GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לומדים היום גם מתלמידי הגימנסיה פה וגם מהתלמידות שעמדו לצד התלמידה שנפגעה והתחילה את כל החשיפה.
עאידה תומא סלימאן: איתנו עמית אפרת, מאיה חכים, בר לבקוביץ' בזום.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שגם המורה נמצאת אתכן.
עאידה תומא סלימאן: אז מי מיכן רוצה לדבר?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מקשיבות ואנחנו מאוד מאוד שמחות להגיד שבעיניי אתן הבאתן דוגמא לשאר התלמידים והתלמידות, איך מגיבים כאשר יש מקרה כל כך קשה.
עאידה תומא סלימאן: טוב בגלל תקלה במיקרופון, אנחנו נעבור לנציגת משרד החינוך ובינתיים הבנות ינסו להתחבר בצורה טובה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה הילה סגל מנהלת אגף תוכניות סיוע ומניעה שפ"י.
הילה סגל: טוב, בוקר טוב.
הילה סגל: נמצאים איתי כאן בלה רדונסקי ולירון ספרד מהלשכה המשפטית ושוש מורשת שהיא מדריכה ביחידה.
הילה סגל: יו"ר הוועדה, את מכירה את איריס מנדל בן יעקב, שלצערי פשוט בחופשת מחלה, אחרת היא הייתה פה כמובן.
הילה סגל: קודם כל, אני רוצה להגיד לכם תודה על השיתוף.
הילה סגל: אני רוצה להדגיש, שכמו שסיפרתם לי בשיחה המקדימה, מלווה אתכם פסיכולוגית של שפ"י, של שירות הפסיכולוגי הייעוצי.
הילה סגל: חשוב לי להדגיש את זה, כי זו באמת סוגיה כבדת משקל, ולצד היוזמה והאומץ שלכם אתם באמת צריכים גם ליווי מקצועי.
הילה סגל: ברשותך, יו"ר הוועדה, אני אשמח להתייחס ככה לכמה סוגיות שאני חושבת שהן חדשות, ולצד הידע והניסיון שניתן כאן לאורך השנים, שאני חושבת שהוועדה מכירה מאוד מקרוב, מורכבויות, תכנים ותוכניות, אני אשמח להתייחס לדברים החדשים.
הילה סגל: ניסינו ככל יכולתנו, ככל שאני מבינה, לתת את כל המידע שביקשתם לפני וכמובן נשיב על כל שאלה ככל שנוכל.
הילה סגל: אבל למעשה, אנחנו מבינים ורואים שיש כאן תופעה חברתית מורכבת שכולנו צריכים להחזיק בתוכה ידיים.
הילה סגל: אני מזכירה שאנחנו באים אחרי שנתיים מורכבות, שבהן אפילו שנכתבו ויצאו תוכניות חדשות, אנחנו חשבנו שלא נכון לקיים אותן בתוך תנאים של זום.
הילה סגל: אני רוצה כן להתייחס ולהגיד מה התחדש.
הילה סגל: אז קודם כל, אני לא יודעת אם הוצגה כאן בוועדה התכנית החדשה של שרת החינוך, שמדברת על טיפול באלימות ומדברת על זה בצורה רחבה ויש לה השלכות דרמטיות גם על הטיפול באלימות מיני, אז במובן הזה גם נשמח להציג אותה בצורה מסודר.
הילה סגל: אני אתן רק שני דגשים, שמבחינתי הם רלוונטיים מאוד לתוך הסיטואציה כרגע, אחד, זה שאנחנו אומרים בצורה ברורה בריש גלי שהנושא של חינוך למיניות במניעת פגיעה הוא חובה.
הילה סגל: הוא חובה הוא לא לבחירת בתי הספר, הוא מחייב, זו אמירה של שרת החינוך שגם תבוא איתה גם דרך לבדוק באיזה אופן הדברים נעשים, וזה עוד לפני שאני נכנסת באמת לדברים המורכבים שנאמרו כאן.
הילה סגל: אם זה נעשה באיכות מספיק טובה, אם זה נעשה בצורה שהיא מפחידה, זה באמת נושא נורא נורא מורכב לעסוק בו.
עאידה תומא סלימאן: לא, רק תגידי לי מה זאת אומרת חובה, איך זה מתורגם בפועל?
הילה סגל: זאת אומרת, אני יודעת שיו"ר הוועדה מכירה היטב את התחדשות של התכנים לבתי הספר ושהיא יודעת שבעבר היה לבתי הספר יותר חופש פעולה מקומי בבחירת הנושא.
הילה סגל: זאת אומרת, הייתה כאן איזו שהיא הנחת עבודה שאמרה בית הספר יש לו כרגע איזו שהיא סיטואציה של בעיות ברשת, הוא יתמקד ברשת.
הילה סגל: זאת אומרת, שיקול הדעת המקומי היה הרבה יותר חופשי, והנושאים שמתכנסים עכשיו לתוך התכנית יהיו נושאי חובה, זאת אומרת שאנחנו יכולים ממש להראות באילו שכבות, כמובן בהתאמה התפתחותית, יהיה עיסוק חובה בחינוך למיניות ולמניעת פגיעה מינית.
