GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פורר: האם מגישים כתב אישום?
עודד פורר: כל ההתנהלות הזאת של פרקליטות המדינה מבחינתנו נמצאת עכשיו על סדר-היום.
עודד פורר: אני רוצה להודות למיכל פעילן, כתבת N12
עודד פורר: שחשפה את הסיפור של מה קורה כאשר מגיעה מתלוננת עם עדויות ממש.
עודד פורר: זה לא שמגיעה מתלוננת ומבקשת לחקור אלא מגיעה מתלוננת ומביאה את התיק למשטרה.
עודד פורר: לפחות מה שנחשף שם מעלה פה נושא שמחייב בדיקה.
עודד פורר: תכף נראה מה תהיה ההתייחסות של הפרקליטות.
עודד פורר: אני כבר אומר לכם שאני ארצה פה התייחסות שלכם, ספציפית גם על הנושאים שיעלו.
עודד פורר: לפני שנפתח, אני רק אודיע שלפי סעיף 120ד לתקנון הכנסת, שקובע ששם עד יהיה חסוי לפרוטוקול.
עודד פורר: יהיו לנו שתי עדות שהשמות שלהן יהיו שמות בדויים וכמובן שזה יהיה חסוי בפרוטוקול.
עודד פורר: מיכל, את רוצה להתחיל ולהציג את מה שאת נחשפת אליו?
עודד פורר: אחר-כך נעבור לעדויות ואז אני ארצה לשמוע התייחסות של הפרקליטות.
מיכל פעילן: אני כתבת רווחה בחדשות 12.
מיכל פעילן: הסיפור שחשפנו ביום ראשון במהדורה הוא אחרי לא מעט עדויות של נשים.
מיכל פעילן: שוחחנו עם נשים שהחליטו לעשות את המעשה האמיץ והקשה ביותר וזה לעזוב גבר אלים.
מיכל פעילן: נראה לי, שאנחנו רק יכולים לשער איזה צעד קשה ואמיץ זה.
מיכל פעילן: הן פשוט לא מקבלות הגנה מאף אחד ממערכות אכיפת החוק והרשויות.
מיכל פעילן: הן מוצאות עצמן לבדן, לא בטוחות אל מול המשטרה, הרווחה, בתי המשפט, הפרקליטות.
מיכל פעילן: הנושא הספציפי הזה שחשפנו בכתבה זה נשים שבאמת הצליחו להביא הקלטה.
מיכל פעילן: הרי ברוב המקרים נשים מגיעות להתלונן במשטרה כשאין להן איזו ראיה מוצקה אבל אלה נשים שהצליחו להקליט את האלימות שהן חוו.
מיכל פעילן: היו להן תמונות ותיעוד ועדויות של גורם מקצועי שליווה אותן אבל עדיין זה לא מספיק.
מיכל פעילן: אלה נשים שכבר כמה שנים מחכות שאותו גבר אלים יקבל איזה הליך טיפולי או מאסר.
עודד פורר: מה עלה בגורל התלונה הזאת?
מיכל פעילן: חלק מהדברים נסגרו במשטרה, חלק מהדברים גובשו לכדי כתב אישום ונסגרו בפרקליטות.
מיכל פעילן: לאחת הנשים שהבאנו את סיפורה בכתבה, יש הקלטות של בעלה שאומר לה שהוא ירצח אותה.
מיכל פעילן: הוא מתאר איך הוא הולך לפוצץ אותה במכות, ממש כך, להכניס את עצמו למאסר אחרי זה.
מיכל פעילן: היא כבר 3 שנים מחכה לדיונים בנושא הזה כי הוא לא מתייצב ולא מצליחים למצוא אותו.
מיכל פעילן: כל מיני עיכובים כאלה שאישה כזאת כבר 3 שנים מסתתרת אצל המשפחה שלה.
מיכל פעילן: היא מפוחדת, לא יכולה לצאת, לא יכולה לחיות.
מיכל פעילן: הבעל מסתובב חופשי למרות שיש את העדויות האלה.
מיכל פעילן: ברשותך, אני רוצה לצטט שיחה שהיתה לי עם גורם מהמשטרה כי אני חושבת שזה רלוונטי לעניין הזה.
מיכל פעילן: בסוף, אחרי שהיו לנו את כל העדויות והכנו את הכתבה, ניסינו להבין איך זה יכול להיות.
מיכל פעילן: תבינו את הנתונים: 83% מהמקרים נסגרים בלי כתב אישום, בלי שאותו גבר נעצר.
מיכל פעילן: בטח שלא מחייבים איזה הליך טיפולי לאותו גבר.
מיכל פעילן: דיברתי עם המשטרה כדי לנסות להבין את המקום שלהם.
מיכל פעילן: זאת אומרת, איך יכול להיות שנשים באות ומתלוננות ובסוף מוצאות את עצמן לבד בסיפור הזה?
מיכל פעילן: אחת הנשים שחששה להתראיין, בעלה נעצר לפני יומיים כי הוא הפר צו הגנה.
מיכל פעילן: הוא נעצר ושוחרר חזרה ואף אחד לא יידע אותה.
מיכל פעילן: לא יצרו איתה קשר מהמשטרה או מהרווחה והיא פשוט גילתה.
מיכל פעילן: היא חשבה שסוף סוף היא יכולה להרגיש איזה ביטחון כי הוא נעצר בגלל שהוא הפר צו הגנה ובסוף החליטו לשחרר אותו.
