GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קרן ברק: ואיך אנחנו מתעדפים, ברור שצריך לשנות את הקריטריונים של התיעדוף, אין פה שאלה, צריך את הדברים הארכאיים שתקועים שמה, שעוצרים את הקבלה של נשים שזכאיות, לפי מה שאנחנו חושבים ופשוט לפי משהו ארכאי מאוד, הן לא זכאיות, את זה חייבים לשנות, אבל בואו נראה באיזה עולם אנחנו חיים מבחינת הכמויות.
עאידה תומא סלימאן: חה"כ קרן, אני חושבת שאחד מהדברים שאנחנו גם כן נצטרך, לא רק לראות עם מה אנחנו משחקים, להגיד למדינה ולהגיד לממשלה, שאתם חייבים להגדיל את המלאי, כאילו, אם נישאר עם המלאי הקיים היום, ברור שנישאר תקועות במצב הקיים.
קרן ברק: לא, גם את זה צריך לתקן.
קרן ברק: את הקריטריונים, את המדדים.
עאידה תומא סלימאן: צריך לתקן.
עאידה תומא סלימאן: אבל גם כן, אני חושבת שצריך לדבר.
דני גיגי: חשוב להגיד עאידה, שגם שאין מלאי,
עאידה תומא סלימאן: אתה נתת רשימה פה, שנסיים אותה מחר בבוקר.
עאידה תומא סלימאן: רשימת אנשים שרוצים לדבר.
דני גיגי: אבל רק מילה אחת, גם אם אין מלאי, עצם זה שמכניסים את הנשים האלה לזכאות, שני דברים זה עושה, אחד זה נותן להן שכר דירה מוגדל, במקום לקבל 1000 ₪ , או 700 ₪ , הן יקבלו שכר דירה מוגדל ולכן זה חשוב להכניס לזכאות בכל מקרה.
דני גיגי: הדבר השני, זה שאת צודקת בהחלט, אבל היו על זה מיליון וועדות, מיליון החלטות להגדיל את המלאי וזה לא קורה בפועל.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהנקודה של המלאי, כן מונחת על השולחן ואחנו מדברים עליה, אבל בואו נתקדם עוד קצת בדיון ואז גם כן נוסיף לזה, אנחנו נתייחס לזה, כי נרצה לשמוע את משרד השיכון, באיזשהו שלב, אם תרצו תשובות, אוקי, אבל אפשר גם כן להמשיך, להתייעץ בתוכנו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעו"ד אוהד אמר מהקליניקה לייצוג אוכלוסיות בפריפריה, בבקשה אדוני, אני מבינה שייצגת חלק מה -
אוהד אמר: אני עוה"ד בקליניקות המשפטיות וגם נתתי את הסיוע ואת הייעוץ המשפטי לנשות המאהל ביפו, בשבועיים האחרונים, ביחד עם תנועת "שוברות קירות".
אוהד אמר: אני יחלק את הדברים שלי בקצרה, גם לעבודה בקליניקה וגם מה שקורה במאהל בימים האלה.
אוהד אמר: אני התייחסתי בעניין העמדה שלי לנוהל נשים מוכות, השם והטעות הוא במקור, זה השם שלו – נוהל נשים מוכות – על אף הבקשות שלנו, כבר הערה מקדמית, מציע לשנות את השם וזו הצעה שכבר הגיעה למשרד הבינוי והשיכון.
אוהד אמר: הנוהל הזה ובכלל, ההתייחסות של משרד השיכון לנשים נפגעות אלימות, בעייתי וזה בלשון המעטה.
אוהד אמר: דיברתן פה על הפתרונות ועל המלאי, אני מציע שנסת
אוהד אמר: כל רגע, על סכומי הסיוע בשכר דירה שניתנים לנשים נפגעות אלימות, ניתן להן במשך שלוש שנים, במדרגות של 1100 ₪, 950 ₪ ו- 770 ₪.
אוהד אמר: הסכומים האלה לא השתנו משנת 2001, ששוק הנדל"ן בישראל, קרה לו דבר מה, נראה לי, מ-2001 ועד עכשיו, אפשר להסתכל יש בכנסת את המחקר האחרון, לגבי שוק השכירות בישראל, כמה הוא קפץ וכמה סכומי הסיוע בשכר דירה לא קפצו ולא השתנו בכלל, ב-20 שנה האחרונות.
אוהד אמר: פרק הזמן שניתן לקבל את האישור הזה, זאת אומרת ברגע שאישה נפגעת אלימות, יוצאת מהמקלט, היא צריכה להגיש בקשה.
אוהד אמר: באתר של משרד הבינוי כתוב, הבקשה כרוכה בזמן, פרק זמן שלא ניתן לנו להאריך – כתוב באתר משרד הבינוי, בנוהל נשים נפגעות אלימות - אתן מוזמנות להיכנס, אנא תמתינו בסבלנות.
אוהד אמר: ייתרה מזאת, צריכה להמציא חוזה שכירות, צריכה להמציא חוזה שכירות שהיא בכלל יוצאת ממקלט, אין לה שום יכולת להשכיר דירה בשוק הפרטי, בעלי בית לא ששים להשכיר דירה, למישהי שמגיעה עם תלושים, של משרד הבינוי ולכל זה, כאמור, עם 1160 ₪ בחודש, בשנה הראשונה.
