GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: זה יום חשוב מאוד והוא נופל בדיוק בתקופה שאנחנו מעלים הרבה שאלות, על התייחסות והבנת בתי המשפט והמערכת המשפטית לסבל הרב שנגרם לנשים בכל צורות האלימות.
עאידה תומא סלימאן: בנושא הזה היה צורך ואנחנו דחפנו לכיוון של הקמת ועדה שתדון בהתייחסות ובמורכבות ובהבנה של מה עובר על קורבנות פגיעה מינית.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת להגיד לכם כמי שנכחה אתמול בעוד משפט של אישה שהיה ניסיון לרצוח אותה על ידי בן הזוג ואז היה עוד ניסיון, היא נדקרה תשע פעמים והוא דרס אותה והיא ניצלה ברגע האחרון, כמי שישבה באולם בית המשפט אתמול הבנתי עד כמה ועדה כזאת צריכה לקום ולטפל בשאלה איך מערכת בתי המשפט מסתכלת על כל נושא האלימות והאם באמת הגענו למצב ששופטי מדינת ישראל מבינים את המורכבות של הבעיה הזאת, שמים את הקורבן במרכז כאשר מטפלים בנושאים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לחברות הכנסת מרב מיכאלי שנמצאת איתנו ומיכל רוזין, הקולגות הנאבקות שהתחילו את המאבק הזה עוד לפני שנכנסתי לכנסת, אז כפעילה בנושאים שקשורים לאלימות הסתכלתי בהשתאות על הפעילות שלכן, והמשכתי אחר כך את המאבק אתכן כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, אפילו הופעתי בפני הוועדה הבין-משרדית, ואני מברכת.
עאידה תומא סלימאן: למרות שהייתי רוצה לראות את הוועדה מקבלת את ההמלצה בחום ומאשרת שצריך להעביר את הצעת החוק על הקמת יחידה מיוחדת, אבל בכל זאת הוועדה עשתה עבודה מדהימה.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, שהבאת את זה לדיון למרות שעברה תקופה מאז פורסם הדוח.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהוועדה הזאת צריכה לדון לעומק.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכל חברות הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שנצליח ביחד לדחוף לכיוון של ביצוע כל ההמלצות של הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אולי הגיע הזמן שנתחיל לקדם רעיון של הקמת עוד ועדה שתבדוק בכלל את ההתייחסות לנושאי אלימות בבתי המשפט.
עאידה תומא סלימאן: רק כדאי להזכיר לעצמנו שכל המורכבות שדובר עליה פה היא כאשר דנים ב-8% בלבד ממקרי ההטרדות והתקיפות המיניות שיש עליהן תלונות, כי בסופו של דבר סוגרים 92% מן התיקים, אז כאשר מערכת בתי המשפט דנה רק ב-8% מן התלונות היא ראתה את כל המורכבות הזו.
עודד פורר: אשמח אם יהיו פחות ועדות ויותר ביצועים של החלטות הוועדות.
עאידה תומא סלימאן: נכון, אבל מה לעשות, צריך לעשות גם את זה וגם את זה.
עודד פורר: חברת הכנסת מיכל קוטלר וונש, בבקשה.
מיכל וונש: רק להתחבר לפתיח של דבריך, קודם כול, אדוני היושב-ראש, המקרה של יונתן היילו מתחבר לנו ואסור לנו לא להזכיר אותו.
מיכל וונש: באמת לא נוכל להגיד שידינו לא שפכו את הדם הזה, אף אחד מאיתנו.
מיכל וונש: זה מתחבר לסיפה של דבריך עכשיו, שהדוח הזה חשוב מאוד.
מיכל וונש: אני מברכת עליו כמי שהצטרפה לכנסת רק לאחרונה, ואומרת שתפקידנו לוודא שההמלצות יבוצעו.
מיכל וונש: תפקידנו לפקח על משרדי הממשלה והגורמים השונים שחייבים לייצר את הטיפול ההוליסטי המתכלל, את המנעד כולו, מהסברה לחינוך למניעה לטיפול להיגוי, כל הדברים שחסרים.
מיכל וונש: אני פוגשת את זה גם כיושבת-ראש הוועדה להתמודדות עם סמים ואלכוהול מכיוון שרבים מאוד מן האנשים שאני פוגשת בסיורים השונים של הוועדה, גם במרכזי הגמילה, סיפור חייהם שזור בצורה ישירה בפגיעות מיניות.
מיכל וונש: חשוב מאוד להכיר בזה, ובכלל במשבר הנפשי ובהתמודדות עם קשיים נפשיים, עם אתגרים נפשיים, שמדינת ישראל עוד לא השכילה וכל גורמיה עוד לא השכילו להשלים את הרפורמה של בריאות הנפש שקשורה וכרוכה גם בנושאים הללו של פגיעות מיניות, ובסופו של דבר מחייבת שנייצר מערך מתוכלל הוליסטי שמטפל בכל המנעד.
מיכל וונש: זו אחריותנו בוועדה הזאת לפקח, זו אחריותנו כמחוקקים.
מיכל וונש: תודה על הדיון החשוב.
