GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כפיר בץ: לא רואים את זה בצורה מפורשת בגרף אבל זה בעיקרון משווה את זה לעומת המצב שבו האישה לא הייתה יולדת, והפער שאז היה נוצר לעומת הגבר.
נירה שפק: בתרשים 6 הייתי שמחה שתוסיפו את זה באמת כי אתה עושה השוואה רק בין גברים הורים ונשים, בהורות בין נשים לגברים.
נירה שפק: אם יהיה לי את הקו של גברים שאין להם ילדים גם לראות אם יש פער וגם של נשים שאין להן ילדים, הייתי יכולה לראות גם את המסגרת כולה.
כפיר בץ: זה מה שאמרתי.
כפיר בץ: זה בעצם מוחל בתרשים הזה, לא נוכל להרחיב על זה עכשיו יותר מדי.
כפיר בץ: אני רק אגיד בהקשר של החברה הערבית.
כפיר בץ: שם באמת לא מצאנו את הנפילה הזאת בחסם העבודה של נשים לאחר הלידה, וכשניסינו להבין למה אנחנו לא רואים אותה אז ואנחנו רואים אותה בעצם קצת לפני, באותו אופן שפיקחנו על קנס האימהות, עשינו את אותו תרגיל על קנס הנישואין כביכול בחברה הערבית וראינו שבאמת מייד אחרי החתונה יש ירידה מאוד משמעותית בתעסוקה של נשים, בהכנסה מעבודה.
כפיר בץ: מה שבאמת ייחודי באוכלוסייה הערבית שמקור הפער הוא בהפסקת עבודה, ירידה בתעסוקה של הנשים לעומת אצל יהודיות לא חרדיות, ששם רוב הפער היה כאמור ירידה בהיקפי המשרה, שזה נותן לנו לחשוב על כל הסיפור התרבותי פה.
כפיר בץ: התרגיל הזה בעצם נועד להבין שלאלמנט התרבותי – כמו שאנחנו רואים שיש הבדלים בין האוכלוסיות – יש מקום מאוד חשוב להיווצרות הפערים באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: מה זה עכשיו נפלת, מעדת.
עאידה תומא סלימאן: זה עניין תרבותי או שזה עניין של ביקוש והיצע?
נירה שפק: זה כשל שוק.
עאידה תומא סלימאן: זה כללי שוק.
נירה שפק: אנחנו מקלים על עצמנו.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שלא הרופאות ועורכות הדין הערביות הן אלה שנפלטות משוק העבודה כאשר הן מתחתנות.
עאידה תומא סלימאן: הרבה מהנשים הערביות עובדות בעבודות מתן שירותים, שהם מאוד קשים ומפרנסים בשכר מאוד נמוך, כך שהיא עושה בדרך כלל את החישוב הכלכלי האם כדאי לי להישאר במקום העבודה שאני מקבלת ממנו הכנסה מאוד נמוכה ובעצם עבודה מאוד קשה, או לא.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה לא עניין תרבותי.
עאידה תומא סלימאן: כשהציעו לנשים מקומות עבודה, האחוזים טיפסו בתוך האוכלוסייה הערבית.
כפיר בץ: אנחנו לגמרי מודעים לסיפור של הביקוש ושל ההיצע של העבודה במגזר הערבי.
כפיר בץ: ברור לנו שיש פה הרבה חסמים אחרים.
כפיר בץ: כל מה שאני מנסה להגיד – הרי אחרי הנישואין כביכול אין שינוי משמעותי ביכולת האישה לעבוד.
כפיר בץ: עדיין, אין פה כניסה להורות, רק נישואין.
נירה שפק: אני מצטערת, אני עוד מעט צריכה לצאת.
נירה שפק: כל כך בניתי על זה, וכל כך עשית לו מה שנקרא הרמות לפני.
נירה שפק: רק המילה "קנס" מטריפה אותי כי אנחנו אומרים ששפה היא משמעותית.
נירה שפק: אז קנס, ההגדרה שלו היא: עונש כסף, תשלום בכסף שמחייבים את הנתבע לשלם כעונש על חטאו או על פיצויים כהפרה על חוזה.
נירה שפק: עבריין נידון לתשלום קנס.
נירה שפק: אתה מבין שבעצם המילה של הבחירה קנס ולא מס נגיד, אתה בעצם אומר - - -
יסמין פרידמן: מס זה קנס.
נירה שפק: לא, זה לא.
נירה שפק: המס הוא לא על עבירה שעשית, אתה לא עבריין.
נירה שפק: המילה קנס היא חלק מהשפה שאנחנו מדברים עליה.
נירה שפק: זה לא קנס, זה כשל שוק, ואני ממש רוצה לשמוע מהאוצר – שמתעסק בכשלי שוק – מה המענה, איזה רפורמה מקדמים לנו אולי בתקציב 23'–24' לביטול כשל השוק הזה.
שרון רופא אופיר: אני אוסיף כי זה מתחבר לשאלה ששאלתי קודם וטרם השיבו עליה.