אוהד אמר: ייתרה מזאת, רוצה והצליחה ויש לה את הרשת והיא מסוגלת ורוצה להגיש את הבקשה, תיכנס לאתר משרד הבינוי, תבקש להגיש את הבקשה באתר משרד הבינוי, יגידו לה, תכנסי לאתר של החברות המשכנות, תיכנס לאתר של החברות המשכנות, להפתעתנו אין שם שום בקשה מסודרת כזאת, שאפשר להגיש, תגיעי למשרד שלנו.
אוהד אמר: יותר מזה, רק חברה אחת פרסמה את המייל שלה, כל השאר אומרות, אין לנו טלפון, אין לנו מייל, מוזמנות לבוא לפה.
אוהד אמר: אגב, כל המערך של הטלפונים של החברות המשכנות, זה ניכור חוץ שלא יודע לתת מענה לאנשים שפונים אליהם, ככה שאי אפשר להגיש בקשה, דרך האינטרנט, לאישה נפגעת אלימות, לקבלת הסיוע.
אוהד אמר: והדבר אחרון בנוגע לתוכנית הזו, מעבר בין תוכניות, אם מישהי מקבלת סיוע בשכר דירה, 1160 ₪, כשיש לה שלושה ילדים והיא זכאית לדיור ציבורי והיא צריכה להגיש בקשה לעבור מהתוכנית לסיוע בשכר דירה, לתוכנית לדיור ציבורי.
אוהד אמר: תיקים שהגיעו אליי לקליניקה, זה כרוך באישור של משרד הבינוי, זה כרוך באישור של רפרנט, זה כרוך בבקשות, התערבות של עו"ד, היא לא יכלה לעשות את זה לבד, רק כדי שהיא תקבל את הזכות שמגיעה לה מלכתחילה ולא את הסיוע הנמוך יותר.
אוהד אמר: מה שאני רוצה להגיד זה שאין שום מיצוי זכויות פרואקטיביים מצד משרד הבינוי וזה גם כמו שהראיתי בנייר עמדה, מצוין בדוח מבקר המדינה.
אוהד אמר: מילה אחת אחרונה, על נשות המאהל האמיצות של יפו.
אוהד אמר: הן מתמודדות שם, בעצם, זה בעצם גם מאבק מאוד נשי, אין ספק, קורת גג של נשים חד הוריות שהגיעו למאהל.
אוהד אמר: באו אלינו מעיריית ת"א ואמרו לנו, זה סיפורים פרטיים – כמו שדני אומר, זה סיפורים אישיים – אין פה סיפור אחד, אבל יש פה סיפור אחד, זה סיפור של תת מיצוי זכויות, ברמה הכי גבוהה שראיתי.
אוהד אמר: אף אחת לא מקבלת את הקצבאות שמגיעות לה, אף אחת לא מקבלת את הסיוע שמגיע לה, אין עו"סיות, אין מוקדי מיצוי זכויות, אין שום דבר שבאמת, נותן להן את הזכויות, לא שהזכויות האלה יספיקו להן להתקיים בכבוד, אבל את המינימום לתת להן ואחר-כך שאנחנו מתערבים וחלמיש שולחים נציגים, לתוך הפארק עצמו, לתוך הגינה, לתת את הסיוע לנשים, מוסרים להן מידע שגוי ואומרים להן - אם אתן מקבלות קצבת מזונות, אתן לא תהיו זכאיות לדיור ציבורי – על אף שכבר שנה וחצי, אחרי פסיקה ואחרי שינויים במשרד הבינוי, אפשר לקבל קצבת מזונות ולהיות זכאיות לדיור ציבורי - פשוט אני כעו"ד שמגיש את הבקשות האלה, עוד לא הצלחתי להבקיע, עוד לא הצלחתי לקבל פנייה, שיש מישהי שמקבלת קצבת מזונות ואני מגיש את זה לוועדה, במשרד הבינוי ואני אשכרה מקבל עבורה דיור ציבורי.
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק מולי יש את בדיקת זכאות לקבלת דיור ציבורי, גם להורה עצמאי המקבל דמי מזונות, שזאת הייתה פסיקה של בית המשפט.
עאידה תומא סלימאן: השאלה, אם זה עדיין פועל?
אוהד אמר: אז משרד הבינוי התחייב להקים וועדה, אנחנו לא הצלחנו להגיע אליה עדיין.
עאידה תומא סלימאן: אוקי, אז הנה יש לנו את משרד השיכון נמצא, מיוצג, בבקשה, גב' רות מנע.
רות מנע: שלום, שמי רות מנע, אני מנהלת האגף לטיפול פרט וחריגים במשרד הבינוי והשיכון, אנחנו מכירות מדיונים קודמים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירות מדיונים קודמים.
רות מנע: א', אני באמת מברכת על הדיון, השיח הזה חשוב, זה חשוב שיהיה בסדר היום.
רות מנע: אני יתחיל במה שעו"ד אוהד אמר הרגע, לגבי פסק הדין, אז רק לדייק את הדברים.
