GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמה לזימי: וכן, קופות החולים, יש להזכיר -לאומית סרבו להגיע לדיון בכלל, שזה חמור וחבל בעיניי, ואנחנו נשלח ליתר הקופות כדי לראות איך אפשר עוד לספר, וכמובן - סבסוד התרופות לנושא.
נעמה לזימי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, 23 בנובמבר 2021.
עאידה תומא סלימאן: הכנסת היום מציינת יום מיוחד למאבק באלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: אני יזמתי את היום הזה וקיבלתי את אישורה של נשיאות הכנסת כמו כל שנה לפני היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: אמנם אנחנו עוסקות בנושא יום-יום.
עאידה תומא סלימאן: ואני לא מגזימה כאשר אני אומרת "עוסקות בנושא יום-יום" כי בסופו של דבר גם כאשר אנחנו מדברות על אי שוויון באיזשהו תחום בחיים בין גברים לנשים אנחנו מדברות על השורש של האלימות המתחוללת נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: הרי אלימות נגד נשים זאת לא הבעיה, אלא אחת מתופעות הלוואי לבעיה האמיתית: חוסר השוויון ומבנה הכוחות הלא שוויוני בתוך החברה.
עאידה תומא סלימאן: בכל חברה אנושית שאני מכירה עד עכשיו בימים שלנו קיימת הבעיה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: מה שאנחנו מנסות לעשות זה הטיפול שאני הכי מכירה שעושה את ההבדל בין חברה לחברה.
עאידה תומא סלימאן: אם האלימות המגדרית קיימת בכל החברות האנושיות יש הבדל אחד בין מקום למקום או בין חברה לחברה: דבר ראשון זה איך החברה עצמה מתייחסת לנושא של אלימות – האם יש קבלה לאלימות?
עאידה תומא סלימאן: האם יש גינוי לאלימות?
עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו מחנכים נגד אלימות נגד נשים ולמען שוויון מגדרי או לא?
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שעושה את ההבדל זה אחריות המדינה על הגנה וסיוע לנשים נפגעות אלימות אבל גם כן ענישה וטיפול בגברים אלימים.
עאידה תומא סלימאן: היום בבוקר דיברנו על אחד הצדדים של אחריות המדינה בנושא, והתבשרנו ובישרנו לכלל הנשים אזרחיות מדינת ישראל שהממשלה החליטה לגשת ולבקש להצטרף לאמנת איסטנבול.
עאידה תומא סלימאן: זה צעד היסטורי שמחייב את המדינה ואת הממשלה לעמוד בסטנדרטים שקבעה אמנת איסטנבול.
עאידה תומא סלימאן: אבל הישיבה השנייה מדברת על ההבדל השני: איך החברה מקדמת מיזמים ופרויקטים ושוקדת על הפעילות של מיגור תופעת האלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שכשחשבנו על הרעיון הזה רצינו לדבר על הדברים שפעם היה קשה לבצע – פעם להקים מקלט או מרכז סיוע זה היה מיזם מיוחד, זה היה פרויקט חדשני.
עאידה תומא סלימאן: הייתי שם בימים ההם.
עאידה תומא סלימאן: היום ביססנו את המקלטים, ביססנו את ההוסטלים ואת הסיוע דרך מרכזי הסיוע.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחפשות גם דרכים אחרות, מיזמים חדשים חדשניים שיש בהם גם כדי למגר את תופעת האלימות ולהיאבק בה, אבל יש בהם גם השינוי החברתי והתודעתי שאנחנו רוצים להחדיר לחברות שלנו.
עאידה תומא סלימאן: זה הניסיון שלנו להביא בפניכם כוחות חדשים שהצטרפו למאבק שלנו, לא ה- usual suspects; לא תמיד רק ארגוני נשים וארגונים פמיניסטיים שעוסקים בדבר, אלא גם שותפים חדשים שמצטרפים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ננסה לחשוף אותם ולתת להם במה בדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אבל, קודם כול, אי אפשר לברוח מהמציאות.
עאידה תומא סלימאן: קודם כול צריך לדעת איפה אנחנו עומדות במצב האלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: מרכז המחקר והמידע שעזר לנו תמיד בנושא הזה הגיש אתמול את הדוח בנושא של המצב הנוכחי בעבירות מין, וגילינו שם תמונה מאוד עגומה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבקש מכם היום להגיש לנו את ריכוז הנתונים של אלימות במשפחה.
עאידה תומא סלימאן: ג'רי אלמו, בבקשה.
אורלי אלמגור לוטן: רק מילה אחת: יש פה נציגות של הממשלה, ובעבר בשנים קודמות הלנו, בין היתר, על כך שלא הצלחנו לקבל חלק מהנתונים או לא קיבלנו אותן בזמן, אז רק בשביל הפרוטוקול חשוב להגיד תודה גם למשטרה וגם לרווחה שהכול הועבר מבעוד מועד ובצורה ברורה, וזה מאוד סייע לנו לעשות את העבודה.
אורלי אלמגור לוטן: אז, תודה על זה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, אורלי ותודה על שיתוף הפעולה.
