GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת חסון: אומנם גברתי כעסה, אבל אני בכל זאת אני רוצה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין של "כעסה", ניסיתי לנווט אתכם לנושא העיקרי בדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אוהבת שכל דיון הופך לדיון ראשוני וכאילו פעם ראשונה דנים בנושא: איך המשטרה פועלת ואיך בתי המשפט פועלים, ועכשיו נתחיל לשכנע את כולם שיש בעיה ונעבור את זה, ובישיבה הבאה נתחיל מחדש.
עאידה תומא סלימאן: אני קבעתי דיון מאוד ספציפי שכותרתו מאוד ברורה, ואני מצפה לקבל תשובות על הדברים הספציפיים שאני שואלת - זהו.
עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין של כעס.
יפעת חסון: אם יורשה לי להשלים משפט אחרון דווקא בהקשר של הסיירים והיומנאים – זה פער.
אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, כשהייתי חלק מהממשלה, אנחנו רצינו לצאת בפיילוט של תחנה ייעודית לפגיעות מיניות, והרעיון היה להקים את זה באזור רמלה-לוד.
אורלי לוי אבקסיס: המטרה היתה שזה יהפוך להיות אב טיפוס שנוכל ללמוד ממנו את כל הריכוז של הדברים.
אורלי לוי אבקסיס: לא הספקנו להשלים את זה, זה עדיין לא יצא לפועל.
אורלי לוי אבקסיס: אני מאמינה ומקווה מאוד, ואולי צריכים לבדוק האם הדעות שם נכונות, שיהיה מי שימשיך ויישא את הדבר הזה הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים דיברו איתנו, דווקא במגזר, שיש קושי אמיתי כשאנחנו מדברים על עו"סיות - - -
אורלי לוי אבקסיס: בחברה הערבית.
אורלי לוי אבקסיס: מצטערת, אנחנו עדיין צריכים גם ללמוד את הניואנסים החדשים, והם נכונים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל דיברו איתנו פעילים לביטחון קהילתי שיש הרבה פעמים קושי וחסימה לדבר עם עו"סית משטרה כי זה ישירות שם כוכבית וכוונת.
אורלי לוי אבקסיס: לכן, רצינו להפוך את זה לעו"סית קהילתית כדי להפשיר את החסם הפסיכולוגי הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להסכים איתך שאין מצב שנפגעת עבירת מין מגיעה דווקא למפגש עם מי שאמור לספק לא רק את ההגנה אלא באמת לבנות את התיק כמו שצריך כדי שאפשר יהיה אחר כך להרשיע.
אורלי לוי אבקסיס: כשאין ליווי נכון עם הפניות, כמו מנהל אירוע, בתוך הסיפור הזה הרבה מאוד נשים נשברות כבר משלב החקירה כי חוקרים אותן כאילו הן אלה שביצוע עבירה.
אורלי לוי אבקסיס: יורדים לפרטים אינטימיים ברמה שמביאה ליצירת חסם.
אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים זה ממקום שלא יודעים ולא מבינים את האירוע.
אורלי לוי אבקסיס: זו הסיבה ששאלתי כמה זמן נמשכת ההכשרה.
אורלי לוי אבקסיס: האם עושים מבחן בסוף ההכשרה?
אורלי לוי אבקסיס: האם הם צריכים לעמוד בריענון?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו דולים ומפתחים את הדברים הטובים בתוך הסיפור הזה, ולראות איך אנחנו פועלים באופן נקודתי במקומות שיש חסרים ומעצימים גם אתכם כמי שרוצים להזניק את הסיוע הזה.
יפעת חסון: ההכשרה היא מאוד משמעותית.
יפעת חסון: הייתי שמחה להזמין אותך לשיחת סיכום או לאיזה יום או הרצאה כלשהי באחת ההכשרות על מנת להתרשם מהרצינות ומהתגובות של החוקרים.
יפעת חסון: יש לנו בדיוק עכשיו העשרה של עבירות מין שמסתיימת ביום ראשון הקרוב.
יפעת חסון: שנית, נעשים גם ריענונים ברמת המחוזות.
יפעת חסון: שלישית, יש גם הכשרות הרבה יותר קצרות וממוקדות גם לא לאוכלוסיות אחרת.
יפעת חסון: זאת אומרת, לא חוקרי עבירות המין הייעודים, אבל לסיירים, ליומנאים, למי שיוצא לקורס קצינים, למי שעושה הסבה לחקירות.
יפעת חסון: אני חייבת להתייחס לגבי החסם והקושי בפנייה למשטרה או לדבר עם עו"סית והתיוג שקשור בזה, כפי שציינת.
יפעת חסון: אני לא יודעת האם שמעת על מרכז ייחודי שנפתח בעכו בשם מרכז אלומה, שנועד בדיוק לנשים שלא רוצות לפנות למשטרה ולרווחה כמשטרה או כרווחה, אבל כן מעוניינות לקבל מענה.