מיכל פעילן: אף אחד לא יידע אותה.
מיכל פעילן: היא גילתה את זה דרך קרוב משפחה שלה.
מיכל פעילן: ברשותך, אני רוצה לצטט מה אמר לנו גורם במשטרה לגבי השאלה מה המשטרה יכולה לעשות במקרים כאלה.
מיכל פעילן: זה מה שהוא אמר לי: אין לנו מה לעשות עד שממש בוצעה העבירה.
מיכל פעילן: עד שהוא לא רוצח אותה אין לנו מה לעשות עם זה.
מיכל פעילן: הדבר היחיד שאנחנו יכולים לעשות זה להדליק נורות אזהרה.
מיכל פעילן: אנחנו יכולים לאפשר ללכת למקלט לנשים מוכות דרך הרווחה אבל חוץ מזה אין מה לעשות.
מיכל פעילן: להשתדל להיות זמינים כשאשה יוצרת קשר.
מיכל פעילן: מעבר לזה, הכול צריך לקרות בחקיקה.
מיכל פעילן: ברור שזה צריך לקרות מלמעלה וזה צריך לבוא בחקיקה, אבל יש הרבה גם מה לעשות למטה ולהתחיל מהשטח.
עודד פורר: בהמשך אני רוצה לשמוע מהפרקליטות מה בדיוק הלקונה בחוק שבגללה אי-אפשר לעצור בן אדם שמאיים לרצוח.
עודד פורר: נמצאת איתנו בת-אל.
בת-אל: אני אתחיל מרגע הבריחה מהבית.
בת-אל: זה היה בפברואר 2017.
בת-אל: אחרי הרבה הרבה שנים של אלימות הגיעו גם איומים ברצח ממש כלפי וכלפי הילדים.
בת-אל: בתחילת פברואר, אחרי איום ברצח ממשי, לקחתי את הילדים וברחתי מהבית ישר לתחנת המשטרה.
בת-אל: הגשתי תלונה ב-8.2.2017, זה היה יום רביעי בשבוע.
בת-אל: נתנו לי צו הרחקה ביד אבל זה היה צו הרחקה מהמקום שהסתתרנו בו ולא מהבית.
עודד פורר: צו ההרחקה הרחיק אותו מהמקום שהסתתרת, לא מהבית?
בת-אל: כן.
עודד פורר: כלומר, הוא בבית ואת מסתתרת.
בת-אל: אמרו לי לגשת לבית המשפט ולהוציא שם צו הגנה.
בת-אל: לדיונים הראשונים בצו הגנה הוא לא הגיעה והייתי צריכה ללכת ולחזור כי צריך לשמוע את הצד השני.
בת-אל: זאת למרות שהבאתי איתי כבר אז תמונות של הפגיעות על הילדים - - -
מיכל פעילן: אני רוצה לציין עוד משהו אחד מקומם בסיפור של בת-אל.
מיכל פעילן: בעצם היא הולכת לבית המשפט להוציא צו הגנה.
מיכל פעילן: השופט קובע שהמשטרה צריכה ללוות אותה חזרה לדירה שלה כדי לוודא שהבעל לא שם ושהיא יכולה לחזור עם הילדים והיא לא נמצאת בסכנה.
מיכל פעילן: היא לא מצליחה למצוא אף גורם משפחתי שילווה אותה.
מיכל פעילן: היא עוברת מספר תחנות, מראה להם את הצו ואומרת שהיא צריכה שיחזרו איתה לדירה כדי לראות שהיא מוגנת.
מיכל פעילן: אף גורם משטרתי לא מלווה אותה והיא בסוף מלווה בחברים שמלווים אותה לדירה כדי לראות שהיא לא בסכנת חיים.
בת-אל: זה היה כבר בדיון השלישי, שכבר כן נתנו לי צו הגנה במעמד אחד.
בת-אל: השופט הורה למשטרה ללוות אותנו ולוודא שבאמת קוים הצו ואף אחד לא הגיע לעשות את זה.
בת-אל: הגשתי את התלונה ביום רביעי בשבוע והוא לא נחקר באותו יום.
בת-אל: הוא קיבל טלפון מתחנת המשטרה שהודיעו לו שהוגשה נגדו תלונה על אלימות במשפחה ומתי נוח לו לבוא להיחקר.
בת-אל: הוא הגיע ביום ראשון שאחרי.
בת-אל: בעצם מיום רביעי עד יום ראשון הוא מודע לדבר הזה ואנחנו צריכים להסתתר ולפחד עוד יותר אחרי שהעניין הזה יצא כבר.
בת-אל: בימים האלה קיבלתי טלפונים של איומים ממנו, מהמשפחה שלו, מהקרובים.
עודד פורר: מי נמצא איתנו מהמשרד לביטחון פנים?
עודד פורר: אוקי, שלושתם פה.
עודד פורר: תודה בת-אל.
בת-אל: רציתי לספר גם שחודש לאחר מכן נעשתה חקירת ילדים.
בת-אל: אני לא יודעת אם זה המקום לדבר על איך שזה נעשה.
בת-אל: אני רוצה להגיד שאני לא הייתי נגד.
בת-אל: הייתי מאוד בעד אבל האופן שבו זה נעשה, להוציא את הילדים באמצע מסיבת פורים עם מסכות לחצר של הגן ולחקור אותם כשכולם מסביב מסתכלים.
עודד פורר: זה אמיתי?
בת-אל: אמיתי לגמרי.
