GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לירון ספרד: אפילו קיימנו מאז מספר פגישות עם השב"ס, היו כמה אירועים נוספים שבתי משפט ביקשו לשלב, אנחנו מתנגדים בצורה ברורה לכל שילוב.
לירון ספרד: מוסדות החינוך מבחינתנו הוא לא מקום לשיקום עבריינים.
לירון ספרד: אז זה היבט אחד.
לירון ספרד: בלי קשר, אפילו מהות העבירה, בין אם אלו עבירות אלימות מינית או אחרות, אנחנו מתנגדים לזה בצורה תקיפה, וגם מסרנו הודעות בנושא באמצעות הפרקליטות לבתי המשפט, שביקשו לשלב כחלופות מעצר עבריינים במוסדות החינוך.
לירון ספרד: זה היבט אחד.
עאידה תומא סלימאן: טוב, אנחנו עדיין בשוק שבתי המשפט עדיין מציעים הצעות כאלה.
לירון ספרד: אז בשביל זה אנחנו פה.
לירון ספרד: אנחנו פה בשביל זה, בשביל להביע עמדה ברורה ויש עמדה ברורה בנושא הזה.
לירון ספרד: ההיבט השני, התייחסת לעובדי ההוראה שמעבירים אותם בין מוסד חינוך למוסד חינוך, אני רוצה להתייחס קודם כל לסוג העברות האלה.
לירון ספרד: כשאנחנו מדברים על אירועים של פגיעה מינית, אלימות מינית שבמרבית המקרים האלה מדובר בעובדים שהחלה נגדם חקירה פלילית.
לירון ספרד: זאת מכיוון שיש חובות דיווח, ומן הסתם, אלו עבירות ברמת חומרה גבוהה שמצדיקות גם דיווח למשטרה וכניסה של הרשויות המוסמכות לתוך עובי הקורה ולחקור את האירועים האלה.
לירון ספרד: אין מצב שבו אנחנו מעבירים מורה מבית ספר אחד לאחר כשיש חקירה.
עאידה תומא סלימאן: על המורים אני לא דיברתי שאתם מעבירים, אלא שמורים עלולים לעבור מבית ספר לבית ספר.
עאידה תומא סלימאן: הם עדיין נמצאים במערכת החינוך, אבל הם בורחים ומה שנודע עליהם בבית ספר אחר.
לירון ספרד: אז את מדברת על תופעה של דלתות מסתובבות.
לירון ספרד: אז גם את התופעה הזו אנחנו עושים הכל כדי להצר, לצמצם אותה וכדי למנוע אותה.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת עושים את הכל?
לירון ספרד: אז אני אסביר מה אנחנו עושים.
לירון ספרד: יש שני היבטים, אם אנחנו מדברים על מידע שהוא לא פלילי ואם מגיע מידע שהוא פלילי.
לירון ספרד: כשמגיע מידע שהוא פלילי, למשל, אם עובד הוא משרד החינוך אז כמובן כל המידע בתוך הבית, ואנחנו דואגים לפעול באמצעות אגף המשמעת וכו' בכל ההיבטים.
לירון ספרד: אם אנחנו מדברים על מורים שעובדים בעלויות, כלומר לא מועסקים על ידי המשרד, אלא על ידי גופים אחרים שפועלים ברישיון, כמו רשויות מקומיות, רשתות חינוך או עמותות, אנחנו כמובן מעבירים מודעה לבעלות על פתיחת חקירה פלילית.
לירון ספרד: בנוסף, מעבירים לאותו אדם שכל בקשה שלו לעבור ממקום אחד למקום אחר דורשת בחינה שלנו.
לירון ספרד: הוא כרגע, מה שנקרא, נמצא באותו גוף והגוף הזה גם יכול לקבל החלטות אם להשעות אותו לבינתיים או לפטר אותו.
לירון ספרד: אם למשל הוא מפטר אותו, אנחנו כמובן גם מסמנים.
לירון ספרד: כלומר, יש איזה שהוא סימון, שאנחנו מודיעים לאותו אדם, דע לך לאור הפיטורים שלך בשל אירוע חריג, ביצענו את הסימון שלנו במערכות המשרד ואם תבקש לעבור לבית הספר אחר, אתה תצטרך להגיע בפני ועדה שתבחן את המקרה שלך, בין אם זה אירוע חריג או מקרה פלילי.
עאידה תומא סלימאן: ממתי התחלתם התהליך?
לירון ספרד: אנחנו כבר עושים את זה מספר שנים.
לירון ספרד: מספר שנים במערכת של ממש הטלת התראות בירור אם הגיע מידע חריג על עובד.
לירון ספרד: כלומר, הרבה פעמים גם יכול להיות שהחלה חקירה פלילית נגד עובד, או אפילו לא ברמה הפלילית, היה אירוע והחליטו לא להתלונן וזה לא משהו שהיה מחייב חובת דיווח או שהתיק נסגר.
לירון ספרד: העובד התפטר, אז אנחנו מבינים שהוא התפטר על מנת להימנע מהצורך בבירור.
לירון ספרד: כי אז בית הספר אומר הנה הבן אדם עזב, יש לי שקט והסיפור נגמר מבחינתי.