רות מנע: בית המשפט העליון, לא קיבל את הפסיקה שמשפחות חד-הוריות עם מזונות, יקבלו דיור ציבורי – זה ממש לא – בית המשפט העליון קבע, ש"דרך המלך" להכרה בדיור הציבורי, היא קבלת הבטחת הכנסה ולא מזונות וכל מה שניסינו להסביר - כתוב שמה בפרוטרוט - בכל הדיונים ובכל השלבים של ההליכים, יש הבדל בין מזונות, להבטחת הכנסה וזה באמת דיון נפרד, אפשר לבוא ולתת לכם דיון שלם רק לכבוד העניין הזה, אבל אני עצרתי פה, רק כדי לדייק את הדברים, זה לא נכון.
רות מנע: מה שכן עשינו - -
אוהד אמר: נשים עם מזונות יכולות לקבל דיור ציבורי ?
רות מנע: "דרך המלך", כך קבע בית המשפט.
רות מנע: "דרך המלך" לקביעת, תיכף אני ייגע גם בקריטריונים, הם אולי ישנים, ארכאיים, צריך לתקן אותם, אבל קודם נדבר על העובדות ואחר כך נתפרס לנושאים אחרים.
רות מנע: "דרך המלך" לקבלת דיור ציבורי, היא עם הבטחת הכנסה ולא מזונות.
רות מנע: צריך לשנות את זה, צריך לתקן את זה, צריך לחשוב על זה, צריך לדבר על זה, הכול בסדר, אבל לא זה פסק הדין.
רות מנע: מה שכן עשינו – ואנחנו הצענו את זה לבית המשפט העליון – אנחנו אמרנו, שאנחנו מבינים את הקושי, מבינים שיש אישה שמקבלת קצבת מזונות ולא הבטחת הכנסה ואולי, אם היא תלך לקבל הבטחת הכנסה, היא עלולה להיפגע ואנחנו כאן, בשביל לבדוק את המקרים האלה.
רות מנע: הקמנו וועדה פנימית אצלנו, בשיתוף נציגה של ביטוח לאומי ואנחנו בודקים מקרה, מקרה.
רות מנע: אנחנו רואים באותו מקרה, שאנחנו מזהים פגיעה במעבר, ממזונות להבטחת הכנסה, אנחנו מעבירים אותה למסלול של דיור הציבורי - - -
רות מנע: רגע, תנו לי לסיים, זה דברים חשובים,
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק רציתי לשאול, מה זה אומר פגיעה ממעבר ממזונות?
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, ידוע שכדי לעבור להבטחת הכנסה, היא צריכה לוותר על מזונות.
רות מנע: נכון.
עאידה תומא סלימאן: למרות שזה לא שלה.
עאידה תומא סלימאן: הבטחת הכנסה היא שלה.
עאידה תומא סלימאן: מזונות, זה של הילדים.
עאידה תומא סלימאן: לא שלה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, היא צריכה לבחור, בין הזכות שהילדים שלה יקבלו את מה שמגיע להם, לבין מה שהיא תקבל מה שמגיע לה.
רות מנע: זהו, שביטוח לאומי נותן, את אותה קצבה, את אותה גמלה באותו שיעור שקל לשקל.
רות מנע: אין הבדל, אם אישה באה ואומרת - אני לא רוצה להשתמש בביטוח לאומי כמנגנון לגביית המזונות, מעדיפה ללכת למסלול של הבטחת הכנסה - היא תוכל ללכת להבטחת הכנסה והיא תקבל שקל לשקל, למה שהייתה יכולה לקבל בקצבת מזונות.
רות מנע: אין הבדל.
קריאה: אבל היא תתייצב פעם בשבוע בשרות התעסוקה.
רות מנע: המקום היחיד שהיא עלולה להיפגע ואת זה זיהינו בתהליך של הלמידה של המקרים, זה אותה מקרים שנמצאים בפירוד, בהליכי גירושים, יש להם פסק דין למזונות, אם הן הולכות לקצבת הבטחת הכנסה, מה שבטוח לאומי עושה, הוא לוקח את פסק הדין, מקזז להם את מה שכתוב בפסק הדין, בין אם היא מקבלת ובין אם היא לא מקבלת.
רות מנע: אנחנו רואים בזה פגיעה ואומרים, אישה כזאתי, אם היא תעבור להבטחת הכנסה, במקום לקבל את הסכום של הבטחת הכנסה, שווה ערך למזונות, היא תקבל הרבה פחות ושם באמת זיהינו את הפגיעה ואמרנו זאת פגיעה.
עאידה תומא סלימאן: תתקני אותי אם אני לא טועה, שהמזונות שהבטוח הלאומי מעביר, הוא צריך לגבות אותם.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, הוא לא נותן מהכסף שלו.
עאידה תומא סלימאן: הוא סוג של מלווה.
רות מנע: הוא סוג של גובה.
עאידה תומא סלימאן: אז למה היא צריכה לוותר על המזונות האלה, כדי לקבל את ההבטחת הכנסה?
רות מנע: היא לא צריכה לוותר.
עאידה תומא סלימאן: היא כן.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שאומרים לה.
