GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילה מאיר: אני הייתי מצפה מעורכת דין של הסיוע המשפטי שלא תחשוב שהחוק הזה צריך לראות את הלקוח במקום להגיד לו, אני פה בשבילך לקוח יקר, ותדע לך שללכת לאותו עובד סוציאלי לקבל חוות דעת, זה מה שיעזור לך לשנות את חייך ואת חיי הילדים שלך, וזה מה שאני מבקשת להגיד פה.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, איילה, אני מבינה את הפגיעה שהרגשת, אבל בואו נתקדם.
עאידה תומא סלימאן: אני תכף אתן זכות דיבור אבל בואו נסיים קודם כל את הקריאה של הסעיפים.
ענת מימון: אנחנו בסעיף 2 לבקשת היו"ר, הוספנו סעיף דיווח לוועדה, דיווח שנתי, לגבי היישום של התיקון הזה.
ענת מימון: זה דיווח שנתי, כל עוד הוראת השעה כמובן בתוקף.
ענת מימון: מבחינת תחילה ותחולה, לבקשת משרד הרווחה, הם ביקשו שהחוק ייכנס לתוקף 12 חודשים מיום פרסומו, והוא יחול על בקשות שהוגשו ביום התחילה ולאחריו.
ענת מימון: סימנתי את זה לשיקול הוועדה מתי תהיה התחילה של הצעת החוק.
איילה מאיר: אני מוכנה להסביר, לנסות להסביר לפחות.
עאידה תומא סלימאן: תנסי לשכנע, זה יותר טוב.
איילה מאיר: זה לא החוק הראשון שמשרד הרווחה נדרש ליישם אותו, אני פשוט חיה בתוך מציאות וכתבתי לעצמי כמה דברים שאנחנו נצטרך ברגע שהחוק הזה, בעזרת השם, יעבור.
איילה מאיר: אז אנחנו קודם כל צריכים להגדיר ולגבש את מודל ההפעלה.
איילה מאיר: עוד לא הגדרנו את מודל ההפעלה של החוק הזה, איפה העובדים הסוציאליים האלה ישבו, האם זה תחת רשויות, האם זה תחת יחידות הסיוע של בתי המשפט, האם הם יהיו עובדי מדינה, האם זה יהיה באמצעות מכרז הפעלה, אנחנו עוד לא החלטנו ועוד לא עשינו את הדיון הזה לגבי איפה הכי נכון שהם ישבו.
איילה מאיר: דבר נוסף, להקצות את התקינה לפי קריטריונים, זה מנגנון, הקמה של שירות לוקחת זמן.
איילה מאיר: הלוואי ונצליח בפחות מ-12 חודשים, אנחנו נעשה את זה הכי מהר שאנחנו יכולים, אבל זה תהליך שלוקח זמן, לגייס עובדים סוציאליים, אני לא יודעת כמה אתם יודעים על המשבר של העובדים הסוציאליים בשירותי הרווחה.
איילה מאיר: אנחנו היום מגייסים עובדים סוציאליים וגם לתקנים שהם קיימים אנחנו לא מצליחים לאייש אותם בזמן סביר, לפעמים זה לוקח חודשים.
איילה מאיר: רק לפני שנה הקצנו 120 תקנים במסגרת הוועדה הבין-משרדית לטיפול באלימות במשפחה, מלא עובדים סוציאליים במרכזים לטיפול באלימות במשפחה ברשויות המקומיות, באמת כולם בירכו על המהלך, אבל לקח בין חצי שנה לתשעה חודשים לגייס את העובדים הסוציאליים האלה, למצוא אותם, להכשיר אותם, זה לוקח זמן.
איילה מאיר: אז מבחינתנו כל המנגנון הזה יוקם, אני מקווה, תוך פחות מ-12 חודשים, אבל תנו לנו את הזמן להקים אותו, לגייס ולהכשיר אותם.
עאידה תומא סלימאן: החוק עבר בקריאה ראשונה ב-21 בדצמבר 2020, זה כמעט שנה כבר.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזאת קריאה ראשונה, וכולכם ידעתם שזה בהסכמה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, ידענו שיש תמיכה לחוק הזה, וידענו שנתקדם עם החוק הזה.
עאידה תומא סלימאן: אתם רוצים להגיד לי שאפילו לא התחלתם לחשוב על איך תיישמו את זה?
עאידה תומא סלימאן: צריך לחכות עוד שנה?
איילה מאיר: התחלנו לחשוב אבל לא גיבשנו, התחלפה ממשלה, בינתיים זה עוד לא חוק שעבר.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל ידעתם שזה עומד בפתח.
איילה מאיר: לא, עוד לא הגענו לשלב הזה, אבל גם אם נגיד שהיינו מגיעים לשלב הזה, כל התהליך של גיוס עובדים והכשרה של עובדים זה לוקח חודשים.
עאידה תומא סלימאן: שנה לא בא בחשבון מבחינתי, אני חושבת שזה יותר מידי.