הילה סגל: אז זו תשתית לגמרי ראשונית לא מספיקה, אבל גם היא באמת מתחדדת לעומת העבר.
עאידה תומא סלימאן: אני אעצור אותך כאן, כי לא הבנתי, יכול להיות בגלל שהיה לנו לילה ארוך עד הבוקר, אבל כשאני אומרת חובה, אני רוצה לשמוע כמה שיעורים, באיזה קצב, באילו כיתות?
עאידה תומא סלימאן: כי להגיד לך את האמת, אני לא רוצה לחזור למצב של כישורי החיים.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת חובה?
הילה סגל: אז קודם כל, אנחנו נשמח לתת בסיכום של הוועדה בצורה מפורטת באילו שכבות גיל אמור להיות דגש מחייב על הנושאים.
הילה סגל: אני אתן דוגמא, בכיתה ו' יש תכנית חדשה שנקראת "לצמוח ולגדול", שיצאה השנה, שהיא תכנית של עשרה שיעורים, שבתוכם ישנם סרטונים.
הילה סגל: זאת על מנת, בדיוק, כמו שהילדים אומרים כאן, המורה תגיד את זה בצורה כזו, אז יש לה סרטון שהיא יכולה להראות אותו והמילים המדויקות נאמרות שם ומרימים להנחתה, על מנת שיוכל להיות דיון רלוונטי.
עאידה תומא סלימאן: בשתי השפות?
עאידה תומא סלימאן: בשלוש שפות?
הילה סגל: זו תכנית שמותאמת ונכתבה מראש ואני יכולה לשלוח אותה היום, היא מפורסמת גם היום לטובת השימוש והיא כבר בתהליכי הטמעה, שהמדריכות עובדות עליה לאורך השנה, כמו ששושי נמצאת כאן.
הילה סגל: זו דוגמא לשכבה אחת.
הילה סגל: אבל אני אומרת שוב, מה ישתנה?
הילה סגל: מה שישתנה זה שהיה הרבה יותר דרגות חופש לבתי הספר להגיד במה עוסקים, וזה סעיף אחד ואני אשמח לתת עוד סעיפים.
הילה סגל: הדבר השני שהוא דרמטי זה שבתי הספר קיבלו השנה, במסגרת התכנית החדשה הזו, משאבים שאיתם הם יכולים ברמה המקומית להחליט על איך לצד העיסוק החובה של התכנים, האם הם זקוקים להכשרה נוספת וצוות, האם הם זקוקים לעבודה עם ההורים.
הילה סגל: יש להם תקציב, כמו שלא היה בעבר, שאיתו בדיוק הם אמורים לעסוק בסוגיות האלה.
הילה סגל: זאת אומרת, לצד ההנחיה העקרונית שאומרת באילו נושאים בתי הספר חייבים לעסוק, ישנם בעצם משאבים שניתנו ברמה הבית ספרית, שאיתם בתי הספר יכולים לצרוך, כמו הגברה, ימי שיא, הכשרה לצוות, סדנאות להורים סביב הנושאים של מוגנות.
עאידה תומא סלימאן: זה מהתקציב אג"מי שניתן שנה לבתי הספר?
הילה סגל: גם אבל לא רק.
הילה סגל: את צודקת, זאת אומרת, סעיף אחד הוא סעיף של באמת תקציב שנתי לכל כיתה, אבל לצד זה ניתנו משאבים נוספים.
הילה סגל: גם כאן, אנחנו נוכל לשלוח את המסמך שהועבר למנהלים, שבעצם מתגבר את בתי הספר בתקציב, על מנת שבתי הספר באמת בהבנה הכי ברורה שלהם והצרכים שלהם יוכלו לצרוך ידע נוסף, כלים נוספים ומענים נוספים לתלמידים להורים ולצוות.
הילה סגל: דבר נוסף שחשוב לי להזכיר, שבעיניי, הוא גם דרמטי והוא בעצם ההחלטה החדשה של מתווה ההכשרה למורים.
הילה סגל: בעצם משנה שעברה אושר מתווה חדש להכשרה בהוראה למכללות ולאוניברסיטאות, ובתהליך של שלוש שנים שהתחיל מהשנה תהיה הכשרת חובה בנושא של מיניות ומניעת פגיעה למורים.
הילה סגל: מכיוון שהאגף המקצועי שאחראי על הכשרת עובדי הוראה, אין לי כאן בדיוק את המסגרת שאומרת מה בדיוק יילמד, אבל ישנה החלטה שהיא חלק מהתהליך הזה.
הילה סגל: אנחנו נוכל למסור לוועדה בדיוק את היקף ההכשרה, אבל זו הפעם הראשונה שמורים כחלק מההכשרה שלהם יעברו הכשרה בנושא.
עאידה תומא סלימאן: שנייה רק, מהסמך שקיבלתי את התשובות מכם, נכתב שמתווה ההכשרה יצא לדרך בשנת הלימודים הנוכחית, אלו ההכשרות ליועצים חינוכיים ולצוותי החינוך.