עאידה תומא סלימאן: בעבר זה היה מקשה עלינו רבות כשלא היינו מקבלות.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על הצטרפות שתי חברות כנסת בינתיים: חברת הכנסת יסמין פרידמן וחברת הכנסת גבי לסקי.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, ג'רי.
ג'רי אלמו קפיטל: תודה רבה.
ג'רי אלמו קפיטל: אני ג'רי אלמו קפיטל ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
ג'רי אלמו קפיטל: הנתונים שיוצגו מתייחסים לשנת 2020 לעומת שנת 2019.
ג'רי אלמו קפיטל: כמו שכולנו יודעים שנת 2020 הייתה שנת קורונה, וכבר בתחילת המשבר הן במסמכים שאנחנו כתבנו ובאלה שגופים אחרים כתבו, הייתה עלייה באירועי אלימות בין בני זוג.
ג'רי אלמו קפיטל: במסמך שכתבנו עכשיו באשר לנתונים שקיבלנו ממשרד הרווחה וממשטרת ישראל אפשר לראות שאכן הייתה עלייה בשנת 2020 באירועי אלימות בין בני זוג.
ג'רי אלמו קפיטל: נתחיל לצלול לנתונים עצמם: בין השנים 2020-2016 מוצגים בתרשים כלל תיקי עבירות האלימות בין בני זוג, ומתוכם עבירות אלימות גופנית ואיומים בין בני זוג.
ג'רי אלמו קפיטל: ניתן לראות שבין השנים 2019-2016 יש עלייה מתונה הן בכלל העבירות בין בני זוג והן בעבירות אלימות גופנית ואיומים; ובין השנים 2020-2019 יש עלייה ניכרת יותר של כ-12% בכלל תיקי העבירות, וכ-11% בתיקי עבירות אלימות גופנית ואיומים.
ג'רי אלמו קפיטל: אנחנו נתמקד בשנת 2020.
ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2020 נפתחו בסך הכול כ-20,000 תיקים בגין אלימות בין בני זוג, וב-80% מהתיקים האלה נרשמה אישה קורבן.
ג'רי אלמו קפיטל: כשאנחנו מפלחים את נתוני קורבנות הנשים לפי קבוצת אוכלוסייה אז אפשר לראות שב-78% מהתיקים הללו הקורבן הייתה אישה יהודייה ובכ-22% מהתיקים האישה הייתה לא יהודייה, לפי הגדרת המשטרה.
ג'רי אלמו קפיטל: חשוב לציין ששיעורן של הלא יהודיות הוא גבוה ביחס לשיעורן בכלל האוכלוסייה בגילים הרלוונטיים שב-2020 עמד על 19%; ובקרב היהודיות כ-25% מהקורבנות היו עולות חדשות.
ג'רי אלמו קפיטל: לפי הגדרת המשטרה, עולות הן מי שעלו לארץ החל משנת 1989.
ג'רי אלמו קפיטל: נתונים על אירועי רצח: בשנת 2020 נרצחו בסך הכול 147 בני אדם, מתוכם 119 גברים ו-26 נשים.
ג'רי אלמו קפיטל: אנחנו נתמקד היום בנשים.
ג'רי אלמו קפיטל: רק חשוב להבהיר לפני כן שהנתונים הופקו על-ידי שני מדורים שונים במשטרת ישראל, כך שבחלק מהמקרים הם לא מסתכמים.
ג'רי אלמו קפיטל: אנחנו נציג בהתחלה את הנתונים של שנת 2020 שכן הם נתונים מלאים, ולאחר מכן נציג את הנתונים עד 8 בנובמבר שנת 2021 שהם נתונים חלקיים, ולצערנו, היו עוד אירועי רצח שלא נכללו במסמך ובמצגת.
ג'רי אלמו קפיטל: גם חשוב לציין שאחרי שפרסמנו את המסמך קיבלנו כל מיני שאלות האם יש לנו רשימה שמית של הקורבנות.
ג'רי אלמו קפיטל: אז חשוב להדגיש שהנתונים במסמך מסתמכים על נתונים סטטיסטיים בלבד שקיבלנו ממשטרת ישראל כך שאין בידינו נתונים או רשימה שמית של הקורבנות.
ג'רי אלמו קפיטל: בהתייחס לשנת 2020 נרצחו בסך הכול, כמו שאמרתי קודם, 26 נשים, רובן, 15 נשים, הן ערביות ו-11 נשים יהודיות.
ג'רי אלמו קפיטל: בקרב היהודיות הרוב היו עולות – שמונה עולות מתוך 11 נשים.
ג'רי אלמו קפיטל: כשאנחנו בוחנים את נתוני המשטרה על רצח נשים אפשר לראות שני "עולמות" נפרדים ביחס לרצח נשים ערביות ונשים יהודיות, וזה התחדד עוד יותר בשקופית הבאה כשנראה את הזיקה בין החשוד ברצח לבין הקורבן.
ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2020 רוב הנרצחות היהודיות נרצחו בידי חשוד שהיה בן הזוג שלהן בהווה או לשעבר; בקרב הערביות – שבע מתוך 15 נרצחות נרצחו בידי חשוד שזהותו לא ידועה למשטרה.