בת-אל: כך הילדים תיארו את זה.
בת-אל: זה מתחם של גנים.
בת-אל: הועמדה מצלמת וידאו באמצע - - -
עודד פורר: מי יכול לקבל החלטה כזאת?
בת-אל: זה מה שהם סיפרו.
בת-אל: הילד שלי שהיתה בכיתה א' הובא לחדר מורים על-ידי החוקרת.
בת-אל: זה תלמוד תורה חרדי.
בת-אל: הגיעה לשם אישה, שזה גם לא מתאים למקום.
בת-אל: תוך כדי שמורים נכנסים להכין לעצמם קפה הוא נחקר שם עם מצלמת וידאו.
בת-אל: הילדים שתקו בחקירה ונכנסו לטראומה מאוד רצינית מאז במשך הרבה מאוד זמן, מאנשים מבוגרים בכלל.
בת-אל: כמה ימים לאחר מכן התיק הזה הועבר לפרקליטות, עד כמה שביררתי באתר מידע.
בת-אל: ב-15.10.2017 התיק של אלימות כלפי נסגר מחוסר ראיות.
בת-אל: נשאר בעצם התיק של הילדים.
בת-אל: בעצם תיק האלימות מפוצל.
בת-אל: יש כלפי הילדים ויש כלפי.
עודד פורר: אז נסגר מחוסר ראיות כשאת הבאת תמונות.
בת-אל: הבאתי תמונות, הבאתי הקלטות.
בת-אל: הבאתי צילומי ווטסאפ בזמן אמת מכל השנים.
בת-אל: התיק השני נסגר בינואר 2018.
בת-אל: רציתי גם לציין שבפברואר 2018 היה לי פסק דין מבית הדין הרבני, ששם התנהלו רוב העניינים למעט המזונות.
בת-אל: היה פסק דין של משמורת, שהמשמורת תישאר אצלי ומחייבים את האבא בטיפול.
בת-אל: עד אז הוא יהיה חייב לקיים את המפגשים עם הילדים במרכז קשב.
בת-אל: פסק הדין הזה מעולם לא נאכף.
בת-אל: אף אחד לא דאג לזה.
בת-אל: הוא לא נכנס לטיפול אפילו ליום אחד כי הוא סירב.
בת-אל: אני קופצת לרגע לסוף.
בת-אל: עם הזמן הוא קיבל כבר אישור והוא פוגש את הילדים לבד וזה אחרי שלא נעשה שום הליך טיפול, שום מעצר, שום דבר כלשהו שיכול לגרום לביטחון של הילדים.
בת-אל: אני רוצה לדבר גם על הסחבת.
בת-אל: ברגע שהתיקים נסגרו, אני רציתי לערער עליהם.
בת-אל: הבנתי שצריך לראות את התיקים ואז לערער על הסגירה שלהם.
בת-אל: במשך שנה רדפתי אחרי הפרקליטות ואחרי המשטרה.
בת-אל: אף אחד לא נתן לי לראות את התיק הזה.
בת-אל: לאחר כשנה יצאתי בכתבה לתקשורת ורק אז קיבלתי מייל מהפרקליטות של מחוז ירושלים שמזמינים אותי לבוא לעיין בתיק.
בת-אל: עשיתי גיוס המונים ברשת.
בת-אל: שכרתי עורך-דין פלילי מהטובים שיש.
בת-אל: הגשנו את הערעור הזה וקיבלנו תשובה שעבר הזמן לערער.
בת-אל: מותר 30 יום ועברה שנה פלוס.
בת-אל: בעצם לא היה לי את התיק ביד כדי שתהיה לי יכולת לערער.
בת-אל: שלחתי הקלטות של השיחות שלי עם הפרקליטות במשך שנה, שאני מתחננת שיתנו לי לעיין בתיק.
בת-אל: הם החזירו תשובות שבסדר אפשר לערער והם יקבלו את הערעור למרות האיחור.
בת-אל: הם דחו את הערעור מהסוף.
בת-אל: אני אקריא משפט או שניים מהדחייה של הערעור: "העוררת דיווחה בזמן אמת על-כך שהנלון מנע ממנה לצאת מהבית אבל לא פעלה באופן דומה במהלך התרחשותם של האירועים האלימים האחרים".
בת-אל: זאת אומרת, אם פעם אחת דיווחתי בזמן אמת, פעם אחת היה לי אומץ ופעם לא, זה כנראה פועל לרעתי.
בת-אל: "לא ניתן להתבסס על דברי ילדי הצדדים הנשמעים בהקלטות, שדומה שבמהלך השיחות נשמעות שאלות מנחות מצד העוררת ולא ניתן לעמוד על נסיבות קיום השיחות".
בת-אל: השיחות עם הילדים שלי הוקלטו דקות אחרי המקרים.
בת-אל: אני חושבת שאם החוקרת היתה שואלת את אותן שאלות – זה אפילו לא היו שאלות מנחות.
בת-אל: שאלתי אם הפחיד אותם מה שקרה פה כרגע?
בת-אל: איך הרגשתם?
בת-אל: מה אבא עשה לכם?
בת-אל: הם ענו על זה.
בת-אל: מבחינת הפרקליטות זה לא היה טוב.
בת-אל: משפט אחרון: "לא ניתן להתעלם מהרקע להגשת התלונה והוא הליך הגירושין במסגרתו על-פי הראיות יש סכסוך כספי בין הצדדים".