יפעת חסון: אנחנו מבינים את כל הקשיים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שאתם מבינים, אני עדיין מנסה להבין איך יכול להיות שבדיונים של הוועדה אתם הייתם בעד מחלקות ייעודיות, וכשסגן השר נכח פה אצלי בוועדה, ועכשיו אני מבינה שאין צורך – כאילו המחלקות קיימות.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני שומעת ממשטרת ישראל, אני שומעת: אין צורך במחלקות ייעודיות, אנחנו הקדמנו, בנינו את המחלקות הייעודיות, למרות כל הביקורת שיש לנו גם על ההתנהלות במחלקות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע את עמדת המשרד.
עאידה תומא סלימאן: הגברת יעל, בבקשה.
יעל סיני: זהו דיון מאוד מאוד חשוב.
יעל סיני: גם אני הייתי פה, וסגן השר באמת אמר לפני חודש שאנחנו מתחילים.
יעל סיני: נכנסנו למשרד לא מזמן, ובאמת חלק מהדברים שנמצאים על השולחן זה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שמדברים אפילו על שתי מחלקות.
עאידה תומא סלימאן: הוא דיבר על פיילוט של שתי מחלקות באותה ישיבה.
יעל סיני: הוא אכן אמר את זה והתחלנו איזושהי עבודה בתוך המשרד לבדוק את כל ההמלצות שנוגעות אלינו ולמשרד לביטחון הפנים.
יעל סיני: אני כן רוצה להגיד ביחס לדבריה של יפעת.
יעל סיני: מהיום הראשון שנכנסנו לתפקיד, השר הנחה לבחון את המודל של מחלקי המשפחה ולהבין את הרציונל והמענה שנותנים כיום מחלקי המשפחה, בשביל להבין את הפערים הקיימים מול המלצות הוועדה – לראות איפה זה נותן מענה ואיפה לא.
יעל סיני: הרציונל שבו המשטרה מציגה שהעבירות שקשורות לעבירות מין, ואנחנו פרסמנו היום נתונים, 20% מעבירות המין הן ממישהו מהמשפחה או מישהו מוכר, זה נתון ידוע, אז למודל הזה יש רלוונטיות והוא מאוד מעניין.
יעל סיני: זאת אומרת, שכל החוקרים ישלבו וישתפו פעולה.
יעל סיני: הרבה פעמים אישה יכולה להגיע ולדווח על דבר אחד ואותה עו"ס משפחה תזהה מקרה אחר מתוך אותם מקרים קשים שעולים בתקשורת.
יעל סיני: המודל הזה הוא בהחלט מעניין, אנחנו בוחנים אותו.
יעל סיני: את שואלת: האם מבחינתנו זה היישום של יחידות ייעודיות?
יעל סיני: לא בהכרח.
יעל סיני: אנחנו ניקח את הרצון של סגן השר, וכמובן גם את הנחיית השר, ואגב, זה מופיע גם בהסכמים הקואליציוניים, ונבחן את זה מול המודל של מחלק משפחה, ונחזור לוועדה הזו ונדבר על הפערים.
אורלי לוי אבקסיס: ההסכמים הקואליציוניים דיברו גם על דיור.
עאידה תומא סלימאן: כמה זמן ייקח לכם לסיים לבחון ולקבל החלטה?
יעל סיני: אנחנו יוצאים ביחד עם המשטרה לתהליך של ארבעה חודשים, ממש מהיום הראשון שנכנסנו.
יעל סיני: כמו שיפעת ציינה, ובצדק, כאשר נפגעת פוגשת את המשטרה, גם אם נעשה מחלקות ייעודיות בכל רחבי הארץ, זה לא בהכרח אומר שהיא תפגוש את האדם המתאים.
יעל סיני: לכן, אנחנו, יחד עם המשטרה, עושים איזשהו תהליך מאוד מאוד רציני של ארבעה חודשים.
יעל סיני: שכרנו חברה חיצונית שתלווה אותנו בתהליך הזה ותלווה את התהליך, בשביל לזהות את נקודות המפגש הרגישות כי בנקודות המפגש האלה צריך כל מיני דברים.
יעל סיני: אנחנו עושים את זה ביחד, זה תהליך של ארבעה חודשים.
יעל סיני: אשמח בסוף ארבעת החודשים גם להגיע לפה ולדבר על הפערים שנמצאו.
אורלי לוי אבקסיס: האם יש לכם הערכה תקציבית?
יעל סיני: עדיין לא, אין לנו הערכת תקציבית.
אורלי לוי אבקסיס: את אומרת שהכנסתם את זה בהסכמים הקואליציוניים, אבל האם זו לא היתה דרישה בתוך התקציב?
אורלי לוי אבקסיס: הרי אם תבואו בעוד ארבעה חודשים ותגידו שיש לכם עכשיו איזושהי תוכנית, התקציב כבר נקבע לשנתיים.
אורלי לוי אבקסיס: מאיפה יהיה תקציב ברגע שתגיעו?
אורלי לוי אבקסיס: כשאני שואלת את השאלה הזו, זה לא משהו חדש, זה משהו שדנו בו.
אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שאני כשרה דנתי בו עם השר הקודם ועם כוחות משולבים בתוך משרדי הממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: אני בכלל חושבת שצריך להקים נציבות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אני שואלת שאלה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: ההערכות התקציביות צריכות להיות אצלכם.