שרון רופא אופיר: אתם הרי כותבים אצלכם במחקר, וכותבים יפה, שההבדלים באותו "קנס אמהות", במירכאות, נוגעים לאורך חופשת הלידה, נוגעים למיסוי קצבאות, נגישות למעונות יום איכותיים – אני מקריאה פה מתוך המחקר שלכם – שמאפשרים לאימהות לצאת לעבוד במחיר נמוך יחסית, עידוד של חופשת לידה משותפת, שאלה דברים שאנחנו הרי מכירים.
שרון רופא אופיר: הרי דיברנו על זה פה בוועדות לאורך השנים.
שרון רופא אופיר: אז באמת השאלה היא מה בכוונת
שרון רופא אופיר: כם לעשות, איזה מדיניות אתם הולכים להוביל כדי לצמצם את הפערים האלה.
אוסאמה סעדי: אני חייב לצאת, הזעיקו אותי.
נירה שפק: כל הדיון הזה הוא בזכותך, כל הכבוד.
עאידה תומא סלימאן: הח"כיות, אם אפשר, אני רוצה לשמוע את התשובה מה מתוכנן כדי לגשר.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי את זה גם כן, זה טוב לעשות מחקרים.
עאידה תומא סלימאן: מה למדתם מתוך זה?
עאידה תומא סלימאן: מה אתם צריכים לשנות?
כפיר בץ: נתחיל בזה, שוב.
כפיר בץ: אני מאגף הכלכלנית הראשית, אגף המחקר, תפקידנו לבצע את המחקרים, להציף את הבעיות ולתת את ההמלצות שלנו לדברים שעוד יש לקדם ולבדוק.
כפיר בץ: לכן, אני פחות רוצה לדבר על צעדים שהולכים לקרות, אני מעדיף לדבר על דברים שאני גם מתעסק בהם.
כפיר בץ: ההמלצות שאנחנו דיברנו עליהן, שבאופן כללי נמצאו בעולם כאפקטיביות וגם נלמדו בישראל, זה כל הסיפור של תקצוב מעונות יום איכותיים ונגישים לאוכלוסייה.
כפיר בץ: כן ניתן לזה מענה לאחרונה באיזשהו היבט, לא ברור אם מספיק, צריך יהיה לעקוב, לראות שוב את האפקטיביות של זה, וזה כיוון בהחלט שאנחנו תומכים בו.
כפיר בץ: הסיפור של חופשת הורות לגברים כדי באמת להתחיל ליצור את המצב השוויוני - - -
נירה שפק: אבל סליחה.
נירה שפק: תקצוב מעונות יום זה להכניס למעגל העבודה.
נירה שפק: אנחנו מדברים על פערי שכר, על כשל שוק.
נירה שפק: סליחה שאני כועסת – לא עליך.
נירה שפק: על עצמנו.
עאידה תומא סלימאן: עליי.
נירה שפק: עליי בעיקר.
עאידה תומא סלימאן: בואי נשמע.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שהוא יסיים כדי לעבור לעוד נושא.
עאידה תומא סלימאן: הינה, את רצה להצביע גם כן.
נירה שפק: לא באותו מקום.
עאידה תומא סלימאן: בוא נעשה את זה בכמה משפטים כי אני רוצה לעבור למתדיינים אחרים.
כפיר בץ: מעונות יום, מעבר לאפקטיביות שלהם לעידוד תעסוקה, ובדיוק חלק מפערי השכר שאנחנו מוצאים נובעים בגלל תעסוקה נמוכה יותר.
כפיר בץ: גם בהקשר של היקפי משרה, ככל שיום הלימודים יכול להיות ארוך יותר, היקפי המשרה יכולים לגדול, וכך פער השכר יכול להצטמצם.
כפיר בץ: צמצום הסיפור של הטיות מגדריות, חופשת הורות לגברים, זה דבר שאנחנו כן הצבענו עליו.
כפיר בץ: עדיין אין הרבה מחקרים שמצאו את האפקטיביות של זה על השכר ובטח שלא בטווח הארוך, אבל כן יש יותר ויותר מדינות שמתחילות לקחת את הכיוון הזה.
כפיר בץ: זהו כיוון בהחלט שיכול להיות חיובי, אם כי עדיין לא נבדק במלואו.
כפיר בץ: הנושא של התאמת ימי חופשה במערכת החינוך גם כן יכול לסייע, מעבר לתועלת הכללית שיש לזה למשק, גם כן יכול לסייע מבחינת היבטים של היקפי המשרה של נשים או של גברים, אבל אנחנו בדיון הזה נתמקד רגע בנשים.
כפיר בץ: יכול באמת להגדיל את היקפי המשרה כי הילדים נמצאים יותר במערכת החינוך בימי עבודה.
כפיר בץ: עוד כלי רוחבי שיכול לסייע, וצריך עוד לבחון אותו, אבל רעיונית הוא קיים וגם נבדק במחקר אחד בארצות הברית, זה מתן מס הכנסה שלילי לנשים לאחר לידה, לעודד אותן לחזור לשוק העבודה במקרה שהן יצאו ממנו או להיכנס אליו, בהיקפי משרה משמעותיים, ולקבל על זה תגמול.
