי אח שגר בשוויץ, לפני כמה שנים הוא בא לבקר אותנו, והילדים שלו היו קטנים, אחד בן חמש ואחד בן ארבע, והם ראו מול העיניים שלהם איך הורסים בתים.
חמדה אבו ג'ריביע: הם התחילו לבכות ואמרו לאבא שלהם שהם בחיים לא מוכנים לחזור לארץ, ועכשיו הגדול בן 20 ואנחנו לא רואים אותו, הוא לא משוכנע שהוא יבוא לבקר אותנו בארץ.
חמדה אבו ג'ריביע: מה זה?
חמדה אבו ג'ריביע: זה מדינת ישראל שהורסים בתים לאנשים?
חמדה אבו ג'ריביע: ממש אין לי מה להגיד לך, עד עכשיו הם לא משוכנעים שהם יבואו לבקר את סבתא שלהם.
חמדה אבו ג'ריביע: הם אומרים לאבא שלהם, "איך אתה היית חי בישראל?", מה אני אגיד.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חמדה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לבקש מחאלד אזברגה, מפקח מחוזי, לדבר, אולי הוא יודע יותר על תוכניות הרווחה.
בני צרפתי: זה הלב, כלומר, יש את המשרד הראשי המרכזי - - -
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני פניתי אליו, אני הבנתי שבתוכנית אין מה לטפל, ואני פונה לחאלד, אולי הוא ייתן לנו תשובות יותר מרגיעות, בבקשה.
חאלד אזברגה: תודה, שלום לכולם, אני חאלד אזברגה, אני מנהל נפה במחוז דרום במשרד הרווחה.
חאלד אזברגה: ראשית, אני רוצה להגיד משהו באופן כללי.
חאלד אזברגה: אני חושב שאין מי שחולק, לפחות אני מקווה שאין מי שחולק על כך שיש השלכות להריסות של הבתים גם על הנשים וגם על הילדים, אז זאת מציאות שאנחנו מכירים אותה מקרוב, אנחנו רואים אותה בסביבה.
חאלד אזברגה: כולנו יודעים שהנושא של הריסות בתים והרשויות הבדוויות נמצאים במשרד הרווחה.
חאלד אזברגה: אנחנו יודעים שגם השר וגם המנכ"לית עובדים במרץ רב על מנת למצוא פתרונות, ואנחנו מקווים שאולי סוף סוף הנושא יתקדם ויימצאו פתרונות באמת רוחביים לפתור את הסוגייה.
חאלד אזברגה: לגופו של עניין, אני רוצה להתייחס לכמה שירותים שמחלקות הרווחה נותנות.
חאלד אזברגה: אני שמעתי את הדיון ואת העדויות, ואני רוצה להדגיש כמה שירותים שמוסדות הרווחה, באמצעות מחלקות הרווחה, נותנות.
חאלד אזברגה: בדרך כלל, אפשר להגיד שהשירותים ניתנים לכולם, ואין לנו אבחנה של מי שפונה למחלקת הרווחה, אם זה אירוע משברי כתוצאה משריפה, מהריסה, או מכל אירוע אחר קיצוני.
חאלד אזברגה: משפחה שמגיעה לרווחה, היא תקבל את הטיפול בהתאם לנהלים, בהתאם לתע"ס, תקנון העבודה הסוציאלית בישראל.
חאלד אזברגה: אני יכול להגיד, שיש מקרים שגם עובדים סוציאליים יצאו לשטח, הגיעו לשטח ונתנו את הסיוע הראשוני.
חאלד אזברגה: ואני גם מבין שאולי בחלק מהמקומות עניין המודעות לשירותים של מחלקות הרווחה הוא נמוך, במיוחד בכל מה שקשור בנושא הנפשי הטיפולי.
חאלד אזברגה: זאת גם כן סוגייה שמוכרת לנו ואנחנו מנסים להתמודד איתה באופן עקרוני באמצעות מרכזי עוצמה שפועלות בתוך הרשויות, אנחנו מנסים להגיע לכמה שיותר אוכלוסייה צורכת שירותים.