קריאה: נותנים לה לעבור מסלולים.
עאידה תומא סלימאן: המזונות הם של הילדים.
עאידה תומא סלימאן: למה מכריחים את הילדים, שנייה,
רבקה כהן בנלולו: לפי פסק בית משפט, וכשנשים עוברות להבטחת הכנסה, אז הן כל הזמן תלויות במרתון הזה בללכת לחתום בלשכת התעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: אוקי, אני מבינה, אני אפילו מדברת לא על זה, שהיא צריכה לחתום, שהיא תלך ותחתום ותקבל את ההבטחת הכנסה, אבל למה היא צריכה לוותר על המזונות?
עאידה תומא סלימאן: זה לא הזכות שלה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין שהוא צריך להיות בידיים שלה, זה הזכות של הילדים, שההורה שלהם ימשיך לפרנס אותם.
קריאה: אני אגיד לך.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, אל תתווכחו איתי, אל תתווכחו איתי.
עאידה תומא סלימאן: זה משהו מאוד בסיסי, בהבנת הזכויות, אני לא מתווכחות, מי שצריך לקבל הבטחת הכנסה, שתלך ויחתום, אין לי בעיה, אבל זאת זכות שלה כאזרחית בוגרת, שנקלעה למצב כלכלי, שהמדינה צריכה לתמוך בה וזאת זכות של הילדים.
עאידה תומא סלימאן: למה צריך או-או.
עאידה תומא סלימאן: שוב אני יודעת, כבר התעצבנתי על זה ב-2016, התעצבנתי על זה ב-2017, 18, 19 ואני ממשיכה להתעצבן, עד שיתוקן המצב.
עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שזה לא בידיים שלך.
רות מנע: לא, זה גם בכלל לא אצלנו, זה חונה בביטוח לאומי , זה החוק של בטוח לאומי.
רות מנע: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו כאן, אוהד אנחנו קיימנו שיחת זום ולגבי האירוע הזה, שאישה היא מקבלת סיוע במסגרת תופעות אלימות, מבקשת דיור ציבורי, זה אירוע נקודתי, טיפלנו בו, זה לא קורה כך והיום כל מי שרוצה לעבור ממסלול של נפגעות אלימות, למסלול של בחינת זכאות לדיור הציבורי, היא עוברת את המסלול בלי שום בעיה.
אוהד אמר: למה לא אוטומטי?
עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה, לא, לא, לא, אוהד, דקה.
עאידה תומא סלימאן: המעבר הזה, איך שהבנתי, שהיא פונה אליכם ואז מה קורה?
עאידה תומא סלימאן: אתם שולחים אותן לחברות?
רות מנע: הן צריכות להגיש את הבקשה בחברות.
עאידה תומא סלימאן: אוקי, שנייה, בחברות את יודעת אם קיים אפשרות למלא טופס ולשלוח אותו באינטרנט?
רות מנע: הם עושים רישום מרחוק, באמצעות אפילו ווסטאפ חתימה מרחוק, בתקופת הקורונה, אנחנו אפשרנו לנשים להירשם מרחוק ואימצנו את התהליך הזה גם לימים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: להירשם לתור לפגישה?
עאידה תומא סלימאן: או להירשם למלא טופס?
רות מנע: למלא טופס, למלא את השאלון לסיוע בדיור, זה קורה להרשמה מקוונת מרחוק, הם עושים חתימות בווטסאפ, או באיזושהי דרך אחרת.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ככה, עוה"ד אומר שלחברות, אין טופס כזה, אינטרנטי ושהנשים מתבקשות להגיע לשכות שלהם, אפילו מספרי טלפון אין.
עאידה תומא סלימאן: יש טענה כזו?
רות מנע: אין הרשמה מקוונת, אבל אפשר להירשם טלפונית ולזהות את האיש דרך הווטסאפ, יש דרך טכנולוגית ש - -
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת להירשם טלפונית?
עאידה תומא סלימאן: להרים טלפון ופקיד יושב מולה בטלפון וממלא את הטופס במקומה?
רות מנע: ממלא את הטופס, שואל שאלות, יש טכניקה, אני פחות מכירה את התחום, אני יכולה לבדוק.
עאידה תומא סלימאן: זה נשמע לי מוזר.
רות מנע: לא, עשינו את זה בתקופת הקורונה.
קריאה: זה לא עבד, אני בצד השני זה לא עבד.
רות מנע: אני מבטיחה שאני אברר את הטכניקה של התהליך ואני - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ככה, אנחנו עוד יושבים פה, אם אפשר לברר את זה, עם כמה מהחברות המובילות, האם יש להם טופס מקוון?
עאידה תומא סלימאן: ואם לא, איך הם עובדים בתקופה הזאת?
רות מנע: טופס מקוון אין, אבל - -
עאידה תומא סלימאן: אני יחכה לתשובה.
אוהד אמר: מילה אחת על הפסק דין, כי נאמרו פה דברים מטעים.
רות מנע: רק מילה אני אדייק, טופס מקוון אנחנו עובדים עליו, אבל יש אפשרות להרשמה מרחוק, זה כן.