אורלי לוי אבקסיס: האם אתם יודעים כמה עולה כוח האדם?
אורלי לוי אבקסיס: האם אתם יודעים כמה פריסה אתם צריכים לעשות?
אורלי לוי אבקסיס: אם לא תשימו היום בוקסה של מימון לדבר הזה, זה לא יקרה בשנתיים הקרובות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מכירים את העבודה.
יעל סיני: זה נכון.
יעל סיני: למשרד לביטחון הפנים יש משימות גדולות שדורשות הרבה הרבה משאבים, והן על סדר היום.
יעל סיני: גם נושא עבירות המין הוא על סדר היום, והוא גם ידרוש משאבים.
יעל סיני: זה ברור לגמרי, אף אחד לא מתחמק מהדבר הזה.
אורלי לוי אבקסיס: שמתם כסף בתקציב לזה?
אורלי לוי אבקסיס: אני אבדוק את זה.
יעל סיני: אני אומרת, אנחנו ניגשים לתהליך עכשיו.
יעל סיני: אני ישבתי פעם בצד השני של השולחן כעובדת בארגון נשים ואני רוצה להגיד שחלק מהדברים הם לא רק עניין של משאבים אלא הם עניין של שינוי גישה בצורה יותר מעמיקה לכל נושא עבירות המין.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שנקרא Political Will.
עאידה תומא סלימאן: כאשר יש רצון פוליטי, מתרגמים אותו לתקציבים ולתוכניות.
עאידה תומא סלימאן: כאשר אין רצון פוליטי אפשר לחכות.
יעל סיני: אני יכולה להגיד שיש רצון פוליטי.
עאידה תומא סלימאן: הבהרת את מה שניסיתי להבין מתחילת הישיבה, אבל לא ענית לי מתי אתם יכולים לסיים את תהליך הבחינה שאתם עושים.
יעל סיני: אמרתי, ארבעה חודשים
עאידה תומא סלימאן: אה, ארבעה חודשים.
עאידה תומא סלימאן: חשבתי שזה שייך לעניין של הממשק הראשוני.
יעל סיני: זה הכול.
יעל סיני: חשוב לנו מרמת המתורגמנים בחדר, את מי פוגשים ראשון, האם מכוונות או לא, מתי מגיעים למחלק משפחה - הכול.
יעל סיני: אנחנו עוברים על הרצף ובוחנים את מה שקיים מול מה שאנחנו רוצים שיהיה.
אורלי לוי אבקסיס: מי החברה החיצונית ששכרתם?
יעל סיני: אני לא יודעת אם מותר לי אפילו להגיד.
אורלי לוי אבקסיס: למה לא? סליחה, יש שקיפות, לא?
יעל סיני: לא יודעת.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לעבור ועדת מכרזים.
יעל סיני: כן, זה עבר.
אורלי לוי אבקסיס: אז תגידו לנו מי.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה עבר ועדת מכרזים, אין מצב לשמור את זה בסודיות.
יעל סיני: אין בעיה, אני אחזיר לך תשובה או לוועדה ממש אחר כך.
יעל סיני: אני יכולה להגיד שזה חברת TASC, אם זה מעניין.
יעל סיני: אני פשוט לא יודעת אם מותר לי להגיד שם.
עאידה תומא סלימאן: זה ממש לא מעניין אותי.
עאידה תומא סלימאן: הם כבר קיבלו אותה, אורלי.
עאידה תומא סלימאן: החברה כבר התחילה לעבוד, אני לא יודעת אם השם שלה עכשיו ישנה משהו.
עאידה תומא סלימאן: לא אוכל להתערב במכרזים.
אורלי לוי אבקסיס: ברור שלא, רק רציתי לדעת האם אנחנו מדברים על משהו שכבר התחיל, ואם הוא התחיל, האם יש להם ניסיון.
אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים אנחנו רואים שמשרדי ממשלה מוציאים כספים במכרזים כאלו ואחרים במקומות זולים, ולא תמיד במקומות בעלי ידע וניסיון מצטבר ופרופסורה מתאימה, ולכן שאלתי את השאל הזו.
יעל סיני: אפשר לבדוק את הפורטפוליו של חברת TASC, חברה די רצינית.
אורלי לוי אבקסיס: אשמח שתשלחי לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להתמקד.
עאידה תומא סלימאן: נמצאת איתנו נפגעת שעברה את התהליך בבתי המשפט.
עאידה תומא סלימאן: לפי סעיף 120(ד) לתקנון הכנסת, אני קובעת ששם הנפגעת יהיה חסוי והיא תהיה ג' לצורך הפרוטוקול.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לשמוע ממנה עכשיו, במיוחד לאחר ששמענו רבות על השינויים שמתחוללים ברשויות, איפה אנחנו נמצאות היום.
ג': שלום לכולם.
ג': הייתי בת 19 כשנתקלתי ברוע האנושי במלוא תפארתו, כשרופא הנשים שהלכתי אליו, ד"ר בני שכטר, אנס אותי ועשה בי מעשים מגונים.
