GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ד"ר טובה בנסקי: אני רוצה גם לומר שאנחנו בנשים עושות שלום וגם באגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים וחקר המגדר השתתפנו בכל המפגשים של החברה האזרחית ובכל המפגשים גם עם הרשות ואנחנו הצטרפנו לכל התהליך הזה בהתלהבות רבה ובציפיות ובתקוות מאוד מאוד גדולות, שאכן הינה עכשיו אנחנו נכין יחד תוכנית ליישום 1325 בארץ.
ד"ר טובה בנסקי: כשראינו את התוצרים, מצד אחד הייתה שמחה כי בכל זאת יש התייחסות לשוויון, יש התייחסות לאלימות כלפי נשים, יש התייחסות להרבה מאוד נושאים שהם חלק מ-1325, וכדברי עאידה, התקווה שלנו הייתה שאכן יצומצמו הפערים בין 2331 ל-1325 בעבודה של הוועדה הבין-משרדית, אבל נראה שלא כך היה, וההצעה שהוגשה על ידי הרשות לקידום מעמד האישה לממשלה ביום האישה הבין-לאומי ב-8 במרס, בעינינו היא לא הצעה וטיוטה לתוכנית לאומית ליישום 1325.
ד"ר טובה בנסקי: היא חשובה, יש בה נושאים מאוד מאוד חשובים, אבל לא תוכנית ליישום 1325.
ד"ר טובה בנסקי: אנחנו בנשים עושות שלום ובאגודה – נשים עושות שלום היא תנועת שטח שמחויבת ל-1325 ואנחנו נמשיך לקדם את התוכנית ולסייע בכל האמצעים הלגיטימיים שלרשותנו, ואנחנו מבקשות מכל נציגות ונציגי ונבחרות הציבור שיושבות כאן ומכל החברות של ארגוני החברה האזרחית לסייע כמיטב יכולתן בקידום תוכנית לאומית כזאת.
ד"ר טובה בנסקי: להזכיר, אנחנו 22 שנה אחרי שההחלטה הזו התקבלה.
ד"ר טובה בנסקי: אנחנו חיות באזור סכסוך, עד מתי אנחנו נמשיך לחיות כך?
עאידה תומא סלימאן: באופן חריג אני רוצה להגיד שמעכשיו והלאה, זהו, סיימנו השתתפויות דרך הזום.
עאידה תומא סלימאן: אני מודיעה שאני לא אתן ואנחנו גם נפסיק להעלות את הישיבות, לא יהיו קישורים.
עאידה תומא סלימאן: מי שירצה לצפות בישיבות, יצפה דרך האינטרנט.
עאידה תומא סלימאן: זה היום האחרון ואני באופן חריג היום אתן לנבילה אספניולי להשתתף בדיון.
עאידה תומא סלימאן: אני הודעתי שאני לא נותנת אבל קודם כול, נבילה – כמובן אנחנו יושבות היום בישיבת הוועדה וזו פעם ראשונה שאנחנו משתתפות לאחר פטירתה של אחותך, האלה אספניולי.
עאידה תומא סלימאן: אני מציינת את זה פה כי גם דובר על האבידה של פאתן זינאתי היום, אישה מובילה מאוד פעילה בלוד, מנהלת את כל המתנ"סים הערביים בלוד, אישה פורצת דרך.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר האלה אספניולי היא אישה פורצת דרך בכל מה שקשור בחקר החינוך הערבי במדינה, היא גם חקרה המון את הנושאים המגדריים במערכת החינוך, במיוחד בשפה הערבית, השאירה את חותמה גם כפעילה פמיניסטית מאוד ידועה ומכובדת ומוערכת והיא אחת מהנשים שגם עבורי מהווה השראה ופרצה דרך לכולנו.
עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו גם משתתפות בצערך, נבילה, ולכן גם אפשרתי שתשתתפי דרך הזום.
ד"ר נבילה אספניולי: תודה, עאידה, תודה על התנחומים ותודה על האפשרות.
ד"ר נבילה אספניולי: אני מצטערת שלא יכולתי להיות היום בגלל ביקור אצל רופא, אבל תודה.
ד"ר נבילה אספניולי: אני רוצה להוסיף לכל מה שנאמר בעניין הברכות, ראשית לאיילת על הכניסה החדשה לתפקיד, וכולנו תקווה שעם כניסתה של איילת נראה שינוי משמעותי ברשות.
ד"ר נבילה אספניולי: אני כל הזמן אומרת, הרשות זה מקום שנוצר על ידי נשים ועל ידי התנועה הפמיניסטית.
ד"ר נבילה אספניולי: הדרישות והמאבק של התנועה הפמיניסטית לקיום הרשות הוא בזכותנו, בזכות המאבק שלנו יש לנו רשות ולכן גם כן יש לנו ציפיות ויש לנו דרישות.