רות מנע: אני יכולה לכוון אותכם לבנאדם שמטפל, תראו, זה לא הנושא שעלה לדיון היום.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, שנייה, אין דבר כזה, זה לא הנושא שעלה לדיון, זה חלק מהדיון ואני מחליטה, כן, לשמוע את הטענה הזו, או לא ואני מבקשת תשובה על זה ואני לא מבינה, למה אין טופס מקוון, אחרי שנתיים של קורונה, שאנשים לא היו אמורים להגיע למשרדי ממשלה, או משרדים שנותנים שירותים וכולנו יודעים מה זה מענה טלפוני במקומות האלה, כבר היינו בקטע הזה.
עאידה תומא סלימאן: אז אני לא מבינה, שנתיים לא מצליחים להרים, להעביר טופס מקוון?
רות מנע: יש תהליך, יש תהליך, אני רק לא יודעת לשקף אותו.
רות מנע: אני יכולה - -
עאידה תומא סלימאן: אין גם טלפון, הנה עוברים עכשיו על האתרים ואין טלפון.
אוהד אמר: גם אין פקסים, גם אין כתובות מייל, אין דרך ליצור קשר, פשוט צריך להגיע.
עאידה תומא סלימאן: אוקי, אז זה ממש לא מקובל עליי ואני לא מבינה, למה משרד הבינוי והשיכון, צריך להרשות ולתת יד להתנהלות כזו, מטעם החברות המשכנות ואני אפנה למשרד ואני רוצה תשובה.
עאידה תומא סלימאן: כמה שיותר מהר.
עאידה תומא סלימאן: מתי התהליך הזה מסתיים.
אוהד אמר: מילה אחת על פסק הדין, כי זה לא נכון, בית המשפט העליון לא דחה את הטענה, בית המשפט לא דחה את התיק.
עאידה תומא סלימאן: לא דחה.
עאידה תומא סלימאן: יש לי פה, הנוהל שהוציאו את זה, זה היה נוהל הוראה שעה, שהוציאו המשרד, שזה בעניין זכאות לקבלת דיור ציבורי, גם להורה עצמאי המקבל - - -
אוהד אמר: בית המשפט העליון אומר, מאחר וקיים נוהל, ניתן למשרד הבינוי הזדמנות לעשות אותו ואנחנו מהשטח אומרים, הוא לא מקוים.
עאידה תומא סלימאן: אוקי, הוא לא מקוים.
אוהד אמר: אנחנו במשרד, תיכף יעלו גם וידברו גם מהסיוע המשפטי, אני מציע לשמוע את הסיוע המשפטי שמטפלים.
רות מנע: אני יכולה לסיים עם עוד כמה מילים?
רות מנע: רק להגיד שיש לנו תוכנית סיוע לנפגעות אלימות, אנחנו מתפעלים כבר שנים, הן מקבלות חבילת סיוע של, לא מספיק, נכון 1470, ו-1170 ואחר כך זה יורד ל 900 ומשהו, זה לא מספיק, אבל זאת תוכנית שנותנת מענה מידי, כדי לנסות לחלץ אותן מהסכנה, לגבי הקריטריונים, אתם סיימתם לדבר?
עאידה תומא סלימאן: לא, זה לא העניין של סיימנו, אנחנו יודיעם שיש חבילה כזו והייתה ביקורת על החבילה והייתה דרישה לשנות את שם החבילה הזו, מה קורה אצלכם?
רות מנע: שינינו באתר ושינינו, קיבלנו את ההערה ושינינו, נשים מוכות ונפגעות אלימות עשינו את זה.
עאידה תומא סלימאן: עשיתם?
עאידה תומא סלימאן: שינתם את ה-?
רות מנע: כן.
קריאה: שאלה, לכמה זמן ניתן הסיוע הזה, כי יש נשים נפגעות אלימות, שממשיכות להיות נפגעות אלימות, גם אם זה לא פיזית זה כלכלית, נפשית,
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל החבילה ידוע, היא מוגשת בשנה הראשונה, נאמר, זה לשלוש שנים?
עאידה תומא סלימאן: זה לשלוש שנים.
עאידה תומא סלימאן: אחרי היציאה מהמקלט.
עאידה תומא סלימאן: אוקי, אנחנו תיכף גם נשמע את דעתם של איגוד העובדים הסוציאליים, שהגישו גם נייר עמדה.
עאידה תומא סלימאן: אם יהיה צורך בין לבין, אנחנו גם נפנה.
עאידה תומא סלימאן: עו"ד איילת הלברשטט עטיאס, מרכזת תחום דיור ציבורי וסיוע משפטי ואם טעיתי תתקני אותי.
איילת הלברשטט עטיאס: הגדרת את זה מצוין, אני מרכזת את תחום הדיור הציבורי והסיוע המשפטי בת"א.
איילת הלברשטט עטיאס: הסיוע המשפטי למעשה, מטפל במרבית הבקשות והדחיות של משרד השיכון, אנחנו אלה שבעצם מגישים את העתירות, לבית המשפט המחוזי ואנחנו אלה שייצגנו, גם בתיק המדובר של דבורה אלבז וגם בפסק דין שניתן, לא מזמן, של סיגלית לוי, שבאמת מדבר על כל הקריטריונים.