ג': הוא ניצל את סמכותו.
ג': סליחה, רגע.
עאידה תומא סלימאן: ג', את איתנו?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניתן ל-ג' לשתות קצת מים ולאזור עוד כוח ונחזור אליה.
ג': אני כאן.
עאידה תומא סלימאן: את מרגישה שאת יכולה לדבר?
ג': כן, כן.
ג': זו בעיה במחשב.
עאידה תומא סלימאן: טוב לדעת.
ג': כמו שאמרתי, הוא ניצל את סמכותו, את יחסי הכוחות בין מטפל למטופלת.
ג': רימה אותי לחשוב שמה שהוא עושה הוא חלק מטיפול לגיטימי.
ג': לא העזתי לפקפק בו כשהוא ביקש ממני לדרג את רמת ההנאה שלי מאחד עד חמש, כשהוא מאונן אותי בדרכים שונות.
ג': לא העזתי לחשוב שהרופא בעל החלוק הלבן, הידע הנרחב והמקצועיות שאפפה את דמותו, הוא בעצם האדם שירצח את נפשי בדקות, יהפוך אותי לנכה רגשית ויסמן את קץ היותי בחורה נורמטיבית בעלת חלומות ושאיפות ואמונה מלאה באנושות.
ג': כפי שלא העזתי לפקפק בו, כך לא פקפקתי במערכת הצדק כאשר ניגשתי להגיש תלונה.
ג': כפי שהייתי תמימה בעוד שהראש שלו בין הרגליים שלי, מבצע את זממו, הייתי תמימה כאשר חשבתי שהמילה "צדק" היא שתוביל את המהלך ושהמחיר שאני הולכת לשלם יהיה שווה את זה.
ג': ובכלל, אני ברת מזל שהתיק שלי לא נסגר כמו כל התיקים שבאו עוד נשים להתלונן.
ג': אני צריכה לומר תודה שהגישו כתב אישום.
ג': שש שנים אחרי אני בת 25 ואני עדיין בגיהינום מההליך הפלילי.
ג': אתם לא יודעים איך קוראים לי כי כבר שילמתי מחיר מספיק כבד, אבל אתם יכולים לקרוא לי העדה הטובה.
ג': למה?
ג': כי זה מה שמערכת המשפט עשתה לי.
ג': המערכת הבהירה לי שאם מישהו יאמין לי, זה רק אם לא יהיו סתירות בגרסתי, שמישהו יאמין לי רק אם לא תהיה בי כל מורכבות, ושאסור לי להתמוטט כדי שלא יחשבו שאני משוגעת.
ג': אסור לך לשכוח כי רק שנתיים אחרי האונס את תעלי על דוכן העדים ויהיה עלייך לזכור בדיוק מה הוא החדיר לך קודם, ואיפה בדיוק הוא נגע, וכמה עמוק היתה החדירה.
ג': אסור לך לשכוח את רעש הרטט של הוויברטור שהוא השתמש בו כי הסניגור ישמיע לך סוגים שונים של רטטים ועלייך לזהות באיזה רטט השתמש.
ג': גם אסור שיהיה לך עולם פנימי כי הם פותחים את התיקים הפסיכולוגים שלך וחושפים אותם לרעתך.
ג': האם אי פעם מישהו מכם נחקר חקירה נגדית על דברים שאמר בטיפול?
ג': הסודות הכי כמוסים נחשפים, והזכות לזהות עצמאית נשללת ממך לגמרי.
ג': איך אפשר לחזור לטיפול שאני כל כך צריכה, עם הפחד שמה שאני אגיד באופן אישי למטפלת שלי יגיע לאוזני האדם שאנס אותי?
ג': על דוכן העדים נפשי וגופי היה הפקר.
ג': הוא ישב מולי ואשתו מלטפת את ראשו בזמן שאני מתארת איך אנס אותי.
ג': מרחב האפשור היה אין סופי, לא היה כל גבול או התנגדות משום צד שהוא לרמיסתי המוחלטת על דוכן העדים.
ג': שם, על הדוכן, איבדתי לחלוטין את התמימות שלי שעוד נשארה אחרי האונס.
ג': הטראומה ההתחלתית לא משתווה לטראומה הכבדה שאותו מרחב אפשור גרם לה.
ג': השופטים לא הצילו אותי, הסנגור התעמר בי, בלשון המעטה, וחוקי בתי המשפט מוסר ואתיקה כאילו לא היו קיימים.
ג': אבל בתהום הזו המשכתי להיות העדה הטובה, האמנתי שכשהסיוט ייגמר אמצא דרך להשיב אליי את האמונה בבני אדם, את האמונה במערכת הצדק.
ג': הוא הורשע במעשים מגונים, אבל זוכה מאונס.
ג': ואני, כאילו קרעתי בגדיי באבל.
ג': לא באבל על האסון הפרטי שלי אלא על שפיות החברה שלנו שמאפשרת זיכוי מאונס בגלל עומק החדירה.