ד"ר נבילה אספניולי: וכיום, עם כל הביקורת שיש לנו וששיתפנו בה בניירות העמדה שהגשנו, שמלאים בהצעות קונקרטיות וספציפיות לעניין מימוש 1325, אנחנו רואות וחושבות על העתיד וחשוב לנו להיות שותפות, אבל שותפות אמיתית, וחשוב לנו שתהיה איזושהי הסכמה מראש שמה שמביאה החברה האזרחית, הדברים שאנחנו מביאים הם הדברים הקשורים ל-1325 וקשורים לשטח, וחשוב לתת להם מקום ולא רק לשמוע אותנו אלא גם להכניס את השיח שלנו ואת הדרישות שלנו ואת הנושאים שאנחנו מעלות, לתוכנית ב-1325.
ד"ר נבילה אספניולי: אני מסכימה עם מה שנאמר שכל מילה שהוצגה אלה דברים חיוביים אבל הם לא מהווים תרגום ל-1325 והם לא מאפשרים התייחסות ייחודית להשפעת המשך הכיבוש והמשך הסכסוך על החיים של הנשים.
ד"ר נבילה אספניולי: דובר על נושאים שהם ביומיום שלנו כנשים פלסטיניות אזרחיות המדינה.
ד"ר נבילה אספניולי: אם אנחנו מדברים על הריסת בתים, אם אנחנו מדברים על הזכות לדיור וזכות לקיום, אנחנו מדברות על הזכויות הבסיסיות שהן נפגעות כתוצאה מהמדיניות שממשיכה ומעדיפה את המשך הכיבוש, את המשך הסכסוך, על השלום.
ד"ר נבילה אספניולי: לכן אני חושבת, לנו מאוד חשוב להיות שותפות אבל אנחנו כן דורשות שיהיה איזשהו הסכם שכל מה שאנחנו מביאות, הוא יוכנס גם לתוכנית, גם אם בסופו של דבר הממשלה לא תסכים אבל הרשות חייבת להביא את הקולות שלנו, ואנחנו שם בשביל להשפיע ובשביל להביא את הקולות של השטח.
ד"ר נבילה אספניולי: והקריאה של הנשים וההשתקפות של הנשים, אם באמת יש רצון, חייבים להבטיח שהקול לא רק יישמע אלא גם ישפיע וישאיר את החותם שלו בתוכניות המוצעות לגבי 1325.
ד"ר נבילה אספניולי: ולהזכיר, 1325 מדבר על הסכסוך ומדבר על תפקידן של נשים בזמן הסכסוכים ובזמן הכיבוש, ולנו יש חשיבות להביא את ההשפעות גם לביטחון האנושי של הנשים וחשוב שההבטחה שתהיה מהרשות שהקולות האלה כן ייכללו בתוכנית 1325.
ד"ר נבילה אספניולי: תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שגם פניתי אתמול לראש הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: אתן מדברות כל הזמן על תפוצת הנשק יותר בקונטקסט שהועלה על ידי הנשים הפלסטיניות אזרחיות המדינה בדיונים בגלל העניין של הפשיעה והנשק הבלתי חוקי, אבל הפנייה שלי הייתה גם כן, והצטרפתי לקריאה שיצאה מארגוני הנשים בכל העניין של ההקלות במתן רישיונות לנשק וגם להפיץ את הרעיון של קחו את הנשק שלכם למרחב הציבורי.
עאידה תומא סלימאן: אני פניתי לראש הממשלה והזהרתי מהגישה הזו, שהיא קודם כול גם מפריטה את האחריות על הביטחון האישי של הציבור, של האזרחים, ונותנת את זה לידיים של אזרחים שיעשו מה שבא להם, וכולנו מכירים באווירה מתוחה איך היד יכולה להיות קלה על ההדק.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, זה פוגע גם כן בנשים עצמן, שצריכות מעכשיו והלאה ככל שיש נשק יותר לחיות בצל הטרור הקיים הזה שיש נשק בתוך בית שעלול להיות גם כן בית שמתקיימת בו אלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני פניתי לראש הממשלה וביקשתי שירסן את הגישה הזו והוא בעצמו יחזור בו מהאמירה בעיניי האומללה שהוא אמר – מי שיש לו נשק, שמעכשיו יסתובב איתו – ולקחת אחריות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בעד שכולם ירגישו בטוחים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לראות עוד אנשים שמשלמים מחיר בדם שלהם על הסכסוך הקיים.
עאידה תומא סלימאן: להתעלם מהסכסוך זה לא יפתור את הבעיות, לחמש את האזרחים זה לא יפתור את הבעיה, ולקחת את 1325 ולנטרל את החלק של הסכסוך זה לא יפתור את הבעיה גם כן.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת גבי לסקי.
גבי לסקי: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש, קודם כול אני רוצה לברך את עורכת דין איילת רזין בת אור על התפקיד החדש.
גבי לסקי: חשוב מאוד שיש מישהי שבעצם באה מהשטח בתפקיד החשוב הזה, ועם האמירה הזאת אולי באמת ממש בקצרה כי אחרי שנבילה ויושבת-ראש הוועדה כבר דיברו אז בעצם אני רק אחזור כדי להדגיש את הדברים ממש בקצרה.