עאידה תומא סלימאן: בואו נראה אתכם מקדמים הצעת חוק שהגשתי – לא אתה, באוצר.
עאידה תומא סלימאן: אני הגשתי הצעת חוק כאשר קבעו את החל"ת, החליטו להפסיק את כל הנושא של החל"ת והוציאו מהידיים של הביטוח הלאומי מה שנקרא חל"ת מוצדק, שחלק גדול מהנשים שעובדות בעבודות מאוד קשות ובתורנויות מאוד ארוכות, השתמשו בזה כדי לצאת לחל"ת לאחר לידה ולקבל דמי אבטלה.
עאידה תומא סלימאן: בא האוצר ובאופן גורף, למרות שנאמר לו שזה יבטל את האפשרות הזו, החליט לבטל.
עאידה תומא סלימאן: אני הגשתי הצעת חוק, אני מחכה כבר מעל חודש וחצי שהאוצר יסכים להעביר אותה כדי שיוכלו גם המתמחות הרופאות וגם האחיות וגם נשים שעובדות בעבודות מאוד קשות להיות בחל"ת ולקבל דמי אבטלה.
עאידה תומא סלימאן: הנושא של חופשת לידה לגברים, כל עוד ההפרש הוא 30%, עדיין המשפחה תחליט בסופו של דבר שהאישה, שההכנסה שלה יותר נמוכה, היא זו שתצא לחופשת לידה כדי לא לאבד חלק גדול מההכנסה של השכר היותר גבוה בתוך המשפחה.
כפיר בץ: בשמחה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבמחקר הזה אנחנו נרצה גם לשמוע את סגנית הממונה על השכר, ב-1 במרס אנחנו מקיימות פה ישיבה עם נציב שירות המדינה.
עאידה תומא סלימאן: המדינה צריכה להיות הדוגמה הטובה למעסיקים הפרטיים וצריכה גם כן לפקח על השכר במקומות עבודה פרטיים ושם יש לנו בעיה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מגברת חמוטל בן דור, סגנית הממונה על השכר, גברתי.
דלית אזולאי: היא ירדה מהזום.
עאידה תומא סלימאן: אז נעבור למנכ"לית שדולת הנשים, עינת פישר.
עינת פישר: תודה רבה.
עינת פישר: אני רוצה קודם כול באמת מאוד מאוד להודות על הישיבה המאוד חשובה הזאת.
עינת פישר: אנחנו בשדולת הנשים ובארגונים נוספים עוסקים בנושא הזה של פערי שכר ובכלל פערים בשוק התעסוקה, ואנחנו שמחות ומברכות מאוד על הדיון הזה.
עינת פישר: הרבה מאוד כבר נאמר ואני חושבת שגם משרד האוצר וגם הלמ"ס הציגו בצורה מאוד מפורטת את הסיבות.
עינת פישר: השורה התחתונה של כל מה שראינו זה שפערי השכר הם לא רק בעיה בפני עצמה, הם גם סימפטום.
עינת פישר: הם סימפטום לאי שוויון מהותי בשוק התעסוקה, לתפיסה של נשים כמפרנסות משניות בתוך שוק התעסוקה וכמי שהעבודה שלהן חשובה פחות, וטיפול בפערי השכר צריך להיות גם טיפול באמצעים מיידיים ובצעדים שיביאו לפתרון מיידי ואני תיכף כמובן אפרט, וגם טיפול עומק שלאורך שנים יביא לשינוי תפיסות בשוק התעסוקה ולצמצום פערי השכר.
עינת פישר: אז בהיבט של צעדים מיידיים, חלק מזה גם כפיר ממשרד האוצר הציג.
עינת פישר: כמובן, יש את הנושא של השקיפות שנכנס לתוקף ושל הדוחות שנכנסים לתוקף ביוני.
עינת פישר: אנחנו בשדולת הנשים חושבות שצריך להרחיב את חובת הדיווח.
עינת פישר: קודם כול, היא מבורכת, צריך אפילו להרחיב אותה והמדינה צריכה לייצר מנגנונים - - -
עאידה תומא סלימאן: את מושתקת בזום, תפעילי את המיקרופון אצלך.
עאידה תומא סלימאן: זה לא הולך.
עאידה תומא סלימאן: אולי תנסי אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: עו"ד גלי עציון, נעמת.
גלי עציון: קודם כול, אני מצטרפת למה שאמרה עינת.
גלי עציון: תודה רבה רבה על הדיון הזה והוא דיון מאוד מאוד חשוב.
גלי עציון: אחד, ביחס למסמך של האוצר, אמרה את זה קודם חברת הכנסת שפק וזה מאוד נכון.
גלי עציון: בלי שילוב הגברים לא יקרה שום דבר.