עודד פורר: חבר הכנסת סגלוביץ' ואחר כך חברת הכנסת זנדברג.
יואב סגלוביץ': קודם כול, ברכות למי שדחף, גם למרב מיכאלי וגם למיכל רוזין.
יואב סגלוביץ': אגיד משפט אחד לגבי הדוח, כי תיכף נשמע את ההצגה שלו.
יואב סגלוביץ': המבחן שלנו הוא לדאוג לביצוע.
יואב סגלוביץ': אני דווקא רוצה לקחת את זה למקום אחר.
יואב סגלוביץ': מכל הדברים כולם, הסיפור של הקמת בית משפט בנושא הזה הוא הסיפור המרכזי, מתוך הבנה שהחלטה שיפוטית נכונה, ערכית, מוסרית ושיפוטית נכונה מורידה למטה הנחיות לכל המערכת.
יואב סגלוביץ': אני אומר את זה כמי שהיה בתוך המערכות ויודע מה החלטה אחת של שופט יכולה לעשות למערכת שלמה למשל כמו המשטרה.
יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי את הדבר הזה, לפני עשר שנים מדינת ישראל החליטה שצריך ונכון להקים בתי משפט כלכליים, והם קיימים.
יואב סגלוביץ': עזבו שעכשיו רוצים עוד פעם לעשות איזה סידור שם, זה אירוע אחר, אבל החליטו שזה מספיק חשוב.
יואב סגלוביץ': למרות הכבוד הגדול שאני רוחש לכולם, בסוף ההחלטה איך צריך להיות לא מסורה רק למשרד המשפטים ולבית המשפט העליון.
יואב סגלוביץ': בשביל זה אנחנו קיימים ואנחנו צריכים לדחוף לכיוון הזה, שם יכול להגיע שינוי.
יואב סגלוביץ': הוא שינוי שיכול להיות מערכתי, כי החלטה של שופט עושה שינוי מערכתי.
יואב סגלוביץ': צריכים להיות שופטים ושופטות שמבינים עניין, שיודעים.
יואב סגלוביץ': לדעתי זה יכול להקרין על כל המערכת.
יואב סגלוביץ': זה לדעתי המרכז שצריך להתעקש עליו ולהוביל אותו פה בוועדה, או בכנסת בכלל.
תמר זנדברג: אני באמת רוצה להתחיל, כולם אמרו את זה אבל אני רוצה להדגיש את הקרדיט והפרגון למרב מיכאלי חברתי שיושבת פה ולמיכל רוזין חברתי לסיעה לשעבר, ואני רוצה להסביר למה.
תמר זנדברג: במאבקים החברתיים והציבוריים הרבה פעמים מתחילים מאיזה רעיון שנראה רחוק וכמעט הזוי, אולי חולמני, אולי רדיקלי, והדרך להביא אותו מן המקום הזה למציאות היא דרך קשה, דרך לא פשוטה.
תמר זנדברג: הרבה פעמים הרעיון נישא על ידי נשים והרבה פעמים במשך הרבה שנים מנת חלקנו בדרך היא של: מה, זה לא יקרה, וכן, ואין לזה סיכוי, ואם בכלל, וכולי.
תמר זנדברג: להביא רעיון שתופס ואוחז את כל העולם של פגיעה מינית, שהוא עולם בפני עצמו, שלפעמים נראה פלנטה אחרת – סליחה על הביטוי המאוד מאוד טעון – אבל לפעמים באמת נראה יושב לו אי-שם, זה עולם משלו, עם שפה, עם קודים, שצריך לצלול לתוכו עמוק-עמוק ולחיות אותו כדי להבין אותו.
תמר זנדברג: לתרגם אותו לעולם כל כך מסוים ונוקשה כמו עולם המשפט, שיש לו שפה משלו וקודים משלו, שהם אחרים לגמרי מעולם הפגיעה המינית, לעשות את התרגום הזה ולא ללכת לאיבוד בתרגום, כשמו של הסרט Lost in translation, זה עבודה פוליטית, חברתית וציבורית באמת באמת מצטיינת.
תמר זנדברג: העובדה שקיים היום בפנינו דוח כזה, שבאמת עושה את התרגום הזה ומעביר אותו לשפה הכל כך לא מובנת מאליה של הצדק, שלפעמים אינטואיטיבית הוא נראה לנגד עינינו אבל קשה להביא אותו לשפת המשפט, זאת באמת עבודה מבריקה ומצטיינת.
תמר זנדברג: אני באמת מצדיעה לכן, חברותיי, וגם לשופטת, על כל העבודה שנעשתה.
תמר זנדברג: העבודה הזו עוד לא הושלמה בגלל שהיישום כאן חשוב מאוד.
תמר זנדברג: הזכיר חבר הכנסת סגלוביץ' את ההתמחות בעולם המשפט.
תמר זנדברג: הרבה יותר קל לנו להבין התמחות בדיני עבודה, התמחות במשפט מסחרי, בדינים כלכליים, אבל אין תחום שמתאים לעולם משפטי ייחודי כמו תחום עבירות המין והפגיעה המינית.