איילת הלברשטט עטיאס: מה שגב' רות מנע אמרה, זה לא נכון בעליל.
איילת הלברשטט עטיאס: בית המשפט העליון פסק, שכרגע אין מקום דון בזה, בגלל שהפרקליטות הודיעה לפני שקם הנוהל ולצערי, אנחנו כמו שאוהד אמר, בשטח ואנחנו מקבלים את מרבית ההחלטות של הדחייה.
איילת הלברשטט עטיאס: אנחנו לא רואים אפילו החלטה אחת, שהנוהל הזה מקיים, גם באוטומטית דוחים אותם, על זה שהם לא מקבלים הבטחת הכנסה.
איילת הלברשטט עטיאס: לצערנו, עוד אחרי שדוחים, הם היו אמורים להעביר את זה לוועדה אוטומטית, אבל לא, הם מבקשים מאותן נשים, שגם ככה קשה להן, להגיש מחדש בקשה לוועדה המיוחדת - בלי לעדכן אותן, זה רק בגלל שאנחנו נכנסנו לתמונה – להמתין את כל התקופה עד להחלטה של הוועדה, אחרי זה הם דוחים אותן, הן נאלצות כן, לעבור להבטחת הכנסה שאין סיבה שהדבר הזה ייקרה מלכתחילה, כי זה מדובר באותו סכום והמזונות זה לילדים ולא לאישה ואחרי שכבר הן עוברות להבטחת הכנסה ומגיעות למשרד השיכון ואומרות, הינה עשיתי מה שאמרתם, עברתי להבטחת הכנסה, אומרים להן – לא, עכשיו אתן צריכות להמתין לתקופת ההכשרה - אחרי שהן חיכו את כל התקופה הזאתי, שהן היו צריכות בשביל להמתין לוועדות ולפרוצדורה של משרד השיכון.
איילת הלברשטט עטיאס: גם פסק הדין האחרון שהתקבל, מבית המשפט המחוזי – שעליו דרך אגב, לא הוגש ערעור והוא עדיין – קבעו שמשרד השיכון תבחינים חדשים ופסק הדין קבע, שצריך לבדוק אחוזים של כל תבחין ותבחין והדבר לא נעשה.
איילת הלברשטט עטיאס: הדבר היה יכול להקל על המון המון נשים, גם על נשים שמקבלות מזונות, גם נשים שמגיעות ממקלטים ומשרד השיכון לא ממלא אחרי ההוראה של פסק הדין, לבדוק את התבחינים האלה מחדש וחבל שמה שמשרד השיכון אומר פה, שהאוטומטית זה הבטחת הכנסה, אז זה לא נכון, כאשר יש נוהל חדש ואתם לא ממלאים אחר אותו נוהל.
עאידה תומא סלימאן: יש לכם מה להגיב על הטענות האלה?
עאידה תומא סלימאן: זה טענות של הסיוע המשפטי, זה לא אנשי השטח מתלוננים.
רות מנע: הסיוע המשפטי מכיר את התהליכים, עובד מולנו, אם אנחנו לא מקבלים את פסק הדין, הדרך סלולה לגשת לבית משפט ולהגיד את זה, אבל אנחנו מקבלים את פסק הדין כלשונו.
רות מנע: אני חוזרת ואומרת, בית המשפט העליון קיבל את העניין הזה ש"דרך המלך", היא הבטחת הכנסה, אנחנו יצרנו מנגנון שכל שבוע יושבת וועדה כזאת - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אבל פסק הדין גם אמר שאתם תבדקו את תבחינים, שאתם תעשו שינויים, מה קורה?
עאידה תומא סלימאן: נעשה משהו בעניין הזה?
עאידה תומא סלימאן: בשבילי לקבל פסק דין, זה אומר לפעול לפיו.
עאידה תומא סלימאן: לפי הוראותיו, לא רק להגיד - אני מקבלת.
רות מנע: יש שני נושאים שעלו פה וקצת ערבבו, סוגייה אחת, זה פסק דין אלבז, שעסק בנושא של המזונות, והסוגייה השנייה של סיגלית לוי עם עוד פסיקות נוספות, שהשופטת מיכל גנון, במחוזי בת"א, קבעה שעלינו לקבוע תבחינים.
רות מנע: זה באמת קיבלנו את פסק הדין, אנחנו על זה עובדים בימים אלה, סיימנו לעשות- - -
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת בימים אלה?
עאידה תומא סלימאן: איפה אתם באיזה שלב?
רות מנע: אנחנו בשלב של גיבשנו את כל התבחינים והמשקלות של וועדות החריגים, הנושא הוצג למנכ"ל, המנכ"ל ביקש להציג את זה לשר ואנחנו השבוע, כבר נקבעה פגישה להציג לשר, את הנושא של התבחינים ומרגע שהוא נותן לנו אוקי, אנחנו יוצאים לדרך.
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשאול, עד כמה האנשים שמעורבים, גם בפסיקות וגם ממשרדים אחרים, שמטפלים במקרים, כמו משרדי הרווחה, היו מעורבים בקביעת התבחינים האלה, או שזה רק עבודה פנימית, של המשרד שלכם?