עאידה תומא סלימאן: על כמה עובדים אנחנו מדברים במקרה הזה?
שלהבת אינשטיין אלפסי: עוד לא גיבשנו את הוראות ההפעלה אז אנחנו לא יכולים לדעת.
איילה מאיר: אנחנו מדברים על משהו, אם אנחנו מדברים על בין ארבע לשמונה שעות לכתיבת חוות דעת, אז ההערכה שלנו היא שזה בין 20 ל-40 תקנים של עובדים סוציאליים בכל הארץ.
עאידה תומא סלימאן: תשמעי, כשהיינו צריכים להחליט על תקציב, ידעתם לנקוב בכמה עובדים סוציאליים, ידעתם לנקוב בכמה זה יעלה, וידעתם מה הפריסה שלהם תהיה, ואז הוחלט על ה-6,000,000.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, ידעתם אז, אז אתם יודעים כמה צריך לגייס.
איילה מאיר: כן, אבל אנחנו עוד לא גיבשנו - - -
עאידה תומא סלימאן: הרי האוצר בנה את התקציב שהוקצה לחוק הזה, נכון או לא?
שלהבת אינשטיין אלפסי: אני רק רוצה לדייק את זה, התקציב לא נבנה על בסיס הנתונים של כמה עובדים סוציאליים נדרשים, אלא להיפך, כמה תקציב יש לטובת החוק ולפי זה נגזר כמה עובדים סוציאליים ומה התקנים שנוכל להכניס בתוך התקציב הזה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז אתם יודעים כמה עובדים סוציאליים יוצא לכם מהתקציב הזה.
נועם פליק: אנחנו יודעים, אבל אנחנו לא יודעים איך מודל ההפעלה יהיה, האם זה ברשויות המקומיות, תקינה, מכרזים - - -
עאידה תומא סלימאן: תעזוב, אני שואלת האם אתם יודעים כמה עובדים סוציאליים תצטרכו?
נועם פליק: יש לנו טווח, זה תלוי בשעות, בין ארבע לשמונה שעות, אז יש לנו את הטווח.
עאידה תומא סלימאן: והטווח הוא?
איילה מאיר: אמרתי, בין 20 ל-40 תקנים.
איילה מאיר: עשינו חישוב, 10,000 צווי הגנה כפול ארבע - - -
עאידה תומא סלימאן: אז זה לא ה-120 שהייתם צריכים לגייס בתקופה האחרונה.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לבדוק עד כמה זמן, ואני מתמקחת איתכם עכשיו על הזמן, זה ברור?
עאידה תומא סלימאן: לא מקובל עליי שזה ייקח שנה, אני לא מוכנה לחכות שנה, ואני חושבת שככל שמציבים יעדים ודדליינים, זה אומר שנכנסים לפעולה, עובדה.
נועם פליק: מה גברתי מציעה?
איילה מאיר: עאידה, מה את מציעה?
איילה מאיר: אני רק רוצה שיהיה ברור, שאני לא רוצה להגיע בעוד שנה או בעוד שמונה חודשים או בעוד חצי שנה, מה שייקבע, ולהתחיל להסביר למה אנחנו לא מצליחים למלא את החוק הזה במלואו.
איילה מאיר: אני פשוט מנוסה, אני עובדת כבר 20 שנה במשרד הרווחה ואני פשוט יודעת מהי המציאות.
עאידה תומא סלימאן: אם 120 עובדים סוציאליים לקח לכם כמעט שנה, אז בן 20 ל-40 אמורים לגייס בארבעה חודשים, אבל אני אהיה טובה ואני אגיד חצי שנה, שישה חודשים, זה הגג, אתם תצטרכו לעמוד בזה.
נועם פליק: אנחנו לא נצליח לעמוד בזה.
עאידה תומא סלימאן: למה לא תצליחו לעמוד בזה?
עאידה תומא סלימאן: למה לא תצליחו?
איילה מאיר: עאידה, ניסינו להסביר, אני אנסה להסביר שוב.
עאידה תומא סלימאן: אני שמעתם את ההסברים.
איילה מאיר: אני יודעת ששמעת.
עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שאתם - - -
נועם פליק: הגיוס וההכשרה של אותם אנשים ייקח - - -
עאידה תומא סלימאן: מה הכשרה?
איילה מאיר: צריך להכשיר אותם, למה אנחנו מצפים שיש עובדים סוציאליים שיודעים לעשות את זה?
איילה מאיר: אנחנו צריכים לבנות את המודל של חוות הדעת.
עאידה תומא סלימאן: שיודעים לעשות מה, לכתוב חוות דעת?
איילה מאיר: שיודעים גם לכתוב, גם לאבחן, גם לעשות הערכת מסוכנות, אפילו להכין את המיפוי של כל המסגרות הטיפוליות בארץ שנמצאים בבריאות, רווחה, וכולי, זה גם תהליך שלוקח זמן, זה לבנות מנגנון שלא קיים היום, חה"כ עאידה.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, לא עבדתי כעובדת סוציאלית, אני לא הייתי אף פעם עובדת סוציאלית ולא עובדת משרד שלכם, ואני יודעת לעשות את המיפוי.