עאידה תומא סלימאן: בנוסף לכך, בתהליך מקביל מתקיימת עבודה של פורום הממונות למניעת הטרדות מיניות במוסדות ההכשרה להוראה.
עאידה תומא סלימאן: לפורום זה ערך ייחודי באופן שבו הוא שם דגש על הנושא בקרב הסטודנטים להוראה, גם כמי שעתידים להיות מחנכים בעתיד.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, פורום הממונות על הטרדות מיניות, שהתפקיד שלהן הוא מאוד מוגדר על פי החוק, חוק למניעת אלימות או פגיעה מינית, אתם נותנים להן פה אפשרות שהן בעצם יעשו חלק מההכשרות האלה?
עאידה תומא סלימאן: אתם נותנים להם פה אפשרות שהן בעצם יעשו חלק מההכשרות האלה?
הילה סגל: אז אני רוצה לבדוק אם נמצאת איתנו בזום ד"ר גלי נהרי מההכשרות של המורים.
הילה סגל: אם היא תהיה, אז היא תוכל להסביר את זה בצורה הטובה ביותר.
הילה סגל: צריך לעשות הפרדה בין ההכשרה של היועצות שהיא כבר נעשית והיא לא חדשה.
הילה סגל: לקבלת רישיון יעוץ היום, כל היועצות החינוכיות מקבלות הכשרה בנושא.
הילה סגל: אני מדברת על הכשרת המורים שהיא חדשה, שכוללת פעם אחת באמת הכשרות שתוך שלוש שנים ייכנסו ישירות מול הסטודנטים.
הילה סגל: פעם שנייה, כמו שאת אומרת, היא בעצם שנוצר פורום של הממונות על הטרדות מיניות במוסדות האלה להשכלה גבוהה, כשפעם אחת הן מסתכלות כמובן על תפקידן אל מול הסטודנטיות ופעם נוספת מסתכלות על הסטודנטים והסטודנטיות כמי שבבוא היום אמורים להיות אנשי החינוך שיעבדו מול התלמידים.
הילה סגל: אפשר לבדוק אם ד"ר גלי נהרי נמצאת איתנו?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבדוק, אבל לא עכשיו, כי התלמידות עדיין מחכות לנו.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אני אשאל כל אחד זמנו.
עאידה תומא סלימאן: אני אברר את זה, כי בעיניי, אני לא בטוחה שהממונות הן צד שהוא יכול לקבוע בהכשרות לאנשי חינוך.
הילה סגל: זה גם וגם זה לא או או, זה כן חשוב להגיד.
הילה סגל: כלומר, שהמתווה ההכשרה - - -
עאידה תומא סלימאן: האג"ם השני יש לי בעיה איתו, אוקיי?
הילה סגל: אוקיי, בסדר גמור.
אמילי חיה מואטי: רק סליחה, מה זה האג"ם השני?
עאידה תומא סלימאן: שהם מדברים על הכשרות לסטודנטים להוראה והם מדברים על קיום ההכשרות האלה, כאילו כחלק מתכנית הלימוד וההכנה לתעודת הוראה, אבל חלק מהעשייה של הממונות על הטרדה - - -
אמילי חיה מואטי: זה לחנך את אותם סטודנטים?
עאידה תומא סלימאן: אבל הממונות זה לא חלק מהתפקיד שלהן, ואני לא יודעת אם הן קיבלו את ההכשרה המתאימה, כדי שיכשירו סטודנטים שיהיו מחנכים בעתיד בנושא הזה.
הילה סגל: זה לצד זה ואני יכולה לשלוח הבהרה מדויקת.
הילה סגל: משהמתווה אושר לגבי ההכשרה של המורים, האג"ם השני הוא שלצד ההכשרה למורים שתהיה מחייבת בתוך שלוש שנים בנושא של חינוך למיניות, יהיה גם פורום של ממונות שגם רואה את ההיבט, זאת אומרת שכמובן הן קימות, יראה גם את ההיבט הזה של ההכשרה ויהיה מחובר להכשרה.
הילה סגל: אני רק רוצה להגיד עוד משפט, שלצד הדברים האלה, שהם באמת חדשים גם התקציבים לבתי הספר, גם חובת ההנחיה ולצד זה גם הכלים שאנחנו נצטרך להוסיף כדי לבדוק שבאמת החובה הזו אכן מתקיימת, גם ההכשרה למורים.
הילה סגל: אני רוצה כמובן להגיד שהיחידה למיניות ומניעת פגיעה, שאיריס עומדת בראשה, זאת יחידה מקצועית של מומחים שמטפלים בכל אירוע ואירוע.
הילה סגל: היא התרחבה, גדלה והיא פרוסה על כל הארץ גם בגיאוגרפיה וכמובן בהיבט התרבותי.
