GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי קורן: מבחינת הוועדה עצמה אין שום ספק שבפגישה של הוועדה נציג את תוכנית העבודה.
אבי קורן: אנחנו כבר כמעט מגובשים.
אבי קורן: אני רק חייב לסייג ולהגיד שאנחנו מתבססים על תמונת מצב לא עדכנית וסדירה.
אבי קורן: זה דבר שאני חושב שאנחנו נצטרך לעשות אותו במהלך החציון הראשון של 20-21, אבל בכל מקרה בנינו תוכנית מסוימת על מנת שלא להמתין, כדי שהכסף כן יוזרם.
עודד פורר: אבי, התוכנית הזו נבנתה יחד עם האיגוד?
אבי קורן: כן, כן.
אבי קורן: בשיתוף האיגוד ושלטון מקומי בצורה מלאה.
אבי קורן: יש סבב של טיוטות שרצו – הכול בסדר.
אבי קורן: אם יהיו שינויים או הערות והארות שיעלו במהלך עבודת ועדת ההיגוי ונוכל לתקן וליישם – אז כמובן שנעשה.
אבי קורן: הרעיון הוא לא להמתין עם הכסף עד שנייצר תמונת מצב עדכנית, אלא לתת.
אבי קורן: ואם אחר כך נצטרך לעשות את ההתאמות הנדרשות, אם זה במהלך 21-20 או לקראת 20-22 – אנחנו נעשה את זה.
אבי קורן: לגבי תלוי תקציב, לגבי להוציא את זה בפועל – אז אל"ף, זה תלוי תקציב שיחזור מהאוצר.
אבי קורן: אני מקווה מאוד שזה אכן לפי הבטחת האוצר, שבתחילת ינואר הכסף יחזור חזרה לטובת הקמת המערכת.
אבי קורן: חלק גדול מתוך התוכנית אפשר ליישם באופן מידי, מדובר על הקצאה פיזית של אמצעים, ואז אין שום בעיה עם זה.
אבי קורן: יש כמה דברים בתוכנית שעדיין צריכים לקבל עיבוד, ועדיין צריכים לסגור קצוות.
אבי קורן: אני מאמין שנעשה את זה ברבעון הראשון של 21-20, אבל חלק מהכסף, במידה וינחת אצלנו במשרד – נוכל להתחיל להשתמש בו ולהעביר את זה לרשויות.
עודד פורר: אתה יודע להגיד לנו כבר היום בגדול איך תיראה תוכנית המוגנות הזו?
עודד פורר: מה היא תכלול?
אבי קורן: אני יכול להגיד בקווים כלליים שבגדול היא מתבססת על שני אלמנטים מרכזיים: אלמנט אחד של הקצאת משאבים ואבטחה פיזית, שזו גם אבטחה בלשכות עצמן, ברוב הלשכות - - -
עודד פורר: מה הכוונה כשאתה אומר "אבטחה פיזית"?
אבי קורן: מאבטח.
אבי קורן: מאבטח תקני, מסודר, כמו במשרד החינוך לצורך העניין, עם עוד הסמכה נוספת שיקבל, עם כל מיני התאמות ייעודיות לתחום הרווחה, והמאבטח הזה יוצא ללשכת הרווחה ומבצע סינון.
אבי קורן: אנחנו שואפים שהרמה שלו תהיה טיפה יותר גבוהה מהרמה הסטנדרטית בשוק, ואנחנו גם נשלם על זה – כלומר, אנחנו נקצה כספים לטובת העניין הזה.
אבי קורן: זה ברמה הבסיסית, של מאבטח.
אבי קורן: מעבר לזה יהיו כל מיני אלמנטים של אבטחה נוספת שאנחנו רוצים שיהיו – אם זה בדמות אבטחה ניידת, שזה סוג של סיור כמו שקראנו היום בנוסח, בסגנון שנקצה לא לכל הרשויות.
אבי קורן: לחלק מהרשויות נקצה רכב עם סייר, שאותו רכב יוכל לעשות מספר פעולות של אבטחה מעבר לפיקוח השוטף במתקנים עצמם, שזה משהו שאנחנו עדיין צריכים לגבש ולעבוד עליו.
אבי קורן: זה משהו שהוא פרקטי ואפשר ליישם אותו.
אבי קורן: יש עוד סוג של אבטחה מסוימת שאנחנו מדברים עליה, על אבטחה מדלגת בדמות האבטחה שמתבצעת היום בבנקים ובסניפי דואר – ששני חבר'ה מגיעים עם אופנוע ונותנים תגובה במקרה שיש הפעלה של לחצן מצוקה.
אבי קורן: זה כל הנושא בתחום הפיזי.
אבי קורן: בתחום האנושי – שזה גם אלמנט מאוד חשוב שאני חושב שאנחנו צריכים לעשות, אני חושב שאנחנו צריכים קודם כל לעשות סדנה להעלאת החוסן האישי לכל העובדים בלשכות הרווחה, סדנה של ארבע שעות בה יתנו להם כלים להתמודד.
אבי קורן: זה ממש לא להפוך אותם לאנשים אבטחה, רק לתת להם אוריינטציה ביטחונית כדי שהעובדים – אל"ף, בתחושת המוגנות שלהם ובחוסן האישי ישתפרו, בצורה משמעותית, וגם לחזק את נושא האמון.