גלי עציון: אנחנו כבר הרבה מאוד שנים, למעלה מ-30 שנה, עושים את אותו דבר, מנסות אכיפה, אכיפה, אכיפה, לא בהצלחה יתרה, לא עם המשאבים המתאימים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שהייתה אכיפה, אכיפה, אכיפה, כך שאי אפשר להחליט.
עאידה תומא סלימאן: זה כמו כשל פתרון שתי המדינות.
עאידה תומא סלימאן: בלי להקים שתי מדינות אי אפשר לדעת אם כשל, ובלי לעשות אכיפה אי אפשר לדעת שכשלה האכיפה.
גלי עציון: אני חושבת שהיא לא מצליחה.
גלי עציון: אני יכולה לספר לך שאנחנו עכשיו בימים אלה שותפות לאיזשהו הליך משפטי מול מוסד ציבורי, שבלי למצמץ עדיין טוען, בשנת 2022, שהפערים בשכר – זה משהו שקשור לפערי שכר – הם בגלל תוספות ייחודיות לכל בכיר ובכיר ולכן הפערים הם לא רלוונטיים לפערי מגדר.
גלי עציון: זה פשוט לא להאמין, אני אומרת עוד פעם, בשנת 2022, שעדיין נטענות הטענות האלה למרות החוק, למרות שחוק שכר שווה הרי תוקן בשביל למנוע את כל הדברים האלה וזה עדיין קורה.
עאידה תומא סלימאן: איזה מוסד ציבורי זה?
גלי עציון: זה תחת איסור פרסום כרגע אז אני לא רוצה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: בנושא כזה יש איסור פרסום?
יסמין פרידמן: זה בבית משפט.
גלי עציון: כן, זה בבית משפט.
גלי עציון: העניין הוא שזה לא חריג, זה משהו שחוזר על עצמו, אבל רציתי להגיד משהו אחר.
גלי עציון: אני שומעת, וגם קראתי את המסמך של האוצר, שהוא מסמך מצוין, וכל הדברים שבעצם האוצר עצמו היה צריך להבין, היו כתובים במסמך של המשרד לשוויון חברתי וארגוני הנשים בקשר להעלאת גיל הפרישה, וגם את עאידה היית שותפה לעניין הזה, לכל הדרישות שלנו לתקן את המצב מהתחלה, מתחילת הדרך, להסיר חסמים בתחילת הדרך.
גלי עציון: אז זה מאוד יפה שאנחנו מנהלים את הדיון התיאורטי פה ודנים במסמך המאוד מעניין הזה, אבל בשורה התחתונה, ברגע האמת כשצריך לעשות את המעשים האלה, וצריך לעשות את התיקונים האלה – צריך לתקן את נושא זמן לידה והורות כדי לייצר מצב שבו באמת זה לא הופך להיות לקנס או מס, האימהות, אלא זה חלוקה יותר שווה בנטל; צריך לתקן את כל נושא המעונות, ואני לא יודעת על מה הוא דיבר, אני יכולה להגיד לכם מידע אישי שאנחנו ממש לא במצב שיש בו שיפור במעונות.
גלי עציון: להיפך.
גלי עציון: גם מחנכות הגיל הרך בעצמן מקבלות שכר שהוא בושה וזה יושב אצל האוצר.
גלי עציון: אז השורה התחתונה היא שבאמת חייבים לצאת מהקופסה ולהסתכל מבחוץ ממעוף הציפור ולשנות את התמונה, ובאמת התמונה חייבת להשתנות באופן שגברים יצטרפו למשוואה, באופן שזה לא יהיה רק "בחירה" של נשים לעבוד ליד הבית כדי לגדל את הילדים אלא שזה באמת יהיה משהו שהוא מחולק, אחרת אנחנו נמשיך, אנחנו ניפגש פה גם בעוד עשר שנים – אולי לא אנחנו – זה יהיה אותו דבר, ואם אנחנו נסתכל בפרוטוקולים של הכנסת, גם אחורה זה אותו דבר.
גלי עציון: אנחנו פשוט חייבות לעשות שינוי שהוא שינוי פרדיגמה.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת שינוי פרדיגמה?
גלי עציון: שינוי חשיבה, להפסיק לחשוב שאנחנו נלך באותה דרך שהיינו והעניין ישתפר.
גלי עציון: הוא לא ישתפר.
גלי עציון: אני יכולה לספר לכם שבשנת 1934, בבה אידלסון דיברה בבית החברה בפני נשים וסיפרה להם שיש פערי שכר, שאישה משתכרת 66% משכר גברים.
גלי עציון: ראו איפה אנחנו ותראו את השינוי שהגענו אליו.
גלי עציון: כמה אחוזים עלינו?
גלי עציון: זאת אומרת שאנחנו הולכים במסלול שהוא מוביל אותנו לאותו מקום כל הזמן.
גלי עציון: השינויים הם באמת שינויים שצריכים להיות בהבאת הגברים הביתה, ולא רק בשוק העבודה - - -
עאידה תומא סלימאן: גלי, אני חושבת שאנחנו פה מתעלמות מהעובדה שהמוסד הכי פטריארכלי, שכל מה שסביבו נע כדי לשרת את השליטה הפטריארכלית בתוכו שזה המשפחה, הוא זה שבהרבה מקומות מכתיב את ההתקדמות שלנו לסגירת הפערים האלה או לא.