עאידה תומא סלימאן: אחד הנושאים שתמיד עלו ואנחנו ביקשנו מידע ולא קיבלנו, שתמיד עלו בדיונים הקודמים, ואני עדיין זוכרת אחת מהישיבות האחרונות שהתקיימות בכנסת ה-20 כשהייתי גם יושבת ראש הוועדה, זה שגיליתי שאין לכם איכון של התלונות מהמחוזות על מקרים של הטרדות מיניות או פגיעות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבים להדגיש פה, אנחנו מדברים על שני סוגים, יש פגיעות בין התלמידים עצמם ויש פגיעות של צוותי ההוראה בתלמידים.
עאידה תומא סלימאן: בשני המקרים גילינו שאין לכם רקורד, אין לכם איסוף של הנתונים.
עאידה תומא סלימאן: זה היה לפני יותר משנתיים וחצי.
הילה סגל: דווקא בעניין הזה יש לנו מה לחדש.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שאני רוצה לדעת עליו, היה פרסום על כל העובדה שצוותים, צוותי הוראה שיש עליהם תלונות מתניידים בין בתי הספר בלי שתהיה התייחסות של משרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: בעצם אני גם לא אדבר על מקרים של פדופילים שמורשעים בתקיפות מיניות, שעושים שירותים קהילתיים לפעמים בבתי הספר.
עאידה תומא סלימאן: כאילו, זה להביא את הזאב למקום שלו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה התייחסויות לדבר האלה.
הילה סגל: אז רגע אני אדבר לגבי הנתונים, ואז עו"ד לירון ספרד יתייחס לעניין של מורים, בסדר?
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מואטי, את רוצה לפני שהיא מתחילה להגיד?
אמילי חיה מואטי: כן, אני רוצה לספר כמה אני אופטימית הבוקר.
אמילי חיה מואטי: עד לפני כמה שנים כל הרצף של פגיעות מיניות היה עניין של נשים.
אמילי חיה מואטי: מהרגע שזה יצא מידם של הגברים, שהרי פעם כשאישה הייתה נאנסת ונפגעת מינית זה היה עניין בין גברים, פגעת בבת של או פגעת באישה של ואז זה נעשה במשך השנים בעיה שלנו, התמודדות שלנו.
אמילי חיה מואטי: אנחנו רואות יותר ויותר גברים צעירים לוקחים חלק במאבק ומתבטאים ומגלים אכפתיות וגם מבחינת המידות האישיות.
אמילי חיה מואטי: אני רואה גם בבית הספר של הבנות שלי, אני רואה גם בהפגנה של הצופים שהייתה לפני שבועיים בבימה, שהייתי המומה לראות את זה.
אמילי חיה מואטי: כמה בחורים צעירים הגיעו לשם ודיברו מדם ליבם על הנושא הזה, מתוך ידיעה ברורה שזה נוגע אליהם באופן ישיר, לא רק כצד פוגע ולא כאיזה עניין פנים נשי, שנשים צריכות להתגונן ממנו או חלילה בלית ברירה להיתר לו.
אמילי חיה מואטי: וזה דווקא מעורר המון אופטימיות.
אמילי חיה מואטי: אז אני שמחה להיות פה, אני שמחה שהדיון הזה מתקיים.
אמילי חיה מואטי: אני רוצה רק להזכיר, שהגשתי חוק, אני יודעת שגם לך יש חוק כזה, ללימודי מגדר מכיתה א' ומיניות בריאה.
אמילי חיה מואטי: אני חושבת שהעולם יהפוך להיות מקום טוב יותר, ברגע שילדים צעירים יבינו שמין ומיניות זה לא בידור, זה לא משהו שיש להתבייש בו וזה לא מעגל שכולו מסתורי.
אמילי חיה מואטי: זה חלק מהחיים שלנו, זה חלק טבעי וברור מהחיים שלנו, וזה לא מטרה לפגיעות ורמיסה.
עאידה תומא סלימאן: תודה חברת הכנסת אמילי מואטי ואני שמחה שאת אופטימית.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שוב, גם להדגיש עוד משהו, אנחנו לא מדברות היום על מיניות וצריך להזהיר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על אלימות שמשתמשים במין כאחד הכלים לשלוט בצד השני, זו לא מיניות וזה לא מה שנקרא מין.
אמילי חיה מואטי: בוודא.
אמילי חיה מואטי: אונס זה לא מיניות, זה אירוע אלים.
עאידה תומא סלימאן: כל סוג של הטרדה ופגיעה מינית הוא אקט אלים שמטרתו להשתלט על הצד השני ומשתמשים כמו שמשתמשים בכלי חד לפגוע פיזית, משתמשים במין כדי לפגוע נפשית.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, עד עכשיו אני לא שמעתי, אני חייבת להגיד את זה, אני עוד לא רגועה, אנחנו באים לצעירים ואנחנו מלמדים אותם ושמענו תגובות על מה שהם חושבים על התוכניות שהם מקבלים.
עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני, לא שמעתי איך מאתרים, מזהים שישנן מצוקות, איך יכול להיות שמישהו פוגע בכל כך הרבה תלמידות מתחת לאף של המנהלים, של המורים, איך זה קורה?