לירון ספרד: אבל מבחינתנו, כמערכת, הסיפור לא נגמר.
לירון ספרד: אנחנו מוצאים הודעה לאותו אדם "דע לך לאור התפטרותך בשל אירועים חריגים מוטלת התרעת בירור על הרשימה שלך במערכות משרד החינוך.
לירון ספרד: ככל שתבקש לשוב למערכת החינוך, אתה תצטרך להתייצב בפני ועדה שתבדוק אותך" ומי שתקבל החלטה בעניין היא מנכ"לית משרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: מורה או מישהו ממערכת החינוך, אחד מאנשי הצוות, דווחה עליו תלונה, על מה שאתה קורא לו אירוע חריג, אני קוראת לו פגיעה או הטרדה, ונפתח תיק במשטרה ומתקיימת נגדו חקירה, מה עושים איתו?
לירון ספרד: אוקיי.
לירון ספרד: אז גם יש לנו פה שתי מערכות דינים.
לירון ספרד: מערכת דינים אחת מתייחסת לעובדים שמועסקים על ידי משרד החינוך, ומערכת דינים אחרת מתייחסת לעובדים שלא מועסקים על ידי משרד החינוך, אלא על ידי אותן בעלויות, אותם גופים.
עאידה תומא סלימאן: אני מחייכת כי אני אומרת לה שיש לי דה ז'ה וו מאתמול, יש את הרופאים של משרד הבריאות ויש את הרופאים של קופות החולים.
לירון ספרד: טוב, אני אנסה לפשט.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא צריך לפשט.
לירון ספרד: אז לגבי עובדי מדינה שחלה נגדם חקירה פלילית, יש חוק שירות המדינה משמעת, שאם החלה חקירה פלילית במקרים המתאימים אפשר להזמין את אותו אדם, להשעות אותו.
לירון ספרד: למנכ"לית המשרד יש סמכות של עד שלושים יום השעיה ולאחר מכן נציב שירות המדינה יכול להמשיך להשעות, עד תום ההליכים הפליליים.
עאידה תומא סלימאן: לפני שלוש שנים טיפלתי בתיק, שפנו אליי המשפחה עצמה, המורה המשיך ללמד בתוך בית הספר, רק הוציאו את הילדה מהשיעור שלו.
עאידה תומא סלימאן: הוא המשיך ללמד והיא המשיכה לראות אותו כל יום.
לירון ספרד: תראי, בהנחיות של המשרד כשיש פגיעה, ההנחיה הברורה היא שאם מבצעים הפרדה, ההפרדה היא כלפי המורה ולא כלפי התלמיד.
לירון ספרד: התלמיד אמור להישאר בכיתת האם שלו, בקבוצה שלו וההפרדה היא כלפי המורה או עובד ההוראה.
עאידה תומא סלימאן: אתה באמת מאמין שיש דבר כזה שנקרא הפרדה?
עאידה תומא סלימאן: הרי, הם נפגשים באותו בית הספר, בחצר וכו'.
לירון ספרד: אז גם במקרים כאלה יושבים אנשי המקצוע ובוחנים את האירוע, ויש מקרים של הפרדה שמתבצעת לא באותו בית הספר, כלומר כתובת.
לירון ספרד: הוא כן יועבר למקום אחד לאחר עד שהדברים יתבררו אם הוא לא מושעה.
לירון ספרד: עכשיו, אם הוא לא עובד מדינה, אז יש לנו את חוק פיקוח על בתי הספר שמאפשר לנו להתלות אישור העסקה, לבטל אישור העסקה או לא לתת אישור העסקה למי שעובד במערכת החינוך המפוקחת.
לירון ספרד: עכשיו, אני רוצה להוסיף לגברתי ולמסור לה, את יכולה להקשות עליי, אבל אני אקשה על עצמי, מה קורה כאשר התיק נסגר?
לירון ספרד: החלה חקירה והתיק נסגר?
לירון ספרד: הוא יכול לחזור, הרי למערכת, התיק נסגר, נגנז.
לירון ספרד: במקרים הרלוונטיים, שיש לנו מידע שאנחנו חושבים שמבחינה מנהלית יכול לבסס החלטה למנוע מאותו אדם לעבוד, אנחנו פונים באמצעות הפרקליטות.
לירון ספרד: אנחנו פונים לפרקליטות ומבקשים לקבל עותק של תיק החקירה שנסגר ובוחנים את המידע.
לירון ספרד: לא בכל תיק, כאילו כשיש לנו תשתית מבוססת לדעת.
לירון ספרד: נניח והחליטו לא להעמיד לדין, למה?
לירון ספרד: כי הרף הפלילי לא הצדיק העמדה לדין, אבל אנחנו כמערכת אומרים, יש רף פלילי ויש רף מנהלי.
לירון ספרד: אנחנו חושבים, למשל, תכתובות שיש בתיק, שיחות, בירורים, עדויות שנמסרו הן מספיק חמורות ברמה המנהלית שמצדיקות לא להתיר לאותו אדם להמשיך לעבוד במערכת החינוך.