ג'רי אלמו קפיטל: זאת אומרת מדובר בתיקים שטרם פוענחו.
ג'רי אלמו קפיטל: שליש מהנרצחות הערביות החשוד ברצח היה בן הזוג שלהן.
ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2021 אנחנו רואים מגמה די דומה.
ג'רי אלמו קפיטל: נכון ל-8 בנובמבר 2021 נרצחו בסך-הכול 23 נשים, רובן, 11 נשים היו ערביות, תשע נשים יהודיות, ונוספה קבוצה של שלוש קורבנות רצח מקבוצת אוכלוסייה אחרת.
עאידה תומא סלימאן: לצערנו, נוספה עוד קורבן רצח אחרי שכתבתם את הדוח.
ג'רי אלמו קפיטל: נכון.
ג'רי אלמו קפיטל: רוב הנרצחות הערביות בשנת 2021 – 10 מתוך 11 נרצחות נרצחו על-ידי חשוד שזהותו אינה ידועה למשטרה; בקרב היהודיות אנחנו רואים שארבע מהן נרצחו בתוך המשפחה ועוד ארבע על-ידי בן הזוג.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שזאת הגדרה חדשה שלא השתמשנו בה בעבר.
ג'רי אלמו קפיטל: איזו הגדרה, של "לא ידוע"?
עאידה תומא סלימאן: בעבר היינו אומרים שהרצח לא פוענח, היום אומרים: נרצחו על-ידי אדם שזהותו לא מוכרת.
אורלי אלמגור לוטן: האמת שבעבר היו שמים את שתי הקטגוריות הימניות יחד: זר וחשוד לא ידוע יחד, והמשטרה עשתה את ההפרדה של שניהם.
אורלי אלמגור לוטן: אצלנו הטרמינולוגיה הייתה - - - בשנים קודמות.
קריאה: מה הכוונה לזר?
אורלי אלמגור לוטן: מישהו שהוא לא אחת הקטגוריות האחרות.
עאידה תומא סלימאן: שהוא לא מתוך המשפחה, לא בן זוג.
ג'רי אלמו קפיטל: הוא כן ידוע.
ג'רי אלמו קפיטל: - - - לא יודעים במי מדובר, אבל הוא לא בן זוג ולא קרוב משפחה.
ג'רי אלמו קפיטל: אני אציין שמבין קורבנות הרצח ב-2021-2020 18% מהנשים הללו הגישו במשטרה תלונות בגין אלימות טרם הרצח.
עאידה תומא סלימאן: רק 18%?
עאידה תומא סלימאן: זאת ירידה ממה שהיה בעבר.
גבי לסקי: אז אולי זה טוב.
גבי לסקי: אם הגישו תלונות והצליחו לעשות משהו אז המספר ירד.
גבי לסקי: זה לא בהכרח שלא הגישו תלונות.
עאידה תומא סלימאן: זה נתון לכמה פרשנויות: גם אפשר שהאחרות שהגישו תלונות עצרו את התוקף והצליחו להגן עליהן או שנשים שנמצאות בסכנה גדולה הפסיקו להתלונן כי הרימו ידיים.
גבי לסקי: יש לך נתון כזה כדי להגיד לנו לאיזה כיוון זה הולך?
גבי לסקי: אם הגישו תלונות והגנו על האישה ועצרו את הפוגע או - -
עאידה תומא סלימאן: אף פעם לא תדעי מי הייתה מועמדת להיות הנרצחת.
גבי לסקי: אבל, נניח, נתונים לגבי נשים שהגישו תלונות שטופלו ואלה שלא טופלו?
עאידה תומא סלימאן: הם לא יגידו לך אף פעם שהתלונות לא טופלו.
אורלי אלמגור לוטן: לנו אין.
ג'רי אלמו קפיטל: נעבור לנתוני פרקליטות המדינה: בניגוד למשטרת ישראל בנתוני פרקליטות המדינה לא עושים הבחנה בין התיקים שנפתחו לפי רמת הקרבה בין החשוד לקורבן, לכן נתוני התיקים שהועברו אלינו מתייחסים לסעיפי עבירות ספציפיים בחוק העונשין שבהם הייתה זיקה של בני זוג.
ג'רי אלמו קפיטל: לדוגמה: תקיפה וגרימת חבלה של ממש של בן הזוג.
ג'רי אלמו קפיטל: בין 2020-2019 נפתחו בסך הכול כ-1,300 תיקים בגין סעיפי העבירות המובחנים הללו.
ג'רי אלמו קפיטל: כשבחנו אלו עבירות נכללות בסך כול התיקים הללו לא מצאנו אף תיק שנפתח בנסיבות בסעיף העבירה של רצח בנסיבות מחמירות.
ג'רי אלמו קפיטל: אורלי תסביר למה.
אורלי אלמגור לוטן: בלי להיכנס לנושא של רפורמה של עבירות המתה קבעו כאן כמה סעיפים בחוק העונשין שבהם יש רצח בנסיבות מחמירות, שאחת מהן על-ידי בן זוג בהווה או בעבר בנסיבות של התעללות מתמשכת שיטתית נפשית או פיזית, אם אני זוכרת נכון.