תמר זנדברג: להבין ולדעת מה הוא העולם של נפגעת מין, איך העולם הנפשי שלה עובד, איך היא התנהגה לאחר הפגיעה, עם מי היא דיברה, איפה היא כתבה ואיפה מתועדת הפגיעה שלה, איך אפשר להתחקות אחריה לא רק ב"היא אמרה, הוא אמר" כמו בעולם המשפט אלא איך אפשר להבין אותה, זה עולם בפני עצמו.
תמר זנדברג: אין דרך להתחיל ולהבין אותו שלא באמצעות ביצוע העבודה הזאת שמתוארת בצורה כל כך מפורטת בדוח.
תמר זנדברג: אם נתחיל ליישם את מה שכתוב בדוח הזה, מהר מאוד נתמודד עם הבעיה הגדולה של עולם הפגיעה המינית, וזה השאלה החצי תמימה חצי מיתממת: למה לא התלוננתם?
תמר זנדברג: ציינה את זה עאידה תומא סלימאן.
תמר זנדברג: 92% מהתלונות לא מגיעות לכתבי אישום, לא מגיעות להרשעות, וזה רק התלונות.
תמר זנדברג: יש עוד פער יחסית למציאות של הפגיעה עצמה, שלא מגיעה אפילו לתלונה.
תמר זנדברג: הדבר הזה טעון באותה ויה דולורוזה במשטרה, בפרקליטות ובבתי המשפט, שהיא לא מדוברת.
תמר זנדברג: אם נתחיל מהדוח הזה, הפעם לא צריך להתחיל מן ההתחלה, צריך להתחיל מן הסוף, צריך להתחיל מן המקום שבו לא מתבצעות הרשעות ולא מוגשים כתבי אישום, אם נתחיל משם ונלך אחורה אנחנו נראה עולם שלם של פגיעה מינית שלמרות השיחה ולמרות העלאת המודעות הוא עדיין לא נחשף, הוא עדיין חבוי, הוא עדיין מוכמן, הוא עדיין סמוי.
תמר זנדברג: הדרך כאן היא לעורר את אמון הנפגעות במערכת באמצעות שינוי של המערכת, וזה טמון בדוח.
עודד פורר: חברת הכנסת קארין אלהרר הצטרפה אלינו.
עודד פורר: את רוצה לומר כמה מילים לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לשופטת ברלינר?
קארין אלהרר: לא, קודם נשמע.
עודד פורר: כבוד השופטת ברלינר, בבקשה.
דבורה ברלינר: רציתי להתחיל בכך שאברך על הזכות שנפלה בחלקי לעמוד בראשות הוועדה הזאת, ובאותו הינף קולמוס להודות גם לכל חברי הוועדה על השעות האין-סופיות שהם הקדישו לזה, הכול על חשבון זמנם הפרטי, וגם על הרוח ששררה בוועדה הזו.
דבורה ברלינר: בדיעבד אני רוצה גם להודות על הפרגון כאן, מה ששמעתי עכשיו מהדברים של הדוברים עד השלב הזה, על הפרגון ועל ההכרה שהדוח הזה באמת השתדל לעשות עבודה רצינית.
דבורה ברלינר: הוועדה התחילה את דרכה כמין ועדה פנימית – ועדה שמורכבת משלושה שופטים: שופטת נוער, שופט שלום ואנוכי, ושני נציגי הנהלת בתי המשפט.
דבורה ברלינר: השרה דאז, איילת שקד, ביקשה לצרף נציגים נוספים.
דבורה ברלינר: מהר מאוד הבנו שהפרויקט הזה צריך להיות של כל רשויות האכיפה, ואז הצטרפו אלינו בשלבים עוד ארבעה גופים: מחלקת ייעוץ וחקיקה, ליאנה בלומנפלד מגד, שכבר הוזכרה כאן, הצטרפה אלינו; לאחר מכן הצטרפה אלינו גם נציגת הפרקליטות, נציגת הסניגוריה הציבורית ונציגת המשטרה.
דבורה ברלינר: וכך באמת כל רשויות האכיפה חברו יחד כדי להוציא את הדוח הזה.
דבורה ברלינר: אין ספק שההצטרפות של כל הגופים האלה תרמה לעבודה של הוועדה תרומה אין-סופית.
דבורה ברלינר: הדגש לאורך כל הדרך של הדוח הזה הוא שצריכה להיות רק עבודה משותפת של כל רשויות האכיפה, כל מהלך שהוא צריך להיות מבוצע כל אחד במקום שלו ובהיקף שלו.
דבורה ברלינר: למשל אם אני רוצה להקים מחלקה ייעודית – אחזור לנושא של מחלקה ייעודית כי אני יודעת שזה נושא שמאוד מדבר אל כולם – אז אין טעם לעשות את זה אם לא יהיה צוות בפרקליטות.
דבורה ברלינר: זה יכול להיות רק בשילוב ידיים של כל ארבע המערכות שהזכרתי, אחרת אין בדברים טעם.
דבורה ברלינר: אני רוצה להתחיל מכך שהמטרה של הוועדה הזאת הייתה להיטיב את הטיפול בקורבנות עבירות המין.