לירון ספרד: כלומר, שיש לנו השפעה מזיקה לתלמידים ובמקרים כאלה אנחנו גם מפסיקים את עבודתו של אדם.
לירון ספרד: האם הכל מושלם?
לירון ספרד: לא, אבל אנחנו בהחלט פועלים כדי שכמה שיותר להדק את הפיקוח שלנו על אותם עובדי הוראה.
עאידה תומא סלימאן: אני תיכף אגיע לפיקוח, כי הרבה מהנהלים נכתבים בצורה מאוד יפה, ואנחנו נתקעים עם הנושא של הפיקוח, אבל אני תיכף אגיע לשם.
ענת מימון: אני רק רוצה לשאול לגבי עובדי מדינה שלא נפתחת חקירה פלילית, גם שם יכולים להיות מונחים של איזה שהוא רף.
לירון ספרד: נכון.
ענת מימון: השאלה אם גם שם יש לך איזה שהוא סימון או דרך?
לירון ספרד: אז ככה, לגבי עובדי מדינה, שלא החלה חקירה פלילית, אלא יש אירועים חריגים, יש מדרגים של פעולות שאפשר לנקוט.
לירון ספרד: יש דברים שהם ברמת ההתראה או הנזיפה שאפשר בעצם שמתקיים איזה הליך, אמצעי משמעת של התראה או נזיפה שיש לו השלכות על הקידום של העובד, על היכולת שלו לבוא במקום אחד לזכות במכרזים כאלה.
לירון ספרד: כשאנחנו מדברים על אירועים חמורים יותר, יש מצב שיכולה להיפתח חקירת משמעת, על בסיס אותה חקירת משמעת של נציבות שירות המדינה ואגף המשמעת במשרד החינוך ממשרד החינוך, דרך המשפט של טוהר המידות, יכולה להיות מוגשת קובלנה לבית הדין למשמעת שיכולה לבוא ולנקוט צעדים כנגד אותו עובד, גם במצב שאין לנו חקירה פלילית.
לירון ספרד: ויש לנו אירועים כאלה על אנשים שנפסלו לצמיתות משירות במשרד החינוך, בגלל התנהלות לא ראויה שלא הייתה ברף הפלילי.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו אנשים שנמצאים איתנו בזום ורוצים להתייחס, אבל אני גם ארצה עדיין לשמוע את נציגת המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: אתם שלחתם נתונים מאוד מסודרים, ואני רוצה שתתייחסי אם יש לך משהו להגיד, כי אחר כך נעשה איזו שהיא השוואה בין מספר התלונות לבין מה שנצבר במשרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: יש לך מה להוסיף רב פקד רחל גרייבן?
רחל גרייבן: אני רוצה גם בפתח הדברים להצטרף להערכה אליכם וגם לנערות בזום, כי באמת מרשים וגם מרגש לשמוע את הדברים ואת היוזמות.
רחל גרייבן: אני ככה תוך כדי חשבתי כמה חוכמה ורגישות בדברים ובאופן שהם תוארו.
רחל גרייבן: את ככה, מאוד שמעתי ממך, איך חשוב שההתייחסות למיניות לא תהיה רק בהיבט של פגיעה, ולכן אני שמה את עצמנו במקום מאוד מסוים.
רחל גרייבן: אבל, אם בתוך היוזמות, מקום או צורך, בעיניי תמיד יש צורך, אבל אם יש איזה שהוא מקום שאנחנו היינו יכולים להשתלב בו, בשיח, לשמוע בלהשמיע איך זה פועל אצלנו, אז בשמחה.
רחל גרייבן: בהקשר הזה, אני אזכיר שיש לנו קציני מניעה והסברה, זה חלק מעבודת הנוער המשמעותית, גם מהזווית שלנו שהיא מניעה.
רחל גרייבן: הם אחראים על הנושא של הסברה לגבי בכלל עבירות שמבוצעות על ידי קטינים, ולכן הם עורכים הסברה בכל מיני נושאים של עבירות של נוער, גם אם היא סוג מסוים בעבירות מין הן בהיבט של חשודים והן של נפגעים, שכמובן הנושאים שם הם הרבה יותר רגישים, ולכן נכון שהם יהיו ממערך יותר כולל, ולא רק כניסה חד פעמית לדבר על העבירות.
רחל גרייבן: אז אפשר לקשר אחר כך עם עובד מניעה של תחנה מסוימת כזו או אחרת או בכלל בשמחה.
רחל גרייבן: לגבי הנתונים, אנחנו העברנו נתונים שהדגש שהופנה אלינו, להבנתנו, היה באמת היקף התיקים והחשדות שיש לגבי פגיעות מיניות שמבוצעות על ידי קטינים.
רחל גרייבן: בהיבט הזה אנחנו העלנו נתון של בין חמש מאות ארבעים ושישה תיקים לבין שש מאות שלושים ושישה תיקים בחמש השנים האחרונות, בכל אחת מהשנים האלה.
רחל גרייבן: כאשר יש מספר שונה של נפגעים ונפגעות וגם חשודים וחשודות, כמובן בתיק אחד יכול להיות יותר מחשוד אחד וככה גם לגבי פגיעות לצערנו.