אורלי אלמגור לוטן: זה נכנס לתוקף ביולי 2019, אם אני לא טועה, ובנתונים שהועברו אלינו מהפרקליטות לא היה אף תיק רצח שנפתח בנסיבות האלה.
אורלי אלמגור לוטן: אם זוכרים מכמה שקפים לפני כן רק בשנת 2020 היו 13 נשים שנרצחו על-ידי בני הזוג שלהן.
אורלי אלמגור לוטן: אנחנו לא יודעים להגיד – יכול להיות שיש מקרים של רצח בנסיבות מחמירות שהפרקליטות בוחרת להגיש כתב אישום על סעיף עבירה אחר בחוק העונשין שגם קובע מאסר עולם חובה כי יותר קל להוכיח את זה, אבל זאת הנקודה שחשבנו שנכון להאיר אותה, ואולי אחר כך נקבל את התייחסות הפרקליטות.
עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו גם קושרים את זה לעובדה שעשרה מקרים, לפחות, עדיין לא פוענחו, כלומר לא יודעים מי הרוצח - -
אורלי אלמגור לוטן: זה כן אבל אני רוצה לקשור את זה למה שאמרה קודם ג'רי שזה לפרקליטות אין אפשרות לפלח את התיקים על בסיס של זיקה לבן זוג, ולמשטרה יש, זה משהו שמקשה מאוד לעשות מעקב.
אורלי אלמגור לוטן: אני חוזרת לדיון הקודם על אמנת איסטנבול ולהבין מה תמונת המצב.
אורלי אלמגור לוטן: כי מה שיש כאן זה לא כל התיקים של אלימות בני זוג, אלא רק המקרים האלה.
אורלי אלמגור לוטן: אז אולי זה משהו שצריך לחשוב על המערכות הממוחשבות שיאפשרו להפיק נתונים בצורה טובה יותר.
גבי לסקי: אולי אנחנו צריכות לדרוש שגם בפרקליטות תהיה הגדרה כזאת נוספת כדי שכשעושים את הריכוז השנתי אפשר יהיה להבין אם מדובר בבני זוג.
אורלי אלמגור לוטן: כמו שהם עושים בעבירות מין ופרסמו מאוד יפה בדוח - - -
גבי לסקי: אפשר לעשות את זה.
גבי לסקי: זה לא אמור להיות בעיה.
ג'רי אלמו קפיטל: אחת הסיבות המרכזיות שפנינו לפרקליטות המדינה היא כדי לדעת כמה מהתיקים נסגרים מחוסר אשמה בגלל שהתיקים האלה מוחרגים מהסטטיסטיקה של המשטרה.
ג'רי אלמו קפיטל: לפי נתוני הפרקליטות, בין השנים 2020-2019 נסגרו בסך הכול 476 תיקים.
ג'רי אלמו קפיטל: 8% מהתיקים הללו נסגרו בעילת חוסר אשמה.
ג'רי אלמו קפיטל: לצורך השוואה בין כלל העבירות שהפרקליטות מטפלת בהן כ-16% מהתיקים נסגרים בעילת חוסר אשמה.
גבי לסקי: סליחה, גברתי היושבת-ראש, יש נתון נוסף – יש תיקים שבסופו של דבר נסגרים בהסדר.
גבי לסקי: כך פועלת הפרקליטות.
גבי לסקי: יכול להיות שבהסדרים משנים את העבירה לעבירה שלא נכללת בתוך הרשימה שלכם.
גבי לסקי: אז היה מעניין לדעת כמה מלכתחילה נחקרו או כמה תיקים נפתחו עם כתב אישום שכן מתייחס לעבירות שאמרתן בהתחלה ובסופו של דבר בהסדר טיעון זה השתנה ועבר לעבירה אחרת.
עאידה תומא סלימאן: במחקר שעשיתי לפני כמה שנים על מקרי רצח של נשים ערביות הבעיה העיקרית שצצה זה השינוי בכתבי האישום וההקלות שנעשו בדרך לאורך ההליך המשפטי.
עאידה תומא סלימאן: כלומר התחילו בכתבי אישום מאוד מחמירים, ושינו את זה או דרך עסקת טיעון או דרך שינוי כתב האישום עצמו.
עאידה תומא סלימאן: כדאי לדעת את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לשאול מה ההבדל בין שהתיק נסגר מחוסר ראיות או שלא הייתה הגדרה של נסיבות העניין.
עאידה תומא סלימאן: בשקף הקודם יש נתון: "נסיבות העניין אינן מתאימות להעמדה לדין" ו"חוסר ראיות".
גבי לסקי: זה דברים שונים לגמרי.
עאידה תומא סלימאן: הבנתי שזה שונה אם יש שתי קטגוריות.
עאידה תומא סלימאן: יש פה מישהו מהפרקליטות בדיון?
עאידה תומא סלימאן: אז אני אצטרך ללמוד את החומר.
עאידה תומא סלימאן: או גבי כעורכת דין תסביר לי אחר כך.
גבי לסקי: יש מגמה לא לשנות את ההגדרות של סגירת תיק.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עבדנו מאוד קשה כדי להוריד את ההגדרה "מחוסר עניין לציבור".