אבי קורן: מה שאני מזהה בתקופה שאני מלווה את הפרויקט הזה – שיש כאן בעיית אמון שאנחנו צריכים ממש לתקוף אותה, ממש לשפר בצורה משמעותית.
אבי קורן: זה יהיה גם באמצעות טיפול בפרט וגם באמצעות טיפול בהקצאה של משאבים פיזיים.
אבי קורן: מעבר לסל אבטחה, כמובן, שגם היום אנחנו מטפלים בזה בחלק מהמקרים – לעבות את סל האבטחה, אני מדבר על אמצעי אבטחה בלשכות, לנסות ליצור איזושהי אחידות מסוימת בנושא הזה, שלא תהיה לשכה מסוימת שעובדת ככה ולשכה אחרת שעובדת בצורה אחרת.
אבי קורן: לפחות ברמת האמצעים – שאם לדוגמה החלטנו שיהיה לחצן מצוקה, אז יהיה בכולם לחצני מצוקה.
רוני בר לוי: אני מנהל אגף חירום וביטחון של המשרד.
רוני בר לוי: אבי קורן נבחר בתוך האף שלי לנהל את היחידה.
רוני בר לוי: אני רוצה לעשות קצת סדר בדברים: הוועדה הגדולה שסיכמה את כל ההמלצות לגבי הקמת יחידת המוגנות – זה היה לקראת פברואר.
רוני בר לוי: ואז הוטלה המשימה עלי כמנהל האגף במשרד הרווחה.
רוני בר לוי: לפני חודש אבי נבחר לתפקיד הזה, כאשר במסגרת כל הוועדה אנחנו קיבלנו שלושה תקנים.
רוני בר לוי: זאת אומרת, בתהליך האיוש של המשרות כבר שני תקנים נמצאים בפנים, וזה לא היה תהליך פשוט מול נציבות שירות המדינה.
רוני בר לוי: במקביל ישבנו על תוכנית מאוד מאוד מסודרת בשיתוף עם מרכז שלטון מקומי, בשיתוף האיגוד – עם בועז מהאיגוד, עברנו על התוכנית.
רוני בר לוי: אני לא אפרט את כל מה שאבי אמר לגבי מאבטחים, וסיירים וסיור חמוש וחליפות מיגון – הכול נמצא בתוכנית, והיא הוצגה גם למנכ"ל שלטון מקומי והיא אושרה.
רוני בר לוי: את הכסף קיבלנו לפני חודש – 52 מיליון שקלים, כולם הבינו שעם הכסף לא ניתן לצאת לדרך כי זה כבר סוף שנה, והוחלט שהכסף חוזר לאוצר.
רוני בר לוי: בינואר אנחנו מקבלים את הכסף ויוצאים כבר עם התוכנית.
רוני בר לוי: התוכנית חלוטה – אנחנו יודעים איזה רשויות מקבלות את הכסף, איזה אמצעים יהיו, איך זה יופעל – זה סגור כבר.
רוני בר לוי: עוד דבר אחד, השגנו הישג אחד גדול: למאבטחים ברשויות המקומיות לא תהיינה סמכויות.
רוני בר לוי: ממרץ כבר קיבלנו מהמשטרה אחרי תוכנית מסודרת שעשינו עם מרכז שלטון מקומי – המאבטחים במחלקות הרווחה יש להם סמכויות של מאבטחים.
רוני בר לוי: עשר שנים ניסו להשיג את ההישג הזה, ולא הצליחו.
רוני בר לוי: אז גם את זה הצלחנו להביא.
רוני בר לוי: אנחנו מסודרים ומיושרים.
רוני בר לוי: אנחנו בינואר יוצאים לתוכנית בצורה מסודרת.
רוני בר לוי: אבי מוביל אותה.
רוני בר לוי: אנחנו רק צריכים לראות שהכסף מגיע בינואר, ואנחנו רצים.
רוני בר לוי: להקים את ועדת המעקב הזו – אנחנו גם מתואמים שבתחילת ינואר אנחנו נתחיל לרוץ עם זה, ואני לא צופה בעיות.
רוני בר לוי: אני רק מקווה שמרכז שלטון מקומי ברמת ראשי הערים והקב"טים יהיו שותפים אתנו לתוכנית הזאת, אבל התוכנית קיימת והיא חלוטה כבר.
ענבל חרמוני: קודם כל, באמת – מבחינת אנשי המקצוע אני כמובן מעריכה ומוקירה, ואני יודעת גם שלקח זמן עד שמונה תפקיד מנהל היחידה והשאר, זה היה תקוע בנציבות.
ענבל חרמוני: זו אחת הסיבות באמת שאני פה, בלי טענה אישית לאף אחד כמובן – כדי לזרז את זה.
ענבל חרמוני: אני שמחה לשמוע שזה גם על דעת המשרד שבינואר, ורצוי כמה שיותר בהתחלה – גם תתכנס ועדת ההיגוי או המעקב של התוכנית הזאת וגם, אחרי שהכול יאושר, ותהיה תפיסת אבטחה, כמו שאמרתי שחשוב שתהיה – הם ייצאו לדרך.
ענבל חרמוני: אז מהבחינה הזאת זה מצוין.
ענבל חרמוני: אני כן אגיד שתהיה לנו, כדי שכולנו נדע – עוד משוכה לעבור, וזה בעצם להכניס את התקציב הזה לבסיס התקציב.