רחל גרייבן: קיים קושי בהשוואה בין הנתונים של משרד החינוך והמשטרה, כי הנתונים של המשטרה באמת לא עוסקים בבין תלמידים באותו גיל, למשל.
רחל גרייבן: זו יכולה להיות פגיעה של קטינים בין קטינים, יכול להיות פער גילאים גדול, זה לא אומר שזה קרה בבית הספר.
רחל גרייבן: כלומר, יש כל מיני עבירות, אז כבר לנו אין את הפילוח הפנימי לגבי האם מדובר בתלמיד, בין תלמידים באותו בית הספר, בית ספר אחר, בין בתוך המשפחה.
רחל גרייבן: כלומר, יש לנו חלוקה אחרת בתוך המשפחה והנתון הזה מתייחס לכולם, ולכן אני חושבת שקיים קושי בהשוואה בין הנתונים.
רחל גרייבן: אגב, לגבי נתונים, תמיד יש את ההיבט שהוא נותן איזו שהיא תמונה כללית וגם אנחנו צריכים להיות זהירים לגביו, כי מה עומד מאחורי הדבר הזה?
רחל גרייבן: כלומר, אם מישהו חשוד בתיק אחד או יותר מהתיקים, איזה הליך הוא עבר אחר כך, מה היה בהליך הזה להשפיע על ההמשך.
רחל גרייבן: חשוב לי לומר, אם רוצים התייחסות לגבי מדיניות הטיפול, בהקשר הזה אני אגיד שאני חושבת שהוועדה מכירה היטב את הטיפול בנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, גם בהיבט של הקטינים, של מרכזי ההגנה, של חוקרות עבירות מין, לכן אני לא ארחיב בהקשר זה, אלא אם יש צורך ואז בשמחה.
רחל גרייבן: אני כן אוסיף את הפן של טיפול המשטרתי בחשודים קטינים, שהוא באמת פן שנובע מחוק הנוער.
רחל גרייבן: יש לנו את חוקי הנוער שאחד העקרונות המנחים בהם הוא התייחסות אחרת לקטין עובר עבירה, ששמה דגש על מניעה ושיקום וראיית האפיקים האלה בו.
רחל גרייבן: לכן, גם כל קטין בעצם שחשוד בביצוע העבירה פלילית וגם עבירת מין, מועבר ידווח לשירות המבחן לנוער, שהם הגורם הטיפולי מבחינתנו אשר מרכז את כל ההסתכלות, הריכוז ואת הקשר עם הגורמים הנוספים ולבחון במה מדובר, במי מדובר, מה התמונה המלאה, על מנת לתת מענה מותאם.
רחל גרייבן: המטרה היא באמת טיפול מיטבי, אשר המטרה שלו היא מניעת ישנות ביצוע עבירות ושהוא לא ייכנס לתוך איזה שהוא מעגל של פשיעה, וככל הניתן גם לא לתייג אותו בצורה מסוימת, באופן שיאפשר חיים נורמטיביים בעתיד.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת זכות דיבור לנציגת איגוד מרכזי הסיוע.
יעל טל פואה: היי, נעים מאוד.
יעל טל פואה: אני ראש תחום חינוך והסברה באיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות לנפגעי תקיפה מינית.
יעל טל פואה: גם אני מברכת, שמחה ומתרגשת מהנערים ומהנערות, גם מהנערות בזום.
יעל טל פואה: זה מפיח בי הרבה מאוד תקווה.
יעל טל פואה: אני מאוד אוהבת לעבוד עם נערים ונערות ותמיד ככה אני רואה איך אנחנו בעיצומה של מהפכה.
יעל טל פואה: התחלתי לעבוד עם נוער לפני משהו כמו חמש עשרה שנה על התחום של מגדר, מיניות, מניעת אלימות מינית והנה מהפכות קורות.
יעל טל פואה: אני רוצה להתייחס לכמה נשאים.
יעל טל פואה: נושא ראשון הוא הנושא של הצעות החוק שלנו שאנחנו שותפות להן.
יעל טל פואה: הצעה אחת נוגעת בהכשרות חובה לאנשי מקצוע בכל מה שנוגע לזיהוי התעללות, שאנחנו כבר מבינות שהכשרות מהסוג הזה הן בעצם גם מהוות כלי למניעה, כי בעצם הכשרה כזאת מעלה את המודעות של כל איש ואשת חינוך.
יעל טל פואה: עכשיו, אני רוצה להגיד משהו על יועצות, אני עובדת המון עם יועצות ועם שפ"י.
יעל טל פואה: היועצות יודעות מה הן עושות, הן מנוסות, רגישות, הן יודעות לטפל בדברים, הן לא אלה שזקוקות להכשרות האלה.
יעל טל פואה: זאת אומרת, עליהן אני סומכת במאתיים אחוז, אני לא סומכת על עובדי ההוראה, מה זה לא סומכת, זאת אומרת אני אומרת חסרה הכשרה משמעותית לעובדי ועובדות ההוראה.
יעל טל פואה: כלומר, למורה לציור, למורה להיסטוריה שפתאום מביאה איזה שהוא אירוע מההיסטוריה, איזה שהוא אירוע אקטואלי, ופתאום איזו שהיא נערה שואלת שאלה והשאלה הזו מופנית למורה.