עאידה תומא סלימאן: עד שלא תהיה הבנה שכל המוסד הזה שדרכו מנסים להכפיף את הנשים לתפקיד הראשון והאחרון שרוצים להן, שזה להיות בתוך הבית ולטפל בילדים כדי שיתאפשר לגבר לצאת ולעבוד ולאסוף כסף מה שנקרא, זה מזכיר לי את האנושות כשחיה במערות.
עאידה תומא סלימאן: הגבר היה יוצא להביא את הציד - - -
גלי עציון: המלקטת והציד.
גלי עציון: את צודקת, ולכן אחד הדברים שחייבים לקדם זה באמת נושא של זמן לידה והורות לאבות, שהוא ייחודי לאבות, זאת אומרת שרק אם האב ייקח את התקופה הנוספת הזאת – זה מעבר לתקופה המשולמת היום – יהיה תשלום, וזה מה שיוביל משפחות כן לקחת ולנצל את האפשרות הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאי אפשר כל הזמן לזרוק על האזרח את הצורך בלתקן את העולם, כאשר יש מדינה שאמורה להיות אחראית על זה שיהיה שוויון ויהיה שכר שווה לאותה עבודה.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני רוצה לתת לעינת פישר זכות דיבור, אבל אני מבקשת קצר.
עינת פישר: זה יהיה קצר מאוד, וסליחה וזה לא יקרה שוב.
עינת פישר: אני רק אשלים את מה שאמרתי, וזה בדיוק בהמשך למה שאמרת.
עינת פישר: כדי להביא לשינוי אמיתי צריך לעשות מהלכים בטווח הקצר ומהלכים בטווח הארוך.
עינת פישר: בטווח הקצר, הדבר הראשון הוא באמת להתחיל לאכוף את הנושא הזה של שכר שווה, גם שכר שווה באותה עבודה וגם שכר שווה בעבודות שוות-ערך, גם ברמה חקיקתית וגם בבתי המשפט, אנחנו עושות את זה כל הזמן.
עינת פישר: חובת הדיווח שנכנסת לתוקף ביוני היא חשובה, היא מבורכת, אבל צריך להרחיב אותה והמדינה צריכה לייצר מנגנונים להיזון חוזר לבקשות לתיקון וגם לסנקציות למעסיקים שהשכר שהם משלמים עבור אותה עבודה או עבור עבודה שווה הוא לא שווה.
עינת פישר: בטווח הקצר צריך לעשות את זה, צריך כמו שאמרתם לאפשר מנגנונים לחזרתן של נשים למקום העבודה בצורה טובה, שיש להן מעונות יום מסובסדים ויש להן מסגרות שמאפשרות להן במידה והן רוצות לחזור לעבודה.
עינת פישר: בטווח הארוך צריך לפתור את התפיסות האלה.
עינת פישר: חופשת לידה ייעודית לאבות עם תמריצים לקחת אותה היא שלב חשוב בשינוי הזה של חלוקת התפקידים לאורך זמן, זה משהו שהמדינה צריכה לשים עליו משאבים אמיתיים כדי לפתור את הפערים האלה.
עינת פישר: אנחנו צריכים לפתור את הבעיות בחינוך ובהסללה, מה שחברת הכנסת שפק אמרה היא תופעה שאנחנו מכירות אותה, הסללה של נשים.
עינת פישר: יש פה מהלכים שהאוצר צריך לשים עליהם תקציבים בטווח הקצר, כולל איזון חיים-עבודה, איזון בית-עבודה, יש פה מהלכים שצריך לשים עליהם משאבים לטווח הארוך כדי לשנות את אי השוויון לאורך זמן בשוק התעסוקה.
עינת פישר: תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כול רוצה להדגיש שוב את הבקשה לניתוחים, לפילוחים שביקשו חברי הכנסת, שישלחו לנו.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, ככל שאנחנו נמצאות יותר בשוק העבודה, נדמה לנו ולציבור שזה אוטומטית ייצור מצב שהוא שוויוני בתוך שוק העבודה כי נשים יותר משכילות, כי נשים יותר עובדות, כי נשים נמצאות בעמדות ניהול, וזה לא הולך בקלות כי בסופו של דבר שוק העבודה הוא תוצר של מבנה, גם חברתי וגם כלכלי מסוים שדיברנו עליו, גם קפיטליסטי וגם פטריארכלי, ונשים צריכות לנהל את המערכה שלהן לשוויון גם בתוך שוק העבודה, והדרך עדיין ארוכה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאי אפשר להציע רק הצעות שמתייחסות לבעיות שנמצאות בשלטון החברתי או בצורה החברתית שמתווה את הקצב בתוך שוק העבודה, כלומר לתת פתרונות לעניינים של מעונות יום ושל גברים שייצאו לחופשת לידה כאילו פתרונות למבנה הפטריארכלי של המשפחה ואיך זה משפיע על שוק העבודה, מבלי להסתכל איך שוק העבודה והכלכלה הקיימת בתוכו והרגולציה הקיימת בתוכו, תורמת לחיזוק אותה מערכת פטריארכלית שאנחנו רוצות לשנות.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר, ואנחנו נחטיא, ולכן אנחנו מדשדשות במקום ולכן אנחנו נמצאות תמיד במקום הזה שלא מצליחות לסגור את הפער.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שהמדינה תיקח על עצמה.