חאלד אזברגה: המציאות מוכרת לכולנו, המורכבות מוכרת לכולנו - - -
עאידה תומא סלימאן: מר אזברגה, אני רוצה לשאול, אנחנו יודעים שלשכות הרווחה נמצאות ברשויות שקיימות, המוכרות, אך מבחינת הכפרים הבלתי מוכרים, למעשה אין נוכחות פיזית של לשכות הרווחה, האם הניידת אותה ביקרתי לפני כמה שנים עדיין קיימת?
חאלד אזברגה: יש לנו התקדמות בשנים האחרונות, אני לפחות שמח לספר משהו שיכול לשמח אתכם, כבר יש לנו ארבע שלוחות בנווה מדבר שעובדות בתוך השטח.
חאלד אזברגה: יש לנו שלוחה בקסר א-סיר, יש שלוחה בביר הדאג', יש לנו שלוחה באבו תלול, ויש לנו שלוחה בעבדה.
חאלד אזברגה: באבו תלול, כל מחלקת הרווחה וכל המועצה האזורית בעצם, עברו לשם.
חאלד אזברגה: זאת אומרת, הנוכחות של העובדים הסוציאליים בתוך השטח, לשמחתנו, קיימת.
חאלד אזברגה: להגיד שכולם מונגשים לכל האוכלוסייה, אנחנו עדיין לא שם, אבל כבר אנחנו יכולים להגיד שהשירותים הם כן בתוך השטח, ויש גם - - -
עאידה תומא סלימאן: יש תוכניות לפתוח שלוחות נוספות בחומש הבא?
חאלד אזברגה: בכל מה שקשור לתקציב החומש, כל מחלקה קיבלה בערך 15 מיליון שקלים.
חאלד אזברגה: החלוקה הפנימית של התקציב היא באמצעות מנהל המחלקה, ראש הרשות, הצוות המקצועי, והם מחלקים את הכסף בהתאם לצרכים שעולים בעצם.
חאלד אזברגה: אני יכול להגיד שכרגע, בימים האלה, אנחנו מקדמים פתיחת שתי מועדוניות בביר הדאג'.
חאלד אזברגה: שמעתי שאת דיברת על המעון שיש בו את הסוגייה, אנחנו גם נמצאים ומנסים למצוא פתרונות לסוגייה המורכבת - - -
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח שנדבר אחר כך בעניין מעון הפעוטות, כי התשובה שקיבלתי מהמשרד לא הייתה מספקת.
חאלד אזברגה: כן, זה ממש בימים האלה.
חאלד אזברגה: אני יכול להגיד שמאתמול עד היום אנחנו על זה, ואנחנו מנסים למצוא פתרונות.
חאלד אזברגה: בגלל שזה משהו שקשור בעצם לחוק, אנחנו מנסים באמת למצוא פתרונות מותאמים.
חאלד אזברגה: אני יכול להגיד באופן עקרוני, שגם באל-קסום יש לנו כרגע גם תוכנית לפתיחת עוד שלוחות, אנחנו גם במקבצים או בכפרים הלא מוכרים שהם סמוכים לרשויות קיימות, כמו רהט, אנחנו השארנו תקצוב לניידת שתוכל להגיע למשפחות שמסביב ולתת להם את השירות.
חאלד אזברגה: אני לא יכול להגיד שהתמונה מושלמת, התמונה היא לא מושלמת והמצב הוא לא מושלם, והוא אולי גם רחוק מלהיות מושלם, אבל יש מאמצים בשנים האחרונות כן להנגיש את השירות ולהעלות את המודעות.
חאלד אזברגה: אני חושב שהנושא של העלאת המודעות בהקשר של הריסות בתים וההשלכות שלהן על המשפחות שיפנו לקבל טיפול, היא אולי בעצם הנקודה שצריך לשים עליה דגש.
חאלד אזברגה: אנחנו כמובן מזמינים את כל מי שנחוץ לה סיוע כזה או אחר להגיע לרווחה.
חאלד אזברגה: כמובן, אין לנו איזושהי מדיניות גורפת למתן מענה - - -
עאידה תומא סלימאן: אתם מתכננים מרכזי מיצוי זכויות?
חאלד אזברגה: כן.
חאלד אזברגה: יש לנו כרגע בתוך כל היישובים המוכרים, באמצעות מרכזי עוצמה, פונקציה שמטפלת במיצוי זכויות.
חאלד אזברגה: לגבי הכפרים הלא מוכרים בנווה מדבר, הם נבחרו כחלק מקול קורא לפתיחת מרכז שי"ל, שירות ייעוץ לאזרח, אנחנו ממש בקשר עם ראש המועצה בתקופה האחרונה כדי לקדם את המענה.