יעל טל פואה: אם המורה רק הייתה מגלה טיפונת רגישות או מודעת למה עומד מאחורי השאלה הזו, היא הייתה יכולה אחר כך לשאול את אותה נערה שאלת מעקב ופשוט לזהות את אותה פגיעה שאותה נערה מדברת עליה.
יעל טל פואה: אז זאת הצעה אחת, ואני מניחה שיש איזו שהיא הסכמה פה בחדר על ההכרחיות שלה.
יעל טל פואה: ההצעה השנייה היא הנושא של חוק להכניס הכשרות חובה לתוך בתי הספר שעוסקות גם במניעת פגיעה מינית וגם בחינוך למיניות בריאה.
יעל טל פואה: עכשיו, אני רוצה להגיד משהו מניסיוני של מה האסטרטגיות האפקטיביות ביותר למניעת אלימות מינית.
יעל טל פואה: אומנם זו הפרספקטיבה שממנה אני באה, אבל אני כן רוצה להציע ארבע אסטרטגיות, שאנחנו עובדות איתן במרכזי הסיוע ואני מניחה שהנערות והנער שיושבים כאן אולי יזהו חלק ממה שאני אומרת מהסדנאות שלנו גם בגימנסיה.
יעל טל פואה: האסטרטגיה הראשונה היא החינוך לשוויון מגדרי.
יעל טל פואה: אנחנו כבר מבינות ויש פה הצעת חוק מכיתה א' לדבר על מה זה גבריות, מה זה נשיות ובהיבט של המיניות זה בעצם איך אנחנו לא שבויים בתוך הסטראוטיפ או הציפיות המגדריות בתוך המיניות.
יעל טל פואה: איך אני יכול להיות בגבריות אחרת.
יעל טל פואה: אז זאת אסטרטגיה ראשונה.
יעל טל פואה: האסטרטגיה שנייה היא בעצם לדבר על מיניות בריאה.
יעל טל פואה: כשאני אומרת מיניות בריאה זה נחלק לנו לשניים, יש לנו חינוך מיני, ממש לתת ידע מהימן והרבה מאוד שאלות שעולות, והחלק השני הוא החלק הערכי של מה היא מיניות בריאה, הדדיות, הסכמה חופשית, אמון, חברות.
יעל טל פואה: זאת אומרת, איך נראית המיניות הבריאה הזו גם בהיבטים של הדימוי שלי וכו'.
יעל טל פואה: האסטרטגיה השלישית היא לדבר פגיעה מינית.
יעל טל פואה: אסור לנו לשכוח שאנחנו עדיין חברה ששבוייה במיתוסים של איך נראית פגיעה מינית, של הרבה מאוד האשמת קורבן, ואמרתם פה שאלימות מינית היא אלימות גרידא, אז הדברים יותר מורכבים מזה.
יעל טל פואה: הדבר האחרון שאני חושבת שאנחנו שותפים לעמדה הזו עם משרד החינוך, זה באמת חינוך של שומרי סף, "Active bystanders" כן לזהות מה קורה ולהצליח לעצור את זה בזמן אמת או לאחריו.
יעל טל פואה: אז קודם כל, אני חושבת שהארבע אסטרטגיות האלה צריך לאמץ אותן בתוך תוכניות ההכשרה.
יעל טל פואה: למה אני מציינת אותן?
יעל טל פואה: כי בתוך תוכניות ההכשרה צריך להתייחס לכל ההיבטים אללו, ואם אנחנו לא מתייחסים לכל ההיבטים אללו, אז אנחנו נהיה בבעיה כי יהיה לנו חוסר.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד דבר כזה, אני מאוד מכבדת את הידע שפרסת בפנינו, אבל האם אני שומעת מתוך דברייך, שזה לא מה שקורה בתוכניות הקיימות היום?
עאידה תומא סלימאן: כלומר, כי בסופו של דבר, אנחנו לא בדיון תיאורטי ולא אקדמי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשפר מדיניות ולשפר פרקטיקות.
עאידה תומא סלימאן: תגידי לי מה קיים בדעתך ומה לא קיים?
יעל טל פואה: כיום בתוכניות אין התייחסות הוליסטית לכל האסטרטגיות שאני מניתי.
יעל טל פואה: זאת אומרת, יש התייחסויות נקודתיות.
יעל טל פואה: לצורך העניין, לדבר רק על פורנוגרפיה או רק על מה שקורה ברשת זו התייחסות מאוד מאוד נקודתית, ואז בעצם גם התלמידים באים ואומרים רק רגע, אתם כל הזמן מדברים איתנו על סכנות ומה אסור, דברו איתנו גם על מה כן מותר.
יעל טל פואה: שאני מדברת רק על הסכנות או על משהו מאוד נקודתי, אני מצמצמת את השיחה, הופכת אותה ללא רלוונטית וגורמת להרבה מאוד אנטגוניזם בקרב הנערים והנערות.
עאידה תומא סלימאן: בעצם מה שאמר מיכאל, מה שאמרת, בשבילי אונס הדחקתי את זה וזה לא רלוונטי.