ענבל חרמוני: זה משהו שאנחנו נצטרך פה גם את משרד הרווחה וגם את משרד האוצר, כי מן הסתם העבודה הקשה שיעשו רוני ואבי וכל שאר הגורמים, לא נפרק את זה בסוף 2021.
עודד פורר: לצערי, כרגע כל הדיונים שמתנהלים בקואליציה לגבי תקציב ובסיס התקציב נוגעים לרכבים וכיבודים לשרים, לא מעבר לזה.
עודד פורר: הכול שם עוסק בעניינים כאלה.
עודד פורר: אין דיון אמיתי על תקציב, אז אני לא יודע להגיד כרגע לגבי - - -
רוני בר לוי: ענבל צודקת, כי הכסף הובטח לנו לשנה, עד סוף דצמבר 21 ואנחנו מקווים באמת שזה ייכנס לבסיס, ואז נוכל את התונית הזאת עם התקציב להריץ לכל שנה ושנה.
עודד פורר: אתם תקבלו את התקציב של 2021 ביחד, או שתקבלו פשוט רק את התקציב של השנה הבאה?
רוני בר לוי: לא, של 21.
רוני בר לוי: התקציב שיתקבל, 52 מיליון, זה לטובת ינואר עד דצמבר 21.
רוני בר לוי: הבעיה היא שזה לא בבסיס התקציב של המשרד שלנו.
ענבל חרמוני: זה מהקופסת קורונה.
ענבל חרמוני: וגם בזה, כבוד יושב-ראש הוועדה, אנחנו נשמח, כאשר תגיע העת, את העזרה והתמיכה להכניס לבסיס התקציב.
ענבל חרמוני: זה כמו שאני אומרת – אנחנו מן הסתם המשרד לא יפרק את המערך הזה פתאום בדצמבר 21.
עודד פורר: ראשית, אני מודה באמת – גם למשרד הרווחה וגם לאיגוד העובדים הסוציאליים על ההתקדמות בנושא.
עודד פורר: אנחנו, מבחינתנו, רואים בנושא הזה חשיבות מאוד מאוד גדולה.
עודד פורר: ניהלנו כאן את הדיונים עוד טרם ההגעה להסכם.
עודד פורר: אני חושב שאולי הוועדה הזו הצליחה לזרז חלק מהיכולת להגיע להסכם בלחץ שהפעלנו.
עודד פורר: יחד עם זאת אני מבין לפי מה שנאמר פה שוועדת ההיגוי תכונס בשליש הראשון של ינואר, ולכן הייתי שמח לקבל עד ה-15 לינואר, וככל שיהיה צורך נקיים דיון, אבל מה שאני מבקש – שמשרד הרווחה יעביר לי את תוכנית המוגנות המגובשת, אחרי שתאושר בוועדת ההיגוי.
עודד פורר: אני מצפה לראות את זה עד 15 בינואר, לפחות, ומה שאני מבקש גם זה את לוחות הזמנים לתוכנית הזאת ולפעילות הזאת.
עודד פורר: אני מודה לכולם, ישיבה זו נעולה.
עודד פורר: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
עודד פורר: הנושא: עזרה ראשונה לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית – עדכון בדבר הקמת חדרים אקוטיים.
עודד פורר: אנחנו בדיון מעקב.
עודד פורר: נמצא אתנו ראש מטה המנכ"ל.
עודד פורר: נעם, היום ה-28 בדצמבר, דיברנו בשבוע שעבר.
עודד פורר: אמרת שעל שלושה מיליון שקלים הצלחתם לחייב אותם דרך התקנות.
עודד פורר: אמרנו שנראה מה עולה בגורל השניים הנוספים, נתעדכן.
נעם ויצנר: אני אעדכן בכמה דברים שעשינו מאז הוועדה האחרונה.
נעם ויצנר: ראשית, המשכנו בדיונים עם בתי-החולים, אני יכול לעדכן שנערכו שיחות מאז הוועדה האחרונה.
נעם ויצנר: נערכו שיחות פעמיים עם בית-החולים באשדוד, עם בית החולים אסותא, נערכה שיחה עם בית-החולים זיו בצפת.
נעם ויצנר: נערכה שיחה ראשונית עם בית-החולים איכילוב, עם בית החולים האנגלי בנצרת.
נעם ויצנר: זה לקראת יישום של ההחלטות לגבי המרכזים האקוטיים.
נעם ויצנר: אני חוזר על מה שאמרתי בוועדה הקודמת ולפניה – בטווח זמנים של חודש, אמרתי זאת משבוע שעבר, אז באותו טווח זמנים שבהם נסיים את עבודת המטה, כולל אישור המנכ"ל לאישור השר למרכזים אותם נקים.
נעם ויצנר: מלבד זאת, לגבי התקציב, אז כמו שאמרת – שלושה מיליון שקלים מחויבים בתקנות שלנו, ויימשכו.
נעם ויצנר: מלבד זאת, אנחנו באמצעות עבודה משרדית נמשיך בפעילות שכבר עשינו השנה של הרחבת הכשרות.
נעם ויצנר: השנה עשינו הכשרות פעילות מעבר למתוכנן בסדרי גודל יחסית משמעותיים, שעם פתיחת המרכזים האקוטיים הנוספים אפשר לאמוד אותם בשלושה מיליון שקלים.