ג': ועדיין, אני רוצה להאמין שאם היו יודעים השופטים מה המחיר הנפשי שאני משלמת על מופע הסניגור שצריך להצדיק את משכורתו, אם המערכת היתה מבינה מה מסמלת דחייה של דיון בעוד חצי שנה, אם הפרקליטות היתה מבינה שאני צד בסיפור הזה ושקולי צריך להישמע לאורך ההליך כולו, אולי הטראומה היתה פחות קשה.
ג': אחד הפשעים הנוראים ביותר ביהדות הוא גזל זמן.
ג': מי יחזיר לי את זמן השהות בגיהינום העימות, בגיהינום העדות, בגיהינום הדחיות, בגיהינום הרמיסה, בידי כל הצדדים?
ג': בקרוב שבע שנים חלפו מאז האונס, ואני הגשתי תלונה במשטרה באותו שבוע.
ג': ואני עדיין כאן, עדיין משחקת בתפקיד העדה הטובה, עדיין נאבקת מול משרד הבריאות שלא יחזור לעבוד.
ג': הוא המשיך לעבוד שנים לתוך המשפט וגופנו ההפקר.
ג': זכות הנאשם לפרנסה שווה במדינת ישראל לזכות הנאשם לפגיעה בנשים נוספות.
ג': אני הקרבתי ושילמתי מחיר כבד כדי שהנשים הבאות לא ייפגעו, אבל המערכת הוציאה את האנושיות מהמעשה האנושי שעשיתי.
ג': תחזירו לי את הזהות שלי, תחזירו לנו את החיים שלנו, ותנו לנו להיות משהו שהוא מעבר לעדות.
ג': שחררו אותנו מכלא ההמתנה, שמרו על הפרטיות שלנו, שמרו עלינו.
ג': זכות הנאשם להליך הוגן שווה במדינת ישראל לזכות המדינה להליך מתעלל.
ג': אינני משפטנית, אבל נהייתי מומחית בהמתנה לצדק, שאני כבר לא מאמינה שיגיע.
ג': יש ביכולת
ג': כם להחזיר לי את האמונה בבני אדם.
ג': לי ולעוד נשים אחרות שמחכות בכיליון עיניים שישמעו את זעקתן.
ג': פגיעה מינית הורסת חיים, אבל פגיעה מערכתית שוברת כל תקווה לאיחוי על הפצעים, ועל כך אינני מאשימה אותי אלא את המערכת שביכולתכם לשנות.
ג': תודה.
עאידה תומא סלימאן: ג', תודה על האומץ שלך ועל הדברים המאוד מדויקים.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת שהחוויה שלך עם מערכת המשפט, ועם המערכות באופן כללי, היתה מאוד קשה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מנסים לשנות את המציאות הזו, ואני מאוד מקווה שנצליח לעשות למרות כל הקשיים.
עאידה תומא סלימאן: אורית סוליציאנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע, בקצרה, בבקשה.
אורית סוליציאנו: ראשית, אנחנו מכירים את הבחורה.
אורית סוליציאנו: אין מילים.
אורית סוליציאנו: היא מבריקה, היא מדברת בצורה מאוד מאוד ברורה על הנושא שאנחנו מעלות כאן.
אורית סוליציאנו: אני רוצה לומר את המשפט שעליו חתמה הנשיאה חיות ועו"ד ברק לייזר ציטט אותו: עוד לא בשלה העת.
אורית סוליציאנו: איך אפשר לומר: עוד לא בשלה העת?
אורית סוליציאנו: בעיניי, אלו מילים שספוגות בבכי, בדמעות, בדם וכאב.
אורית סוליציאנו: העת בשלה כי יעברו עוד שנתיים ונשמע עוד עדויות כאלו, וכל אלו שנמצאים כאן בחדר הזה ובדיון בוועדה מכירים היטב את הנושא.
אורית סוליציאנו: אנחנו חוזרות על עצמנו שוב ושוב ושוב.
אורית סוליציאנו: העת בשלה כבר מזמן וכואב לי הלב על הרברס שעשתה הנהלת בתי המשפט.
אורית סוליציאנו: בעיניי, הרברס לא מוצדק.
אורית סוליציאנו: יש תחושה של מסמוס, וזה לא יכול להיות.
אורית סוליציאנו: נאמרו כאן הדברים, הוועדה מאוד רצינית.
אורית סוליציאנו: נעשתה חשיבה מאוד עמוקה, אבל הנסיגה הזו אחורה היא לא מוסברת.
אורית סוליציאנו: ישראל היא Start-up Nation , אנחנו הלכנו עם הקורונה הרבה לפני שמדינות אחרות בעולם עשו את הבוסטר כי אנחנו חכמים, יש כאן אנשים רציניים.
אורית סוליציאנו: צריך לראות גם מודלים בעולם שלא הצליחו.
אורית סוליציאנו: נכון, זה מאוד מורכב.
אורית סוליציאנו: יש לנו מערכת משלנו, יש כאן אנשים מאוד מוכשרים שיכולים לעשות את הפיילוט.
אורית סוליציאנו: אני רוצה להגיד בצורה מאוד בוטה שהתחושה, ואני לא מכירה את הפוליטיקה הפנימית, היא שלא רוצים לעשות את הפיילוט עליו הומלץ כי לא רוצים שיתערבו בתוך המערכת.