דבורה ברלינר: היא לא הייתה מטרה להגדיל את מספר ההרשעות, היא לא הייתה ועדה שרצתה אפילו להגדיל את מספר התלונות.
דבורה ברלינר: היא ועדה שרצתה להקל עליהן, למנוע את הקורבנות המשנית של קורבנות עבירות המין, שנגרמת כתוצאה מן ההליך הפלילי וכתוצאה ממנה הם אולי מהססים לפנות.
דבורה ברלינר: לפי הדוח של מרכזי הסיוע רק 14% מן התלונות שמוגשות אליהם מגיעות גם למשטרה ובדיעבד לבתי משפט.
דבורה ברלינר: אני לא יודעת אם המספר הזה מדויק כי למיטב הכרתי הוא הערכה ולא נתון סטטיסטי מדויק, אבל אני מקבלת שיש הרבה יותר פניות למרכזי הסיוע ולא למשטרה.
דבורה ברלינר: אנחנו רצינו להיטיב את דרכם של קורבנות עבירות המין בכל ההליך הפלילי לכל שלביו, החל מן החקירה במשטרה וכלה בפסק הדין של בית המשפט ואולי אפילו בערעור או בהחלטה על משפט חוזר או בכל אחת מן ההתפתחויות המשפטיות שמוכרות לנו, זאת הייתה המטרה שלנו.
דבורה ברלינר: אין לנו ספק, ועמדנו על כך רבות, שחל שיפור עצום בהתייחסות של מערכת המשפט והמערכות האחרות לקורבנות עבירות המין.
דבורה ברלינר: זה לא כפי שהיה כאשר אני הייתי פרקליטה לפני יותר שנים ממה שאני רוצה לזכור, זה ממש לא מה שהיה, למרות שכבר שנים רבות ניתן להרשיע על סמך עדות יחידה של קורבן עבירות מין.
דבורה ברלינר: התיקון לחוק נעשה בשנת 1982, דהיינו כבר בעידן אחר.
דבורה ברלינר: אבל עדיין מכיוון שקורבן עבירת המין יכולה להיות העדה היחידה ואין עדים אחרים, ולפעמים גם אין ראיות פורנזיות או ראיות אחרות, ראיות נסיבתיות, לכאורה זה יכול היה לעודד חקירה יותר אגרסיבית וכיוצא בכך.
דבורה ברלינר: אנחנו יצאנו לדרך כדי להיטיב את דרכם של קורבנות עבירות המין, שלא יעברו ייסורים ולא יעברו קורבנות משנית, אבל אני מדגישה שחל שיפור עצום ביחס של כל המערכות אל קורבנות עבירות המין.
דבורה ברלינר: השינוי ביחס נובע מן ההבנה שהסינדרומים, התסמינים של קורבנות עבירות מין שונים לחלוטין משל קורבנות עבירות אחרות.
דבורה ברלינר: זאת הייתה ההבנה הבסיסית שהוליכה אותנו לאורך כל הדרך.
דבורה ברלינר: אני רוצה להבהיר אל מה אני מתכוונת.
דבורה ברלינר: אם גנבו לי את הארנק אז אני מרגישה כועסת מאוד, אני נפגעתי, אני נפגעתי כלכלית, אני נפגעתי רכושית, המון דברים, אבל זה לא מה שקורה לקורבן עבירות מין.
דבורה ברלינר: קורבנות עבירות מין, הסינדרומים שלהם כרוכים בבושה – "אני אשמה", כל קמפיין MeToo מדבר על העניין הזה.
דבורה ברלינר: אני לא מרגישה אשמה שגנבו לי את הארנק, אבל אני כן מרגישה אשמה אם הייתי קורבן לעבירות מין.
דבורה ברלינר: פרט לאשמה, עוד דבר שמאפיין זה גם בושה – "למה זה קרה לי, בטח עשיתי משהו שזה הגיע לי".
דבורה ברלינר: תסמונת נוספת היא הכחשה – "אולי אם לא אדבר על זה ולא אתלונן על זה אז זה לא קרה, אז אני יכולה למחוק את זה מן ההיסטוריה שלי וארגיש אולי טוב יותר".
דבורה ברלינר: קושי נוסף שלא קיים בעבירות אחרות הוא קושי החשיפה – את צריכה לדבר על הדברים האינטימיים ביותר, על דבר שאי אפשר לדבר עליו, ולא רק על המקרה עצמו כי הרבה פעמים זה גולש גם לתסמינים נפשיים של הקורבן שיכולים להיות רלוונטיים, כי אם היא סבלה מבעיה נפשית כלשהי אולי זה משפיע על האמינות שלה, אולי, אני לא יודעת, אבל זה יכול להיות גם כאן.