נעם ויצנר: בשנה הבאה נמשיך ונעשה סדר גודל – אני לא יודע להגיד דומה, אבל כזה שיעמוד בשני מיליון שקלים להכשרות, ונעשה את זה באמצעות תכנית העבודה המשרדית, ככה שבעצם התקציב יורחב, וזאת בלבד לחמישה מיליון שקלים שכבר יש לנו הבטחה מהאוצר, ואנחנו נשמח לשוב להחלטה הזאת להוסיף תקציב לאותם מרכזים אקוטיים שעליהם דיברנו בישיבות קודמות.
עודד פורר: יש לי שאלה אליך, נקרא לזה לפיד שבחדר.
עודד פורר: האמירה הראשונית של משרד הבריאות הייתה בדיונים, לפני שאני הלכתי להביא את החמישה מיליון שקלים, שהעלות של כל חדר אקוטי היא מיליון שקלים, זה גם מה שאתם מתקצבים חדר אקוטי.
עודד פורר: כל בתי החולים, גם זה מה שאני לומד מהדוח שהוגש.
עודד פורר: כל בתי החולים מדברים על זה שהעלות היא מיליון וחצי שקל.
עודד פורר: יכול להיות שזה אחד הגורמים שמעכבים את פתיחת החדרים האקוטיים כבר מאוגוסט?
נעם ויצנר: כן.
נעם ויצנר: צריך לומר שהמרכזים האקוטיים שכבר קיימים, זה התקצוב שהם מקבלים, ולא רק זאת, אלא השנה הזאת נעשה תקצוב נוסף כדי לעשות יישור קו בין כל המרכזים, תתי מרכזים, שעד השנה היה להם תקצוב פחות מזה, והיה יישור קו להעלאת התקצוב של כלל המרכזים לסכום שציינת, אז כבר השנה נעשתה התקדמות.
נעם ויצנר: כן, אנחנו מצליחים לקבל גם מבית החולים מאיר, גם מבית החולים איכילוב, שהתקצוב הנדרש הוא גבוה יותר.
נעם ויצנר: אנחנו נדרשים לנושא הזה.
נעם ויצנר: אני לא מתעלם מזה.
נעם ויצנר: חלק מהשיח שאנחנו עושים עם בתי החולים זה בדיוק הנושא הזה.
נעם ויצנר: בסוף, כדי ליישר ולראות שבית החולים מעבר לאמירה הראשונית באמת עושה את זה, זה לראות שהוא עומד בקריטריונים שלנו, זה גם משתלם לו, וכולם מיושרים על זה.
נעם ויצנר: זה חלק מהשיח.
נעם ויצנר: אני לא יכול להגיד מיליון וחצי, אני מסכים וזה מה שיהיה.
נעם ויצנר: מצד שני, אני גם לא מתעלם מהאמירה של בתי החולים.
נעם ויצנר: כבר השנה הייתה קפיצת מדרגה בהשוואה לכל המרכזים, גם מי שתוקצב בפחות מזה.
עודד פורר: פרופ' עידו שולט.
עודד פורר: אתה עמדת בראש הוועדה לטיפול אקוטי לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.
עודד פורר: אתה רוצה קצת לסבר את אוזנינו, גם לגבי ההמלצות שלכם, וגם לגבי הצורך בפתיחת החדרים.
עידו שולט: הוועדה הוקמה לפני כשנה, באוקטובר 2019, תחת הקורונה בעצם קיימנו את הישיבות שלנו.
עידו שולט: הוועדה נתבקשה לתת תשובה על חמש שאלות.
עידו שולט: בשעה טובה קיימנו את העבודה שלנו.
עידו שולט: מזה כחודש אנחנו בהגהה, בעריכות סופיות.
עידו שולט: אתמול הדוח הסופי הוגש בשעה טובה, מונה 52 עמודים, כאשר למעשה צוות הוועדה מינה חמישה צוותים.
עידו שולט: ישנן חמש תת ועדות, כל אחת נתנה תשובה לשאלה שנשאלנו על ידי משרד הבריאות.
עידו שולט: כלומר, אנחנו לא ועדה שעוסקת בתקציב, או עוסקת בתיקון החוזר מ-2013.
עידו שולט: ולוועדה המייעצת שנתנה תשובה ספציפית ונקודתית על חמש השאלות שנשאלנו על ידי משרד הבריאות, ובעצם, השאלות שאנחנו נשאלנו הן באילו תנאים ניתן לאשר ביצוע בדיקה פורנזית לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בבית חולים כללי שאין בו מרכז אקוטי.
עידו שולט: השאלה באילו מרכזים פריסת המרכזים האקוטיים בישראל מספיקה היום, והתשובה היא לא.
עידו שולט: ואז, אם לא - מהי הפריסה הרצויה, מומלצת, מהם הקריטריונים לפתיחת מרכזים נוספים.
עידו שולט: השאלה השלישית שנשאלנו, האם נכון לעשות שימוש במערכות טכנולוגיות לשלב בדיקות פורנזיות - - - כדי לקבל ייעוץ אולי בחלק מתהליך הבדיקה וההתייעצות של הצוותים הרפואיים, תוך התייחסות כמובן להיבט המשפטי, האתי לביטחון.
עידו שולט: שאלה רביעית, לגבי אוכלוסיית בריאות הנפש, איך להפעיל את המענה האקוטי לאוכלוסיית בריאות הנפש.