אורית סוליציאנו: אף אחד לא רוצה שיתערבו לו במקום העבודה, אבל זה דם.
אורית סוליציאנו: לכאב של ג' ושל אין סוף נפגעות שאנחנו מכירות, אין מילים.
אורית סוליציאנו: זה הרס חיים.
אורית סוליציאנו: אני חייבת לומר, זה פריבילגי לומר: עוד לא בשלה העת.
אורית סוליציאנו: העת בשלה.
אורית סוליציאנו: צריך לעשות את הפיילוט הזה.
אורית סוליציאנו: ברור שהקמת יחידות ייעודיות הוא עניין מורכב.
אורית סוליציאנו: זה לקחת מספר שופטים במחוז מסוים, כך כתוב שם, ולהכשיר אותם ספציפית לנושא.
אורית סוליציאנו: אולי הם יכולים לעסוק בעוד נושאים, אבל שלא יהיו עשרים שופטים שעסקו בנושא אלא חמישה.
אורית סוליציאנו: שמענו גם את המקרה של ג', היא סיפרה לנו.
אורלי לוי אבקסיס: זה מדהים שיש מחלקה כלכלית, ובשלה העת.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על כסף תמיד העת היא עכשיו, אבל כשמדברים על נשים ועל חיים שנשמטו מתחת לרגליים, זה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: אני שמעתי את ג' וחשבתי על ביתי בת ה-19.
אורלי לוי אבקסיס: אני מזועזעת.
אורלי לוי אבקסיס: מתי תגיע העת?
אורלי לוי אבקסיס: בואו נשים שם - - -, אולי הם יתעוררו.
אורית סוליציאנו: ג' מלווה על ידי מרכזי הסיוע ולפני שבועיים היא נפגשה עם מנכ"ל משרד המשפטים כדי לנסות לשכנע אותו שהעת בשלה.
אורית סוליציאנו: היא סיפרה לו שלא השופט ולא הפרקליטות הגנו עליה.
אורית סוליציאנו: שמו עליה אוזניות.
אורית סוליציאנו: אני לא מסוגלת לחזור על כל מה שהיא סיפרה עכשיו.
אורית סוליציאנו: אף אחד לא הגן עליה בהליך הפלילי למרות שאפשר היה להגן עליה.
אורית סוליציאנו: שופטים ייעודיים היו יכולים לשים גבול לחקירה הנגדית.
אורית סוליציאנו: כמה סניגור יכול להתעלל?
אורית סוליציאנו: מה הגבול של חקירה פלילית?
אורית סוליציאנו: יש לזה גבולות.
אורית סוליציאנו: לכן, אני קוראת לכם ולוועדה הזו לא לקבל את הרברס הזה.
אורית סוליציאנו: אין לזה הצדקה.
אורית סוליציאנו: כארגון אנחנו ניאבק והנפגעות יפגינו.
אורית סוליציאנו: אי אפשר לשבת ולהגיד: לא בשלה העת.
אורית סוליציאנו: החדשנות של Me Too הוא בזה שנשים לא שותקות יותר, הן לא מוכנות לקבל את זה.
אורית סוליציאנו: המערכת חייבת להשתנות סיסטמתית, לא בפלסטרים – זו הקריאה שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר התחילו לאחר מלחמת יום כיפור לדבר על נפגעי פוסט טראומה, לא היה ניסיון בעולם.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שהניסיון התחיל אחרי מלחמת וייטנאם.
אורלי לוי אבקסיס: אלה שחזרו מהקרב, לא חזרו אותו הדבר.
אורלי לוי אבקסיס: אחת הבעיות הכי קשות שהיתה היא שחשבו שטיפול בהצפה הוא חלק מהטיפולים הלגיטימיים.
אורלי לוי אבקסיס: היו מכניסים פוסט טראומטיים ושמים להם רעש, עשן, ריח שריפה, כדי להחזיר אותם לאירוע.
אורלי לוי אבקסיס: מאז ועד היום מבינים שלא רק שזה לא השיג את התוצאה אלא שזה השיג בדיוק את ההיפך.
אורלי לוי אבקסיס: אנשים הידרדרו.
אורלי לוי אבקסיס: פה מדובר בפוסט טראומה.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר מערכת המשפט מרשה לסניגורים של אותו מתעלל להשמיע להן את האירועים מתוך החוויה הטראומטית, הם עושים פה פגיעה בנפש המתלוננת הפוסט טראומטית.
אורלי לוי אבקסיס: אין נפגעת תקיפה מינית שאיננה סובלת מפוסט טראומה.
אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט מזעזע להכניס אותן לאירוע עם הרעש של הוויברטור ועם הניסיון להגיד כמה ובאיזה, והגיע הזמן.
אורלי לוי אבקסיס: לעולם לא דיברתי על מערכת המשפט בצורה כזו או אחרת, אבל כשמצטטת פה עכשיו עו"ד סוליציאנו את אסתר חיות, אני מתביישת, ולא נעים לי להגיד את זה.