עאידה תומא סלימאן: אתם מקסימום נותנים להם את הרשימות של המסגרות האלה והם עוברים עליהם, מה יש לעשות מיפוי?
עאידה תומא סלימאן: מה, הם יתחילו להתקשר לכל לשכה ולשאול אם יש להם מרכז טיפולי או לא?
איילה מאיר: לא, הם צריכים להפנות - - -
עאידה תומא סלימאן: אם הם צריכים להפנות אז הם יפנו, הם יודעים איזה מרכזים יש, בואו.
שלהבת אינשטיין אלפסי: אבל צריך לבדוק שהמקום פנוי, כן יש כאן עבודה שצריכים לעשות מבחינת המקומות.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהם צריכים לבדוק האם המקום פנוי, אני יודעת, אבל זה אומר שהם יתקשרו אולי לשניים או שלושה מרכזים שנמצאים באזור המגורים של הבן אדם כדי לבדוק האם יש מקומות פנויים, בואו, אל תעשו לי מזה עכשיו עבודת דוקטורט.
נועם פליק: אנחנו יכולים להציע שמונה חודשים.
איילה מאיר: אנחנו יכולים להציע שמונה חודשים, אני מקווה שתסכימו איתנו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שישה חודשים.
נועם פליק: פחות משמונה חודשים אנחנו לא נוכל לעמוד בזה.
איילה מאיר: אנחנו אפילו לא הגדרנו איפה העובדים הסוציאליים ישבו, מי יהיה המעסיק שלהם.
עאידה תומא סלימאן: שישה חודשים ויישאר לוועדה את שיקול הדעת, אחרי שישה חודשים תבואו תציעו בפנינו איפה אתם עומדים מבחינת המוכנות, ויהיה לנו שיקול דעת להאריך.
איילה מאיר: אוקיי.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה יהיה שלנו.
שלהבת אינשטיין אלפסי: בכמה זמן להאריך?
עאידה תומא סלימאן: מקסימום בעוד חודשיים.
איילה מאיר: בסדר, אני מקבלת, ננסה, נשתדל, נתאמץ.
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, אתם תעשו את זה, אני לא אתן.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, אם אני עדיין אשב במקום הזה, אני אעשה חשבון מאוד רציני, כי אני אומרת לכם, אני רציתי שהחוק הזה ייכנס לתוקף מיידית, רק בגלל המודעות הקטנה שיש לי פה במחסור בעובדים הסוציאליים, שהמדינה נושאת באחריות עליו על זה שמתמקחים איתם על השכר שלהם ועל תנאי העבודה שלהם במקום להכריז שזה מקצוע שהוא חיוני ביותר עכשיו ולגבות אותו, אני עושה הנחה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, אני עכשיו עושה הנחה לגורם שמעכב.
עאידה תומא סלימאן: זה לא אישי, זה לא נגדך ולא נגד אף אחד.
איילה מאיר: עאידה, אני איתך, הלוואי ונצליח בחצי שנה, אני מחזיקה אצבעות.
עאידה תומא סלימאן: לא הלוואי, אתם תעשו שתצליחו.
איילה מאיר: אנחנו נעשה, אבל לא הכל תלוי בנו.
עאידה תומא סלימאן: לא הלוואי, אתם לא תקבלו, אם אני ארגיש שזאת האווירה אני אוריד את האפשרות של ההארכה, באמת, אני אוריד את האפשרות של ההארכה.
איילה מאיר: ממש לא, עאידה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה אווירה שאומרת פה, עאידה, בעוד שלושה חודשים נדווח שעמדנו במשימה.
עאידה תומא סלימאן: זאת האווירה שאני רוצה, כי את יודעת, איילה, ואני לא צריכה להטיף לך, אני יודעת טוב מאוד עד כמה את מעורה ומבינה את הצורך בהחלת עניין הטיפול על גברים אלימים, את יכולה להרצות לי בנושא הזה.
איילה מאיר: נכון.
נועם פליק: אם אפשר להתייחס שנייה לגבי הסעיף של הדיווח השנתי, אז הסעיף כולל מספר מחויבים שלגביהם ניתנה חוות דעת ומספר מחויבים שהוכנסו לטיפול, ואת הוספת שם גם, ענת, על התקדמות בטיפול.
נועם פליק: עכשיו, מדובר על מקרים פרטניים, אז אני לא מצליח להבין את הדיווח על ההתקדמות בטיפול, אז אולי באמת רק על מי שניתנה לגביו חוות דעת?
ענת מימון: לא, הכוונה הייתה אם מתקיים הטיפול.
נועם פליק: אז צריך לעשות את הכוונון העדין, כי ההתקדמות בטיפול היא פרטנית, ואם נגיד יהיו 1,800 מטופלים, אז לא לכל אחד תהיה התקדמות טיפול.
קריאה: הרזולוציה של הדיווח צריכה להיות אחרת.