עאידה תומא סלימאן: יש קבינט לשוויון מגדרי בממשלת ישראל, זה מתגלגל לפתחו של הקבינט הזה.
עאידה תומא סלימאן: יש את התוצאות של מחקר הלמ"ס ויש את התוצאות של מחקר האוצר, ולא יכול להיות שהקבינט לא יתחיל לעסוק גם באכיפה וגם באפשרות של שינוי דרכי ההעסקה.
עאידה תומא סלימאן: כאשר 80% שנמצאים ומועסקים על ידי חברות קבלן זה נשים, אז אפשר להבין מאיפה בא הפער.
עאידה תומא סלימאן: כאשר מנהלים ברוב המקרים, אפילו עכשיו בשירות המדינה, מועסקים בחוזים אישיים ולפי תורת חבר מביא חבר, אז בטח יהיה פער בשכר בין נשים לגברים.
עאידה תומא סלימאן: הממשלה והמדינה נקראות להיכנס לעובי הקורה בנושא הזה, גם הקבינט, גם משרד האוצר.
עאידה תומא סלימאן: מאוד קשה לי עם העובדה שהאוצר יודע שזה המצב, ואין לי ספק שהם ידעו את זה גם לפני המחקר, ובכל זאת קידמו בזבנג את הנושא של גיל הפרישה, כאשר הם מנציחים גם בגיל הפרישה את הפערים האלה כי נשים יפרשו עם פנסיה הרבה יותר קטנה, והמדינה לא מפצה אותן על זה והן עוד יחכו יותר זמן כדי להגיע לפנסיה היותר קטנה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שקודם כול צריך לעשות שינויים מבניים בכלכלה שלנו, וזה יגרום לשינוי חברתי.
עאידה תומא סלימאן: לא השינוי החברתי הוא זה שעושה את השינויים המבניים בכלכלה, ואת זה צריכים להבין מלכתחילה.
עאידה תומא סלימאן: שלום לכולם, בוקר טוב, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: היום, הכנסת מציינת יום מיוחד בנושא השפה הערבית, ביוזמת חה"כ ויו"ר הרשימה המשותפת, חה"כ איימן עודה.
עאידה תומא סלימאן: זה המשך של מסורת שהתחילו אותה חברנו, חה"כ לשעבר יוסף ג'בארין שהתחיל את זה, ומאז הכנסת מציינת כל שנה את היום המיוחד לשפה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: התקיימו כמה דיונים כבר בוועדות אחרות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום מקצים את הדיון לשפה הערבית בחדרי החקירות בעבירות אלימות במשפחה ובעבירות מין.
עאידה תומא סלימאן: ניסינו לקחת את הנושא, אם כבר כל הכנסת היום מדברת על השפה הערבית, אנחנו רוצים לדעת מה קורה עם השפה הערבית בחדר החקירות, לא כשחוקרים אותה אלא כשמשתמשים בשפה כדי לחקור.
עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים כמה חשוב כאשר מגיעים למשטרה, בעיקר המתלוננות, כאשר הן מגיעות, אם זה על רקע אלימות במשפחה ואם זה בעבירות מין, המתלוננת מגיעה עם טראומה קשה, במצב נפשי מעורער, עם פחד ועם בהלה, וכנשים ערביות, מתווסף לכל הקשר המאוד, אני אגדיר אותו כקשר לא ברור מאליו עם המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לתת לזה עוד שמות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בדיוק דיברנו בוועדה לביטחון פנים על כל הנושא של האמון, וחוסר האמון שקיים לצערי הרב, והאמון הרופף של החברה הערבית במשטרה, ובשירותים המוגשים על ידי המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: במצב נפשי כזה, האישה צריכה לדבר בשפה שלה, בשפה המוכרת לה, בשפה שבה היא יכולה לבטא את עצמה בצורה נכונה, ולכן, אנחנו בחרנו את הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת את חה"כ איימן עודה, אני פתחתי ואמרתי שהיום הזה ביוזמה שלך ובהמשך לימים המיוחדים הקודמים של חה"כ לשעבר יוסף ג'בארין.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לך לפתוח את הדיון כיוזם של היום הזה, ברכות גם על היוזמה וגם על הדיונים החשובים שנקבעו להיום.
איימן עודה: תודה רבה, (עובר לשפה הערבית, להלן תרגום חופשי) תודה רבה ליו"ר הוועדה, אפשר להגיד חֲבֵרָה (בבית נבחרים).