דבורה ברלינר: אנחנו עמדנו בדוח על כך שצריך להסביר לקורבנות עבירות המין בכל מיני שלבים של ההליך כולו, החל מן החקירה ועבור לערב הגשת כתב האישום, ואפילו אחרי הגשת כתב האישום, שהיא תצטרך להסביר חלק מן האינטימיות שלה, דברים שהם לא חלקים שנובעים ישירות ממעשה האונס או עבירת המין האחרת שמדובר בה באותו תיק, היא תצטרך להסביר את זה, ולתת לה את הרשות, אם היא רוצה לחשוף תיק רפואי, מתוך הבנה שאם היא לא תחשוף אותו יכול להיות שזה יביא לאי הגשת כתב האישום.
דבורה ברלינר: עמדנו על הצורך של נפגעי עבירות המין להיות מחוברים להליך לכל אורכו.
דבורה ברלינר: הם צמאים למידע על התקדמות ההליך, על עצם הגשת כתב האישום, על בקשת מעצר, על שחרור ממעצר, על השמה במעון נעול, אם מדובר בבנות נוער, על הגשת ערר, על שחרור מוקדם.
דבורה ברלינר: את כל הדברים האלה הם צמאים לדעת.
דבורה ברלינר: אני חושבת שנתנו מענה די בולט לעניין הזה.
דבורה ברלינר: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד, שהוא בעיניי חשוב מאוד.
דבורה ברלינר: עמדנו לאורך כל הדרך על הצורך לשמור על זכויותיו של נאשם.
דבורה ברלינר: אני רוצה להבהיר את זה – עם כל הדגש שאנחנו נותנים על שמירה על זכויותיו של נפגע עבירה והרצון לבוא לקראתו והרצון למנוע פוגענות משנית, לא שינינו את האופי של ההליך, הוא עדיין הליך אדברסרי, למי שמכיר את המושג, ואם לא אגיד את זה במילים פשוטות מאוד: זה מדינת ישראל נגד פלוני אלמוני, ולא פלוני אלמוני או פלונית אלמונית נגד פלוני אלמוני.
דבורה ברלינר: נפגע העבירה הוא לא התובע.
דבורה ברלינר: אנחנו מקפידים מאוד על שמירת זכויות הנאשם.
דבורה ברלינר: עומדת לו חזקת החפות, באמת צריך לעמוד לו כל אפיק וכל אמצעי שיש למערכת כדי שלא יהיו הרשעות שווא.
דבורה ברלינר: דווקא בגלל מה שאמרתי קודם, וגם מה שאמרו חברות הכנסת, בגלל שאפשר להרשיע על סמך עדות יחידה, ובגלל שהרבה פעמים זה נעשה בדל"ת אמות ואין צופים ואין קהל, והרבה פעמים גם אין ראיות פורנזיות, דווקא בגלל זה חשוב להדגיש שאנחנו עמדנו לאורך כל הדרך על כך שלא תקופחנה זכויות נאשמים.
דבורה ברלינר: גם בגלל זה היה במספר מקרים, שתיכף אדבר עליהם, ויכוח עם נציגי הסניגוריה הציבורית.
דבורה ברלינר: דעת המיעוט של הסניגוריה הציבורית בנושאים כאלה ואחרים באה לידי ביטוי במפורש בדוח.
דבורה ברלינר: בכל מקום שהסניגוריה התנגדה או מישהו אחר התנגד זה בא לידי ביטוי במפורש בדוח.
דבורה ברלינר: המסקנה היא מסקנה אבל העמדה שלהם נשמעה והשתדלנו לשמור על זה לאורך כל הדרך.
דבורה ברלינר: בדוח יש סקירה היסטורית ויש נתונים.
דבורה ברלינר: אם ארצה לדבר על זה לא אגמור עד מחר, ואני יודעת שאין לי זמן רב כי צריך להתקיים דיון.
דבורה ברלינר: ההמלצות שלנו מחולקות לשלושה פרקים מרכזיים.
דבורה ברלינר: הפרק הראשון הוא המלצות מוסדיות מערכתיות, כי הן משותפות למספר גופים שצריכים לשלב ידיים.
דבורה ברלינר: יש חמש המלצות מוסדיות מערכתיות.
דבורה ברלינר: אחר כך יש המלצות שנוגעות לצרכים הייחודיים של קורבנות עבירות המין.
דבורה ברלינר: במסגרת זאת יש כמה הצעות לתיקוני חקיקה, הגדלת מספר הצמתים שבהם קורבנות עבירות המין יכולות להביע את דברן בפני בית המשפט, והמלצות על שמירת כל מיני סטנדרטים, לתת להם מקום בטוח גם בבית המשפט, מקום שלא יהיה חשש שהם ייפגעו, שהם ייפגשו פתאום עם הנאשם או עם בני משפחתו.
דבורה ברלינר: הפרק השלישי זה המלצות שונות, שבהן התייחסנו גם לחדרים אקוטיים, לשמירה על ראיות פורנזיות, לשיפור האמצעים הדיגיטליים וכיוצא בכך.
דבורה ברלינר: אלה שלושת הפרקים של ההמלצות ועכשיו אעבור לחמש ההמלצות המערכתיות שאותן הזכרתי לפני רגע.
דבורה ברלינר: ההמלצה הראשונה היא הקמת נציבות לנפגעי עבירה.