גבי לסקי: קודם כול, כמי שהייתה שותפה להעביר לראשונה את החלטה 1325 בעירייה בעולם, שזה היה בעיריית תל אביב, יחד עם חברותיי פה, עורכת דין טהון ועורכת דין לוי, בעצם אני מכירה את הקשיים של הרצון הטוב מצד אחד, ומצד שני, היישום האמיתי של מה שכתוב.
גבי לסקי: ומילים יפות, אין לנו צורך יותר, עייפנו מזה, אנחנו רוצות בעצם לראות תוצאות, ומה שיש זה לא בדיוק 1325.
גבי לסקי: מצד שני, הדבר המאוד חשוב, שהדברים האלה חייבים לבוא בהידברות עם החברה האזרחית, דבר שאני יודעת שנעשה, אבל אם זה רק הידברות ואין יישום של המסקנות שעלו מהשטח, אז אין אפילו צורך שוב במילים היפות, במפגשים, וכיף לנו להיפגש אבל הדבר הזה, אין לו היתכנות אמיתית אם אנחנו לא מיישמות את מה שבא מהשטח.
גבי לסקי: ודבר אחרון, אנחנו באזור סכסוך, באזור של קונפליקט, וזה החלק העיקרי של 1325, לא רק שהקול שלנו יישמע אבל במה יישמע.
גבי לסקי: ופה יש לנו מצב ייחודי שיש ארגונים מאוד פמיניסטיים, מאוד מכירים את 1325, יש קול פלסטיני, נשי פמיניסטי מאוד מאוד חזק ולא יכול להיות שהקול הזה לא ייכנס, לא רק אל תוך הדיונים אבל אל תוך המסקנות.
גבי לסקי: אני באמת מבקשת ואני יודעת שזה אפשרי, שהדברים האלה יתוקנו, שאנחנו ניכנס עוד פעם בהתכנסות לכיוון יישום 1325 כמות שהוא.
גבי לסקי: זה צריך לבוא לידי ביטוי תוך שותפות של הארגונים בשטח, אבל שותפות שהיא לא רק הוצאת קיטור או העלאת המלצות אלא ממש יישום ההמלצות של הארגונים בשטח בפועל, וככה באמת אנחנו נוכל להתגאות ולהגיד, סוף סוף גם במדינת ישראל אנחנו מיישמות את 1325.
עאידה תומא סלימאן: הדס מרוח נשית, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: אני מזכירה, שלוש דקות.
הדס צמח סננס: תודה רבה וברכות.
הדס צמח סננס: אני רק לא יכולה שלא להתחבר לכל מה שנאמר בחדר בקשר ל-1325 ולהגיד שאני הדס, ובטוחה בשם קולות נוספים בעמותה, לגמרי מתחברת וחושבת שהנושא הוא כה חשוב ויש לו גם השלכות ישירות ועקיפות על מה שאנחנו עושות בעמותה, אבל אני כן אגיד אולי ממש קול קצת אחר.
הדס צמח סננס: בתור עמותת רוח נשית שעוסקת בשיקום כלכלי של נשים נפגעות אלימות, אנחנו מברכות את המסמך שכן יצא וכן מכיל הרבה מההמלצות ומהבקשות שלנו שייכללו בתוכנית העבודה של הרשות, בין היתר הנושא של הכשרות כמובן, הנושא של נשים בתעסוקה, ואולי מעל הכול אנחנו שמחות לראות שם את ההתייחסות לנושא החקיקה של האלימות הכלכלית.
הדס צמח סננס: אנחנו יותר נשמח אם ההמלצות האלה תצאנה סוף סוף אל הפועל.
הדס צמח סננס: אנחנו, מי שיודע, מנסות לקדם את הנושא של הצעת חוק אלימות כלכלית מזה שנים רבות, נתקלות במחסומים שונים לאורך כל הדרך.
הדס צמח סננס: הפעם, באותו יום, בהצהרה החגיגית על ההצטרפות שלנו, הרצון להצטרף לאמנת איסטנבול, הכריז שר המשפטים על הרצון לקדם את הצעת חוק אלימות כלכלית, לצערנו לא זה ובינתיים לא זה, חסמים שונים עומדים לנו בדרך, קולות חדשים-ישנים מתחילים להישמע שוב, גם הנושא של המלחמה באלימות הכלכלית.
הדס צמח סננס: אנחנו נשמח לרוח גבית ועשייה משמעותית גם בתחום הזה, וסיוע.
הדס צמח סננס: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: טל הוכמן, משדולת הנשים.
טל הוכמן: דבר ראשון, באמת ברכות.
טל הוכמן: זה מרגש לראות אותך פה יושבת בצד השני ולראות באופן כללי את הרשות כשותפה יד ביד בתוך כל הסיפור הזה של בדרך לשוויון מגדרי.
טל הוכמן: אני כמובן משתתפת באמירות של חברותיי, שהמהות של 1325 לא יושבת פה בתוכנית ואני לא חושבת שיש צורך לעשות עוד ועדה ועוד ישיבות, אני חושבת שדי ברור מה הכיוון ומה צריך לעשות.