עאידה תומא סלימאן: כי היו סוגרים את התיקים מחוסר עניין לציבור.
גבי לסקי: בקיצור צריך לדבר על זה.
ג'רי אלמו קפיטל: נעבור לנתונים של משרד הרווחה בקצרה ונתחיל עם פניות למוקד המצוקה הארצי 118.
ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2020 הייתה עלייה מאוד ניכרת כמעט פי 3.5 במספר הכולל של הפניות למוקד על רקע אלימות בין בני זוג.
ג'רי אלמו קפיטל: יש גם עלייה במספר הפניות של נשים ובמספר הפניות של גברים.
ג'רי אלמו קפיטל: חשוב להדגיש שהמערכות של משרד הרווחה לא עושות הבחנה בין הפונים.
ג'רי אלמו קפיטל: זאת אומרת אי אפשר לדעת אם הפונה הוא התוקף, הקורבן או בכלל צד שלישי שנחשף לאירוע אלימות ומתכוון לדווח עליו.
ג'רי אלמו קפיטל: אחד השירותים שמשרד הרווחה נותן למשפחות ולנשים נפגעות אלימות זה טיפולים במרכזים לטיפול באלימות במשפחה.
ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2020 הייתה עלייה של כ-12% במספר הכולל של הפניות למרכזים ועלייה של כ-6% במספר המשפחות שטופלו במרכזים הללו.
ג'רי אלמו קפיטל: זה מקרב כלל האוכלוסייה.
עאידה תומא סלימאן: צריך להזכיר לכולם שזאת הייתה שנת קורונה, ובכל הכיוונים ראינו עלייה באלימות נגד נשים.
ג'רי אלמו קפיטל: כשאנחנו מסתכלים על המשפחות הערביות שמטופלות במרכזים הללו אנחנו רואים תמונה קצת שונה ביחס לשתי נקודות מרכזיות: בשנת 2020 כ-16% מכלל המשפחות שטופלו במרכזים הללו היו משפחות ערביות; ואם נחזור לנתונים של המשטרה באותה שנה כ-22% מהתיקים שנפתחו בגין אלימות בין בני זוג הקורבנות היו לא יהודים, כהגדרת המשטרה; נקודה נוספת – בשנת 2020 הייתה ירידה של 13% בסך כול המשפחות הערביות שטופלו במרכזים הללו.
ג'רי אלמו קפיטל: כן, ירידה.
ג'רי אלמו קפיטל: אפשר לעבור לשקופית הבאה ולדבר ממש בקצרה על מקלטים לנשים נפגעות אלימות:
ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2020 הייתה עלייה של 8% בסך כול הפניות למקלטים לנשים נפגעות אלימות וגם עלייה של 19% במספר הנשים שהתקבלו והגיעו למקלטים.
ג'רי אלמו קפיטל: חשוב להדגיש שבשנת 2020 הייתה הרחבה של מקלטים ושל מרכזי הטיפול באלימות במשפחה.
ג'רי אלמו קפיטל: נפתחו עוד מרכזים חדשים ועוד שני מקלטים חדשים.
קריאה: ב-2021 נפתחו עוד שני מקלטים, לא ב-2020.
ג'רי אלמו קפיטל: זה לפי הנתונים שלהם.
עאידה תומא סלימאן: ב-2020 היה מקלט החירום שנפתח בגלל הקורונה, והמקלט השני נפתח בתחילת שנת 2021.
עאידה תומא סלימאן: את יודעת את זה יותר טוב מכולנו, נאילה.
עאידה תומא סלימאן: נאילה היא מנכ"לית הארגון שמפעיל את המקלט השני.
ג'רי אלמו קפיטל: כשאנחנו בוחנים את אוכלוסיית הנשים ששוהות במקלטים לפי מוצא אנחנו רואים ש-54% מהנשים ששהו במקלטים בשנת 2020 היו לא יהודיות, רובן היו מוסלמיות.
ג'רי אלמו קפיטל: זה מחזיר אחורה שבמרכזים לטיפול באלימות אנחנו רואים פחות משפחות ערביות שמקבלות טיפול במרכזים הללו, ודווקא במקלטים שזה החלק האקוטי יותר, זאת אומרת שהאישה צריכה הגנה לאחר האקט האלים יש שיעור גבוה של נשים לא יהודיות, ברובן מוסלמיות.
עאידה תומא סלימאן: אבל סביר להניח שאם פחות מגיעים לטיפול, ובמיוחד הגברים, אז סביר להניח שרמת האלימות והמסוכנות גוברת, והנשים צריכות לחפש לעצמן מקלט.
עאידה תומא סלימאן: מעניין לנסות להבין למה יש ירידה בטיפול במרכזים לטיפול באלימות במשפחה בחברה הערבית דווקא בשנה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: זה גם לפתחם של המרכזים וגם של משרד הרווחה לנסות להבין מה קורה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, ג'רי.
עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, ידעתי שהנתונים האלה מכניסים אותנו תמיד לסוג של – לא יודעת אם דיכאון, אבל תמונה קשה.
עאידה תומא סלימאן: לכן זה הזמן לראות את העבודה הנפלאה של הארגונים.