דבורה ברלינר: כפי שאני מניחה כולכם יודעים, יש לנו היום את חוק זכויות נפגעי עבירה במדינה, הוא לא חדש, הוא מ-2001, הוא כבר צבר ותק.
דבורה ברלינר: חשבנו שברוח החוק הזה צריך להקים נציבות לנפגעי עבירה.
דבורה ברלינר: זה לא רק לקורבנות עבירות מין.
דבורה ברלינר: זה גם לקורבנות עבירות מין.
דבורה ברלינר: הדגש שלנו בהיבט של עבודת הוועדה היה, בתוך הגוף הזה יהיה רפרנט ייחודי לקורבנות עבירות המין, כך שזה יתכלל את כל הדברים ולא ילכו לאיבוד.
דבורה ברלינר: יהיה גוף אחד שנותן מענה גם לקורבנות עבירות אחרות וגם לקורבנות עבירות המין.
דבורה ברלינר: זו המלצה מערכתית אחת וכמובן שהיא כרוכה בתקציבים רבים.
דבורה ברלינר: אני רוצה להזכיר משהו.
דבורה ברלינר: לפני רגע דיברה כאן חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ואנחנו זוכרים לה לטובה – אני בטוחה שאם אשאל את כל חברי הוועדה הם יזכרו לה לטובה, שכאשר דיברנו על עניין התקציבים היא אמרה: אתם תדאגו להמליץ על מה שצריך להמליץ, תקציבים זה עניין שלנו.
דבורה ברלינר: אני זוכרת לה את זה לטובה.
עאידה תומא סלימאן: חשבתי שאהיה יושבת-ראש ועדת הכספים.
דבורה ברלינר: אני זוכרת לך את זה לטובה.
דבורה ברלינר: ההמלצה הראשונה היא הקמת נציבות נפגעי עבירה, עם רפרנט ייחודי לעבירות המין.
דבורה ברלינר: ההמלצה השנייה, אני אישית רואה אותה, אני לא יודעת אם להגיד שהיא הכי חשובה, אבל באמת משמעותית מאוד.
דבורה ברלינר: אני חושבת שזה באמת מאוד מאוד חשוב.
דבורה ברלינר: המלצנו שמדינת ישראל תישא באחריות ולא רק תיבנה ותבנה על מרכזי הסיוע, ותעמיד לרשותו של כל קורבן עבירות מין מלווה קבוע שילווה אותו החל מתחילת החקירה במשטרה ועד לסוף ההליך המשפטי.
דבורה ברלינר: אנחנו כמובן ערים לכך שסיום ההליך המשפטי יכול להיות שנים רבות אחרי כן, כי יכול להיות ערעור, אם זה התחיל בבית המשפט השלום או בבית המשפט המחוזי אז יכול להיות ערעור לבית המשפט העליון, ואחרי הערעור לבית המשפט העליון אולי בקשה לרשות ערעור נוספת ואולי בקשה למשפט חוזר.
דבורה ברלינר: זה יכול לקחת הרבה מאוד זמן.
דבורה ברלינר: עדיין המלצנו על מלווה קבוע.
דבורה ברלינר: אני רוצה להסביר מה זה מלווה קבוע.
דבורה ברלינר: זה אדם שקורבן עבירות המין יכול לפנות אליו בכל שעה משעות היום ולקבל ממנו גם את התמיכה הנפשית וגם את הסיוע הנחוץ לו, סיוע נפשי וסיוע פיזי – איך להיכנס למרכזי המידע, איך לשאוב מידע, איך לדעת כל מה שצריך לדעת.
דבורה ברלינר: מישהו שבאמת יחזיק את ידיו.
דבורה ברלינר: אני רוצה להדגיש: לא משפטן.
דבורה ברלינר: עמדנו על זה במפורש: לא משפטן, למרות שהמלווה צריך להיות בעל ידע משפטי מוגבל לצרכים הספציפיים של קורבן עבירות המין.
דבורה ברלינר: הנקודה העיקרית היא סיוע נפשי.
דבורה ברלינר: כדי שהתמונה תהיה שלמה אני צריכה להבהיר שהיום לפי חוק הסיוע המשפטי ניתן סיוע, אבל הסיוע הזה הוא רק להליך המשפטי בבית המשפט ואנחנו מדברים על דבר הרבה יותר גדול ומקיף, מלווה שיעמוד לצדו של קורבן עבירות המין, יידע להנחות אותו: עכשיו תפנה לכאן, עכשיו תפנה לכאן, האינפורמציה הזאת נמצאת כאן, יידע לעזור לו לשאוב את האינפורמציה וכיוצא בזה.
דבורה ברלינר: בעיניי אם יינתן המלווה הקבוע הזה עשינו דבר ענק, באמת דבר ענק.
דבורה ברלינר: ההמלצה השלישית בגדר הקבוצה הזאת של המלצות מוסדיות היא מרכזים ייעודיים שבהן תרוכז כל הפעילות.
דבורה ברלינר: יש מרכזים כאלה לקטינים, ששם כל העבודה נעשית במקום אחד – גם רופאים, גם ייעוץ משפטי, גם עובדים סוציאליים.
דבורה ברלינר: כל הדברים האלה יהיו במקום אחד ולא מפוזרים.