עידו שולט: ושאלה חמישית, לגבי ילדים, כיצד ואם ניתן להסביר את המענה האקוטי - - - כפי שאמרתי, אנחנו סיימנו את העבודה תוך סדר גודל של שנה.
עידו שולט: הייתה עבודה מאוד מאומצת של כל אותם צוותים.
עידו שולט: באופן סמלי, זה התאריך של יום המאבק הבינלאומי באלימות נגד נשים, ב-25 בנובמבר, אתמול הוגש הדוח הסופי אחרי - - - של הגהות.
עודד פורר: יש לי שאלה אליך, אנחנו הבנו פה בוועדה שהיו איזשהן המלצות ביניים ראשוניות שנאמרו כבר בסדר גודל של חצי שנה, גם לגבי פריסת החדרים האקוטיים, זה נושא הדיון.
עודד פורר: באוגוסט הושג התקציב לטובת הקמה של חמישה חדרים נוספים, פלוס מינוס סביב הזמן הזה.
עודד פורר: גם הייתה איזושהי המלצה עקרונית לגבי תפיסה.
עודד פורר: אתה יודע להגיד לי למה עד לרגע זה אנחנו עדיין לא נמצאים בקידום של הנושא הזה.
עידו שולט: אתה יודע אני התעסקתי בתחום שלי, אני התעסקתי בקורונה, ולי יחידה מאוד פעילה בבית חולים, בלידות, מתנהל בחמשת השאלות שנשאלנו עם אותם צוותים בעבודה מאוד אינטנסיבית.
עידו שולט: אני לא הרמה המבצעת, אני הרמה המייעצת.
עודד פורר: בקיצור, אתה מתחמק מהאמירה למה משרד הבריאות לא קידם, אבל בסדר, אתה לא הכתובת.
עודד פורר: אין מה לומר, זה נכון.
עודד פורר: תודה, פרופ' שולט.
עודד פורר: בבקשה, ג'ימי ג'דעון.
ג'ימי ג'דעון: שלום רב, אני מנהל מחלקת נשים האנגלי בנצרת, אנחנו אחד מבתי החולים שאמור להיפתח בהם מרכז סיוע.
ג'ימי ג'דעון: הנושא של התקצוב של המרכז הזה מאוד חשוב וקריטי.
ג'ימי ג'דעון: הייתי היום בישיבה מול משרד הבריאות על התקצוב שהם מציעים של סדר גודל של 950 אלף שקל.
ג'ימי ג'דעון: אני חושב, על מנת לקיים מרכז לפי כל הסעיפים שנדרשים, אנחנו צריכים תקצוב של 1.3 מיליון.
ג'ימי ג'דעון: וחשוב מאוד לפעול בעזרתכם, בעזרת הוועדה, להעביר את התקציבים באופן מיידי כדי שאנחנו נוכל להתחיל להרים את הפרויקט הזה.
ג'ימי ג'דעון: זה נושא מאוד חשוב, וחבל לבזבז עוד זמן במיוחד לאור התקופה שאנחנו כן נעבוד בחודשים הקרובים.
ג'ימי ג'דעון: אני אשמח לסיוע של ועדת הכנסת ושל הוועדה לקידום מעמד האישה והיושב-ראש שלה, וכל החברים, כדי לקדם את הנושא בהקדם עוד בשנת התקציב הזאת לפני השנה הבאה.
ג'ימי ג'דעון: אם יש לכם שאלות, אשמח לענות.
עודד פורר: נעם, אני מסתכל על המלצות הוועדה.
עודד פורר: אני מסתכל על האמירות שנאמרות פה פעם אחר פעם משאר בתי החולים.
עודד פורר: מה אפשר לעשות כדי שיפתחו לפחות, לפחות שלושה, ארבעה, הרי בסוף המחלוקת פה היא לא על איזה - אני מעריך שאתם תתקצבו פה בעוד 200 אלף שקל, במקום מיליון, מיליון ו-200 את החדרים האקוטיים – תוכלו לסיים את האירוע הזה.
עודד פורר: אז נגיע לעלויות לא של חמישה מיליון, יהיה שישה מיליון, או לחילופין לפתוח רק ארבעה בשלב הזה לפי חמישה מיליון, אבל לפתוח.
נעם ויצנר: אני מקבל לחלוטין את מה שאתה אומר.
נעם ויצנר: חלק ממה שאנחנו עושים עכשיו, והפעילות שמשרד הבריאות עושה אותה בנושאים מגוונים מול בבתי החולים, ושיח עם בתי החולים, כל אחד אומד את הערכה התקציבית שלו.
נעם ויצנר: יורדים לפרטים בעזרת אנשי המקצוע, התקציבים בין היתר, ומגיעים לאיזשהו סיכום.
נעם ויצנר: אגב, צריך להגיד שברוב הפעולות של משרד הבריאות לא מתקצב כל פעולה ופעולה של בית החולים, יש איזושהי השתתפות מסוימת כללית של בית החולים, או חלק מהדברים הוא גם כמובן מרוויח, לא במקרה הזה.
נעם ויצנר: פה אנחנו מדברים על אירוע שונה, לא מה שאנחנו מדברים, אז בהחלט משרד הבריאו מתקצב את הרוב.
נעם ויצנר: צריך להגיע לעמק השווה, ראינו גם סכומים שונים.