חאלד אזברגה: אני רוצה גם להוסיף, שקיים מרכז חוסן לרשויות הבדוויות.
חאלד אזברגה: זה מרכז חוסן ייעודי שהוא נותן גם מענה בתחום החירום, גם בתחום החוסן, ויש שם גם זרוע קלינית שנותנת מענה קליני למשפחות ולילדים, בכל מה שקשור לנושא הנפשי.
חאלד אזברגה: זה חשוב מאוד ואני בדקתי לפני הדיון הזה, אולי יש שם מקום גם כן לחזק את הקשר בין המחלקות - - -
עאידה תומא סלימאן: אם אני אפנה ואבקש לדעת כמה מטופלים היו במרכז בשנתיים האחרונות, אוכל לקבל את הסטטיסטיקה הזו בבקשה?
חאלד אזברגה: בהחלט, יש לנו נתונים, הם לא לפניי כרגע אבל אני יכול להעביר לך אותם בהמשך.
חאלד אזברגה: יש לנו נתונים מדויקים לגבי כמה קיבלו טיפול, אבל אין לנו פילוח לגבי כמה קיבלו טיפול בהקשר של הריסות בתים.
חאלד אזברגה: זה כמו מרפאה, מי שמגיע עם כאב כזה או אחר - - -
עאידה תומא סלימאן: ברור, הרצון שלי הוא לדעת עד כמה הציבור יודע על קיום מרכזים כאלה, וכמה הוא משתמש בשירותים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאחת הבעיות בהנגשת השירותים היא לא רק הנגשה פיזית, אלא הנגשת ידע ואינפורמציה, והבנה למה מגיע לכל אזרח לקבל מהמדינה.
חנאן אלסאנע: לא רק, אני רק ברשותך רוצה לומר משהו.
חנאן אלסאנע: מר חאלד, אני מודה לך, אבל אני רק רוצה להתייחס לנקודה אחת.
חנאן אלסאנע: מאוד חשוב לי שאנחנו ניפגש ונפתח מודל עבודה.
חנאן אלסאנע: אני נפגשתי גם עם עובדות סוציאליות מלשכות הרווחה שלכם והן אמרו לי בפירוש, ומי כמוך יודע, שכל טיפול מצריך כלים ומיומנויות מיוחדות.
חנאן אלסאנע: הן אמרו לי במפורש שאין להן את הכלים, אין להן את המיומנויות לטפל בסוגיות של בעיות ומשברים והשלכות נפשיות בנושא הריסות בתים.
חנאן אלסאנע: אז אני אשמח שאנחנו נשב ונחדד את זה, זה לא לתת להן שירות כללי, יש פה סוגיה ספציפית שיש לה השלכות ספציפיות, והעובדות שלכן אומרות את זה, זאת התשובה שלהן.
חנאן אלסאנע: הן אמרו שהן רוצות לעזור אבל אין להן את הכלים.
חאלד אזברגה: אוקיי, חנאן, רק קודם נקודה אחת לגבי החלק הראשון על הנושא של העלאת המודעות.
חאלד אזברגה: אנחנו יודעים שהנתונים מעידים על מגמה הולכת וגדלה מבחינת צריכת השירותים.
חאלד אזברגה: אנחנו גם היום עובדים על פתיחת שלוחה קלינית בשגב שלום ובלקיה, ויש כבר שלוחה שפועלת בתוך רהט כחלק ממרכז החוסן.
חאלד אזברגה: אבל, אני מסכים ב-100 אחוזים שכן צריך להעלות את המודעות.
חאלד אזברגה: יש גם קו תמיכה שמפורסם לקהילה, אבל זה חלק מהפעולות - - -
עאידה תומא סלימאן: מה, איזה קו תמיכה?
חאלד אזברגה: תמיכה נפשית, מי שנפגע והוא צריך סיוע נפשי כזה או אחר.
חאלד אזברגה: היה את זה גם בתקופה של הקורונה, היה את זה גם בתקופה של הנטיעות, חלק מהמשפחות פנו לשם והילדים קיבלו טיפול קליני.