טל הוכמן: אני כן אתייחס באופן קונקרטי לדברים שאנחנו היינו רוצות להדגיש בתוכנית, שמעבר לנושא בשוק התעסוקה, פערי השכר המגדריים, יש צורך להגביר את הפיקוח על פערי השכר בשוק הפרטי ולפעול לצמצום פערי השכר בשירות המדינה, שרק גדלים.
טל הוכמן: נאמר פה, אני לא אכביר במילים, בנוגע לצמצום תבחיני הנשק האזרחיים, אני חושבת שאנחנו באמת נמצאים בנקודה שהיא מאוד מפחידה, של כולנו, אגב לא רק נשים אבל בהחלט עוד יותר כשזה נמצא בבית וזה נכנס אלינו.
טל הוכמן: דובר גם על חוות דעת מגדרית.
טל הוכמן: אני חושבת שחשוב מאוד להוסיף גם חוות דעת מגדריות על החלטות ממשלה ולא רק על חקיקה, אז היינו שמחות לקדם את זה ביחד.
טל הוכמן: וכמובן, אני מצטרפת למרכז הרפורמי בנוגע לתופעות של הדרה, השחתת שלטים, ועוד.
טל הוכמן: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין בת שבע, אל הלב.
בת-שבע שני כץ: תודה.
בת-שבע שני כץ: קודם הייתה כאן גם עדי וימר, מנכ"לית אל הלב, שהייתה צריכה לצאת.
בת-שבע שני כץ: אני אתחיל מלברך אותך, איילת, ולאחל לך הצלחה רבה.
בת-שבע שני כץ: אנחנו מחזקות אותך ובאמת מאחלות את כל הברכות ושמחות שאת שם בתפקיד.
בת-שבע שני כץ: גם אני אהיה זריזה ואתייחס למצגת וממש לתכלס של התוכנית שהוצגה.
בת-שבע שני כץ: מאוד מאוד שמחנו שהשקופית הראשונה עסקה באלימות נגד נשים כי זה ממש בלב העניין.
בת-שבע שני כץ: ההערה המרכזית שלי היא באמת שיש הרבה מאוד סעיפים ותוכניות אבל חסרה הפריזמה של מניעה ראשונית.
בת-שבע שני כץ: אם אמרת שחינוך זה חיסון – וזה נכון, גם אנחנו מצטרפות לזה – מניעה ראשונית זה בעצם להכניס את העניין של רפואה מונעת כדי להיאבק בנגע הזה של אלימות נגד נשים.
בת-שבע שני כץ: זה קצת כמו משקפיים מגדריות, שברגע שמסתכלות דרך הפריזמה הזאת הכול משתנה, ברגע שאומרות איך אנחנו ניגשות, מה אנחנו עושות כדי למנוע אלימות מלכתחילה, הכול מסתדר.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל צריך לשים לב.
עאידה תומא סלימאן: זה לא האחריות והם לא הגוף שמטפל בנושא של אלימות, בואו נשים את הדברים בפרופורציה.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לבקש מהרשות כאשר המשרד לשירותים חברתיים הם אלה האחראים על כל הנושא של האלימות.
בת-שבע שני כץ: בהחלט, אבל מדובר בסופו של דבר בביטחון אישי ובמניעת אלימות מגדרית שמשפיעה גם על שוויון מגדרי, בכל התחומים.
בת-שבע שני כץ: זה משהו שאני מאמינה שהוא כן קרוב לליבה של הרשות לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: קרוב לליבנו כולנו.
עאידה תומא סלימאן: ההערה שלי לא הייתה בגלל שאני נגד.
בת-שבע שני כץ: בהחלט.
בת-שבע שני כץ: ולכן אני מציעה להחזיק גם את זה קרוב ללב ומציעה את שיתוף הפעולה שלנו בנושא.
בת-שבע שני כץ: אני גם אגיד, שמחתי לראות שההטמעה של חשיבה מגדרית מערבת עבודה צמודה עם משרד החינוך, אז גם מהכיוון הזה אפשר לעבוד עם משרד החינוך כדי למנוע אלימות מגדרית.
עאידה תומא סלימאן: נשארו שתיים שביקשו זכות דיבור, ואני מאוד מבקשת, תקפידו על הזמן, מקסימום שלוש דקות כי אני צריכה גם לתת לאיילת לענות על כל מה שהיה ואני לא אתן יותר מחמש דקות, ואחר כך אני אסכם, אז בואו נקפיד.
קרן בר יהודה: אני רוצה לנצל באמת את זה שאיילת פה כדי חוץ מלברך אותה גם להגיד מה הציפייה שלי מהרשות ומהתפקיד שלה, וכמו שאמרה קודם חברת הכנסת שפק, מה שעומד בבסיס זה חוק הרשות, שנותן לרשות את הסמכות ואת האחריות להוביל את משרדי הממשלה בתחום החשיבה המגדרית וגם לפקח על המשרדים, ועם הסמכות הזאת באה אחריות וצריך להטיל את האחריות על המקומות הנכונים, כמו שהיושבת-ראש אמרה לפני רגע, יש משרדים שאמונים על הדברים וצריך להפעיל אותם ולדאוג שהם עושים את עבודתם.