אורלי לוי אבקסיס: כי אם זה לא קורה עכשיו, כשבראש ההרכב עומדת אסתר חיות, וזו כבר האישה השנייה שעומדת בראש ההרכב, אבל זה לא קרה בתקופתה של מרים נאור, אז מתי זה יקרה?
עאידה תומא סלימאן: זה יקרה כאשר פוליטיקאים שיש בידיהם יכולת לקבל החלטות ולהכריע בהן, יעשו את זה.
אורלי לוי אבקסיס: ולא משנה מה הדעות של הפוגעים.
עאידה תומא סלימאן: ולא משנה מה הדעות שלי.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי אופוזיציה כשהייתם בממשלה ואני אופוזיציה גם היום.
אורלי לוי אבקסיס: ואת ראית איך עבדנו בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שההצהרה של חיות היתה בזמן מסוים, לא היום, וגם העיכוב ביישום ההחלטות קורה כבר שנתיים.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שכולם ייקחו אחריות על מה שקורה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אורלי לוי, אני מצטרפת לדברייך.
עאידה תומא סלימאן: אני בעצמי הרגשתי טראומה כשהיא תיארה מה היא עברה.
עאידה תומא סלימאן: כל היושבים בחדר שתקו, והיא רק דיברה על חלק.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, כל היושבים בחדר הרגישו.
עאידה תומא סלימאן: היה אפשר לחתוך את השקט פה בסכין.
עאידה תומא סלימאן: תארו לעצמכן שהנפגעת היתה צריכה לעבור את זה בעצמה, לא לשמוע על זה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא מעיד על שיפור מדהים בבתי המשפט או על רגישות השופט או השופטת, וזה ממש לא מעניין אותי, אני לא יודעת מי השופט או השופטת שנכחו באותו דיון ונתנו לסאגה הזו להתחולל.
עאידה תומא סלימאן: זה שוב מעורר את הכעס של כולנו.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר בת עמי ברוט, בבקשה.
בת-עמי ברוט: תודה, גברתי.
בת-עמי ברוט: אני אציין שהפרקליטות תמכה בהמלצה לפיילוט לבתי משפט ייעודיים, ותומכת בה גם היום.
עאידה תומא סלימאן: שינוי מרענן.
בת-עמי ברוט: אנחנו סבורים שהרווח ממהלך כזה יבוא כשכלל העוסקים בתחום יצטרפו למהלך הזה כמו שהוגדר בדוח הוועדה, ואני מצטטת: תנאי יסודי לעריכת שינוי של ממש במסגרת תוכנית ההרצה הוא שילוב ידיים והתגייסות של המערכת כולה.
בת-עמי ברוט: מבחינת הפרקליטות, למעשה, המודל שעליו הוסכם היה שתוגדר קבוצה ייעודית של פרקליטים, שרק הם יופיעו בפני אותה מחלקה ייעודית שתיבחר בפיילוט באותו מחוז.
בת-עמי ברוט: זאת אומרת, הגדרה של פרקליטים.
בת-עמי ברוט: אבל בינתיים, עד שיוגדר המחוז שבו יתקיים הפיילוט במידה ואכן הדבר הזה יקרה, הפרקליטות, ואת זה כבר הצגנו עוד לפני מספר חודשים, פעלה ליישום שאר ההמלצות שנוגעות לפרקליטות, כשחלק מהן גם רלוונטיות לנושא הפיילוט.
בת-עמי ברוט: לדוגמא, הכשרות.
בת-עמי ברוט: אציין שהגשנו גם בקשה לתקציב להכשרות ייעודיות.
בת-עמי ברוט: אנחנו בנינו ממש מערך של הכשרות ייעודיות לפרקליטים.
בת-עמי ברוט: לא רק הכשרות בסיס שעוברים כל הפרקליטים, אלא גם הכשרות מתקדמות יותר, הכשרות עומק.
אורלי לוי אבקסיס: אם אני מבינה נכון, אתם, הפרקליטות, תמכתם.
אורלי לוי אבקסיס: מי עוצר את זה?
אורלי לוי אבקסיס: למה לא תוציאו תזכיר חוק?
אורלי לוי אבקסיס: למה משרד המשפטים לא ממליץ?
אורלי לוי אבקסיס: הרי זה תלוי בהם.
אורלי לוי אבקסיס: אם הם הרי השורה התחתונה.
אורלי לוי אבקסיס: אם הם לא, מי כן?
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אורלי, לפני שהגעת כבר ביקשתי את עמדת משרד המשפטים.
עאידה תומא סלימאן: עדיין אין עמדה במשרד המשפטים.
עאידה תומא סלימאן: בסיכום נתייחס לכל הנקודות האלה.
בת-עמי ברוט: הגשנו בקשה לתקציב ליישום המלצות ועדות ברלינר שנוגעות לפרקליטות.
בת-עמי ברוט: אנחנו כבר מיישמים את כל ההמלצות שאינן נדרשות לתקציב ייעודי.
בת-עמי ברוט: הכנסנו אותן לתוך הנחייה כוללת בתחום נפגעי עבירה, כשיש גם התייחסות לכל הנושאים הרלוונטיים.