נעם ויצנר: יש בתי חולים שאמרו מיליון וחצי, ויש בתי חולים שאמרו מיליון ו-300, וזה הגיוני, אגב, בגלל העלויות בשינוי הגיאוגרפי בין מקום למקום.
נעם ויצנר: אבל זה בדיוק הדברים שאנחנו עושים.
נעם ויצנר: אני מסכים אתך שצריך להגיע לעמק השווה, צריך לחתור למגע, וזה מה שאנחנו עושים.
נעם ויצנר: זה השיחות שנערכו בשבוע האחרון, ויימשכו ביתר שאת בשבועות הקרובים כדי לגמור את זה.
עודד פורר: בבקשה, אורית סוליציאנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
אורית סוליציאנו: קודם כל, צריך להגיד שני דברים.
אורית סוליציאנו: ראשית, הוועדה בראש פרופ' שולט, עשתה עבודה יסודית.
אורית סוליציאנו: אנחנו, פרופ' נעמה קונסטנטיני, שריכזה את הוועדה על פריסת החדרים האקוטיים ואנוכי, עבדנו ביחד כדי להבין מה נדרש בארץ, כשהעבודה שנעשתה, נעשה בשני מישורים.
אורית סוליציאנו: האחד – אנחנו מרכזי הסיוע שיודעות בדיוק מה קורה בשטח, יודעות איפה נדרש, איפה יש חסרים.
אורית סוליציאנו: במקביל, פרופ' קונסטנטיני בדקה עם כל מנהלי בתי החולים בארץ.
אורית סוליציאנו: ואכן, מסמך ההמלצות שהוצג בפניך מספר חודשים, הוא אותו מסמך של היום שהוגש פורמלית.
אורית סוליציאנו: מה שבאמת נדרש, ואני דיברתי גם בעצמי עם מנהלי בתי החולים הרלבנטיים שעליהם המלצנו, בסך הכול יש פערים של כמה מאות אלפי שקלים לכל בית-חולים.
אורית סוליציאנו: ומה שאותי מדאיג – אנחנו עכשיו בסוף שנה, נגמרת שנה, נגמרת שנת תקציב.
אורית סוליציאנו: אנחנו יודעות על הרבה נפגעות שפשוט לא מגיעות לחדרים, כי אפילו הפער בין וולפסון לאיכילוב, שלכאורה נראה כלום, בסך הכול לוקח לנסוע לוולפסון מתל-אביב אולי 20 דקות, אבל לנערה צעירה בת 17 שנפגעת ונאנסת להגיע לוולפסון זה כאילו חוץ לארץ, אז כל יום שעובר והכספים האלה לא מיועדים, אנחנו מפסידים עוד נשים צעירות, נשים בוגרות, וגם קצת גברים שלא מגיעים לחדרים האקוטיים, ויש כאן במידה מסוימת הפקרה.
אורית סוליציאנו: התהליך שנעשה היה צריך להיעשות לפני הרבה שנים, טוב שהוא נעשה עכשיו.
אורית סוליציאנו: יש איזושהי ראייה מערכתית.
אורית סוליציאנו: אבל בתוך כל המצב הזה, גם חוסר היציבות הפוליטית חשוב מאוד היום, מחר, לסגור את שנת 2020, את ההחלטה לאן יועברו הכספים האלה.
אורית סוליציאנו: לאיזה בתי חולים, ואם נדרש יותר תקצוב כמו שאמר עכשיו ד"ר ג'ימי ג'דעון, ויאמרו גם מנהלים אחרים, אז עדיף שאפילו יוקמו פחות חדרים אקוטיים, אבל שיקבלו את התקצוב הראוי כדי שלא נפספס נפגעות ונפגעי אלימות מינית.
אורית סוליציאנו: אני קוראת כאן בוועדה למשרד הבריאות, לקבל החלטה ביומיים הקרובים לייעד את הכספים האלה, כדי שסוף שנת 2020 תסתכם בהישג מדהים, וסוף וסוף תהיה פריסה רצינית, עמוקה ומהותית לחדרים אקוטיים כדי לקבל את שרות החרום הזה עבור נפגעות ונפגעים.
נעמה קונסטנטיני: שוב שלום, אני לא יודעת כבר כמה פעמים נפגשנו ודיברנו על הנושא הזה שחייבים לפתוח וצריך לפתוח.
נעמה קונסטנטיני: מינו אותנו כוועדה, מינו אותי כראש תת ועדה לבדוק ולהמליץ על פריסות.
נעמה קונסטנטיני: אנחנו המלצנו, אנחנו חוזרים וממליצים.
נעמה קונסטנטיני: באמת, אנחנו על תקן ממליצים, ולא על תקן מבצעים.
נעמה קונסטנטיני: אני רק תוהה, אני לא מכירה את נועם, אבל נועם אומר דיברנו עם זיו – אין לי שום בעיה שמשרד הבריאות ידבר עם מי שהוא רוצה, ויפתח חדרים איפה שהוא רוצה.
נעמה קונסטנטיני: אני רק קצת לא מבינה מה היה התפקיד שלי ושל אורית ושל כל הענפים שדיברנו עליהם, וכל מנהלי בתי החולים, או מנהלי מחלקות גניקולוגיות שדיברנו איתם, חלק אמרו שזה לא מתאים להם, חלק אמרו – אנחנו מאוד רוצים חשיבות עליונה, אבל צריך לתקצב כמו שצריך.