קרן בר יהודה: אם יש סימן מתחום העשייה שלי שמדאיג אותי בתוכנית הזאת זה כל מה שקשור במניעת הטרדה מינית, והקמפיין החדש וההתמקדות בסוכני איתור וב-Bystanders, כשאנחנו כאילו שמים בצד את העובדה שהחוק מטיל אחריות על המעסיק למניעת הטרדה מינית מתוך הבנה שמי שעומד בראש, יש לו את הכוח, שהרבה פעמים ה-Bystanders נתונים באותן מערכות כוח שמופעלות גם על המוטרדת עצמה, ואני רוצה להשתמש בזה כסמל גם לדבר הזה.
קרן בר יהודה: המקום הזה שעליו צריכה להיות אחריות והציפייה שלי מהתפקיד של הרשות זה למצוא את משרדי הממשלה, את נקודות החולשה שלהם, להצביע עליהם ולחייב אותם לעשות את השינוי מבפנים, מכוח הסמכות לפקח, לדרוש מידע ולשתף את הוועדה ואת הציבור בכשלים האלה.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין אורית להב, מנכ"לית מבוי סתום, ממש מברקית.
אורי מקלב: אני גם מצטערת, הגעתי חולה, בעיקר כי באמת חשוב לי גם לברך אותך על הכניסה לתפקיד וגם להגיד שהנושא הזה של נשים עגונות ומסורבות גט זה נושא כאוב, קיים, שקורה תחת חסותה של מדינת ישראל, ובתור מי שעומדת בראש רשות ממשלתית שפועלת מכוח חוק, אי אפשר להמשיך להסתכל הצידה ולהתעלם מהבעיה הזאת שנשים, נשללת מהן החירות הכי הכי בסיסית במסגרת מדינת ישראל.
אורי מקלב: עם כל הכבוד לכל הנושאים האחרים החשובים שעלו פה על השולחן, ואני לא מזלזלת בהם, צריך לתת את הדעת גם לתופעה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: איילת, את תרצי להגיב לחלק מההערות?
בית אור: אני אהיה ממש קצרה כי שוב, אני פשוט בשיח מול כולכן אני חושבת, ומי שלא, אז אני מייד משגרת את הטלפון שלי ואת המייל שלי.
בית אור: אני בתחילתה של דרך מהמקום הזה, אתן כבר – ואמרה את זה חמוטל, חבל שהיא יצאה כי מאוד התחברתי לדברים שלה – אתן כבר מסתכלות עלינו, ואני מסכימה אתכן, הממשלה והחברה מפגרת מאחור.
בית אור: אבל, אני רוצה להסתכל על חצי הכוס המלאה כי קודם כול חייבות להחזיק את התקווה, אחרת איך נשרוד, אבל, כי באמת קורים דברים ואי אפשר להתעלם מהם.
בית אור: זאת אומרת, דיברנו על אלימות כלכלית, שעברה משוכה אחרי שנים שהייתה תקועה; דיברנו על אמנת איסטנבול, שעברה גם כן משוכות ואני מקווה שנשלים את המהלך; אפילו ענת התייחסה לזה, גם בתוך 2331 שזורים אלמנטים מאוד משמעותיים כן מ-1325, למרות שזו לא החלטת הממשלה אבל זה מוטמע בפנים.
בית אור: גם כבוד היושבת-ראש התייחסה לזה בהקשרים של הטמעת חשיבה מגדרית של מה חדש, כבר שמענו על זה.
בית אור: אבל זה חדש.
בית אור: בממשלה זה חדש.
בית אור: לפחות אני חווה את זה כחדש, או לא חדש אלא מתחדש.
בית אור: ויש הרבה קשב והרבה היענות.
בית אור: חשוב גם לזכור את הדבר הזה ואני משקפת לכן את זה כשותפות חברה אזרחית, שזה הישג שלכן.
בית אור: הוא הישג שלכן כי אתן פה ולא מרפות, וזה גם קצת שלי כשהייתי שם, כי אתן פה ולא מרפות וממשיכות לדבר ולדבר ולדבר, ובסוף זה מוטמע והנה דברים קורים.
בית אור: אז לא המאה אחוז שקיווינו וציפינו אבל 60%, 70% וזו כבר כברת דרך שלא היינו בה.
בית אור: אני חייבת להגיד שיש גם תופעות שאנחנו הולכות אחורה בהן, שגם מטרידות אותי מאוד.
בית אור: דובר פה קודם על הדרה.
בית אור: שני דברים ובזה אני אסיים כי יש המון מה להגיד.
בית אור: בהקשר של 1325, באמת אנחנו בתהליך של א', איתור הנושאים שבהם שיקפו לנו שיש פער, ובהמשך, מציאת אותם גורמי מקצוע מתוך משרדי הממשלה שיידעו לשבת יחד איתנו ועם גורמי חברה אזרחית כדי להשלים את הפער.