חאלד אזברגה: אז יש מגמה של שיפור בשירות, ואנחנו באמת, כפי שציינתי, צריכים להרחיב את המעגל - - -
עאידה תומא סלימאן: חאלד, הרצון שלי הוא להבין האם יש הבנה שיש צורך לפתח תוכנית ספציפית לטיפול בהשלכות, ולא רק לרשת את כל האזור בשירותים.
עאידה תומא סלימאן: אתה בטח יודע שגם בכנסת ה-20 אני עבדתי מאוד קשה כדי לעזור להבין את הצורך בלרשת את כל האזור בשירותים ולהנגיש אותם לציבור, אבל מעבר לרישות כללי והנגשה כללית של שירותים כלליים, יש צורך ספציפי, ובגלל זה הכעס שלי בהתחלה היה על משרד הבריאות שכנראה אפילו לא מבינים את הצורך לטפל בהשלכות האלה.
עאידה תומא סלימאן: ילד שרואה את הבית שלו נהרס, שלא יתפלאו אחר כך שהקשר שלו עם המדינה הוא לא קשר נכון.
עאידה תומא סלימאן: ילד שמשאירים אותו עם הפחד הזה כשהוא הולך לבית הספר, שיכול להיות שכשהוא יחזור הביתה הוא יראה את הצעצועים שלו מתחת להריסות הבית, ולא יהיה לו לא בית ולא דלת לפתוח אותה כדי להיכנס, זה לא ילד שגדל בבריאות נפשית ואנחנו כולנו נראה את התוצאות אחר כך, אז השאלה היא, האם יש הבנה שיש צורך לבנות גם תוכניות מקצועיות וגם שירותים ספציפיים בנושא הזה?
עאידה תומא סלימאן: האם למשל, יש נוהל מקובל שברגע שיש הריסות כאלה, צריך לשלוח עובדים סוציאליים מיד לשטח?
עאידה תומא סלימאן: אמרת שהיו מקרים שעובדים סוציאליים הגיעו, אני לא רוצה לשמוע שיש מקרים, אני רוצה לשמוע שיש נוהל שאומר שיוצאים לשטח ומטפלים.
אבו עבייד: שנייה אחת, עאידה, יש לי שאלה אחת להבהרה.
אבו עבייד: הזכרת את לקיה ואת רהט ואת שגב שלום, ואת אל-קסום ואת נווה מדבר, והם כולם מוכרים.
אבו עבייד: אני רוצה לשאול מה קורה עם הכפרים הלא מוכרים, וואדי אל-נעאם ואום אל-חיראן - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל הודא, זאת השאלה ששאלתי בעניין פתיחת שלוחות.
אבו עבייד: וואדי אל-נעאם ואום אל-חיראן הם כפרים שהם בלתי מוכרים בכלל והם גם לא על המפה של התכנון, לא על המפה של ההכרה - - -
אבו עבייד: יש שם אזרחים ואזרחיות שסובלים מהבעיות האלה, בעיות נפשיות, בעיות כלכליות, וכיוצא בזה.
אבו עבייד: האם משרד הרווחה באמת מטפל בכפרים הבלתי מוכרים?
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה שאלתי על עניין השלוחות ובגלל זה שאלתי על עניין הניידת, ואני אשמח לקבל לידיים שלי את הנתונים, אנחנו נוציא בקשה מאוד ברורה לשמוע על התוכניות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, כמה שלוחות מארגנים בעניין הרווחה, לאן הם יגיעו, לאילו כפרים?
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לקבל את המידע הזה כדי לדעת, וגם לו"ז, מתי מתכננים את זה?
עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר, להביא את כולם לקבל את השירות בכפרים המוכרים, כולנו יודעים מהם הקשיים העומדים בפני האנשים, ואנשים שנמצאים גם בטראומה וגם בעוני מחפיר ובמחסור של תשתיות של תחבורה ציבורית, יהיה קשה להם להגיע לשירותים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת לקבל לידיים שלי את התוכניות שלכם לתקופה הבאה.
חאלד אזברגה: אוקיי.
חאלד אזברגה: גברתי, רק לגבי הסוגייה של הנוהל, כרגע אין לנו נוהל או מדיניות ספציפית באמת לטיפול במקרים כאלה.
חאלד אזברגה: אנחנו נותנים את הטיפול, כפי שציינתי, במסגרת השוטפת, וכל מקרה נבחן לגופו, אבל את הסוגייה הזאת אני גם אביא לדיון פנימי שלנו יחד עם הגורמים הרלוונטיים במשרד ואנחנו נבחן אותה.