נעמה קונסטנטיני: אני רוצה שהדברים נעשים במקביל, לצערי, ולא עם תיאום.
נעמה קונסטנטיני: ספציפית, אמרתי גם בפעמים הקודמות.
נעמה קונסטנטיני: אני לא חושבת שבית החולים שגם ככה כורע תחת עומס, צריך עכשיו לעשות עיסקאות בחתירה למגע, ולהגיע לאיזונים ולהתפשרויות ומקח וממכר.
נעמה קונסטנטיני: צריך לתקצב את הנושא של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית במלואו על-ידי המשרד, ולא צריך להיות התנדבות של בית החולים.
נעמה קונסטנטיני: אנחנו צריכים לתקצב אותם באופן ריאלי ולתת שירות מיטבי, כי באותם בתי חולים שלא מקבלים תקצוב ריאלי, לפעמים זה פוגע גם ביכולות שהם נותנים.
נעמה קונסטנטיני: ובכל מקרה, אני חושבת שדווקא בתקופה הזאת כל כך לבתי החולים לא צריך לעשות את המקח והממכר – צריך לתקצב אותם כראוי, והראוי, זה לפחות מיליון וחצי.
נעמה קונסטנטיני: יש כאלה שדיברו גם על אפילו יותר מזה.
נעמה קונסטנטיני: אבל הרשות שלי עם כל מי שדיברתי איתו, מיליון וחצי זה איכשהו יכסה את הדברים.
נעמה קונסטנטיני: הפער פה הוא פער של 50%, תלוי איך מסתכלים על זה.
נעמה קונסטנטיני: זה פער עצום וחבל שבתי חולים שמעוניינים, רוצים וצריכים וחייבים מבחינתנו, כמו איכילוב, כמו מאיר כפר-סבא, כמו קפלן, כמו נצרת, נהריה, בתי החולים האלה לא יפתחו בגלל חוסר תקציב.
נעמה קונסטנטיני: בישיבה הקודמת אני קראתי לך, עשית מעשה אדיר עם החמישה מיליון.
נעמה קונסטנטיני: גייס עוד שניים וחצי מיליון, נוכל לפתוח את כל חמשת החדרים שהמלצנו עליהם.
נעמה קונסטנטיני: עד שתצליח לגייס את הכסף הזה, אז בואו נפתח לפחות שלושה חדרים בתקצוב מלא.
נעמה קונסטנטיני: הרשימה, נתנו כבר לפני יותר מחצי שנה, כמעט שמונה חודשים, היא עדיין אותה רשימה שקיימת היום.
נעמה קונסטנטיני: ככל שיהיו עוד בתי חולים, כי בינתיים פנו גם מאסותא, וגם אשקלון מוכנים לשקול מחדש, ואולי זיו שקודם לא רצו.
נעמה קונסטנטיני: אין לנו התנגדות, אבל בואו נתחיל עם משהו, ויפה שעה אחת קודם.
נעמה קונסטנטיני: תודה לך.
יעל שרר: אני מתנצלת.
יעל שרר: בגלל קשיים טכניים, לא שמעתי את החלק הראשון של הדיון, ואני מרגישה שאני קצת לא מעודכנת.
יעל שרר: אני לא יודעת אם דבריי רלבנטיים בשלב הזה.
עודד פורר: תודה יעל.
עודד פורר: נעם, תן הסבר לפער הזה בין מה שהוועדה המליצה למה שאתם עושים כרגע.
נעם ויצנר: מה שאנחנו עושים כרגע, זו לא עבודה כפולה, אלא זה יישום הדברים.
נעם ויצנר: כמו שאמרנו, זו ועדה ממליצה.
נעם ויצנר: אנחנו צריכים לקחת את הדברים מההמלצה, ועל זה אנחנו מתבססים.
נעם ויצנר: היישום בפועל, הוא אותו שיח תקציבי ואותה סגירה תקציבית שאנחנו צריכים לעשות.
נעם ויצנר: בסוף יש פערים.
נעם ויצנר: תמיד קיימים בכל שיח של משרד הבריאות עם בתי החולים, לא משנה על מה, הרי אין לנו את מלוא התקצוב, מה לעשות?
נעם ויצנר: אנחנו עושים איזשהו שיח כזה כדי לנסות לגשר על הפער, ולהבין איך נוכל להגיע לעמק השווה, ונגיע לעמק השווה - זה בדיוק מה שאנחנו עושים עכשיו.
נעם ויצנר: דבר נוסף.
נעם ויצנר: ראינו גם בדיון הקודם את הפנייה שהייתה מאסותא אשדוד, יש רצון גדול לעשות את זה שם.
נעם ויצנר: מצד שני, אנחנו בודקים עם בית החולים קפלן, שאני אומר בזהירות.
נעם ויצנר: אני לא יודע עד הסוף אם הם רוצים.
נעם ויצנר: אנחנו עושים את השיקול הזה.
נעם ויצנר: שוב, אנחנו מסתכלים האשכול הדמוגרפי הרלבנטי, ושם עושים את השיח התקציבי.
נעם ויצנר: מה שקורה עכשיו זו לא עבודה כפולה, וזו לא ועדה חדשה, אלא זה הוצאה לפועל של ההמלצות האלה.
עודד פורר: אני חושש שאנחנו נמשיך לדשדש בעניין הזה.