בית אור: עלה פה הנושא של דיור למשל, משרד השיכון לא היה חלק מהתהליך, הוא צריך אולי להיות חלק מהתהליך.
בית אור: זה דוגמה שאני ככה משקפת, אלה דברים שיובשלו בתקופה הקרובה – שוב, בשיח עם הארגונים.
בית אור: אני גם אומרת, אמרה גם חמוטל, אנחנו לא רוצות להשמיע, אנחנו רוצות להשפיע.
בית אור: זה מבחינתי תמצית התפקיד שלי, זו המחויבות האישית שלי כלפיכן – אם לא להשמיע באמצעותי, שזו האופציה הפחות טובה מבחינתי, להשמיע ולהשפיע, אז באופן ישיר, אני וצוות הרשות רתומות לפתוח את הדלתות.
בית אור: אני חייבת להגיד, בעשייה מול הממשלה הנוכחית אני מרגישה שיש לנו המון המון שיתוף פעולה, אני גם יכולה להגיד שהשרה מאוד minded לזה ואני גם מרשה לעצמי להגיד שזו אחת הסיבות שבגינה נבחרתי לתפקיד, בגלל החיבור שלי לחברה האזרחית, בגלל החיבור שלי אליכן, ואתן איתי.
בית אור: לא סתם אמרתי את זה, אתן יודעות את זה, אני מדברת עם רובכן אולי אפילו כמה פעמים ביום.
בית אור: אתן איתי, ואם אתן לא ממש פיזית אז אני מדברת, אני והצוות, מדברות אתכן.
בית אור: וחשוב לי גם שתשקפו כשאתן מרגישות שזה לא, כמו שעלה כאן, ואנחנו נעשה מה שנוכל כדי לצמצם את הפער הזה.
בית אור: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, שברור שחובת ההוכחה היא עליי, אני אעשה כל מה שאני יכולה כדי לעמוד בחובה הזו ובזכות הזו, ויחד אתכן, כשאתן איתי.
בית אור: ותודה לכן.
עאידה תומא סלימאן: תודה, איילת.
עאידה תומא סלימאן: אני אתחבר בדיוק לחלק האחרון מהדברים שלך כשאני מסכמת את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעצם העובדה, אנחנו פתחנו בזה שאת עברת בישיבה שלך מהצד השני של השולחן כנציגת חברה אזרחית לצד הזה, והמעבר הוא לא רק עניין סימבולי ולא עניין של איפה יושבים בחדר אלא באמת יש פה מעבר שאני לא יודעת כמה מאיתנו, שהיינו חלק מהחברה האזרחית או מהתנועה הפמיניסטית, יכולות לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, זה לא פשוט.
עאידה תומא סלימאן: זה שינוי מאוד רציני, אבל בגלל המעבר הזה ולמרות הקושי שאולי את חווה בתוכך איך תסתגלי למקום החדש שאת נמצאת בו, זה מעורר הרבה ציפיות לא רק אצל חברות הכנסת שהכירו אותך כלוחמת למען זכויות נשים, ועקשנית ומגיעה לכל ישיבה ומתעקשת על הדברים שלך, אלא גם של החברה האזרחית, שהכירו אותך, הן מסתכלות עלייך ורואות אחת משלהן יושבת במקום הזה, ולכן הציפיות הן גדולות.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד גם שהתפקיד שלך קצת מאתגר מעל תפקיד ממוצע כזה בכל מקום אחר כי מוטלת עלייך האחריות לשקם את התדמית של הרשות ואת האמון שלנו ברשות, ואלה שני דברים מאוד מאוד חשובים ואמורים להיות ממש בסדר עדיפות מאוד גבוה אצלך, ואני יודעת שהם שם, אבל זה מחייב הרבה עבודה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד ומתנצלת שאני אומרת את זה בצורה הכי בוטה.
עאידה תומא סלימאן: התהליך שנעשה בוועדה הבין-משרדית לא עוזר לך, לא בשיקום התדמית ולא בבניית האמון.
עאידה תומא סלימאן: כי כולנו חיכינו לוועדה הזו, ואני יודעת שאת לא אחראית על ההחלטות של הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: את נכנסת, קיבלת נדוניה כזו, אז הדברים יכוונו לשרה.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה לשרה בעניין ואני אבקש את התערבותה כדי להבטיח את זה כי זה יפגע ביכולת שלך להמשיך.
עאידה תומא סלימאן: הארגונים באו בלב חפץ באמת לבנות תוכנית ואני נלחמתי פה כדי לקבל את ההחלטה של השרה שהיא מקימה את הוועדה, שכבר מ-2014 לא עשתה את מה שמוטל עליה, כדי לבנות תוכנית שקשורה להחלטת ממשלה 2331 שמסתמכת על 1325.
עאידה תומא סלימאן: הדברים עלו בתוך הדיונים, והארגונים הביאו את הנושאים שקשורים אבל משום מה זה הושמט.