דבורה ברלינר: זה גם כמובן יקל עליהם מאוד.
דבורה ברלינר: הדבר הרביעי, וזה לב המחלוקת שלנו, הוא מחלקה ייעודית בבית המשפט, שכפי שאמרתי, צריכה להיות מלווה בצוות או במחלקה במשטרה ובפרקליטות, אחרת אין לדברים טעם.
דבורה ברלינר: אחזור לעניין הזה של מחלקה ייעודית כי, כפי שאמרתי, אני יודעת שזה מעורר את מרבית המחלוקת.
דבורה ברלינר: ההמלצה החמישית היא במקרים המתאימים להפנות למה שנקרא צדק מאבחן.
דבורה ברלינר: זו פגישה בין פוגע לנפגע.
דבורה ברלינר: זה כמובן מתאים רק לתיקים ייחודיים.
דבורה ברלינר: לא ארחיב על זה את הדיבור.
דבורה ברלינר: שמנו דגש בכל ההמלצות הייעודיות האלה על הגברת כוחו של קורבן העבירה והטבת ההליך הפלילי עבורו.
דבורה ברלינר: הפרק השני הוא המלצות שונות שאמורות לתת מענה לצורכי נפגעי עבירות המין.
דבורה ברלינר: במסגרת ההמלצות האלה יש המלצות מכל הסוגים.
דבורה ברלינר: ההמלצה הראשונה היא להעביר מידע בקשר ישיר עם קורבן העבירה כדי שיידע על ההליכים.
דבורה ברלינר: כאן יש התעכבות על כל מיני עניינים: איך נעשה הקשר מול הפרקליט המופיע, מול המשטרה, מול כל הגופים האחרים שמעורבים בעניין.
דבורה ברלינר: בדוח של הוועדה יש פירוט, החל מקשר טלפוני עם התובע בתיק וכלה בהרחבת היידוע על הליכים משפטיים.
דבורה ברלינר: יש מערכת מנ"ע של המשטרה, שגם היא עוררה הרבה מחלוקת, למי שקרא את הדוח.
דבורה ברלינר: מנ"ע היא מערכת נפגעי עבירה שאמורה לספק מידע.
דבורה ברלינר: התהליך הוא שנפגע העבירה נותן את מספר הטלפון שלו עם פתיחת התיק ואז אמורים לעדכן אותו בכל ההתפתחויות החשובות לו והוא יכול גם להתקשר ולקבל אינפורמציה.
דבורה ברלינר: יש מחלוקת מי צריך לספק את האינפורמציה – לא אכנס לזה – מחלוקת בין הנהלת בתי המשפט לבין המשטרה.
דבורה ברלינר: נראה לי שכרגע זה לא צריך לעמוד על הפרק בדיון הזה.
דבורה ברלינר: בפרק השני, כפי שאמרתי, ההמלצה הראשונה היא לגבי הצורך במידע ובקשר ישיר.
דבורה ברלינר: בפרק ההמלצות המיוחדות שנועדו להיטיב את דרכם של קורבנות עבירות המין ההמלצה הבאה נוגעת לצורך בהשמעת קולם לאורך כל ההליך.
דבורה ברלינר: הגדלנו את מספר הצמתים שבהם קורבן נפגע עבירה יכול להגיד את דברו.
דבורה ברלינר: למשל, אציג דוגמה כדי שזה לא יישאר תיאורטי: בהליך הגישור – יש הרבה מאוד הליכי גישור בבתי המשפט, לאו דווקא בעבירות מין אלא בכל העבירות.
דבורה ברלינר: ככלל, קורבן העבירה הוא לא חלק מהליך הגישור, הוא לא נמצא שם, הוא לא מופיע בפני השופט המגשר.
דבורה ברלינר: אנחנו המלצנו שבמקרים מתאימים ובהסכמת הצדדים יופיע קורבן עבירה בפני השופט המגשר, לבד, בלי נוכחות של אנשים אחרים, ויינתן לו להשמיע את דברו גם בהליך הזה, שהיום תופס נפח גדל והולך בכל מערכת המשפט הפלילי.
דבורה ברלינר: למשל עמדנו על כך – גם החוק עומד על כך – שצריך לשמוע את דברי קורבן העבירה כחלק מהסדר טיעון שנעשה.
דבורה ברלינר: יש קושי עם הדבר הזה כי לפעמים הסדרי טיעון מתגבשים ממש בדקה האחרונה.
דבורה ברלינר: לפי החוק השופט צריך לוודא שקורבן העבירה יודע על קיומו של הסדר הטיעון.
דבורה ברלינר: אנחנו גם אמרנו שצריך לתת לו לפעמים הזדמנות להביא את דברו בפני בית המשפט גם בנושא הזה.
דבורה ברלינר: שני דברים שאני רוצה להזכיר שהם חשובים מאוד, שהם קיימים אבל אנחנו נעשה בהם יותר שימוש, זה תסקיר נפגע עבירה ותצהיר נפגע עבירה, וזה לא אותו דבר.