איימן עודה: בשפה הערבית אומרים חָבֵר (בבית נבחרים) ולא חֲבֵרָה (בבית נבחרים), אבל אנחנו מפתחים את השפה, והשפה חייבת להיכנע, הַחֲבֵרָה עאידה תומא סלימאן.
עאידה תומא סלימאן: זה ויכוח בשפה, שלא כל המשתתפות יבינו אותו.
איימן עודה: כן, זה שכל המשתתפות והמשתתפים יבינו, אני חושב שזה חלק מהבעיה.
איימן עודה: צריך לראות שיש בשפה נוספת ערך מוסף, ממקום של חיבור וקירוב, וגם של ידע אישי.
איימן עודה: אני חושב שדווקא אנשים הבטוחים בעצמם, בשפה שלהם, בתרבות שלהם, בהיסטוריה שלהם, צריכים לבחור, ממש מתוך בחירה, לדעת עוד שפה, להכיר עוד תרבות, זה רק מוסיף ורק מעשיר, וזו הדרך שכל האזרחים צריכים לבחור בה, ואני מקווה שנצליח.
איימן עודה: השפה הערבית נפגעה בשנים האחרונות ברמה הרשמית, בגלל חוק הלאום שפגע בה והוריד אותה ממעמד של שפה רשמית ל"מעמד מיוחד".
איימן עודה: כתוב שם "בלי לפגוע במעמדה", אבל לך תוכיח מה היה מעמדה לפני שנת 2018, לפני חוק הלאום, במיוחד כשאנחנו יודעים שהשפה הייתה רשמית, ברמה הרשמית, אבל בפועל היא הייתה פחות מזה.
איימן עודה: לכן, להשאיר את שפת החוק, מדבר על שימור מעמדה הקיים.
איימן עודה: זה דבר שיכול להוביל אותנו לכל מיני כיוונים, ועם הדינמיקה הפוליטית במדינה, אנחנו רואים שזה עלול לפגוע עוד יותר ויותר.
איימן עודה: אני מקווה שנחזיר אותה להיות שפה רשמית.
איימן עודה: דרך אגב, השפה העברית היא שפה רשמית מאז שנת 1922, כלומר, מאז שהיהודים היו פחות משבעה אחוזים מהאוכלוסייה השפה העברית הייתה שפה רשמית בארץ הזו.
איימן עודה: אני חושב שממקום של בחירה, ממקום של ביטחון עצמי צריך ממש להרחיב.
איימן עודה: זו שפתם הלאומית של 20 אחוזים מהאוכלוסייה, אבל היא שפת האם של לא פחות מ-50 אחוזים מאזרחי המדינה.
איימן עודה: היא שפת האם של לא פחות מ-50 אחוזים מאזרחי המדינה, אני מדבר על העירקים, המרוקאים, הלובים, התוניסאים, היא לא פחות מ-50 אחוז משפת האם של 50 אחוזים מאזרחי המדינה.
איימן עודה: אני חושב שהנושא שאת בחרת בו, כבוד היו"ר, נושא השפה הערבית בחקירה משטרתית, הוא נושא חשוב מאוד.
איימן עודה: אני מעיד ברמה האישית, בתור אדם שנחקר במשטרה לא פחות מ-20 פעם בסוגיות שאני גאה בהם, כמו לעמוד מול דחפורים כדי שלא ייהרסו בתים, או הפגנות למען השלום והשוויון, אז אני זוכר מאז שהייתי אפילו בגיל 15, כששאלו אותי בשפה העברית והייתי צריך לבחור את המילים, בזמן שהחוקר כותב כל מילה.
איימן עודה: אין ספק, שלהנגיש את השפה הערבית גם בחקירות משטרתיות, יביא לתוצאה יותר קונקרטית, יותר מדויקת, וזה משליך על פילוח התיקים בצורה יותר מקצועית.
איימן עודה: לכן, אני חושב שזה נושא חשוב מאין כמוהו לקבוצות מוחלשות ביותר.
איימן עודה: אם מדברים בוועדה למעמד האישה, אז אין ספק שהנשים הערביות, שהן פחות נגישות מהגברים הערביים לשפה העברית, סובלות מזה יותר.
איימן עודה: אני מקווה שזה משתפר עם השנים, אנחנו רואים את אחוז הסטודנטיות הערביות, שהוא עולה על אחוז הסטודנטים הערביים, ושוק התעסוקה, שבו אחוז הנשים הערביות עלה בשנים האחרונות, כשפעם היו 24 אחוזים ולפני הקורונה האחוז עלה לכמעט 40 אחוזים, אני חושב שבצל הקורונה הוא ירד, אך אין ספק שזה עדיין הפער שנמצא בין הגברים והנשים.
איימן עודה: לכן, אין ספק שכשאין נגישות לשפה הערבית בחקירות המשטרה, זה פוגע יותר בנשים מאשר בגברים הערביים.