עאידה תומא סלימאן: סיפור שלם שקשור לתכנים של 1325 לא נמצא בהמלצות האלה, חוץ מההמלצה שנקים עוד ועדה שתדון בזה, ואני חושבת – אולי הן היו עדינות ואני בטוחה – אני חייבת להגיד, איילת, אם הדיון היום היה מתקיים ויושבת במקומך מנהלת אחרת, זה לא היה כל כך עדין.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהחברות יודעות שאת גם כן נכנסת לתפקיד אחרי, אבל גם יודעות שהציפיות ממך הן אחרות.
עאידה תומא סלימאן: אבל, זה לא ממעיט מהפגיעה שנעשתה בתהליך הזה גם למטרות שלמענן הוקמה הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: הוועדה, הסמכות שלה הייתה לבנות את זה והיא כשלה בזה כאשר דחקה הצידה את התכנים שהובאו על ידי החברה האזרחית שמדברים על 1325, ואני חושבת שדווקא בימים כאלה אי אפשר לא לזכור שאנחנו חיים בקונטקסט – תקראו לזה סכסוך, אני אקרא לזה המשך כיבוש, מה שתרצו – אבל אי אפשר להתנער מהעובדה הזו או להכניס את הראש שלנו בחול ולחשוב שהכול ילך בסדר.
עאידה תומא סלימאן: ולכן, אני קוראת לשרה לחזור לבדוק את התהליך הזה.
עאידה תומא סלימאן: החומרים נמצאים שם, הארגונים העלו את הצרכים ואני חושבת שצריך לזרז את החלק הזה של התוכנית ולבדוק לעומק איך זה משתלב בתוך.
עאידה תומא סלימאן: הרשות לא אמורה להפוך לגוף מבצע, אנחנו רוצים שהרשות תעשה מה שכתוב בחוק.
עאידה תומא סלימאן: כתוב בחוק: לפקח, לשלב, להמליץ, לייעץ.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים את זה כי אנחנו מרגישים, מרגישות, שיש אובדן כיוונים ומדיניות לא ברורה במשרדי הממשלה בכל מה שקשור, ושם אתן נחוצות.
עאידה תומא סלימאן: אתן נחוצות.
עאידה תומא סלימאן: בעניין 1325 אנחנו עדיין מתעקשות.
עאידה תומא סלימאן: התוכנית הזו לא שייכת ל-1325.
עאידה תומא סלימאן: היא תובא, אני לא מדברת כאילו אני חס וחלילה אומרת לזרוק את זה, אבל אי אפשר להתעלם מהנושא של 1325 וההשלכות שלו והצורך.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, זה לא קל לשכנע גם ארגוני נשים, ארגונים פמיניסטיים, להגיע לתהליך עם משרדי הממשלה, ועוד יותר קשה לשכנע ארגוני נשים פלסטיניות אזרחיות המדינה להגיע לתהליכים כאלה עם משרדי ממשלה.
עאידה תומא סלימאן: אני את שלי אמרתי ועודדתי, ואמרתי – תלכו, תנסו, תלחצו, תשפיעו, תביאו את ה-say שלכן – אבל ההרגשה היא שהם באו ועשו והביאו את ה-say, והתעלמו מהן שוב, וזה קשה.
עאידה תומא סלימאן: אני גם אפנה לשרה ואבקש שמייד יהיה מינוי לוועדה המייעצת לרשות ולהפעיל את הוועדה הזו.
עאידה תומא סלימאן: זאת הוועדה שאמורה להביא את המעורבות גם של חברה אזרחית, גם נשות האקדמיה, גם ציבור באופן כללי, לעשייה של הרשות.
עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות, זאת עבירה על החוק שלא מכנסים את הוועדה הזו ואני חושבת שהגיע הזמן לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שמנסים – תביאו את החוק החדש – עד שיהיה החוק וכו', הוועדה אמורה להתקיים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאוד לקחת ברצינות את ההערות שהיו למשתתפות, גם בעניין המדדים והקריטריונים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתייחס לעניין תפקידה של החברה האזרחית והידע והניסיון הטמון.
עאידה תומא סלימאן: אם לא הרשות לקידום מעמד האישה, שדוגלת – ואני יודעת שאת באופן אישי, איילת, כן מאמינה בזה – בידע הטמון בארגוני החברה האזרחית ובמיוחד בארגוני הנשים ובתנועה הפמיניסטית, אם לא הרשות תיקח בחשבון שכל מכרז שיוצא ממנה, יהיה בו קריטריון מאוד ברור שנותן קדימות לארגוני נשים שעוסקות בנושא, על כל גוף אחר, ובמיוחד לחברות הפרטיות ולכל מיני גופים פרטיים שעושים עסקים בנושא, וגם שיהיה קריטריון ברור מי מנהל את הגוף שזוכה במכרז ומה הייצוג של הנשים בתוך הגוף שמנהל את הארגון, כלומר שיהיו קריטריונים ברורים במכרזים דווקא של הרשות.