עאידה תומא סלימאן: בנושא הזה אני משוחדת ולא אובייקטיבית.
עאידה תומא סלימאן: אני התחלתי את דרכי בארגונים שנאבקו בשטח, ואני עדיין מעריכה מאוד את העבודה של החברה האזרחית, ארגוני הנשים הפמיניסטיים שתמיד מאתגרים את השיח הכללי הקיים ומושכים אותו כלפי מעלה.
עאידה תומא סלימאן: נפתח עכשיו בהתייחסות לפרויקטים ולמיזמים חדשים.
עאידה תומא סלימאן: אבל הייתי רוצה לפני כן לשאול את חברות הכנסת אם הן היו רוצות להתייחס למשהו לפני שעוברים להצגות של הפרויקטים והמיזמים.
יסמין פרידמן: אני, בעיקר, באתי לשמוע על המיזמים החדשים.
יסמין פרידמן: ברכות חמות.
יסמין פרידמן: כמה היום הזה חשוב.
יסמין פרידמן: תודה לך, יושבת-ראש הוועדה.
יסמין פרידמן: אבל אני באתי בעיקר ללמוד.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חברת הכנסת יסמין פרידמן.
עאידה תומא סלימאן: את מחברות הכנסת המתמידות בוועדה, ואני מודה לך על זה כי זה לא מובן מאליו במצב ועדות הכנסת בימים האלה.
עאידה תומא סלימאן: גבי, רצית להגיד משהו?
גבי לסקי: זה היה מאוד מדכדך.
גבי לסקי: ביחס לדיון הקודם אולי היה צריך לעשות את זה הפוך:
גבי לסקי: קודם הנתונים הקשים ואחר כך הנתון על אמנת איסטנבול שאולי יעשה גם שינוי ניכר בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו כשנראה את העבודה הנהדרת שעושים ארגוני החברה האזרחיים נחזור להרגיש שאנחנו משנות את העולם.
עאידה תומא סלימאן: היום יש לנו כמה פרויקטים מעניינים.
עאידה תומא סלימאן: נתחיל בעמותת סדרה, עמותת אעלאם ועמותת אד'אר – פרויקט מגן למשפחה.
עאידה תומא סלימאן: יציגו אותו יחד גברת מראם סלימאן ופטמה בסאל, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד משהו אישי עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: גילוי נאות: מראם היא הבת שלי, ואני מרגישה כבוד והערכה שהיא ממשיכה את הדרך הקשה הזאת במאבק באלימות נגד נשים.
קריאה: גאווה.
מראם סלימאן: הרבה גאווה.
מראם סלימאן: חיפשתי את המילה.
מראם סלימאן: תודה.
מראם סלימאן: כמו שחברת הכנסת הסבירה מדובר בפרויקט של משפחה מוגנת שהוא שיתוף פעולה בין שלושה ארגונים שונים:
מראם סלימאן: ארגון אד'אר שעוסק יותר עם אנשי מקצוע – עובדים סוציאלים, פסיכולוגים ומורים, כדי למנוע אלימות במשפחה.
עאידה תומא סלימאן: אולי תעמדו על הדוכן וכך יהיה לכן השקף מול העיניים.
עאידה תומא סלימאן: סליחה שלא שמתי לב מההתחלה.
מראם סלימאן: ארגון סדרה עובד עם נשים בדואיות בנגב להעצמת הנשים ולקידום המעמד שלהם למקומות של מקבלי החלטות; וארגון אעלאם שעובד על קידום התקשורת הערבית בתוך התקשורת הישראלית הכללית.
מראם סלימאן: שלושת הארגונים משתפים פעולה בפרויקט הזה כשכל ארגון עובד בתחום ההתמקצעות שלו.
מראם סלימאן: לפני שאני אסביר על הפרויקט קצת נתונים על הנשים הערביות בנגב:
מראם סלימאן: יש כ-270,000 אזרחים ערביים בנגב; כמעט 51% מהם הן נשים; 70% מכלל האזרחים הערבים שמתגוררים בנגב מתגוררים ביישובים מוכרים לעומת 30% שמתגוררים ביישובים לא מוכרים; וכ-67% מתושבי הנגב שנמצאים מתחת לקו העוני הם ערבים.
מראם סלימאן: 42% ממקבלי דמי האבטלה בנגב הם נשים; כמעט 60% מנתמכי ביטוח לאומי בנגב מתגוררים ביישובים לא מוכרים, ושיעור הנשים הערביות בעלות תואר ראשון נמוך ב-80% מהממוצע הארצי.
מראם סלימאן: כמו שאמרתי, מאחר שיש לנו שלושה ארגונים שונים עם שלוש התמקצעויות שונות כל ארגון עובד על הנישה שלו: ארגון סדרה עובד על העצמת נשים והכשרה שלהן בתחומים שונים שנדבר עליהם, אנשי מקצוע: עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, מורים, אנשי חינוך למיניהם והעלאת מודעות בקרב הבדואית בנגב.