ענת מימון: אנחנו רוצים לדעת כמה הופנו לחוות דעת, כמה מתוך אלה הופנו לטיפול, ואולי כמה מתוך זה סיימו את הטיפול, בסדר?
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, כי אם להגיד את האמת, אני יודעת שאי אפשר לדווח על התקדמות בטיפול.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני רוצה לתת למאירה את זכות הדיבור, אבל אני מאוד מבקשת שזה ייקח דקה, כי אני צריכה לסיים את הדיון הזה, אני חייבת לעלות למליאה.
מאירה בסוק: עו"ד מאירה בסוק מנעמ"ת, אני מברכת, כמובן, על החוק.
מאירה בסוק: לי יש שאלה חשובה, והיא לגבי הנושא של ההפרות של צווי הגנה.
מאירה בסוק: איך דיברתם על זה?
מאירה בסוק: דיברתם על זה מבחינת הדיווח, האם יש - - -
עאידה תומא סלימאן: לא לא, דיברנו ספציפית על הפרת הצו.
מאירה בסוק: רק רגע, ב-2012 היה דו"ח של מבקר המדינה, שאין קשר בין הדיווח על הפרת צווי הגנה בין בתי המשפט למשטרה, לא היה להם שום קשר בנושא.
מאירה בסוק: השאלה שלי היא, האם יש התקדמות?
מאירה בסוק: זאת שאלה טכנית, כשיש הפרת צו הגנה מצד גבר אלים, האם הנהלת בתי המשפט מעבירה את זה למשטרה?
מאירה בסוק: או האם יש בכלל איזה קשר בין המשטרה לבין בתי המשפט?
עאידה תומא סלימאן: למה שמערכת בתי המשפט תדע לפני המשטרה?
קריאה: להיפך, זה אמור להיות הפוך.
עאידה תומא סלימאן: המשטרה צריכה לדעת על הפרת הצו.
מאירה בסוק: השאלה היא האם היא יודעת.
מאירה בסוק: בדו"ח מבקר המדינה מ-2012 התברר שהם לא יודעים כלום.
מאירה בסוק: השאלה היא האם מאז 2012 ועד 2021 יש שינוי?
מאירה בסוק: זאת השאלה שלי.
קריאה: אולי זה צריך להיות בדיווח?
נועם פליק: אבל זה לא הדיווח הזה
מאירה בסוק: לא, אני בהחלט יודעת שזה לא - - -
עאידה תומא סלימאן: מאירה, אני מודה לך, אבל זה לדיון אחר, שצריך לעשות אותו.
מאירה בסוק: אבל כדאי שידעו מזה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אבל אנחנו ממש בלחץ של זמן, זה משהו לדיון אחר שצריך לבדוק אותו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע ממנהלת משפחה ואוכלוסייה במרכז השלטון המקומי, רוית שרצקי, שתי דקות בבקשה.
רוית שרצקי: תמי, את יכולה לדבר?
עאידה תומא סלימאן: לא, זאת לא הזמנה פתוחה.
רוית שרצקי: הבנתי, את רוצה לשמוע את דעתי?
עאידה תומא סלימאן: אם יש לך מה להגיד, את ביקשת זכות דיבור.
רוית שרצקי: מי שביקש זו תמי בר-ששת, מנהלת שירותי רווחה בפרדס חנה, אבל פשוט רוצות להתייחס לנושא של התקינה לגבי העובדים הסוציאליים שהם מתוקצבים ב-6,000,000 כפי שאנחנו שומעים, לגבי האם הם יהיו מתוקצבים בנוסף לתקינה שתהיה לרשויות המקומיות, כי אני מבינה שהם יהיו בתוך הרשויות.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, קודם כל, אם הקשבת לדיון נאמר שהמודל של ההעסקה של העובדים הסוציאליים עוד לא ברור, מה שבטוח הוא שזה לא מתוך התקינה שלכם, נכון?
נועם פליק: נכון, זאת תוספת.
עאידה תומא סלימאן: זה משהו בנוסף, עוד לא ברור אפילו אם זה יהיה תחת האחריות שלכם.
ענת מימון: זהו, סיימנו להקריא.
אורה כורזים: עאידה, אני מבקשת לומר משהו קצר.
אורה כורזים: שלום, אורה כורזים, יו"ר ויצו ישראל.
אורה כורזים: אני חושבת שאחד הדברים שבעצם הובילו אותנו לצאת ולדחוף את החוק הזה, זה העניין של המשמעות שאנחנו יודעים מהי המשמעות של טיפול ואיך היא משנה התנהגויות, ואנחנו רואים שהסטטיסטיקה עומדת על 66 אחוזים.