בת-אל: בבדיקה הכי פשוטה אפשר היה לראות שלא היה הליך גירושין בזמן שהגשתי את התלונה.
בת-אל: לא היה עדיין הליך גירושין, הוא נפתח רק כמה חודשים קדימה וגם מצידו ולא מצידי.
בת-אל: סכסוך כספי לא היה.
בת-אל: אין לנו שום תיק ולא היה על עניין כספי.
מיכל פעילן: כשאנחנו ראיינו את בת-אל לכתבה היא אמרה משפט שבעיניי הוא אחד הנוראיים ששמעתי לאורך השנים מנשים מוכות.
מיכל פעילן: כששאלתי אותה אם היא חושבת שהיא עשתה החלטה נכונה כשהיא התלוננה במשטרה היא אמרה שיכול להיות שהיה עדיף להישאר בבית ולהירצח פעם אחת במקום מה שהיא עוברת מול המערכת כי היא מרגישה שהיא נרצחת מולה כל פעם מחדש.
מיכל פעילן: זה משפט שבעיניי אנשים צריכים לא לישון בשקט בעבודה שלהם.
מיכל פעילן: אם אנחנו גורמים לאישה שנמצאת במצב כזה להרגיש כל-כך לא מוגנת וכל-כך לא מוגנת ולא בטוחה מול המערכת, משהו חייב להשתנות.
עודד פורר: יש הרבה אנשים שנמצאים איתנו בזום ומבקשים רשות דיבור.
עודד פורר: אני כבר אומר לכם שיהיה לי קשה לתת רשות דיבור כי מאוד חשוב לי לשמוע גם את הפרקליטות ואת המשטרה.
עודד פורר: אנחנו מוגבלים בזמן בגלל המליאה.
עודד פורר: אני רוצה לשמוע עוד עדה שנמצאת איתנו בזום.
עודד פורר: כמובן שזה בחיסיון.
עודד פורר: ירדן, תציגי לנו את הסיפור שלך.
ירדן: בוקר טוב.
ירדן: אני נמצאת במקלט כבר שנה וחודש.
ירדן: הילדים היו איתי.
ירדן: בעלי חטף לי את הילדים 4 פעמים.
ירדן: הייתי במקלט באזור המרכז ואחר-כך העבירו אותי לאזור הדרום.
ירדן: בית משפט טוען שאנחנו צריכים משמורת משותפת.
ירדן: זה בן אדם שיש לו רזומה ועבר מאוד קשה במשטרה, איומים קשים.
ירדן: הילדים לא איתי.
ירדן: הוא לא נותן לי לדבר איתם.
ירדן: הוא חוסם אותם.
ירדן: כל מיני דברים קשים, אני אפילו לא יכולה לדבר על זה.
עודד פורר: הגשת תלונה?
ירדן: הגשתי 7 תלונות.
עודד פורר: מה עלה בגורלן?
ירדן: אמרו שזה לא איום, זה איחולים, תלכי הביתה.
עודד פורר: מה זה איחולים?
ירדן: יש לי הקלטות שהוא אומר שהוא ירצח אותי.
מיכל פעילן: הקלטות שהוא אומר שהוא יעשה הלווייה, הוא מקריא עליה קדיש.
עודד פורר: זה לא איום מבחינת המשטרה.
ירדן: כן, זה איחולים, תלכי הביתה.
עודד פורר: זה נאמר לך במשטרה?
עודד פורר: זה אפילו לא הגיע לתיק בפרקליטות?
ירדן: לא, שום דבר.
ירדן: הוא לא נעצר לשנייה, ליום אחד.
ירדן: שום דבר.
ירדן: הוא גם פינצ'ר לגננת שלי את הגלגלים, הוא איים על חייה ליד כל הילדים.
ירדן: הרווחה מעודדת את זה שאני אהיה במשמורת משותפת איתו.
עודד פורר: תודה ירדן שהסכמת לדבר.
עודד פורר: המשרד לביטחון פנים, נתחיל איתכם לגבי החקירות.
עודד פורר: רב פקד דנה בן צבי איתנו?
דנה בן צבי: בוקר טוב.
דנה בן צבי: אני ראש חוליית אלימה במשפחה במדור נפגעי עבירה.
עודד פורר: נאמרו כאן דברים קשים.
דנה בן צבי: אני אעדיף לא להתייחס למקרים הפרטניים כי לא נדרשנו מבעוד מועד לבדוק את האירועים האלה.
דנה בן צבי: אלא אם כן תישאל איזו שאלה עקרונית שאני אוכל לענות עליה.
עודד פורר: אני אשאל אותך כמה שאלות עקרוניות שאני מצפה שתעני עליהן.
עודד פורר: אחת, האם זה נראה לכם סביר ומה זה בהתאם לנהלים שלכם ששולחים חוקרת לגן ילדים באמצע מסיבת פורים להוציא את הילדים לחקירה.
עודד פורר: האם זה נראה לכם סביר באיזשהן נסיבות?
עודד פורר: שניים.
עודד פורר: כשמורה בית המשפט על ליווי משטרתי לנפגעת או מאוימת שקיבלה צו הגנה.
עודד פורר: מי אחראי?
עודד פורר: מה היא עושה?
עודד פורר: מאותו רגע מי המלווה שלה?
עודד פורר: מי האיש שהיא פונה אליו?
עודד פורר: שלוש.
עודד פורר: כשאתם סוגרים תיק במשטרה מחוסר ראיות, מה הרף הנדרש גם כשמביאים הקלטות וצילומים?