עודד פורר: נכון, נתת את התאריך של ה-20 לחודש כתאריך שבו אתם תגידו איזה חמישה יש שבהם ייפתחו.
עודד פורר: את האמת, אני חוכך בדעתי אם לקבוע איזשהו דיון באמצע, כדי לראות שבאמת הדברים קורים.
עודד פורר: הייתי שמח לדעת - אין איזושהי עדיפות שאתם אומרים אנחנו מעדיפים בתי חולים ממשלתיים על פני אחרים.
נעם ויצנר: לא.
נעם ויצנר: מבחינתי, כל בתי החולים רלבנטיים.
נעם ויצנר: ומה שיותר חשוב זה הפיזור הגיאוגרפי הנכון.
עודד פורר: יכול להיות שאנחנו ניפגש כאן עוד לפני ה-20 לחודש באיזשהו דיון מעקב.
עודד פורר: השאיפה שלנו ומה שהוועדה מצפה שבמהלך ינואר עד המחצית הראשונה של פברואר, כבר תתחיל פעילות בחמישה חדרים, לא רואים סיבה שלא.
עודד פורר: אני מתכבד לפתוח את הישיבה לציון החלטה 1325 של ארגון האומות המאוחדות.
עודד פורר: מכבדים אותנו גם בזום שגרירות מכל רחבי האולם, ונמצאת איתנו כאן שגרירת נפאל, אנג'אן שאקייה, שהגיעה לכנסת ותדבר לא באמצעות הזום.
עודד פורר: תיכף ניתן לכל הנציגות לדבר.
עודד פורר: הזמנתי וביקשתי מכל השגרירות המכהנות כנציגות זרות של מדינות שונות בישראל לקחת חלק באירוע.
עודד פורר: זאת אולי דוגמה בין-לאומית לשילוב נשים ותפקידים שנשים מקבלות ומובילות במוקדי קבלת ההחלטות וייצוג המדינה – התפקיד הזה הוא בהחלט אחד הבכירים שבהם.
עודד פורר: לצערי אנחנו עושים את האירוע הזה במתכונת זום, או מתכונת קורונה, שלא מאפשרת לנו התכנסות של כולם ביחד, אבל יחד עם זה נצליח להעביר מכאן את המסר, שנשים במוקדי קבלת החלטות זה Must ולא Nice to have, זה משהו שבלעדיו אנחנו רואים שמתקבלות החלטות טובות פחות, שלוקחות פחות בחשבון את כל הגוונים והדעות והאפשרויות.
עודד פורר: המציאות מלמדת אותנו שכאשר נשים נמצאות במוקדי קבלת ההחלטות אנחנו רואים בהכרח דברים טובים יותר קורים.
עודד פורר: אני רוצה להודות גם לפורום דבורה וגם לארגון אית"ך-מעכי שסייעו לנו בהפקת האירוע הזה, וכמובן לאגף קשרי החוץ של הכנסת.
עודד פורר: בשנת 2000 מועצת הביטחון של האו"ם, הגוף שתפקידו לקדם את השלום והביטחון בעולם, קיבלה לראשונה החלטה שעוסקת בנשים, גם לגבי ייצוג נשים, הגנה על נשים וחשיבה מגדרית.
עודד פורר: בתקופה הזאת ראינו שמדינות שנשים מנהיגות אותן מראות נתונים טובים יותר של התמודדות מול נגיף הקורונה, אולי בגלל הרגישות שהן יודעות לגלות, אולי גם בגלל האמינות שהציבור במדינות האלה מצליח להרגיש כלפי אותה הנהגה.
עודד פורר: נפתח את רשימת הדוברים בהצגה של הנושא.
עודד פורר: (תרגום חופשי מאנגלית) אנחנו שמחים לארח את אמבסדור צ'אודורי, תת-המזכ"ל לשעבר ונציג בכיר של האומות המאוחדות, יוזם ההחלטה הקודמת שהובילה להחלטה 1325 של האו"ם כנשיא של מועצת הביטחון של האו"ם במרץ 2000.
עודד פורר: אדוני השגריר צ'אודורי, בבקשה תאמר לנו כמה מילים.
אנווארי צ'אודורי: (תרגום חופשי מאנגלית) תודה רבה.
אנווארי צ'אודורי: שלום לכולם מניו-יורק, מן המפקדה של האומות המאוחדות.
אנווארי צ'אודורי: תרשו לי לאחל לכם עיסוק נלהב סביב החלטת האומות המאוחדות 1325, שנתקבלה לפני 20 שנה.
אנווארי צ'אודורי: הייתי רוצה להתחיל בלהודות בלב שלם ליושב-הראש ועדת הכנסת בנושא מעמד נשים ושוויון מגדרי, עודד פורר, על כך שהזמין אותי לקחת חלק ולדבר באירוע המיוחד הזה שאורגן על ידי הוועדה בכדי לציין את החלטת האומות המאוחדות 1325.
אנווארי צ'אודורי: הערכתי המיוחדת נתונה לארגון החברה האזרחית אית"ך-מעכי, על כך שפנו אלי וביקשו שאצטרף לאירוע ציון זה, של 20 שנה מאז קבלת ההחלטה.
אנווארי צ'אודורי: אית"ך-מעכי מובילה מזה עשור בהטמעת החלטה 1325 על נשים, שלום וביטחון.