עאידה תומא סלימאן: אם אתן רוצות לדחוף את זה במשרדים האחרים, תהוו את המודל.
עאידה תומא סלימאן: תהוו את המודל, תשימו שם קריטריונים מאוד ברורים.
עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות ששוב ארגונים שאין להם שום נגיעה בזכויות נשים, יכתבו לנו תוכניות עבודה.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה גם כן לשרה בנושא הזה כדי גם לבנות על הידע והניסיון המצטבר בארגוני הנשים וגם כדי להוות מודל למשרדים האחרים.
עאידה תומא סלימאן: אני שוב אומרת, מחכים לך אתגרים לא פשוטים, איילת, אבל אנחנו בטוחים שהניסיון שצברת והעמידה האיתנה שלך לפני שנכנסת לתפקיד בנושאים שקרובים ללב של כולנו, יעזרו לך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם כן נעזור ולפעמים נבקר – לא ביקור.
עאידה תומא סלימאן: ביקורת.
בית אור: גם וגם.
עאידה תומא סלימאן: גם נבקר וגם נעזור וגם נתמוך כשצריך, אבל אני שוב אומרת, אי אפשר להמשיך להתעלם מהרוח הבסיסית, מעמוד השדרה של 1325.
עאידה תומא סלימאן: "סידאו" קיים.
עאידה תומא סלימאן: לא היה צריך לעשות עוד החלטה אילולא התוספת של מה עובר על נשים שנמצאות באזורי סכסוך וסכסוך מזוין.
עאידה תומא סלימאן: בלי זה לא היה צורך ב-1325, היינו נשענות על "סידאו" וזהו, או אמנת איסטנבול וזהו.
עאידה תומא סלימאן: אז בואו נחזור לעיקרון.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה לשרה בעניין הזה, אני חושבת שצריך לחזור ולבדוק את התהליך הקודם, לקחת ממנו את החלק שקשור ב-1325 ולהוציא את זה לתוכנית פעולה.
עאידה תומא סלימאן: תודה לכולכן ובהצלחה, איילת.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-10 למאי 2022 ואנחנו נדון בנושא של מקצועות צווארון וורוד – שכר, תנאי העסקה ואתגרים נוספים.
עאידה תומא סלימאן: האמת היא שזה דיון שכבר הרבה זמן מדברים עליו.
עאידה תומא סלימאן: ניגשו אליי בזמנו מויצ"ו על מנת לבקש את הדיון הזה ובגלל כל מיני סיבות, ביניהן גם פגרה וגם עומס עבודה בתוך הוועדה, אנחנו החלטנו שאנחנו עושות את זה אבל דוחות את זה קצת ואז הגיע היום המיוחד של חברת הכנסת נעמה לזימי ואני מבינה שהיום שלך נקרא "קידום מעמד העובד והעובדת וזכויות העובדים בישראל".
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבחרת לעסוק ביום המיוחד הזה בנושא מאוד מאוד חשוב והוא גם כן קרוב לליבי.
עאידה תומא סלימאן: זה אחד הנושאים שאני חושבת שהוזנחו שנים רבות וטוב שיש חברי כנסת חברתיים שאיכפת להם ורוצים באמת לשנות את המצב הקיים.
עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, גם מעמד העובדים והעובדות עבר שחיקה בשנים האחרונות בצל הקורונה ונפגע.
עאידה תומא סלימאן: בכלל, כל נושא התעסוקה בישראל נפגע בשני העשורים האחרונים, המעבר הזה מתעסוקה ישירה והעסקה ישירה להעסקה שהיא דרך כל מיני חברות ודרך כל מיני קבלנים תרמה – או אולי בעצם לא הייתי משתמשת במילה "תרמה" – יותר דרדרה את המצב למצב שהוא יותר קשה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בוועדה דנו כמה פעמים בנושאים שקשורים למקצועות צווארון וורוד – אם זה היה בנושא של עובדות סוציאליות או אם היו אלה מנהלות משפחתונים או סייעות וכולי.
עאידה תומא סלימאן: כל פעם עסקנו בעוד קבוצה ועוד קבוצה וטוב שביוזמה שלך, חברת הכנסת לזימי, אספנו את הכל ביחד ואת נותנת גם לכולם הזדמנות והוועדה גם היא תיתן הזדמנות להסתכל מעל.
עאידה תומא סלימאן: לבוא ולהגיד "זו לא הבעיה של הסייעות לבד וזו לא הבעיה של מנהלות המשפחתונים".
עאידה תומא סלימאן: יש משהו מובנה בתוך המדינה שהוא מאחד את כל המקצועות הללו וזה לא במקרה שהן וורודות וזה לא במקרה שהרוב הוא נשים ולכן אני מאוד ככה מתלהבת מהדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהדיון הזה יפרוץ דרך לעוד כמה דיונים, אבל בואו, אני רוצה לתת לך קודם כל – כמי שיזמה את היום המיוחד הזה היום בכנסת ואני מברכת על היוזמה, אני נותנת לך לפתוח.
נעמה לזימי: תודה רבה לך עאידה חברתי.