אורה כורזים: מה שאני רוצה לבקש בהקשר הזה הוא, שכשאנחנו מתחילים עכשיו בעצם איזושהי יוזמה חדשה של טיפול יותר אינטנסיבי, לעשות גם מעקב אחרי המטופלים בהצלחת הטיפול, כדי שתהיה לנו אינדיקציה האם צריך לשנות חלק ממערך הטיפול, את כל ההיערכות, כדי לראות שאנחנו נדע.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך, אני חושבת שזאת הצעה נכונה שמשרד הרווחה יצטרך, ואני בטוחה שגם ויצו וגם נעמ"ת וגם ארגוני השטח האחרים יעמדו מקרוב על הנושא הזה, אבל אי אפשר מבחינת הדיון היום, אני יודעת שאנחנו מעלות סוגיות מאוד חשובות ומקצועיות, אבל הדיון מתמקד על סעיפי החוק ואישור סעיפי החוק, ולא נוכל להתעמק בנושאים האלה יותר.
עאידה תומא סלימאן: כן, גילי, מה רצית?
גילי ורון: רק ממש לסיכום, אני חושבת שמה שבעיקר חשוב להדגיש, הוא שבאמת כל התיקון הזה וכל המוטיבציה שלו היא לא בבחינת סנקציה, היא בבחינת כל הדברים שאת דיברת עליהם והם כל כך מובנים מהדברים שאת העלית, אבל יש כאן איזושהי תחושה שכאילו מדובר בסנקציה, וזה לא.
גילי ורון: מבחינתנו זאת בבחינת מתנה שהגבר האלים מקבל, שהמשפחה מקבלת, ולכן, כל הסוגייה הזאת של הסכמת הצדדים או לא הסכמת הצדדים היא כל כך לא רלוונטית, אם אנחנו באמת מסתכלות על הרציונל האמיתי שעומד מאחורי התיקון הזה, וזה חשוב לומר.
עאידה תומא סלימאן: גילי, זה חשוב מאוד ואמרנו את זה כמה פעמים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם חשוב להעביר את ההכנה לקריאה שנייה ושלישית, אחרת לא יהיה לנו זמן לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שבגלל שהחוק הוא כל כך חשוב, הוא מעורר הרבה דיונים, והוא מעורר הרבה דילמות ושאלות סביב כל הנושא של טיפול בגבר האלים.
עאידה תומא סלימאן: גברתי, אני יודעת, שנייה, את ביקשת ואנחנו אמרנו לך לא בישיבה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מתנצלת, אבל אי אפשר, חשוב לי עכשיו להעביר את החוק ואני אשמע אותך אחר כך, אבל לא יכול להיות.
עאידה תומא סלימאן: ביקשת ואמרתי לך בזמנו, שלא בדיון הזה.
אורטל שרעבי: בסדר, אבל דקה אני רוצה לשאול.
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל אצביע ואחר כך נוכל להקשיב, פשוט מאוד הדיון מסתיים ב-11:00 ואחר כך לא נוכל לקיים את ההצבעה.
ענת מימון: הערה אחת קטנה, אני מדגישה שוב שהוועדה שינתה את הנוסחים.
ענת מימון: הנוסח הוא כפי שהוקרא בנוסחים שנאמרו.
ענת מימון: אני חוזרת רק לפסקה (4) ואני מחדדת, אנחנו הורדנו את הנושא של ההסכמה, לא כדי ליצור פה הסדר שלילי לנושא של ההסכמה, אלא שהוועדה אומרת שמבחינתה זה כן משהו שניתן לשקול, זה פשוט לא יהיה כתוב בנוסח.
ענת מימון: והשאר לפי השינויים של הוועדה
חלי כהן ברכה: כלומר, הסכמה הצדדים, מבחינת הוועדה, מהווה - - -
ענת מימון: לא בהכרח מהווה, היא יכולה להוות.
חלי כהן ברכה: יכולה להוות טעם מיוחד?
עאידה תומא סלימאן: לא מהווה, זאת הבעיה, לא מהווה אלא יכולה, בית המשפט יכול להיות רשאי לקחת אותה בחשבון, אבל הוא ינמק את זה ויסביר למה.
חלי כהן ברכה: מאה אחוז, תודה.
לילך וגנר: אני רק רוצה להגיד עוד משהו קטן, שבהחלטת הרציפות ההצעה הזאת תחזור לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: ברור לנו.
ענת מימון: ורק בעניין התחילה והתחולה, סיכמנו על תחילה בתוך חודשים, כששר הרווחה יכול לפנות לוועדה לבקש להאריך את התחילה בחודשיים נוספים.
עאידה תומא סלימאן: ואז יבואו ויסבירו, ואנחנו נשקול.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רשאים, אתם תסבירו את הנסיבות המיוחדות.
ענת מימון: אפשר להעלות להצבעה את הצעת החוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 19).
עאידה תומא סלימאן: הצבעה
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, ההצעה עברה בשעה טובה, אני מאוד מקווה שנעלה אותה בקרוב, היא תעבור לוועדת השרים ואני מקווה שנעביר אותה בלי בעיות למליאה כדי שתהפוך לחוק בספר החוקים, ונתחיל את הספירה לאחור לששת החודשים שצריכים להכין את השטח.
אורטל שרעבי: אני בדיוק נמצאת במצב הזה כרגע, הוא נמצא במעצר כבר שנה.