רות מנע: זה עבודה פנימית של המשרד.
רות מנע: יש לנו ממשקים מול ביטוח לאומי ומול משרד הרווחה במקומות שאנחנו, יש לנו ממשקים מול משרד הרווחה וביטוח לאומי, יש לנו ממשקים שמאפשרים לנו לקיים את הדיונים וללמוד את הנושאים מול ביטוח לאומי ומול משרד הרווחה, אבל אנחנו לא עשינו דיון רחב עם ארגונים, או עם גורמים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: התבחינים האלה הוגשו למנכ"ל, לפי הבנתי.
רות מנע: הצגנו בפניו, כן.
עאידה תומא סלימאן: הצגתם אותם והם מקובלים על המנכ"ל?
עאידה תומא סלימאן: כלומר הוא –
רות מנע: על המנכ"ל כן.
עאידה תומא סלימאן: ועכשיו זה לפתחו של השר?
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד שנתקלתי במכתב ששלחתי בזמנו ב-2017 ונאמר לי שם, שהונח על שולחנו של השר העניין של הקריטריונים ואנחנו מחכים להחלטת השר.
קריאה: מי זה היה אז, אורי אריאל?
עאידה תומא סלימאן: לא, היה גלנט בזמנו ושום דבר לא השתנה, אז אנחנו נפנה ונדע ונרצה לדעת לו"ז מאוד ברור וגם נרצה לדעת, מה התבחינים המוצעים, לפני שזה כבר נופל ומתקבלים ואחר כך מתחילים לטפל בתוצאות שלהם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להשתמש בקצת שקיפות, לפרסם מה הולך להיות ולקבל תגובות מהציבור, שעובר את כל המסלול הזה, כדי שההחלטות יתקבלו לאחר ששומעים את כל מגוון הדעות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול, לבקש – אני יודעת שעוד נשים שביקשו לדבר – אבל אני רוצה לבקש מענבל חרמוני, יו"ר איגוד העובדים הסוציאליים.
ענבל חרמוני: היי, טוב, אני יעשה את זה בקצרה, כי נראה לי שהקולות של הנשים, הן דווקא - לא דווקא – אבל הן –
עאידה תומא סלימאן: את יודעת אני תמיד בסוף.
ענבל חרמוני: לא, ברור, אני אומרת ממני, זה לא קשור אלייך.
ענבל חרמוני: אז ככה, אני חושבת שהדבר המרכזי ביותר שעלה, באמת בשיח שלנו עם עובדות, ספציפית לקראת הוועדה הזאת וזה משהו שהוא באמת חותך ואני דווקא אגיד את זה מהצד השני, שזה באופן מאוד מאוד ברור כשיש את הסיוע, את הדיור הציבורי, כשאישה כן מצליחה לקבל את זה, מייד רואים שיפור בחיים שלה בכל שאר הדברים, זאת אומרת העניין הזה של קורת גג – עובדות אומרות, אני כשהפונה שלי מצליחה כן לקבל את הדיור הציבורי, אחרי "ויה דולורוזה", מטורפת ועם שנים הן מלוות אותן בדברים האלה – כמעט מיידית ואחר כך זה בתהליך עוד ועוד, היא עומדת על הרגליים.
ענבל חרמוני: עד לפעמים באמת למצב, שהיא לא צריכה כבר את שירותי הרווחה.
ענבל חרמוני: זאת אומרת גם אם אני מסתכלת על זה בוודאי בצורה המוסרית והחברתית והערכית, אבל גם אם אני מסתכלת על זה כללית, בסופו של דבר, כל הסיפור הזה של קורת גג, כמנוף בעצם – כמו שאמרה נטליה – שמנוף בעצם לזה, שאותה אישה פחות ופחות עם הזמן תצטרך גם להמשיך להיתמך במדינה בדברים אחרים ואני חושבת שבסוף – כמו שהרבה דברים שקשורים לרווחה – אם אנחנו יודעים להשקיע בהם היום, אז עוד כמה שנים, אנחנו כחברה נראה גם את החיסכון והרווח הכלכלי מזה.
קריאה: והחברתי.
ענבל חרמוני: זה בוודאי, זה נקודת המוצא, אבל דווקא בגלל שהרבה פעמים השיח הכלכלי, הוא לא מובן מאליו, בטח לא לי, בסדר, אז אני כן חשוב לי להדגיש את זה, כי זה היה נורא ברור מהעובדות.
ענבל חרמוני: מצד אחד שמלוות פונות, שזה פשוט לעבור "ויה דולורוזה", מצד שני, איך הדבר הזה משתנה ובאמת אנחנו יודעים, שדיור, שקורת גג בטוחה ויציבה, זה אצל הרבה אוכלוסיות, זה אצל כולנו בעצם, זה המקום, בעצם לרווחה ולחיים עצמאיים ולמיצוי הפוטנציאל והיכולות, של כל המשפחה, אז זה נורא חשוב לי מהכיוון הזה.
ענבל חרמוני: אני לא אחזור, רק אציין, שבטח ובטח שהקריטריון של ילד שלישי, הן עובדות מדווחות על זה, שלפעמים הנשים בחברות האלה, אני לא מאשימה אותן, כן, אבל הם אומרים לאותה אישה, את צריכה לעשות עוד ילד, זאת אומרת זה המסר, בין אם מובלע ובין אם על השולחן.