איימן עודה: זה נושא מאוד חשוב, אני מקווה ואני בטוח שכבוד היו"ר תהיה מאוד עקבית, עד שתהיה הנגשה בשפה הערבית בחקירות המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חה"כ איימן, אני ממש מתחברת לנושא הזה של קיום החקירות בשפה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק כשנכנסת אני רציתי להגיד, ואני תמיד משתמשת בדוגמה האישית, אני אומרת שכמה שאני חושבת שאני מתבטאת היטב בעברית, אפשר לומר שאני מצליחה להתבטא בעברית, ואני מצליחה להתבטא באנגלית גם כן, וכולם חושבים שהרמה שלי בשתי השפות היא טובה, אבל כשארצה לדבר על רגשות, כשארצה להסביר מצבים קשים שהייתי בהם, הערבית היא השפה הכי טבעית לדבר בה, שפת האדם היא הדבר הכי טבעי.
עאידה תומא סלימאן: אבל, כאשר מדברים גם על נושאים שקשורים לאלימות נגד נשים ולהטרדות או תקיפה מינית, זה מקבל אפילו דגש יותר חשוב, כי יש נורמות, השפה היא לא רק אינסטרומנט, השפה משקפת תרבות, היא משקפת אורח חיים, היא משקפת דעות ועמדות, וכאשר מדברים ומדברות על תקיפה מינית, הצורה שבה מבטאים את הדבר, קשורה מאוד לאיך מבינים את הטראומה עצמה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו דיברנו הרבה פעמים, וברוכה המצטרפת חה"כ מיכל רוזין, ובטח את בעבודה שלך לפני שהפכת לחברת כנסת, את יודעת שאחת הבעיות של נשים ערביות כשהן מספרות על תקיפה מינית, זה השפה שהיא יכולה להשתמש בה.
עאידה תומא סלימאן: הבקשה להיות כל כך ספציפית בלתאר את המעשה עצמו, כולל לתאר את התקיפה שכללה מעשים, כשאנחנו בדרך כלל לא משתמשים בשפה כדי לתאר אותם, בשפה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: יש איזשהן מגבלות תרבותיות.
מיכל רוזין: וילדים אפילו לא יודעים.
עאידה תומא סלימאן: וגם לפעמים לא יודעים את מבטאים את השם של האיבר בגוף שנפגע באותו מקרה, ועוד לחפש את המילים בעברית כדי לעשות את זה, אני חושבת שזה עוול על עוול שנעשה לקורבנות.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאנחנו עקבנו אחרי הנושא הזה, עד כמה השפה מתאפשרת בחדרי החקירות, אם זה דרך חוקרים, אם זה גם לפעמים, ואני יודעת, חוקרים שהם ערבים ולא דוברי ערבית שיודעים להגיד מה שלומך בערבית.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכששואלים את השאלות האלה, צריך להפסיק להגיד שיש חוקרים דוברי ערבית.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת כמה חוקרים וחוקרות ערביים וערביות נמצאים, לא רק דוברי שפה, כי דוברי שפה לא מביא את המכלול גם של עומק התרבות שמתבטא בתוך השפה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, הוא שאנחנו כיוונו שאלות למשטרת ישראל כשהתכוננו לדיון הזה, והשאלות שנשאלו הן קשורות בעניין של כמה - -, אני אקריא את השאלות, אלא אם תרצי, חה"כ, להתייחס לפני זה?
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אנחנו שאלנו, ותכף אני ארצה לשמוע את התשובות של המשטרה דרך רפ"ק מיטל גרף, ראש תחום חקירות אנשים עם מוגבלויות - - -
מיטל גרף: זה התפקיד שלי - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, אני יודעת, אבל אנחנו מדברים על חוקרי אלימות במשפחה.
מיטל גרף: כמו שאת זוכרת, הרי ביקרנו ביחד בעכו, אני חלק ממדור נפגעי עבירה.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה כי אנחנו משודרים, והציבור ירצה לדעת למה מדור אנשים עם מוגבלויות מגיב על אלימות במשפחה ותקיפה מינית.
מיטל גרף: אני אומרת מה המדור חושב פה, והנגשה היא הנגשה - - -
עאידה תומא סלימאן: והנגשה שפתית היא חלק מזה.
מיטל גרף: נכון מאוד.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אנחנו שלחנו שאלות שמתייחסות לנושאים הבאים: מהו מספר חוקרי אלמ"ב ועבירות מין במשטרה, בפילוח לפי ערבים ויהודים?
עאידה תומא סלימאן: מהו מספר חוקרי אלמ"ב ועבירות מין בפילוח לפי גברים ונשים?
עאידה תומא סלימאן: מהו מספר החוקרות הערביות מתוך כלל החוקרות בעבירות אלמ"ב ועבירות מין בשירות המשטרה?
עאידה תומא סלימאן: מה הנוהל שפועלים לפיו במקרה בו אין חוקרת עבירות מין ערבייה בתחנה?
עאידה תומא סלימאן: מהו מספר החוקרים והחוקרות הערביים והערביות בעבירות אלמ"ב ועבירות מין בפילוח לפי פריסה ארצית?