עודד פורר: האם זה לא הרף הנדרש לראיות כדי לפחות להתחיל לנהל את התיק בבית משפט?
דנה בן צבי: ראשית, לגבי הסיפור של חקירות ילדים.
דנה בן צבי: אני מניחה שמי שחקר במקרה הזה אלה חוקרי ילדים שהם עובדים סוציאליים של משרד העבודה והרווחה.
דנה בן צבי: אני יודעת שהם נוהגים לחקור בזהירות וצניעות.
דנה בן צבי: מה שמתואר פה לא מוכר לי.
דנה בן צבי: אולי אפשר להפנות את השאלה אליהם, כי זה לא חוקר משטרתי שהגיע לחקור בבית הספר ובגן, אלה עובדים הסוציאליים.
דנה בן צבי: המשטרה מזמנת אותם במסגרת תיקי החקירה.
דנה בן צבי: מה שהיא מתארת פה הוא בהחלט לא ראוי.
דנה בן צבי: אני יודעת ואני יודעת שזה לא קורה בדרך-כלל.
דנה בן צבי: להיפך, עושים אותו בדיסקרטיות, בחדר צדדי, בטח לא מול כל הגן.
דנה בן צבי: אני לא מכירה את המקרה הספציפי הזה.
דנה בן צבי: לגבי צווי הגנה.
דנה בן צבי: ברגע שאישה מגיעה עם צו הגנה ליומנאי של המשטרה או למשטרה, יש ליווי משטרתי.
דנה בן צבי: גם באחריות המשטרה למסור לו את הצו הזה ולוודא שהוא מקבל אותו.
דנה בן צבי: אם צריך, גם לתפוס את הנשק.
דנה בן צבי: שוב, אני אברר אחרי הוועדה הזאת בדיוק מה קרה במקרה הספציפי הזה.
עודד פורר: אני רוצה להבין מה הנוהל ברגע שניתן צו הגנה.
עודד פורר: אישה בבית משפט בירושלים מקבלת צו הגנה מבית המשפט.
עודד פורר: מה עושים איתו?
עודד פורר: השופט מבקש שיהיה לה ליווי משטרתי.
דנה בן צבי: זה קורה, זה אמור לקרות.
עודד פורר: איך?
עודד פורר: צופות בנו נשים.
עודד פורר: תסבירי להן מה קורה.
עודד פורר: היא יצאה מכל האירוע הזה וקיבלה צו הגנה מבית המשפט.
דנה בן צבי: ברגע שהיא מגיעה איתו לתחנת משטרה וחוקר שוטר רואה שזה כתוב שחור על גבי לבן, הוא אמור לבצע את זה.
דנה בן צבי: הוא אמור גם למסור את זה לאותו חשוד.
מיכל פעילן: אגב, גם במקרה הזה שבית המשפט נתן לה, היא היתה צריכה לנסוע עם הילדים שלה בלילה, לבד, לתחנת משטרה.
מיכל פעילן: לעמוד בסיטואציה שבה היא מגיעה עם הילדים שלה לתחנת משטרה ולהתחנן שמישהו ייקח אותה הביתה.
מיכל פעילן: למה התהליך הזה בכלל?
מיכל פעילן: למה אי-אפשר - - -
עאידה תומא סלימאן: למה אי-אפשר להתקשר ולהגיד יש לי צו?
עודד פורר: מזכיר בית המשפט מתקשר לתחנה ואומר להם שיש צו, נא לייצר ליווי משפטי.
עודד פורר: למה זה לא הנוהל?
עודד פורר: מה יותר פשוט מזה?
עודד פורר: טלפון מבית המשפט לתחנה הקרובה, נא לבוא לתת ליווי משטרתי.
עודד פורר: זאת הנחייה של שופט.
דנה בן צבי: אני אומרת שוב.
דנה בן צבי: אני לא חושבת שמתקשרים אלינו מבתי המשפט אלא בדרך-כלל הפרוטוקול מגיע עם האישה.
עודד פורר: לא תמיד איפה שיש בית משפט יש בהכרח תחנת משטרה קרובה.
עודד פורר: תקני אותי אם אני טועה.
עאידה תומא סלימאן: לא בהכרח שהיא גרה איפה שבית המשפט.
עודד פורר: תקני אותי, עאידה אם אני טועה.
עודד פורר: במקרה של הרצח של וופא, היא יצאה מבית המשפט.
עאידה תומא סלימאן: היא יצאה מבית המשפט בסחנין והיתה צריכה להגיע לערבה היכן שהיא גרה והיא נרצחה בדרך.
עודד פורר: מדוע שהליווי לא יהיה מבית המשפט?
עודד פורר: מדוע לא לקבוע את זה כנוהל?
דנה בן צבי: עוד לפני שהיא הוציאה את צו ההגנה?
עודד פורר: נניח שעכשיו מתקבלת הוראה של שופט שאומר שהאישה הזאת מאוימת והיא צריכה ליווי.
עודד פורר: אז אתם שולחים אותה ללא ליווי לאיזו תחנה, לפגוש את היומנאי.
עודד פורר: שבמקרה טוב לו, או לא טוב לו.
עודד פורר: אגב, לעיתים היא עם ילדים בתוך האירוע הזה.
עודד פורר: הרי בית המשפט הוא מקום מאובטח, יש שם אבטחה ומאבטחים, יש את מזכיר בית המשפט.