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, איך יכול להיות שמעבירים ילדים שפוגעים מינית לבית ספר אחר, ולא מזהירים?
עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות שמעבירים מורים?
עאידה תומא סלימאן: אתמול דיברנו על מעבר של רופאים במערכת הבריאות, היום מדברים על מעבר של מורים ואולי מורות, אני לא יודעת, ואנחנו מדברים על מעבר של ילדים שתוקפים מינית, ונותנים להם זירה חדשה להסתובב חופשי בלי שאף אחד יזהר מהם, איך יכול להיות?
הילה סגל: זה לא ככה.
עאידה תומא סלימאן: אולי לא ככה במקרה הספציפי, זה ככה בהרבה מקרים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: לטמון את הראש בחול ולהגיד זה לא קורה, זה לא יביא אותנו לשום מקום אחר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכים להיות ברורים, בדיוק כמו שקורה, את יודעת מה, גם אצל מרצים באוניברסיטאות.
עאידה תומא סלימאן: אני מגלה שזה קורה בכל מקום, אז בואו נדבר על זה גם כן.
הילה סגל: קודם כל, אני רוצה להגיד שאני האחרונה שאגיד פה אמירות נחרצות.
הילה סגל: המציאות היא מורכבת וכואבת ואני מודה ליו"ר הוועדה שהתחילה את השיח כאן ובכוונה באמת לעשות פה איזשהו דיון שהוא דיון מלמד.
הילה סגל: אני מעולם לא אגיד שהכל נעשה, אני רוצה להגיד שהמציאות הזו היא מציאות מאוד מורכבת.
הילה סגל: אני רוצה להתייחס לשתי סוגיות שאת אמרת, אחד זה לאיסוף הנתונים ושתיים לכל הנושא של העברת התלמידים.
הילה סגל: אני רוצה להגיד שתלמידים, בעצם הווייתם הם קטינים, משתנים, צעירים, הם לא בגירים.
הילה סגל: לפעמים שאנחנו מדברים על התופעה של הטרדה ופגיעה מינית היא מאוד מאוד רחבה והרבה פעמים תמונת המצב שיש לבית הספר שממנו עובר ילד כזה או אחר, היא תמונה שיש בה מורכבות.
הילה סגל: אנחנו יודעים הרבה פעמים שילד שיש לו, למשל, בעיות התנהגות, הרבה פעמים כשהן לא מטופלות, יכולות להגיע גם התנהגות שהיא התנהגות אלימה, זו הרי אלימות, אלימות שלפעמים יכולה להגיע למצב הזה.
הילה סגל: אבל, בגלל שהילדים האלה הם קטינים ובגלל שאנחנו לפעמים למצוא מצבים כאלה גם בגן הילדים, אז כל סוגית העברת המידע היא מאוד רגישה.
הילה סגל: אני יכולה להגיד שברמת הנהלים, אין נוהל שאומר, ידוע לבית הספר שילד פגע מינית, תעבירו אותו לבית הספר אחר ואל תשתף את המידע, אין נוהל כזה.
עאידה תומא סלימאן: חסר שיהיה.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת מה קורה באמת.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אומרת שיש נוהל כזה בבתי הספר.
הילה סגל: אני רק רוצה להגיד ששוב, אני מרשה לעצמי להגיד כאן כי באמת אנחנו לא מדברים בשחור ולבן, הדברים הם הרבה יותר מורכבים.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, את חוזרת על זה מורכב ומורכב, אם לא הייתה הסיטואציה והמצב מורכב, לא היינו צריכים לעשות דיונים על זה, הייתם פותרים את הבעיה לבד.
עאידה תומא סלימאן: אני מודעת למורכבות בנושא הזה, ותאמיני לי, אולי השתתפתי בדיונים בנושא של פגיעה מינית יותר מאשר אתם עשיתם במשרד החינוך כל החיים.
עאידה תומא סלימאן: תאמיני לי, אני באה מהנושא הזה, ואני יודעת מה המורכבות ובגלל המורכבות.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על תענישו את התלמיד, אני לא מדברת תזרקו אותו ממערכת החינוך.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת תטפלו בבעיה כמו שצריך, תוציאו הנחיות, אם יש לכם ילד כזה ומעבירים לבית ספר אחר, מה צריך לעשות במקרה הזה.
בלה רדונסקי: אני רוצה להגיד שכאשר בבית ספר מובא מידע על תלמיד פוגע כזה או אחר, אנחנו פועלים בשתי מסגרות חוק, חוק הגנת הפרטיות וחוק זכויות התלמיד.
בלה רדונסקי: חוק זכויות התלמיד לא מאפשר לנו להעביר מידע, אלא במסגרת מאוד מאוד מצומצמת, לרבות חוק הגנת הפרטיות שמגביל אותנו מאוד.
בלה רדונסקי: לכן, שכהילה אומרת שיש מורכבות, צריך להבין שבתוך המורכבות הזו אנחנו פועלים בחקיקה מצומצמת שמשיקולי הדעת והתבחינים למה יכול לעבור ולמי יכול לעבור, נשקלים ברגישות גדולה מאוד.