חאלד אזברגה: בהקשר למה שאמרה חנאן גם קודם - - -
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה גם לערב את ארגוני השטח שעובדים בנושא הזה, כדי לשמוע מהם.
חאלד אזברגה: בדיוק, רציתי להגיד לחנאן שאנחנו כן בשמחה רבה נשב יחד, ונמסגר את האפשרויות כדי באמת לקדם ולהנגיש את השירות.
חאלד אזברגה: צריך לזכור שהשלטון המקומי הוא הזרוע של הביצוע, אנחנו צריכים גם את האמצעים שלהם ואת היכולות שלהם, שהם מעבר רק לרווחה.
חאלד אזברגה: הרווחה צריכה את העניין של התשתיות ואת עניין ההגעה, אז הסוגייה מורכבת אבל אני מקווה שהדיון - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל חאלד, אתה יודע שעם כל הכבוד לשלטון המקומי, אנחנו מדברים על סוגייה שנמצאת במקומות שאין בהם שלטון מקומי, זאת הבעיה מבחינתי.
חאלד אזברגה: צריך את שיתוף הפעולה של המועצות עצמן גם בדברים אחרים, במעטפת.
חאלד אזברגה: בסופו של דבר - - -
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את הביקור הראשון שלי בשגב שלום, כשראש המועצה אמר לי אז שהוא מקבל תקצוב לשירותי הרווחה על מספר התושבים שרשומים אצלו, אבל לא לוקחים בחשבון את כל האנשים שלא רשומים אצלו והוא בכל זאת צריך לספק להם שירותים, והם נמצאים במרחקים מאוד גדולים, לפעמים של עשרות קילומטרים, כדי להגיע אליהם.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שכל עוד המדינה לא פותרת את הבעיה העיקרית, שהיא ההכרה, היא צריכה לחשוב על איך היא מנגישה את השירות לאזרח.
עאידה תומא סלימאן: כבר הכירו בבני האדם ורשמו אותם כאזרחים, האחריות היא לא על הקרקע, האחריות של המדינה, החוזה החברתי של המדינה הוא עם האזרח, לא עם הקרקע, עד כמה שידוע לי.
חמדה אבו ג'ריביע: אני רק רוצה לשאול אותו שאלה.
עאידה תומא סלימאן: כן, חמדה.
חמדה אבו ג'ריביע: חאלד, אני רוצה לדעת משהו.
חמדה אבו ג'ריביע: לאיזה מועצה בדיוק שייך וואדי אל-נעאם?
חאלד אזברגה: וואדי אל-נעאם שייך לנווה מדבר.
חמדה אבו ג'ריביע: נווה מדבר, ואתה - - -
חאלד אזברגה: אבל אני יכול להגיד משהו, סליחה חמדה, מה שגם ציינה יו"ר הוועדה לגבי היישובים הסמוכים ליישובים הקיימים, אז במסגרת החלטה חדשה לקחנו בחשבון שהשירותים, גם מבחינת ההקצאה, יתייחסו גם לתושבים שהם בסמוך ליישובים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, ההקצאה התקציבית אצל ראש המועצה?
חאלד אזברגה: בדיוק, צריך לקחת בחשבון שגם במידה שיש ליישובים שהם - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שתפקחו, כי הסיפור שסיפרתי עליו בעניין מעון היום, זה בדיוק השימוש בהקצאות.
עאידה תומא סלימאן: כשאתה אומר שלוקחים בחשבון את היישובים הסמוכים, אני יודעת שיש הקצאות מבחינת סבסוד משפחתונים או הועדות למשפחתונים, אבל החלוקה צריכה להיות גם צודקת בתוך הלשכה עצמה, לקחת בחשבון שיש ציבור מעבר לאותו כפר.
עאידה תומא סלימאן: ההסרה של ההועדות לילדים, שכולם מהכפרים הבלתי מוכרים, במקרה הספציפי הזה.
חאלד אזברגה: יש מקרה בביר הדאג' לגבי מעון, שהילדים בו לא הוגדרו כילדים בסיכון ואז הם לא קיבלו סבסוד, זאת הסוגייה שאני מכיר אותה בביר הדאג'.