בת-עמי ברוט: שוב, הצבנו כבר את הדברים.
בת-עמי ברוט: לדוגמה, היתה המלצה שנגעה לקיום קשר עם נפגעי עבירות מין לפני שסוגרים את התיק שלהם, והדבר הזה כבר מתבצע.
בת-עמי ברוט: היתה המלצה שהודעה על שחרור ממעצר בעבירות מין - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה חוק, חייבים לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: זה חוק.
בת-עמי ברוט: אנחנו התחייבנו מעבר לחוק שהמידע הזה יעבור באמצעות המערכת הממוחשבת.
בת-עמי ברוט: מעבר לדבר הזה, אנחנו התחייבנו שפרקליט שמקבל החלטה של שחרור ממעצר ירים טלפון, והדבר הזה נעשה.
בת-עמי ברוט: זאת אומרת, הוטמע במחוזות של הפרקליטות.
בת-עמי ברוט: ועוד ועוד המלצות, גם בנוגע להכשרות, גם בנוגע לעדות.
בת-עמי ברוט: אנחנו גם משתפים פעולה עם בית המשפט בנוגע ליישום נוהל הנסיעה שנוגע להסדרים ייחודיים של עדות נפגעי עבירות מין.
בת-עמי ברוט: למשל, סיור מקדים וכו' - כל מיני הסדרים שיכולים לסייע לאותן נפגעות לבוא לבית המשפט ולהעיד, ואולי יכול להקל במשהו על החוויה המאוד קשה, כמו ששמענו עכשיו מ-ג'.
בת-עמי ברוט: זו באמת חוויה מאוד מטלטלת.
בת-עמי ברוט: בנוסף, כמו שאמרתי, הגשנו בקשה לתקציב, לא רק להכשרות ייעודיות אלא גם לכל מיני עניינים שיכולים לסייע לנו ביישום ההמלצות ולטיוב הקשר השוטף עם נפגעי עבירה.
בת-עמי ברוט: לדוגמה, גיבוש מוקד טלפוני שיוכל לתת מענה ישיר ומאוד נגיש וזמין לנפגעי עבירה, מעבר לדברים שכבר יש היום
אורלי לוי אבקסיס: זה מופיע עכשיו בתקציב המדינה שאתם מגישים?
בת-עמי ברוט: אני מאוד מאוד מקווה.
בת-עמי ברוט: הגשנו בקשה לתקציב ייעודי לנושאים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: יש כבר דיונים על התקציב.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא האם הדרישה שלכם מצאה עצמה בתוך התקציב, כי אחרת זה נשאר אות מתה במסמך שהגשת לשר.
בת-עמי ברוט: אני יכולה לבדוק את זה.
עאידה תומא סלימאן: היא לא צריכה ל - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת האם היא יודעת שזה עבר.
אורלי לוי אבקסיס: הם עושים את עבודתם, הם הגישו בקשה.
אורלי לוי אבקסיס: הם עשו גם בצורה מסודרת.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא איפה זה נעצר.
אורלי לוי אבקסיס: האם הבקשה הזו התגלגלה לספר התקציב?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא יודעים האם זה נעצר, צריך לבדוק את התקציב.
אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת האם זה מופיע בתקציב.
בת-עמי ברוט: גיבוש מנוע של זכויות, להתחבר לישראל דיגיטלית, שנפגע העבירה יוכל להזדהות באמצעות מערכת ההזדהות הממשלתית ולקבל את כל המידע באופן נגיש, ומי הגורמים שיכולים לפנות.
בת-עמי ברוט: אנחנו גם פיתחנו אפליקציה ייעודית של הפרקליטות למתן מידע לנפגעי עבירה וזה כבר עלה כפיילוט בפרקליטות ואמור להתרחב לכלל הפרקליטויות ממש בחודשים הקרובים.
בת-עמי ברוט: ביקשנו גם במסגרת היישום של המלצות ועדת ברלינר ודרישת התקציב, יועצים חיצוניים ליחידות הסיוע, עובדים סוציאליים.
אורלי לוי אבקסיס: חשוב מאוד גם פסיכולוגים
בת-עמי ברוט: עובדים סוציאליים או פסיכולוגים, כל גורמי הטיפול הרלוונטיים שלמעשה יסייעו ויתנו כלים לפרקליטים לקיום הקשר ולהנגשת הזכויות והמידע לנפגעי עבירה.
בת-עמי ברוט: מבחינתנו, אנחנו כל הזמן עוקבים אחר יישום המלצות ועדת ברלינר שנוגעות לפרקליטות, ואנחנו נכונים ליישם גם את נושא הפיילוט.
בת-עמי ברוט: כמובן שזה אמור להיות בהובלת הנהלת בתי המשפט.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לקבל לידיי מסמך שמפרט בצורה מסודרת את הדברים שאמרת לגבי התהליכים שאתם התחלתם ליישם ברוח ההמלצות, ממתי, ואת התוכן.
עאידה תומא סלימאן: עו"ד נועה זעירא, סנגוריה ציבורית, בבקשה.
נועה זעירא: שלום לכולן.