עודד פורר: הוא מרים טלפון לתחנת המשטרה הקרובה ומבקש שתבוא ניידת ללוות.
עודד פורר: למה שזה לא יהיה הנוהל?
עודד פורר: למה לשלוח אותם לתחנת משטרה?
דנה בן צבי: אנחנו לא מודעים על כל הליך כזה.
דנה בן צבי: לא כל אישה שהולכת להוציא צו הגנה בהכרח היתה במשטרה קודם.
עודד פורר: אני אומר שאם יש צו הגנה ושופט הורה על ליווי משטרתי.
עודד פורר: ברגע שהוא הורה על ליווי משטרתי, מדוע לא לייצר נוהל שבו מבית המשפט פונים למשטרה והמשטרה מגיעה.
עודד פורר: אם עכשיו צריך לעצור מישהו בבית המשפט אז אומרים למי שאמור להיעצר לנסוע לתחנה הקרובה יעצרו אותך שם.
עודד פורר: זה נוהל סביר בעינייך?
דנה בן צבי: לא.
עודד פורר: אז אותו דבר.
עודד פורר: מדוע שלא תובילו שזה יהיה הנוהל.
עודד פורר: זאת המסקנה הראשונה של ועדת הבדיקה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאוד לפנות להנהלת בתי המשפט ולבקש שזה יהיה נוהל פנימי של הנהלת בתי המשפט.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שמוציאים צו הגנה והיא נמצאת בסכנה גבוהה, בית המשפט צריך לדאוג שיביאו משטרה לליווי.
עודד פורר: עכשיו לגבי הראיות.
דנה בן צבי: לגבי הראיות.
דנה בן צבי: ראשית אני אגיד שבכל תיק אלימות במשפחה שמטופל ברוב רובם של המקרים על-ידי חוקרים ייחודיים וקצינים ייחודיים שמוכשרים לטפל במקרים האלה.
דנה בן צבי: המשטרה עושה את המקסימום כדי לעבות את הראיות בתיק.
דנה בן צבי: נכון שאחוז גבוה של התיקים נסגרים מחוסר ראיות, כי בכל זאת מדובר בתיקים של בינו ובינה שמתרחשים בין כותלי הבית ולא תמיד יש תימוכין לגרסאות של הצדדים.
דנה בן צבי: כל מקרה כמובן נבחן לגופו.
דנה בן צבי: אני יכולה להגיד שהמשטרה כן עושה את המקסימום כדי לעבות את החומר הראייתי.
עודד פורר: את מכירה את אחוזי סגירת התיקים מחוסר ראיות או מחוסר לעניין הציבור, נכון?
עודד פורר: אני מניח שאת מכירה אותם.
עודד פורר: אנחנו מדברים על תיקים שהגיעו עם ראיות.
עודד פורר: זאת אומרת, לא שלחו את המשטרה לחקור.
עודד פורר: שלא לדבר על זה שברגע שמוגשת תלונה מצופה מהמשטרה לבצע איזה הליכי חקירה ולא לחכות איזה שבוע ואז להגיד שאין ראיות, כמו שקורה בלא מעט תיקים שנסגרים אחרי שבוע.
עודד פורר: המקרים שעליהם אנחנו מדברים הגיעו לתחנת המשטרה עם הראיות, עם ההקלטות.
עודד פורר: לפחות האמירות שנאמרו כאן, אומרים שזאת לא עבירה, זה איחולים.
דנה בן צבי: במקרה הזה זה לא נכון.
דנה בן צבי: התיק על האיומים של אותה גברת, כן הוגש בו כתב אישום.
דנה בן צבי: יתר התיקים היו על הפרות הסדרי ראייה שהיה ספק אם היו פה הסדרי ראייה או לא.
עודד פורר: אמרת קודם שאת לא מכירה את התיקים שאנחנו מדברים עליהם.
עודד פורר: את כן מכירה אותם?
דנה בן צבי: בדקתי את חלקם.
דנה בן צבי: אני לא יכולה לתת תשובה מעמיקה ומוסדרת.
דנה בן צבי: אני יודעת שלאותה גברת תיק אחד חמור על איומים כן הוגש בו כתב אישום.
דנה בן צבי: אם תרצו, אנחנו נבחן את הדברים לעומקם בצורה מסודרת וברורה יותר ונעביר התייחסות אבל לא בפורום הזה.
עודד פורר: אנחנו נבקש התייחסות פרטנית.
עודד פורר: חברת הכנסת תומא סלימאן, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: את אומרת שאתם תבחנו ותבדקו.
עאידה תומא סלימאן: היה מקרה שזעזע את כל המדינה, רצח של וופא עבאהרה.
עאידה תומא סלימאן: התפרסמו ושודרו ההקלטות שהיו לה עם השוטר שהיה אחראי על התיק שלה.
עאידה תומא סלימאן: השוטר לחץ עליה, כדי למסור את הילדים שלה בניגוד לצו בית משפט כדי שייתן לאבא שלהם לראות אותם.
עאידה תומא סלימאן: אותו אבא שאיים, שניסה לרצוח, שהצית מכונית של המשפחה, ירה בכפר וכולם ידעו את זה.
עאידה תומא סלימאן: האם חקרתם את המקרה הזה?
עאידה תומא סלימאן: האם יש איזה מסקנות שקיבלתם על עצמכם כמשטרה המטפלת בתיקים כאלה?
דנה בן צבי: התיק הנוכחי הזה מן הסתם עדיין בחקירה.