בלה רדונסקי: בנוסף לכך, אני רוצה להגיד, מי שטיפלה בהרבה מאות עתירות מנהליות שהוגשו על ידי הורים, שקיימנו העברה לילדיהם, בעקבות תלונה על הטרדה או פגיעה מינית, לא אחת גם בתי המשפט נתקפנו כמשרד החינוך, על עצם העובדה שאנחנו מעבירים מידע.
בלה רדונסקי: אז בתוך כל הרגישויות האלה ובתוך כל מכלול ההיבטים האלה, צריך להבין שאנחנו מעבירים מידע, אבל המידע כמובן הוא באמת בהרבה שיקול דעת והרבה רגישות.
בלה רדונסקי: עכשיו, את צודקת, אין נוהל ולא יהיה נוהל שאין להעביר מידע, אבל מה להעביר ולמי זה חייב להישקל ובכל המסגרת הרגישה שאנחנו נמצאים בתוכה.
בלה רדונסקי: כי, גם צריך להבין שגם העברת מידע, שאנחנו באמת לא יודעים בהרבה מאוד נסיבות, אנחנו באמת לא יודעים אם היה או לא היה.
בלה רדונסקי: אנחנו גם יכולים לעשות עוול לילד שעובר, אז בתוך כל המערך הזה, אני פשוט הרחבתי כאשר הילה אומרת רגישות למה הכוונה.
אמילי חיה מואטי: אגב, ילד שמפעיל אלימות מסוג הזה, זה ילד שבדרך כלל הופעלה כלפיו אלימות מהסוג הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את כל הדקויות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת בשום פנים ואופן על ענישה, אני מדברת על טיפול, על הגנה על הילדים שבסביבה.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על העובדה שבדרך כלל מי שפוגע מינית הוא עושה את זה יותר מפעם אחת.
הילה סגל: יו"ר הוועדה, אבל את בוודאי יודעת כשמדובר בילד שיש לו קשיי התנהגות או התנהגות מינית לא מתאימה וכשההורים מסרבים לתת - - -
עאידה תומא סלימאן: זאת לא התנהגות מינית.
הילה סגל: אז אני מדברת פה על הטווח, כי הרבה פעמים זה המידע שמצוי בידי בית הספר.
הילה סגל: זאת אומרת, הוא לא יודע על פגיעה מינית, הוא יודע על התנהגות אלימה ויש לו הרבה פעמים ילד שמסרב לקבל טיפול והורים שמסרבים לתת טיפול, ובית הספר נמצא שם בסיטואציה שהוא לא יכול לחייב אותם.
הילה סגל: הוא זקוק לאישור שלהם, על מנת להעביר את המידע, לתת מענה טיפולי וזאת מורכבות שאנחנו תקועים בתוכה והיא קיימת.
עאידה תומא סלימאן: אני קיימתי גם דיון, כפי שאמרתי אתמול, עם משרד הבריאות והם העלו אותם כשהם בדיון ומשרד המשפטים נכחו גם ממחלקת חקיקה ואמרו שהיה צריך לקיים דיון, בואו.
עאידה תומא סלימאן: אתם בודקים, הנושא הזה שהוא פגיעות מיניות, אנחנו לומדים אותו, לצערי הרב, כל יום לומדים משהו חדש.
עאידה תומא סלימאן: כל יום בודקים את הגבולות של החקיקה, ההבנה ושל המורכבות של הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: מה שהיה מתאים לפני עשרה שנים אולי בענייני חקיקה, אולי לא מתאים היום.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה, לא מתכנסים בפרלמנטים בעולם פעם אחת, עושים את כל החקיקה והולכים הביתה, ממשיכים לחוקק.
עאידה תומא סלימאן: אולי יש צורך בלבדוק חקיקה אחרת בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להמשיך ולהגיד מגבלות החוק ומגבלות החוק.
עאידה תומא סלימאן: החוק נולד כדי להסדיר את היחסים החברתיים ואת היחסים בין בני האדם ובמערכות.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אני יודעת שבדוח מבקר המדינה הנחו אתכם לקבוע הוראה מסודרת בנושא הספציפי הזה, של מעבר תלמידים, האם אתם עובדים על זה?
בלה רדונסקי: אז אני רק, ברשותך, אוסיף שני היבטים, היבט אחד, יש לנו עכשיו על הקנה, ואנחנו עומדים לפרסם ממש בתקופה הקרובה, חוזר מנכ"ל שכולו יעסוק בהעברת מידע במעברים של תלמידים בין מוסדות החינוך.
בלה רדונסקי: הדבר הזה נשקל ביחד גם עם משרד המשפטים בגלל כל ההיבטים הרגישים של הגנת הפרטיות וגם בגלל כל ההיבטים האחרים שיש מסביב לזה.
בלה רדונסקי: אנחנו התייעצנו לא אחת, וצריך להבין שזה היה מורכב וקשה.
בלה רדונסקי: בנוסף, חוזר המנכ"ל הזה מאוד מקווה שייצא תוך חודש ימים מקסימום.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח לקבל העתק ברגע שהוא ייצא.