חאלד אזברגה: אם יש סוגייה נוספת שאת - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, זה הנושא, הם לא הוגדרו בסיכון.
עאידה תומא סלימאן: יש לי את הגדרות הסיכון, המשרד שלח לי את ההגדרות, ואני חושבת שאלה הגדרות שמתאימות יותר לתל אביב או נצרת, לא לכפרים הבלתי מוכרים שם הסיכון הוא אחר לגמרי.
חאלד אזברגה: כן, אז זה מגיע לעניין של החוק, אבל אנחנו מטפלים בזה במסגרת האפשרויות שיש לנו.
חאלד אזברגה: אנחנו ממש על זה בימים הקרובים.
עאידה תומא סלימאן: תודה חאלד.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע את יגאל בוסקילה, סמנכ"ל ההסדרה, האם הוא נמצא איתנו בזום?
עאידה תומא סלימאן: כן אדוני, אני בטוחה ששמעת והקשבת טוב מאוד לכל ההשלכות שדיברו עליהן, גם העדות וגם הנשים הפעילות בשטח, וגם אנשי המקצוע, ואני יודעת שאתם לא אחראיים על הטיפול בהשלכות אבל אתם איכשהו תורמים להשפעות של המעשים של ההריסה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ראינו בשנה שעברה וגם בשנה הקודמת עלייה מאוד גדולה בהריסות, אפשר לדעת מה מתוכנן לשנה הזו?
מישל בוסקילה: גברתי, אני מרשות הבדווים, הרשות להסדרת התיישבות הבדווים בנגב, אנחנו לא מתעסקים עם אכיפה, ומי שענו לך ואמרו לך שהם לא רוצים ליטול חלק בדיון הם כנראה גופי האכיפה.
מישל בוסקילה: אנחנו לא אחראיים על אכיפה, לא מתפקידנו לבצע הריסות, אין לנו סמכות להוציא צווים - - -
עאידה תומא סלימאן: מי מוציא את הצווים האלה?
מישל בוסקילה: זה האכיפה, גברתי, גופי האכיפה - - -
עאידה תומא סלימאן: מי זה האכיפה?
עאידה תומא סלימאן: אני שואלת כדי להבין, אני לא מתגרה בך, אני מנסה להבין.
מישל בוסקילה: אני לא לקחתי את זה כהתגרות, גברתי.
עאידה תומא סלימאן: לא, הייתה לי הרגשה שהתעצבנת קצת, אז בסדר.
מישל בוסקילה: יש גופי אכיפה, יש מינהל, יש יחידה ארצית, יש סיירת ירוקה - - -
עאידה תומא סלימאן: אז זה רשות מקרקעי ישראל?
מישל בוסקילה: נכון, כן.
מישל בוסקילה: אנחנו כרשות הבדווים, יוזמים את הפתרונות לאותן אוכלוסיות, יוזמים ביחד איתם.
מישל בוסקילה: אני אתן שתי תשובות שמתייחסות לכמה אלמנטים.
מישל בוסקילה: הראשונה, שאלתם במסגרת הדיון מספר שאלות, כולל הגברת אלסאנע ואחרות, וגם את, לגבי הנגשת שירותים נוספים של משרד הרווחה ומשרדים אחרים לפזורה, שוב אני מדגיש, לפזורה ולא לתחומי יישובים מוכרים או תחומים של יישובים מתוכננים, זאת אומרת, לא לשגב שלום ולא - - -
עאידה תומא סלימאן: כלומר, לכפרים הבלתי מוכרים.
מישל בוסקילה: יופי, לאתרים כאלה יש מרכזי שירותים.
מישל בוסקילה: מרכזי השירותים הם לא בהכרח ביישוב מוסדר.
מישל בוסקילה: יש מרכזי שירותים בתל ערד, יש בביר משאש, יש באזורים נוספים, יש בזרנוג ועוד מקומות אחרים.
מישל בוסקילה: במרכזי השירותים כיום יש בתי ספר ואשכולות גנים או מוסדות ציבור שהן מוסדות חינוך מובהקים.
מישל בוסקילה: יש כזה גם באל-פורעה ויש באתרים נוספים.
מישל בוסקילה: אנחנו ביקשנו, כרשות הבדווים במסגרת תוכנית החומש, לתקצב את השיפור של המצב במרכזי השירותים האלה.