אורטל שרעבי: כל הסימנים היו ידועים לכולם.
עאידה תומא סלימאן: במעצר או בכלא?
אורטל שרעבי: בכלא, הוא משתחרר עוד כמה חודשים, היום דרך אגב יש לו ועדת שחרורים.
אורטל שרעבי: גם מהכלא הוא התקשר ואיים עליי, כל הסימנים מראים שהבן אדם הזה הולך לצאת ולא לפתוח דף חלק, בצורה הכי פשוטה.
אורטל שרעבי: אני קודם כל חושבת שהוא בכלל צריך להתחיל מהכלא טיפול, אני לא חושבת שזאת צריכה להיות פריבילגיה בכלל, אני לא חושבת שזה צריך להיות מבחירה, הרי בן אדם כזה הוא כמו בן אדם נרקומן, הוא לא מודע לבעיות שלו, הוא עדיין לא מקבל את זה, הוא לא מודע לשליטה שלו ולכל הבעיות שלו, לא טיפלו בו.
עאידה תומא סלימאן: כמה זמן הוא בכלא?
אורטל שרעבי: עכשיו הוא שנה בדיוק ונשארו לו שבעה חודשים.
עאידה תומא סלימאן: נשארו לו שבעה חודשים?
אורטל שרעבי: כן, אבל היום ממש ברגע זה יש לו ועדת שחרורים.
עאידה תומא סלימאן: שחרור מינהלי?
אורטל שרעבי: לא, קיצור שליש.
קריאה: כן, שחרור מוקדם זה אומר שעולים לוועדת שחרורים, אבל כמובן שכשעולים לוועדת שחרורים בתיקים כאלה יש חוות דעת מיוחדת.
אורטל שרעבי: רוב הסיכויים הם שהוא לא ישתחרר.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז קודם כל, זה סימן טוב.
עאידה תומא סלימאן: אם הוא לא ישתחרר ויעבור את השנה, הוא יתחיל את הטיפול בתוך הכלא, כי מתחילים את הטיפול לכל מי שנמצא - - -
קריאה: רק בבקשות חדשות זה יהיה.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא לפי החוק הזה, יש תוכניות טיפול בתוך השב"ס.
אורטל שרעבי: גם אם הוא לא רוצה?
עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון, אם הוא לא רוצה זה לא יעבוד, גם אם יקשרו אותו לכיסא ויגידו לו שהוא חייב להיות בטיפול, אם הוא לא רוצה הוא לא ישתקם, בגלל זה דיברנו על הרצון בטיפול.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני מאוד מקווה שהיום באמת תדעי שהוא לא משתחרר, כי אם הוא יהיה מתוך הכלא, אני בטוחה שאת הודעת והתלוננת על האיומים שלו וזה ישמש כאחד מהשיקולים בתוך הוועדה, ואז לא יתנו לו להשתחרר.
אורטל שרעבי: אבל מה הלאה, הוא ישתחרר בעוד שבעה חודשים והוא אומר במפורש שהוא יתנקם בי ושאני אשלם על זה ביוקר, הכל מוקלט בשיחות בשב"ס, ובסוף השיחה הוא אומר במפורש שהוא יודע שהשיחה הזאת מוקלטת ולא אכפת לו.
אורטל שרעבי: למה?
אורטל שרעבי: כי הוא יודע שבסופו של דבר אף אחד לא יכול לתפוס אותו, אז תעזרו לי.
עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון, אני מבקשת ממך, איילה, דבר כזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לבדוק לאן הגברת שייכת מבחינת הרווחה, ולהיות בטוחים שהיא מטופלת בצורה הכי טובה ושהיא מקבלת את התמיכה על ההתמודדות עם האיומים האלה שבאים מתוך הכלא, ומה אם האפשרות שהאופציה שהוא ישתחרר.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני חושבת שאת חייבת להתמיד בלהתלונן.
אורטל שרעבי: לא יהיו לנו יותר פגישות, חסמו לו את השיחות, אז לא יהיה לו, זה פשוט יהיה חד צדדי, אני מבטיחה לכם שלא תהיה דרך חזרה.
אורטל שרעבי: הרווחה מודעים לזה מאוד, יש לי עובדת סוציאלית מושלמת, באמת, אבל כולם עוזרים עד גבול מסוים.
עאידה תומא סלימאן: כן אבל לצערי הרב, ברגע שהוא מסיים את תקופת המאסר שלו, אין לי מה לעשות עם זה.
עאידה תומא סלימאן: השב"ס לא יכול - - -
איילה מאיר: את יכולה להוציא צו הגנה.
אורטל שרעבי: אני מוציאה צו הגנה, אבל מה זה צו הגנה.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מציעה ככה, אני מבקשת מכם שתי דקות, תתנו לה גם ייעוץ משפטי לגבי מה היא יכולה לעשות וגם מבחינת הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת באיזו הרגשה איומה את נמצאת, אבל - - -
אורטל שרעבי: אבל אי אפשר להגיד את ה'אבל' הזה, כי זה לא הגיוני, כי אתם כאילו באים לחוקק חוקים, אבל זה לאנשים נורמטיביים, אתם באים ואומרים בואו נביא לו ככה, נעשה לו ככה, אם הוא רוצה לקבל טיפול, מה זה אם הוא רוצה לקבל טיפול?