דנה בן צבי: האירוע הזה התרחש לא לפני הרבה זמן.
דנה בן צבי: אבל ההיסטוריה של התיקים - - -
עאידה תומא סלימאן: לפני חודשיים או יותר.
עודד פורר: האירוע של וופא?
עודד פורר: זאת חקירה בדיעבד.
עודד פורר: זאת ועדת החקירה שאחרי המלחמה, זה לא לנצח את המלחמה.
דנה בן צבי: במקרה של אותה שיחה מוקלטת, השיחה הזאת היא לא כל-כך עדכנית.
דנה בן צבי: היא התרחשה לפני שנה, דווקא בזמן שהיא ביקשה לצאת מהמקלט לפני שהוסדרו הסדרי הראייה ביניהם.
דנה בן צבי: הקצין שדיבר איתה חשש לשלומה וביקש ממנה לחכות.
דנה בן צבי: ההקלטה לא נשמעת טוב - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, הקצין לא חשש לשלומה.
עאידה תומא סלימאן: הקצין התנה את יציאתה במסירת הילדים שלה.
עאידה תומא סלימאן: אני הקשבתי טוב מאוד לשיחה.
עאידה תומא סלימאן: היו הרבה שיחות אחרות מוקלטות.
עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים את זה ואני יודעת כי אני בקשר עם המשפחה.
מיכל פעילן: אדוני, אם אתה יכול לנסות להבין איך לא מעדכנים אישה שבעלה נעצר על הפרת צו הגנה ומשוחרר.
מיכל פעילן: איך לא מעדכנים את האישה שהיא משוחרר?
עודד פורר: זה אחד הדיונים הכי נפוצים פה בוועדה לצערי.
עודד פורר: את רוצה להוסיף משהו, דנה?
דנה בן צבי: עוד פעם.
דנה בן צבי: לוקחים פה מקרים פרטניים.
עודד פורר: מן הפרט אל הכלל.
דנה בן צבי: 80 תחנות משטרה ועשרות חוקרים, יכול להיות שיש גם ליקויים.
דנה בן צבי: אי-אפשר לומר שאנחנו מושלמים, זה בטוח.
דנה בן צבי: ככלל, מקפידים מאוד להודיע לנשים על שחרורים.
דנה בן צבי: זה דבר מאוד רגיש במשטרה.
דנה בן צבי: החוקרים במערך הזה עוברים לפי נוהל סדור.
עאידה תומא סלימאן: במקרה של מיסטוואל, האישה האתיופית שנרצחה, לא הודיעו לה שמשחררים את בן הזוג שלה.
עאידה תומא סלימאן: ראש המדור שלך ישבה ואני תשאלתי אותה בוועדה והיא לא ידעה לתת תשובה.
עאידה תומא סלימאן: היא לא ידעה שבעלה מסוכן מאוד משוחרר.
עאידה תומא סלימאן: הוא חזר ורצח אותה.
דנה בן צבי: את מדברת על המנוחה בחולון?
דנה בן צבי: היא ידעה שהוא שוחרר.
דנה בן צבי: עוד פעם, זה מקרה פרטני שאני לא יודעת אם ראוי להציג אותו פה אבל היא ידעה שהוא שוחרר.
דנה בן צבי: חודש אחרי שהוא שוחרר היא קיבלה אותו חזרה לביתה.
דנה בן צבי: שוב אני אומרת, זה לא באחריות המשטרה להודיע על שחרור למרות שבממשק החדש שהתחיל ב-1.10 המשטרה לוקחת את זה על עצמה.
עודד פורר: זה כן באחריות המשטרה.
עודד פורר: זה הממשק, כל הממשק של שחרור.
דנה בן צבי: הוא התחיל ב-1.10.
עודד פורר: פרקליטות המדינה, ד"ר בת עמי ברוט.
בת-עמי ברוט: קודם כל, אני רוצה לומר תודה על השיתוף של שתי הנשים.
בת-עמי ברוט: המקרים נשמעים מאוד קשים.
בת-עמי ברוט: אני רוצה לומר שהוזמנו לדיון בהתראה מאוד קצרה ולא קיבלנו מראש את הפרטים של המקרים שהוצגו.
בת-עמי ברוט: לכן אני בוודאי לא אוכל להתייחס פרטנית ולתת תשובות.
בת-עמי ברוט: ככל שיש צורך בתשובות פרטניות אנחנו נשמח לקבל את הפרטים ולחזור עם תשובות לוועדה.
בת-עמי ברוט: אני רוצה להסביר שכשהדברים מגיעים לפרקליטות למעשה אנחנו מקבלים תיק חקירה.
בת-עמי ברוט: במקרה הצורך אנחנו מבקשים השלמות של חקירה, כשיש לנו חוסר בראיות.
בת-עמי ברוט: אבל אנחנו יכולים להגיש כתב אישום וגם בקשת מעצר עד תום ההליכים במקרים המתאימים, כאשר יש לנו ראיות לכך.
בת-עמי ברוט: כמובן שאנחנו נמצאים בזירה הפלילית ואנחנו צריכים לעמוד ברף הפלילי.
עודד פורר: את לימודי המשפטים כבר עברנו.
עודד פורר: אנחנו מכירים את הדברים האלה.
עודד פורר: בואי תתייחסי לנקודה שאגב עולה שוב ושוב.
עודד פורר: פה המקרה הזה זועק לשמיים.
עודד פורר: מגיעה אישה עם הראיות.