יעל טל פואה: נכון, כי אם היו מדברים עם מיכאל ומדברים איתו על הרגע של המגע המיני הבריא.
יעל טל פואה: איך באיזה שהוא רגע, כי אנחנו מדברים על הרבה מאוד פגיעות מיניות בקבוצות השווים, באיזה שהוא רגע זה הופך להיות אירוע פוגעני?
יעל טל פואה: אז הוא היה יכול להתחבר לזה, מהמקום שוואלה זה גם קורה באזורים מאוד, לצורך העניין, נורמטיביים או שזה קורה מתוך אי הבנה.
יעל טל פואה: עדכון חוזר מנכ"ל, מדובר פה על זה שכן מעדכנים את המעברים, אבל אני רוצה לדעת מה עושים עם נערים ומורים שיש עליהם שומעות.
יעל טל פואה: מה קורה אם אין הליך פלילי, ואיך גם אין שום התייחסות לאיך עוזרים לנערים ולנערות?
יעל טל פואה: זאת אומרת, הרבה פעמים נערות באות ומספרות לנו, אני באתי והתלוננתי.
יעל טל פואה: קחו דוגמא את הכפר הירוק, באים מתלוננים, גם לא מטפלים בזה כמו שצריך, אבל אם כבר טיפלו והרבה פעמים היועצות מטפלות, אז הן לא באות, מספרות ומדווחות ובעצם עושות איזה שהוא קלאווז'ר לאותן נערות.
יעל טל פואה: עוד נקודה, זה הסיפור של גמולי השתלמות, זאת אומרת למרכזי הסיוע יש גמולי השתלמות לעובדי הוראה, לא ליועצות, ואנחנו באמת מחכות לאישורי הפסגות.
יעל טל פואה: אני חושבת שזה משהו מאוד פשוט לעשות, פשוט לאשר את גמולי ההשתלמות שלנו שיכולים להיות פתוחים לכל עובד ועובדת הוראה, על מנת שיוכלו ויוכשרו לדבר מיניות ולעשות את הדבר הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני עם כל הכבוד יש לי סיוט מגמולי השתלמות.
עאידה תומא סלימאן: הייתי בחלק הזה, אתן יודעות, לפני שנכנסתי לכנסת, עם כל הכבוד למורים ולמורות, אני ראיתי אנשים שמגיעים רק בגלל שהם רוצים את גמול ההשתלמות ולא נכנסים באמת לתוך ההכשרות האלה.
עאידה תומא סלימאן: זה כמו לסחוב מישהו לטיפול, כאשר הוא לא משוכנע שהוא צריך טיפול.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את זה מהצד שלכם, אני מבינה שזה עלול לעודד אנשים אחרים, אני הייתי רוצה לראות את זה מובנה בתוך ההכשרה שלהם.
עאידה תומא סלימאן: זה הדבר האמתי שצריך לעשות.
עאידה תומא סלימאן: בעניין של דיווחים על תלונות והמשכיות של מעקב, אני אתן לך בסוף להתייחס לזה, אבל יש לי רשימה די ארוכה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לציפי ברנד סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו.
עאידה תומא סלימאן: ביקשת להתייחס, גברתי.
ציפי ברנד: כן, אז אל"ף תודה רבה על הדיון ותודה רבה לך שאת נותנת לי את האפשרות פה להתייחס.
ציפי ברנד: אני עוקבת אחרי הפרשה של התיכון האחרונה מאוד מאוד מקרוב ואני גם מקשיבה פה לדיון.
ציפי ברנד: הדיון הוא אומנם חשוב אבל אני חושבת שאנחנו צריכים להיות הרבה יותר מהירים בפתרונות, הרבה יותר חדים ובאמת לנסח דברים ישימים באופן מידי ולא להגיע רק להתכנס פה לדיוני חירום, באמת אחרי שהמצב כבר יוצא משליטה.
ציפי ברנד: אני חושבת שגם התוקפנות המינית, גם ההתנהגות המינית זה לא משהו שנולד בתל אביב ולא בתיכון התל אביבי וזה קורה בכל מקום.
ציפי ברנד: אני יכולה לספר לכם גם שסמוך לסיפור החשד על האונס בן החמש עשרה, גם המשפחה שלו יצרה איתי קשר, לא רק קבוצת "מאמינות לך", גם המשפחה שלו עצמה.
ציפי ברנד: מכלל השיחות שעשיתי, תמונת המצב שעולה מההקשבה לאם, ולנערות בכלל, זו תמונת מצב מחרידה.
ציפי ברנד: כל תקופת הקורונה, וצריך פה להתייחס לתקופה הזו, המצב יצא משליטה.
ציפי ברנד: מה שעשו בני הנוער, או לפחות חלקם, הם קיימו יחסי מין בהסכמה וקיימו גם לא הסכמה.
ציפי ברנד: אני מצטערת שאני כל כך ישירה, אבל אני חושבת שהמצב הוא חמור ושצריך לטפל בו.