אורטל שרעבי: הוא חייב לקבל טיפול.
עאידה תומא סלימאן: לא, את רוצה שאני אדבר סתם?
עאידה תומא סלימאן: מבחינתי שיישאר לעולם בתוך בית הסוהר, אבל החוק לא מאפשר את זה, ולא יאפשר, וישבו מולך פה ממשרד המשפטים ויגידו לי אם אני אציע הצעת חוק כזו, יגידו לי שהשתגעתי ונפלתי על הראש, אי אפשר לעשות את זה.
אורטל שרעבי: החוק לא מאפשר את זה כי הוא לא יכול לקחת לו את החופש, נכון?
אורטל שרעבי: ואת החופש שלי?
אורטל שרעבי: ושל הילדים שלי?
עאידה תומא סלימאן: לא, בינתיים הוא נמצא בבית הסוהר.
עאידה תומא סלימאן: את הוויכוח הזה רציתי לחסוך.
אורטל שרעבי: אני לא רוצה להתווכח איתך.
עאידה תומא סלימאן: את שמה אותי במקום מאוד לא טוב כי ליבי יוצא אלייך, וכי אני הייתי רוצה לראות אותו נמק בתוך הכלא אם הוא מאיים עלייך ואם הוא מהווה סכנה כל כך גדולה עלייך, אבל יש נורמות בחיים וחוקים שצריך לחיות לפיהם, אחרת אנחנו נהיה בסוג של - - -
אורטל שרעבי: על החוקים האלה נשים נרצחות.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מתנצלת, תודה רבה לך, המשמר נמצא ואני חייבת לנעול את הישיבה, הישיבה נעולה.
עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם על שיתוף הפעולה ועל הנכונות באמת לעשות את העבודה כדי לקדם את החוק הזה.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לכולן, אני פותחת את ישיבת הועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון המגדרי, היום ה-23 בנובמבר, 2021 ואנחנו נתמקד בהצטרפות ישראל לאמנת איסטנבול למאבק לאלימות כלפי נשים.
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל רוצה לברך את השרים ולהודות להם על זה שכיבדו אותנו בנוכחותם היום, כבוד שר החוץ חבר הכנסת יאיר לפיד, כבוד שר המשפטים מר גדעון סער וגם כן כבוד שר הרווחה והביטחון הקהילתי חבר הכנסת מאיר כהן, חברי וחברות הכנסת שהצטרפו ושיצטרפו תוך כדי הדיון והאורחות והאורחים.
עאידה תומא סלימאן: היום הכנסת מציינת את היום המיוחד למאבק נגד נשים, את האמת יזמתי את היום המיוחד הזה והנשיאות אישרה אותו ערב היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים, החל כל שנה ב-25 לנובמבר ואושר על ידי האו"ם, אנחנו מתייחסות ליום הזה כיום של חשבון נפש, כיום שבו אנחנו ממקדות את המאמצים שלנו ומנסות לבדוק איפה וכמה עברנו בדרך של לעקור ולמגר את תופעת האלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב ביומיים האחרונים שמענו על כמה וכמה מקרים של אלימות כולל לצערנו רצח של אישה, רצח של עיישה עבאדי מכפר ג'דיידה מאכר וגם על שני ניסיונות רצח אחרים שהתחוללו ואני מאוד שמחה שנכשלו והנשים ממשיכות להיות איתנו.
עאידה תומא סלימאן: אבל היו גם הרבה מקרים שלא שמענו עליהם, אני בטוחה שיש הרבה, אלפי מקרים של אלימות נגד נשים שהתחוללו בשבוע, בשבועיים האחרונים ולא שמענו עליהם וכנראה לא נשמע עליהם כי נשים עדיין מרגישות פחד לבוא ולהתקדם ולחשוף את הבעיה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שבשנה האחרונה גם כן הרגשנו את השבריריות של המאבק שלנו בלמגר את תופעת האלימות נגד נשים, בשנתיים האחרונות אנחנו גם כן חיים תחת צל המגיפה, המגיפה של קוביד 19 או הקורונה ושם אנחנו גם הצלחנו לראות איך שוב האלימות נגד נשים גוברת בצל איומים אחרים ואיך הכניסה חזרה הביתה עלולה להיות להרבה מהנשים, זה להיכנס למלכודת שוב וזה להיות ולחיות בצל האלימות וראינו טיפוס ועלייה במקרי האלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום מתמקדות באמנת איסטנבול, אני עדיין זוכרת בכנסת ה-20 כשהתחלנו לדון באמנה, האמנה שנחתמה ויצאה לאור ב-2011 אבל התחילה כפרויקט שהביאו אותו מועצת אירופה והפכה לאמנה בינלאומית שעושה סטנדרטיזציה ממש, קריטריונים וסוג של מניואל של מדריך איך ממגרים, איך המדינות יכולות למגר את תופעת האלימות.