בלה רדונסקי: בשמחה.
בלה רדונסקי: הדבר השני, במסגרת דיון אחר שלנו, חברת הכנסת בוודאי יודעת, יושבת ראש הוועדה, במסגרת תיקון חוק זכויות החולה שביקש משרד הבריאות, ייכנס גם תיקון של מטפלים שידווחו בעצם למוסדות החינוך, אני מאוד אשמח שתעלי את זה גם, כי זה מאוד חשוב.
בלה רדונסקי: זה באמת ייתן עוד נדבך שלא היה קיים אצלנו בכלל.
עאידה תומא סלימאן: אז אתם רואים - - -
בלה רדונסקי: זה מתקדם.
אמילי חיה מואטי: גברתי יושבת הראש, שני דברים ברשותכן, אחד, באשר לדברים שאמרת יש איזו שהיא תכנית שמדברת על טיפת חלב של בריאות הנפש, שיהיה ליווי לאדם כמו שיש ליווי של חיסונים, בדיקות התפתחות, שיהיה גם ליווי באזורים האלה.
אמילי חיה מואטי: עכשיו, ברור שיש חיסיון ואלף ואחת דברים שצריך לטפל בהם, אבל אני חושבת שזה יכול מאוד לעזור גם בטיפול התוקף וגם בידוע של המערכות.
אמילי חיה מואטי: דבר נוסף, אני תוהה האם לא הגיע הזמן שבבתי הספר תהיה מורה בכל שיכבה שאמונה בדיוק על הנושא הזה, של הטרדות מיניות, שאפשר לפנות אליה.
אמילי חיה מואטי: כלומר, לא יועצת, לא איזו חברה טובה, לא חלילה שהנושא צף פתאום ברשתות חברתיות באיזה סרטון שהתגלגל, אלא ממש מורה בכל שכבה.
אמילי חיה מואטי: מורה שתקבל הכשרה והיא תהיה זו שתלמידים יוכלו לפנות אליה בסוגיות האלה ו או גם בתלונות אנונימיות שיכולות להיבדק על ידי המערכת.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, חברת הכנסת מואטי, שיש לי הצעת חוק להכיל את חוק מניעת הטרדה מינית על בתי הספר, אז זה יחייב שתהיה ממונה לקבלת התלונות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לתלמידות הן מחכות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה אחר כך לשמוע על התלונות וגם מהמשטרה, אבל התלמידות איתנו?
עאידה תומא סלימאן: שלום, כל הכבוד על מה שעשיתן עד עכשיו, בואו תספרו לנו.
מיה חכים: אז אנחנו באמת פה השלוש שמדברות, אבל מאחורינו יש פה עוד עשרים בנות שבאמת היו איתנו באמת לאורך כל הדרך.
מיה חכים: התחלנו את פרויקט "מאמינות לך", על מנת להעלות מודעות וכדי למנוע את המקרה הבא, באמת שאנשים יבינו את חומרת המצב.
מיה חכים: התחלנו ממשהו מינימלי שזה תליית שלטים בשכונה שלנו, וזה באמת קיבל כל כך הרבה יחס והערכה שזה היה לא מובן מאליו.
מיה חכים: לאחר מכן, גם עברנו להפגנה בעזרת השבט שלנו והבוגרים שהיו לצידנו וכל כך הרבה אנשים באו, שזה היה באמת מדהים לראות.
מיה חכים: בנוסף, העברנו גם שיעור לילדים בחטיבה אצלנו, לשכבה הבוגרת בנושא הפרויקט שלנו ואונס, כי זה משהו שלא מדברים עליו מספיק והיה לנו מאוד מאוד חשוב להבהיר את זה.
עמית אפרת: אחרי בעצם עשינו את כל הפרויקט הזה אנחנו ישבנו והגענו למסקנה, שלדעתנו, בית הספר לא עובד לפי סדר עדיפויות נכון.
עמית אפרת: אנחנו מרגישות ששמים דגש על הדברים הפחות חשובים, ללמד אותנו מתמטיקה, זה לא שהם לא חשובים, הם פחות חשובים מהנושאים שבאמת יכינו אותנו לחיים, ובאמת ילמדו אותנו על איך להתנהג במצבים כאלה ואחרים.
עמית אפרת: חשבנו על כל מיני פתרונות שבעצם לתת הכשרה לעוד מורים לדבר על הנושא.
עמית אפרת: שבעצם יהיה שיח פתוח גם לנו וגם למורים, שזה לא יהיה מילים שאנחנו מפחדים להשתמש בהן, שנתייחס אליהן כמילים גסות, שבאמת נוכל לעמוד ולדבר על זה ושלא יהיה את היחס המביך הזה.
עמית אפרת: חשבנו גם אפילו שנוכל להיפגש עם בנים ובנות שעברו את זה ומוכנים לשתף.
עמית אפרת: אני חושבת שלקבל פרספקטיבה ולראות בן אדם שעבר את זה ממקום ראשון ובאמת כאילו פנים מול פנים, זה משהו שבאמת יכול לעזור, כאילו אין משהו יותר מועיל ועוצמתי מזה.