מראם סלימאן: עיקר הפעילות שלנו מתמקד בפעילויות שונות:
מראם סלימאן: אנחנו עובדים באופן ישיר עם רשויות מקומיות כדי להכשיר אותם להגשת מכרזים ולמימון מהממשלה עבור קידום פרויקטים של שוויון מגדרי.
מראם סלימאן: אנחנו עובדים גם עם אנשי מקצוע: מורים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, איך לטפל באלימות מגדרית בחברה הבדואית בצורה בטוחה יותר ויעילה יותר.
מראם סלימאן: עם הנשים עצמן אנחנו עובדים על פיתוח מנהיגות קהילתית, לובינג, סדנאות העצמה נוספות.
מראם סלימאן: כבר הושק מדריך שבו מפורטות כל הזכויות של הנשים ושל האזרחים בכלל, ואיך אנחנו יכולים למצות את הזכויות האלה במקרים של תקיפה מגדרית אלימה או בכל מצב.
מראם סלימאן: יש רשימה של כל המקומות והמוסדות שאפשר לפנות אליהם לתמיכה.
מראם סלימאן: לבסוף, החלק שאני אוהבת הוא הכשרת הדור הבא.
מראם סלימאן: אנחנו עובדים עם נוער בבתי ספר להעלאת מודעות איך למנוע אלימות מגדרית, ואיך אנחנו יכולים לזהות מקרים של אלימות מגדרית.
מראם סלימאן: כמובן, זה בנוסף לקמפיינים במהלך הקמפיין להעלאת המודעות של החברה בכלל.
מראם סלימאן: הפרויקט אמור להימשך כשלוש שנים.
מראם סלימאן: כרגע אנחנו נמצאים בסוף השנה הראשונה ליישום הפרויקט.
מראם סלימאן: מה שמייחד את הפרויקט הזה זה שילוב שלושת הכיוונים האלה: נשים, אנשי מקצוע והדור הבא שעומד להיכנס לחברה ולהיות חלק פעיל ממנה כסטודנטים תלמידי תיכון.
מראם סלימאן: איתם אנחנו עובדים ספציפית איך להפיק סרטים, איך לזהות מקרי אלימות או תופעות שיכולות להופיע עקב אלימות במשפחה או אלימות מגדרית, ואיך להימנע מזה בתוך בית הספר.
מראם סלימאן: הם בסופו של דבר יפיקו את הסרטונים להעלאת המודעות שנוציא במהלך הפרויקט.
מראם סלימאן: אני רוצה להזמין את פטמה שתמשיך את דבריי.
מראם סלימאן: היא רכזת הפרויקט שלנו והיא נמצאת בשטח.
מראם סלימאן: היא תמשיך להסביר קצת על יישום הפרויקט בשטח.
פטמה בסאל: שלום.
פטמה בסאל: אני שמחה לראות אתכם.
פטמה בסאל: בכל הנושא של אלימות בנגב בחרנו להתחיל עם אוכלוסיית הנשים בנגב.
פטמה בסאל: מדובר בחברת נשים שהיא קצת שונה מכל קבוצות הנשים בחברה הערבית.
פטמה בסאל: אישה בדואית עוברת הרבה משברים בנגב.
פטמה בסאל: התחלנו עם קבוצה אחת שאיתה אנחנו עובדים על העלאת מודעות בקרב נשים בדואיות.
פטמה בסאל: הדילמה הייתה איך לגייס נשים.
פטמה בסאל: כי אישה בדואית בנגב מוגבלת בגלל מסורת ומוגבלות.
פטמה בסאל: אסור לה לצאת מהבית – לחלק גדול, לא כולן.
פטמה בסאל: לכן הבעיה הראשונה הייתה איך לגייס.
פטמה בסאל: התחלנו בקבוצה אחת, והיום אנחנו נמצאים עם 11 קבוצות בתהליכים שונים, רובן בכפרים לא מוכרים וחלק גדול גם בכפרים מוכרים דרך מחלקות הרווחה בנגב, דרך המועצות האזוריות והמקומיות.
פטמה בסאל: בהתחלה הייתה לנו בעיה של נתונים.
פטמה בסאל: אנחנו צריכים נתונים, אבל במחלקות הרווחה בנגב, לצערי הרב, אין נתונים שאפשר להסתמך עליהן; כי חלק גדול מהנשים פוחדות לפנות למחלקות הרווחה ולהגיד שהן סובלות מאלימות, מאיומים וכיוצא בזה.
פטמה בסאל: כמו כן המשטרה מבחינתן זה לא פתרון וגם המקלט הוא לא פתרון בשבילן.
פטמה בסאל: אז אנחנו בעמותה לקחנו על אחריותנו לטפל ולהגיע לכל אוכלוסיית הנשים בנגב בכפרים הלא מוכרים, והיום אנחנו בתהליך מתקדם.
פטמה בסאל: כפי שאתם רואים בתמונות מדובר כאן בקבוצות ברהט, בשגב שלום, ח'שם זנה, ואנחנו מתרחבים.
פטמה בסאל: עשינו גם פרויקט בקרב בני נוער בשיתוף פעולה של צוות גברי.
פטמה בסאל: מגייסים גברים - -
עאידה תומא סלימאן: שזה לא מובן מאליו.