עודד פורר: הרי ברוב המקרים אין ראיות כאלה, גם במקרים שאתם מגישים כתב אישום.
עודד פורר: מגיעות נשים עם הקלטות והעניין הזה פשוט מטואטא מתחת לשטיח.
עודד פורר: מה רף הראיות הנדרש?
עודד פורר: רצח?
בת-עמי ברוט: אני שוב אחזור ואומר שלמעשה אנחנו בודקים את חומר הראיות שנמצא בתיקים.
בת-עמי ברוט: אני לא יודעת מה היה חומר הראיות בתיקים האלה.
בת-עמי ברוט: אנחנו זקוקים לסיכוי סביר להרשעה כדי להגיש כתב אישום.
בת-עמי ברוט: בוודאי שחס וחלילה לא נדרש רצח.
בת-עמי ברוט: יש הרבה תיקים שמוגשים.
בת-עמי ברוט: אני אציין רק שהתביעות המשטרתיות הן אלה שמגישות כשמדובר בעבירות של אלימות במשפחה ולא רצח.
בת-עמי ברוט: אלה תיקים שמטופלים על-ידי התביעות המשטרתיות.
בת-עמי ברוט: אבל בכל מקרה, גם התביעות המשטרתיות וגם הפרקליטות נדרשים לאותו רף ראייתי.
בת-עמי ברוט: אני לא אחזור על הרף הראייתי אבל אנחנו ניזונים ממה שיש בתיק החקירה ובודקים את הראיות.
בת-עמי ברוט: ככל שיש לנו ראיות מספיקות, אנחנו בוודאי מגישים כתב אישום.
בת-עמי ברוט: אם אין ראיות מספיקות ואנחנו חושבים שאפשר להשיג את הראיות בהשלמות חקירה, אנחנו פונים למשטרה ומבקשים השלמות חקירה.
בת-עמי ברוט: הרבה פעמים האנשים האלה נמצאים במעצר ימים או שחרור.
בת-עמי ברוט: יש גם זכויות לנפגעות העבירה.
בת-עמי ברוט: ראשית, לקבל מידע גם על מעצר וגם על שחרור.
בת-עמי ברוט: הדבר הנוסף הוא, לקבל הגנה.
בת-עמי ברוט: לפי סעיף 6 לחוק זכויות נפגעי עבירה, באופן עקרוני ההגנה היא מפני החשוד, הנאשם, שלוחיו או מקורביו.
בת-עמי ברוט: זה בדרך-כלל בבית המשפט.
בת-עמי ברוט: בקיצור, יש זכות להגנה מכוח חוק זכויות נפגעי עבירה.
בת-עמי ברוט: אני אומרת שוב.
בת-עמי ברוט: אנחנו בעצם בודקים את הראיות, מעריכים את הראיות, מעריכים אם יש סיכוי סביר להרשעה ובהתאם לכך מגישים את כתבי האישום בתיקים האלה.
בת-עמי ברוט: אם יש צורך להתייחס ספציפית למקרים מסוימים, אנחנו נשמח לעשות זאת לאחר בדיקה.
עודד פורר: אנחנו נבקש מכם התייחסות ספציפית על המקרים שהוצגו כאן ואנחנו נעביר לכם את הפרטים.
עודד פורר: כן מעניין אותי לדעת מה הנוהל שלכם לגבי בקשות לראות את התיקים, מה שתיארו כאן.
בת-עמי ברוט: קודם כל, בוודאי שכאשר מבקשים להגיש ערר יש זכות לקבל את החומרים.
בת-עמי ברוט: כאשר מדובר בעבירות מין, למשל, אז יש קושי להעביר את החומרים כי בעצם אם נפגעת העבירה תראה את החומרים, יכול להתעורר קושי במידה שיתקבל הערר ויגישו כתב אישום.
בת-עמי ברוט: לכן מחתימים אותה על טופס שהיא מודעת לקושי הזה.
בת-עמי ברוט: יש אפשרות שעורך-הדין יקבל את החומרים ולמעשה הנפגעת עצמה לא תראה את החומרים וכך הקושי הזה למעשה נמנע.
בת-עמי ברוט: אבל בוודאי שאותה נפגעת עבירה אמורה לקבל את החומרים, היא או בא כוחה.
בת-עמי ברוט: אני לא יודעת מה בדיוק קרה כאן.
בת-עמי ברוט: זה משהו שגם אותו אפשר לבדוק.
בת-עמי ברוט: יכול להיות שהבקשה לא הגיעה לגורם הנכון.
בת-עמי ברוט: יכול להיות שהנפגעת לא ידעה את הפרטים לאן לפנות, שזאת גם בעיה שנפגעות לא יודעות לאן להגיע.
בת-עמי ברוט: לכן אני רוצה להציע.
בת-עמי ברוט: יש ביחידה שלי, שזאת יחידת הסיוע הארצית לנפגעי עבירה בפרקליטות המדינה, טופס מקוון.
בת-עמי ברוט: גם אפשר לפנות טלפונית בקו פנייה ייעודי.
בת-עמי ברוט: בעצם, מי שלא יודע לאן הוא צריך לפנות, הוא יכול לפנות אלינו ואנחנו מנתבים את הפנייה למקום הנכון.
בת-עמי ברוט: שמעתי שהיא תיארה תקופה של שנה שהיא לא קיבלה תשובה.
בת-עמי ברוט: אני לא יודעת בדיוק למה זה קרה.