עמית אפרת: בנוסף, מאוד חשוב לנו שהבנים לא ירגישו מותקפים, כי הסטטיסטיקה אומרת שאחת מתוך אחת תוטרד מינית.
עמית אפרת: מאוד חשוב לנו להבהיר זה שאחת מתוך אחת תוטרד מינית, זה לא אומר שכל גבר הוא מטריד מינית לכאורה, אז בעצם חשוב לנו להדגיש את זה.
בר לבקוביץ': אנחנו גם חושבות בעצם שהסיכום של הדברים שחייב להיות שיח פתוח, ושהנושא יהיה נושא חוזר ומודגש ממש בבתי ספר, כמו שיש שעורי חינוך על נושאים כלכלים ועל נושאים אקטואליים, שיהיה נושא חינוך על איך להתנהל במצבים כאלו.
בר לבקוביץ': כלומר, על גבולות, על חומרה של פגיעות מיניות, אלימות מכל סוג ושכמובן גם אנחנו חושבות שככל שיהיה חזרה על הנושא, בנים יבינו שזה לא צידוד בצד הגברים או הנשים, זה בן אדם מול בן וזה להבין ולהיות כמה שיותר מודעים לנושא.
בר לבקוביץ': באמת, זו המציאות שלנו.
אמילי חיה מואטי: כל הכבוד חברות.
אמילי חיה מואטי: הייתי בהפגנה שלכן, היא הייתה באמת מאוד מרגש.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שזה מעורר השראה איך שאתן מדברות, מנסחות את המחשבות שלכן.
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק אולי לפני שבועיים קראתי לשרת החינוך, ונתתי לה את הדוגמא שאתן אמרתן.
עאידה תומא סלימאן: אמרתן חשוב ללמוד מתמטיקה, אבל חשוב יותר ללמוד איך להגן על עצמנו בחיים שנמצאים בחוץ.
עאידה תומא סלימאן: אתן יודעות מה, לעשות חישוב אפשר להשתמש במחשבון, ללמוד גאוגרפיה אפשר תמיד להשתמש ב-ווייז, אבל את הפגיעה בנפש של בן אדם שמשאירה פגיעה מינית, ייקח לנו הרבה יותר זמן לרפאות אותה ואתן כבר מבינות את זה.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה שלי היא שכל אלה שמבינים, בינכם בדור שלכם, אומרים לי לא קיבלנו את הידע הזה מבית הספר, ככה אני שומעת.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, זה תעודת עניות למערכת.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהמערכת משתדלת, אני יודעת גם כן שסבלתם הרבה שנים מתת תקצוב ומתת תקינה והרבה פעמים, יתר על המידה, חופשיות למנהלי בתי הספר ויועצים בלבחור אילו תוכניות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להיות אופטימית כמו חברת הכנסת אמילי מואטי, ולהגיד שהדיונים שקיימנו בעבר, את ההמלצה שזה יהיה חובה, אני אירגע יותר כאשר זה לא יהיה תכנית, אלא יהיה חלק מלוח השיעורים או השעות של בית ספר, זה יהיה מוטמע.
עאידה תומא סלימאן: בנוסף, שאף אחד מהמורים ומהמורות לא יקבלו תעודת הוראה בלי בדיקה אמתית מה הם יודעים בנושא הזה, ואיך ישלבו את זה בשיעורים האלה.
עאידה תומא סלימאן: לא חשוב רק להגיד לתלמידים תפנו, אבל הם צריכים תוך כדי הלמידה של מתמטיקה וגיאוגרפיה ותנ"ך ואני לא יודעת מה, יקבלו את ההרגשה שהם יכולים לגשת לכל מורה או מורה והם יבינו אותם.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להודות לכן שוב, תמשיכו את הפעילות שלכן.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שיהיה לכן עוד הצעות.
עאידה תומא סלימאן: אם יהיה לכן מה להוסיף, תמיד תוכלו לפנות לוועדה, לשתף אותנו ברעיונות שלכן.
עאידה תומא סלימאן: היועץ המשפטי, אני רוצה לשמוע על מספר התלונות שהגיעו ואיך אתם אוספים את זה וכו'.
לירון ספרד: תודה רבה.
לירון ספרד: אני אתייחס לשני היבטים שציינת קודם, אחד הוא הנושא של ריצוי עבודות שירות או חלופות מעצר בתוך מוסדות חינוך.
לירון ספרד: אני רוצה להגיד בצורה ברורה שזה לא מתקיים.
לירון ספרד: התייחסת קודם להיבט של חלופות מעצר או ריצוי עבודות שירות בתוך מוסדות חינוך של עבריינים, הדבר הזה לא קורה.
לירון ספרד: כלומר, מה שנקרא, יש הודעה או של המנכ"לית הנוכחית מתקופת היותה מנכ"לית קודמת שהודיע לשירות המבחן שזה לא יכול להתקיים ומאז זה לא מתקיים.