פטמה בסאל: נכון.
פטמה בסאל: גברים בדואים תמיד נגד העמותות הפמיניסטיות בנגב, אבל היום הם בעד, ויחד עם העמותה שלנו הם קוראים נגד אלימות נשים בחברה הבדואית בנגב; הם גם מסייעים לנו בבתי הספר לגייס קבוצות נוער ולטפל באלימות נגד נשים בנגב.
פטמה בסאל: תודה.
יסמין פרידמן: אפשר שאלה?
פטמה בסאל: כן.
יסמין פרידמן: אתם מתוקצבים על-ידי משרד הרווחה?
פטמה בסאל: לא.
פטמה בסאל: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם האיחוד האירופי ומול עמותת אד'אר ואעלאם.
יסמין פרידמן: זאת עמותה.
עאידה תומא סלימאן: הם שלוש עמותות שחברו יחד, גייסו כספים ועושים את העבודה.
יסמין פרידמן: המנהיגות המקומית מקבלת את זה בזרועות פתוחות?
פטמה בסאל: היה קשה לשכנע אותם כי היה מדובר על אוכלוסייה שמרנית.
פטמה בסאל: אבל היום בשיתוף פעולה של גברים, אנשי דת ואנשי מקצוע אחרים אנחנו נכנסנו לחברה ועבדנו על זה.
פטמה בסאל: אנחנו גם התחלנו בקמפיין אצלנו בעמותת סדרה בלקייה בקמפיין.
פטמה בסאל: חברת הכנסת עאידה תומא הייתה אחד המוזמנים.
פטמה בסאל: היא הייתה האישה היחידה - -
עאידה תומא סלימאן: שאר המשתתפים היו גברים.
פטמה בסאל: הגענו גם לרהט ועכשיו הולכים לעשות קמפיינים בכל הכפרים המוכרים והלא מוכרים בנגב.
מראם סלימאן: אני רוצה להוסיף עוד משהו קטן:
מראם סלימאן: אנחנו כבר עובדים עם חמש רשויות מקומיות ואזוריות בנגב.
מראם סלימאן: יש לנו בית ספר אחד עם 700 תלמידים שכבר נכנסנו אליו.
מראם סלימאן: היה שם קמפיין העלאת מודעות, ועד סוף השנה הזאת מתוכננים עוד שני בתי ספר באזור הנגב.
מראם סלימאן: (מחיאות כפיים)
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שזה מעורר הרבה תקווה לראות שלושה ארגונים שמובלים על-ידי נשים מאוד חזקות – ואני מכירה את שלושת הארגונים.
עאידה תומא סלימאן: גם צפון, גם מרכז וגם דרום חברו יחד כדי לעזור לנשים ערביות בדואיות בנגב.
עאידה תומא סלימאן: תוך כדי המאבק באלימות בונים גם יכולות של צעירים שמלמדים אותם לבנות קמפיינים ולצלם סרטונים.
עאידה תומא סלימאן: זאת פעולה מאוד חשובה, ואני אומרת את זה עכשיו באובייקטיביות מלאה.
עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד לשלושת הארגונים שמובילים את העשייה המבורכת.
עאידה תומא סלימאן: עמותת "אל הלב".
עאידה תומא סלימאן: אני מזמינה את גברת יהודית סידיקמן, נשיאה ומייסדת של "אל הלב", בבקשה, גברתי.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אגיד כלום על הפרויקט, אני משאירה את זה לך.
יהודית סידיקמן: אני מאוד מתרגשת להיות פה לכבוד יושבת-ראש הוועדה וחברי הכנסת היקרים ועמיתים יקרים בשטח שעובדים בשיתוף פעולה כבר שנים רבות.
יהודית סידיקמן: אני באה עם רקע, והסיפור שלי לא מוכר.
יהודית סידיקמן: אני מספרת אותו.
יהודית סידיקמן: אני נתקפתי על-ידי חזן בית הכנסת בגיל 12.
יהודית סידיקמן: לא קראתי לזה "אונס", זאת הייתה "אהבה" שש שנים, הוא גנב לי את הילדות.
יהודית סידיקמן: הדרך שלי לדת ולנישואין גם הביא אותי לאלימות במשפחה.
יהודית סידיקמן: זאת לא אלימות שתמיד מגיעה לכותרות כי יש הבדל בין רצח על-ידי סכין לבין דקירות קטנות – אלף דקירות קטנות יום-יום בביטחון העצמי ובמי אני.
יהודית סידיקמן: האלימות הזאת לא פחות חשובה.
יהודית סידיקמן: הרבה פעמים – מאיפה זה מתחיל?
יהודית סידיקמן: זה מתפתח לאלימות הרבה יותר חמורה וחריגה.
יהודית סידיקמן: ב-2003 ייסדנו את עמותת "אל הלב" כדי להעביר לנשים ולנערות כלים להתמודד עם אלימות בשעה שזה קורה, בדקה שזה קורה, בשנייה שאני מזהה שלא טוב לי, שאני מזהה שאני רוצה להציב גבול, ומה לעשות שאני מציבה את הגבול והצד השני לא מקשיב; ומה יש בידיים שלי.