ציפי ברנד: הם קיימו יחסי מין בקבוצות, בזוגות, אלו היו נערים בני חמש עשרה שקיימו יחסים עם עשרים קטינות, שלושים קטינות, לא ברור בדיוק מה.
ציפי ברנד: הם משתמשים במילים של אונס, מעשי סדום, מתעדים אקטים כי זה מה שהם רואים בפורנו ועם זה אנחנו לא מתמודדים.
ציפי ברנד: הפרונו נמצא אצלם היום בסמרטפונים, בידיים שלהם.
ציפי ברנד: אנחנו, אני מדברת פה גם כאמא לארבעה ילדים וגם כסגנית ראש עיר, אנחנו לא מתמודדים.
ציפי ברנד: אנחנו לא מסבירים לבני הנוער שלנו מה היא בעילה בהסכמה, מה זה אונס.
ציפי ברנד: אני יכולה להגיד לכם שגם הבנות שלי בכיתה, אחרי פרשת המין הגדולה הזו, המחנכת לא ידעה איך להתייחס, על מה לדבר ועד היום לא דיברו איתם בכיתה על זה.
ציפי ברנד: אז זו תמונת המצב, משרד החינוך.
ציפי ברנד: אני לא חושבת שאנחנו צריכים פה ללכת על רק תוכניות ארוכות טווח, הן חשובות, הן הכשרות דרושות, אבל הבעיה היא היום היא ברמת המחנכת שנמצאת בכיתה, שהיא צריכה לדעת איך להתמודד עם זה.
ציפי ברנד: אני מתחברת פה למה שאמרו מרכזי הסיוע, אנחנו צריכים לתת כלים הרבה יותר מידיים ולדרוש כרגע איזו שהיא תכנית חירום.
ציפי ברנד: בטח לאור הפרשה הנוספת שכרגע אסור לדבר עליה, צריכה להיכנס פה איזו שהיא תכנית חירום מידית עם הכשרות ברורות, בין אם זה דרך זומים להגיע לכלל המחנכים, בין שזה על ידי אנשי מקצוע, אבל יש לנו בעיה אמתית.
ציפי ברנד: אני רציתי להבין גם, אם אפשר לקבל תשובות, לגבי מה התדירות שאנחנו מדברים בתוכניות האלה?
ציפי ברנד: באיזו דחיפות יראו את הילדים האלה בכיתות?
ציפי ברנד: מי יעשה את הקאוצ'ינג?
ציפי ברנד: האם יועצת בית הספר שכרגע אמורה להיות אמונה על שלוש שכבות גיל, היא גם זו שתצטרך לתכלל מול מרכזי הסיוע?
ציפי ברנד: האם יהיו דמויות מסוימות בבתי הספר שיתחיל להיכנס לתוך המערכים האלה?
ציפי ברנד: אני חושבת שצריך להיכנס ברמה הרבה יותר פרטנית לתוך הדברים האלה.
ציפי ברנד: עכשיו, אני שמעתי את בנות הנוער שדיברו פה, אני גם עוקבת מקרוב ואני מכירה את קבוצת "מאמינות לך".
ציפי ברנד: אני חושבת שמה שהן עושות זו עבודת קודש.
ציפי ברנד: אם אתן תעקבו אחרי מה שקורה באינסטגרם שלהן, מהרגע שהן פתחו את הקבוצה, כמה בנות פונות שאנחנו לא יודעים עליהן, שהמערכות לא יודעות עליהן.
ציפי ברנד: הן מספרות על הטרדות מיניות, על אונס, בעילה שלא בהסכמה וכל זה והן בוחרות לשתף נוער לנוער.
ציפי ברנד: אף אחד מתוך המערכות האלה, המבוגרים לצורך העניין, לא נמצא שם ולא נותן להן סיוע.
ציפי ברנד: לפעמים שאלתי אותן, תגידו זה לא קשה לכן?
ציפי ברנד: לא קשה לכן להתמודד עם מה שאתן מקבלות?
ציפי ברנד: הרי, בני נוער נשפכים לתוך הסיפור הזה.
ציפי ברנד: אני חושבת שהמצב הוא הרבה יותר דחוק מלדון אפילו עכשיו על קדימה רגע מה אותם איתם.
ציפי ברנד: המצב הוא כרגע בשטח, השטח בוער.
ציפי ברנד: המשמעות של הקורונה היא משמעות הרסנית במובן הזה, והטיפול צריך להיות דחוף כולל דיון המשך.
ציפי ברנד: תודה רבה על זכות הדיבור.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להודות שאני קצת רחוקה מהעולם הזה.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים אין ילדים בסביבה שלי שהם מתבגרים או בגילאים האלה, ואני לא שומעת הרבה על מה שקורה בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: מה שציינת בפנינו זה ממש מבהיל, ומבהיל אותי יותר שראיתי אין אונים בראש המצד של התלמידים והתלמידות שיושבים פה, זה אומר שמה שאמרת באמת קיים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניתן לכם להתייחס, אבל תרשמו בפניכם את ההערות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת ללירון.
עו"ד לירון אשל: תודה גברתי.
עו"ד לירון אשל: אני עורכת דין ועובדת סוציאלית ואני יועצת משפטית במועצה לשלום הילד.