עאידה תומא סלימאן: קיימנו דיון בכנסת ה-20 ואני זוכרת טוב מאוד והזכירו לי גם כן כשדיברנו על ההסתייגויות והעיכובים של המדינה, למה מדינת ישראל חושבת בינתיים אז לא להצטרף ב-2017 והביאו בפניי את ההסתייגויות ואמרתי הצלחתם לעלות על הסתייגויות שהן מעבר לעניין של דמי אישות ואני היום למרות שזה יום קשה, למרות שאנחנו מציינות יום קשה, אני חושבת שההתפתחויות שקרו בחודש האחרון והרצון שגילינו שהממשלה שוקלת ומתקדמת לכיוון השעה המיוחלת מאוד הכניס בליבנו זקיק של תקווה, בוא נגיד.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעות שאמנה לא תעקור את ולא תמגר את התופעה אבל הרצון הפוליטי המוצהר של להדק את המאבקים וכן לחתום ולהיות מוכנים לכל שאלה שתבוא בעתיד וכל דוח שנצטרך לחתום, זה מעיד על רצון טוב.
עאידה תומא סלימאן: אני היום פונה לשרים ופונה לכבוד שר החוץ, חבר הכנסת יאיר לפיד, אנחנו רוצים לשמוע, מה בכוונתכם ומה בכוונת המשרד מבחינת האמנה, אמנת איסטנבול, בלי שום קונוטציה לאיסטנבול שדיברנו עליה בשבועיים האחרונים, זאת איסטנבול אחרת וזאת אמנה אחרת, בבקשה כבוד השר.
יאיר לפיד: בוקר טוב, אני קודם כל , יושבת הראש מברך אותך גם על הדיון החשוב הזה, גם על היום הזה, גם על כל היוזמות שאת מובילה.
יאיר לפיד: כמו שיודעת וצריך לדעת כל אדם אלימות היא לא נושא אחד, זה לא התעללות פיסית, זה מרחב של נושאים, אלימות פיסית אלימות פסיכולוגית, אלימות מינית, אלימות כלכלית ואנחנו צריכים לגשת ולגעת בכל אחד ממרחבי הנושאים האלה ואנחנו צריכים לבטל כל הסתתרות הזכרת את הרציחות של הימים האחרונים, מאחורי נושאים תרבותיים, אין ככה זה אצלנו, אין זו המסורת בחברה שלנו, באף חברה זה תמיד לא מוצדק.
יאיר לפיד: אני אומר מראש את עמדת משרד החוץ, משרד החוץ יפנה למועצת אירופה וזו עמדתי זו עמדת המשרד ויבקש הצטרפות של ישראל לאמנה, אני קיימתי על זה סדרה של דיונים עם שר המשפטים, אני עוד הבוקר דיברתי על זה עם שר המשפטים הוא בוודאי ידע להרחיב יותר ממני, אנחנו לא אומרים שאין בעיות, כל הבעיות הן פתירות וכל הבעיות אנחנו נפתור במהלך העבודה מול מועצת אירופה ועד שנגיע לחתימה ואנחנו נאיץ את התהליך, לא נטאטא, יש סתירה מבוימת הרי בין האמנה לבין אמנת הפליטים, אנחנו צריכים לטפל בזה זה קשור גם לפסק הדין בנושא מילת נשים ונצטרך לטפל גם בזה ונעבוד בזה עד שזה ייפתר, יכול להיות שנצטרך פה ושם הערה פרשנית בשביל לוודא שהדבר יעבור ויהיה חוקי ולא יהיו סתירות בין החוק הישראלי לבין האמנה, יש נושאים של החלת האמנה לאזורי סכסוך, על הנושא של נישואים בכפייה, בישראל לצערי אולי לא לצערם של אחרים, אין נישואים אזרחיים, עד שיהיה נצטרך לייצר איזושהי הערה פרשנית, שר המשפטים יידע טוב ממני להסביר, לא את הבעיות, אלא את הפתרונות כי המטרה היא להגיע לפתרונות ואנחנו נגיע לפתרונות אני מבין שאפילו שההסתייגויות האחרונות שהיו קצת במשרד הפנים במקומות אחרים, הוסרו וממשלת ישראל יושבת הראש עומדת מאחורי האמנה הזאת, עומדת מאחורי הקידום של האמנה הזאת והפיכה שלנו לחלק מהמדינות שחתומות על זה.
יאיר לפיד: המחלקה המשפטית במשרד החוץ כמובן עומדת לרשותכם ולרשות התהליך כולו.
יאיר לפיד: יש פה את הנציגים שלנו, אם אחר כך תרצו בדיון המקצועי לקבל הסבר איך הדבר הזה מתרגם את עצמו לפנייה לכל המדינות הרלבנטיות, אנחנו נעשה את זה.