ענבל חרמוני: אוקי, אז וואלה – אפרופו דברים אנכרוניסטיים - זה לא יאומן שזה קריטריון, מה אנחנו באים לעודד אותה, אין לי מילים להגיד על זה וזה ברור לי שזה – עכשיו בעניין, הסיפור הוא עניין מגדרי, אז אני יגיד גם, שזה ברור שבכל זאת היום רוב מי שנושאות באחריות על התא המשפחתי, זה הנשים ורוב מי שחד-הורי היום, זה חד-הוריות ולכן בעצם, הן אלה שסובלות יותר מכל הקריטריונים האלה.
ענבל חרמוני: ברגע שמדובר בנשים נפגעות אלימות, צריך לקחת בחשבון, שיש את הקריטריון שאומר, שהיא צריכה לחיות, לפחות שנתיים, בנפרד מבן הזוג, גם כאילו, בהנחה שהם עוד לא פרודים, זאת אומרת שעוד לא גרושים, שעוד אין גט, אבל היא צריכה באותו רגע לצאת מהבית, לא לחכות שנתיים, אז היא במשך שנתיים, כבולה ואז גם כשהיא מבקשת - נגיד הוא יצא מהבית של הדיור הציבורי, והיא אומרת – אני לא רוצה לגור אתו באותו רחוב – לא מאפשרים לה לעבור, לשנות את הכתובת, כי אומרים, רגע, הוא צריך גם לאשר את זה, הדירה היא גם על שמו.
ענבל חרמוני: זאת אומרת הקריטריון הוא שנתיים שצריכות לעבור שהם חיים בנפרד, מה זה שנתיים?
ענבל חרמוני: עד שהיא עשתה את הצעד והיא זזה ממנו והיא נפרדה ממנו כבר, זאת אומרת ברור שהיא תחזור, אני הייתי חוזרת, כאילו.
עאידה תומא סלימאן: בשביל לעבור את השנתיים בפרידה ממנו, היא כבר לא תצטרך אותם, היא כבר עמדה על הרגליים והיא יכולה על הרוב,
ענבל חרמוני: כן, זה לא הגיוני, דווקא ברגע שהיא הכי צריכה, זה הרג של הפרידה ושוב פעם אפילו לשנות, להגיד אני צריכה דירה אחרת, בכתובת אחרת , שהיא לא באותו רחוב אתו, או באותו רחוב עם אמא שלו, גם זה לא מתאפשר, בגלל הקריטריון הזה.
ענבל חרמוני: משהו שהיום עם כל ההבנה, שיש סביב הנושא של נשים נפגעות אלימות, אני לא מבינה איך זה עדיין קיים והדבר האחרון שאני אגיד, יש את הסיוע באמת לנשים נפגעות אלימות, מה שלי לא ברור, ניסיתי עכשיו לקבל אינפורמציה, אבל היא עוד לא הספיקה להגיע, אם זה רק עבור נשים יוצאות מקלט, או לא? זה ממש חשוב.
קריאה: לא, לא, לא לכולם.
קריאה: זה גם לא רק לאזרחיות הוא גם לתושבות לכולם.
ענבל חרמוני: זה מעולה והדבר האחרון שאני אגיד, שבסוף משרד השיכון, אני לא אומרת זה חשוב ומשרד הרווחה והעובדות בשטח, בטח, בסוף אבל כמו שאנחנו יודעים, הדברים מתנקזים למשרד אחד.
ענבל חרמוני: פה, לצערנו הרב.
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לבקש את תגובת המשרד הזה.
ענבל חרמוני: ונעשה תוכניות והם יעשו שם והם יגמרו את העבודה שלהם והכול בסדר ובאוצר יגידו, אבל אין כסף, יש כסף, זה לא מועיל, זה כן מועיל, זה זוועה.
עאידה תומא סלימאן: אוקי, ענבל.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בדיוק נפנה אליהם ונשאל.
עאידה תומא סלימאן: רות.
רות מנע: אני רק רוצה לחזור למה ששאלתם מקודם לגבי הכוונה מקוונת, קיבלתי את כל הפרטים, אני אקריא לכם: יש שתי אפשריות להירשם באמצאות מוקד טלפוני העובדים עם הלקוח על הצהרות ומבצעים ביחד אתו, את ההרשמה.
רות מנע: בנוסף כל חברה פיתחה אפליקציה ייעודית שבה נשלח קישור לחידוש זכאות ללקוח, הוא ממלא את הטופס וזה נשלח לחברה לקליטה.
רות מנע: כיום יש מעל 20 אחוז שמחדשים את ההרשמה שלהם בדיגיטל.
רות מנע: באתר המשרד אנחנו מציינים, שאפשר לבצע הרשמה דיגיטלית ולהימנע מהגעה לסניפים, ביתר שאת - - -
קריאה: אני עברתי את הדבר הזה.
רות מנע: אני יישלח לך את הקישור.
עאידה תומא סלימאן: תעשי לי טובה, תשלחי לי את הקישור.