עו"ד לירון אשל: אני רוצה לומר שמעבר לזה שאנחנו מנהלים את מרכז הלווי לילדים נפגעי עבירה וחשופים כל יום וכל הזמן למקרים האלה, דווקא אני רוצה להסתכל באמת בשלוש מאות שישים בהמשך למה שנאמר פה.
עו"ד לירון אשל: גברתי, אני מודאגת, רק היום הצוות שלנו המקצועי מתחלק בין דיונים שונים.
עו"ד לירון אשל: דיון אחד הוא על שימוש בסמים ואלכוהול ודיון שני הוא על בריאות הנפש ודיון אחר זה באלימות, חרמות ושיימינג.
עו"ד לירון אשל: הקורונה, כמו שאמרנו, היא נותנת את האותות שלה ומצבי הסיכון הלכו והתעצמו וגם הזירות השתנו.
עו"ד לירון אשל: גם הפגיעות המיניות או השיימניג שבעבר היו בחדר חדרים או בין ארבע קירות, הם עכשיו הולכים לתוך הבית שלו, לתוך מבצרו.
עו"ד לירון אשל: הם הולכים, מבחינת התדירות, הרבה מעבר והרבה אחרי.
עו"ד לירון אשל: אני אומרת, אי אפשר להפריד שום דיון משום דיון, זאת אומרת, הנוער בכל אחד מהדיונים ויש נציגות ואתם הדבר הכי חשוב שנמצא בדיונים האלה, כי אתם יודעים מה אתם צריכים, מה חסר ומה קורה בשטח.
עו"ד לירון אשל: אם יש משהו שהוא משותף בין הדיונים הוא שהם זועקים לכלים, לגורמים משמעותיים שיושיטו יד, ילוו אותם ויהיו שם איתם, ולצערי זה לא משהו שמספיק קורה.
עו"ד לירון אשל: אני אגיד ממש בכמה שורות, גם מבחינת תוכניות ההכשרה לא מספיק באמת שבוע מוגנות או בתכנים שמועברים מפעם לפעם בעקבות פרשות, אלא התכנים האלה חייבים להיכנס לתכנית לימודים שנתית לפני כל נושא אחר.
עו"ד לירון אשל: צריכים לחשוב באיזה מינון היא תועבר, מי יעביר אותם, מה הם התכנים המדויקים ומה טוב באמת להתייעץ עם בני הנוער כדי שיכניסו את התכנים שלהם לתוך ההכשרות.
עו"ד לירון אשל: דבר שני, ההכשרות חובה, כבר אמרו פה, של מורים, כל מורים ואגב כל איש צוות בכלל שבא במגע עם ילדים גם שינשינים, הייתה לנו נפגעת שאמרה "אני באופן קבוע לא הגעתי לשיעורי ספורט, לא הבאתי את הבגדים, הייתי מתפלחת ומה שהיו עושים מולי הוא שהיה מענישים או משעים אותי, אבל הפגיעה שלי דוברה דרך הגוף.
עו"ד לירון אשל: אם היו עוברים באמת את ההכשרות המתאימות, היו אולי שואלים אותי את השאלה ורק חיכיתי שמישהו יישאל את השאלה המתאימה", כי במשך שנים היא בעצם נפגעת בתוך המשפחה.
עו"ד לירון אשל: אז, אולי זה רק חלק מהדברים, אבל שוב לא מורה ספציפי, לא יועץ ספציפית, אם ילדה יכולה ללכת לספר את זה גם למורה לציור, כמו שאמרו פה.
עו"ד לירון אשל: דבר שלישי, דיברנו על זה שהתעצמו מצבי הסיכון.
עו"ד לירון אשל: גם לפני שנתיים כאשר קיימנו דיונים היה חסר כוח אדם למשרד החינוך, חסרים יועצים חינוכיים, חסרים פסיכולוגיים חינוכיים.
עו"ד לירון אשל: כשיש יועץ אחד על חמש מאות תלמידים, פסיכולוג חינוכי אחד לבית הספר, הוא לא יכול לתת מענה גם לצוות החינוכי, לתלמידים, לאתר ולזהות וגם להתפרס על כל הנושאים האפשריים שאלו אלכוהול, התמכרויות, פגיעות מניות וחרמות, אי אפשר לעשות הכל.
עו"ד לירון אשל: וגם להיפך, אני רוצה לומר שמשרד החינוך אומר תגידו מה אתם צריכים" עוד כוח אדם וכמה.
עו"ד לירון אשל: אני חושבת שאם לפני הקורונה היה חוסר, אנחנו צריכים לשלש.
עו"ד לירון אשל: לא להכפיל, לשלש את כוח האדם שצריך להיות תוך בתי הספר האלה.
עו"ד לירון אשל: התוכניות בעצם לא צריכות להיות מועברות תלוי כוח אדם, תקציבים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שעם כל הכבוד לתוספת התקציבים שניתנה לבתי הספר, אתם או המשרד ידע מה הבעיות בבחירת התוכניות שמעבירים בבתי הספר, ואני יודעת שאת אומרת שעכשיו זה הפך לחובה, אבל אני אתן רק דוגמא אחת.