דבורה ברלינר: תסקיר הוא של שירות המבחן, שנותן ביטוי לכל מה שעבר קורבן העבירה ונכנס לפרטים.
דבורה ברלינר: התסקיר הזה יכול אחר כך לשמש גם בסיס להערכת הפיצוי, למשל אם הוא צריך עזרה כספית כדי לממן לעצמו עזרה פסיכולוגית או נפשית אז גם הנתונים בתסקיר הזה יכולים לשמש בסיס לעניין הזה.
דבורה ברלינר: אחת הטענות שנשמעו היא שאין לנו בסיס כלכלי לעניין סכום הפיצוי.
דבורה ברלינר: הדבר השני שהזכרתי בהקשר הזה הוא תצהיר של נפגע עבירה.
דבורה ברלינר: בתצהיר המצהיר אומר את דברו ונותן ביטוי לכל הסבל שהוא עבר מביצוע העבירה ועד לסוף ההליך.
דבורה ברלינר: כדי להבהיר את ההבדל – בתסקיר קורבן העבירה לא ייחקר כי זה נכתב על ידי שירות המבחן, ולעומת זה בתצהיר יכול הצד שכנגד לבקש לחקור אותו, וזה הבדל יסודי.
דבורה ברלינר: נושא נוסף הוא קיצור משך ההליך הפלילי.
דבורה ברלינר: לא אכנס לזמנים.
דבורה ברלינר: אנחנו המלצנו שמיום שהוגש כתב אישום ועד לשמיעתו של קורבן העבירה יעברו לא יותר מ-180 ימים.
דבורה ברלינר: כרגע אפילו לא אכפת לי מספר הימים המדויק אלא העיקרון, שעמדנו עליו לאורך כל הדרך, של קיצור ההליך הפלילי עבור נפגעי עבירות מין.
דבורה ברלינר: יש היום הסדר לגבי קטינים, נוהל נשיאת בית המשפט לגבי קטינים, ואנחנו המלצנו לאמץ את הנוהל הזה, בשינויים מתחייבים, גם לגבי בגירים.
דבורה ברלינר: היום יש הסבר בחוק, שאם קורבן העבירה מבקש להעיד שלא בפני הנאשם, הוא צריך להביא ראיה בכתב, למשל חוות דעת נפשית כזאת או אחרת, שאומרת שזאת טראומה רצינית.
דבורה ברלינר: אנחנו המלצנו שאפשר יהיה לעשות את זה רק על סמך דברי הנפגע, בלי חוות דעת רפואית, מה שיפשט את העניין מבחינתו.
דבורה ברלינר: כמובן שבסופו של דבר בית המשפט הוא שיחליט.
דבורה ברלינר: הייתה עמדה נוגדת של הסניגוריה הציבורית, שחשבה שזה יפגע בזכויותיו של הנאשם, והסניגוריה ממילא חששה לכרסום בזכויותיהם של נאשמים וחשודים, אבל עדיין עמדת הרוב הייתה שראוי לעשות את זה.
דבורה ברלינר: הנושא הבא הוא שמירה על פרטיות הנפגע, וכבר הזכרתי את הנושא הזה.
דבורה ברלינר: אנחנו מבקשים לשמור על פרטיותו לאורך כל הדרך.
דבורה ברלינר: למשל צריך לחקור את הנפגע חוקר מיוחד במשטרה, שצריך לשבת איתו ולחקור אותו.
דבורה ברלינר: אני לא רוצה שבחדר שבו יושבים החוקר והנפגע פתאום ייכנסו כמה שוטרים שירצו לשתות קפה.
דבורה ברלינר: אני כמובן מגזימה ומעצימה את הדברים כדי להביא אותם לכלל הבנה.
דבורה ברלינר: אנחנו רוצים לכבד את הפרטיות.
דבורה ברלינר: במסגרת זו יש גם הסדר של מקום מיוחד שבו יוכל לחכות נפגע העבירה ולא ייפגש עם הנאשם או עם קרובי משפחתו וכיוצא בכך.
דבורה ברלינר: הנושא של עיון בחומרים חסויים, שכבר הזכרתי, למשל תיק רפואי על טיפול נפשי וכיוצא בכך – יש ועדה קבועה בראשות כבוד השופטת עדנה ארבל שעוסקת בסדר הדין הפלילי.
דבורה ברלינר: הנושא הזה גם נדון על ידם, לכן לא אתייחס.
דבורה ברלינר: על כל פנים, זה נושא חשוב מאוד, עד כמה הקורבן רשאי להגן ולא למסור חומרים מסוימים במסגרת ההליך הפלילי.
דבורה ברלינר: במסגרת השמירה הזאת על פרטיות אנחנו גם המלצנו שתהיה אפשרות להסיר סרטונים.
דבורה ברלינר: יש את חוק הסרטונים, אבל המלצנו שתהיה אפשרות להסרת סרטונים בעלי תכנים מיניים מרשתות חברתיות וכן הלאה.
דבורה ברלינר: הצורך החמישי במסגרת האמצעים המיוחדים לקורבנות עבירות מין הוא הצורך בהרגשת הגנה וביטחון.
דבורה ברלינר: לעניין זה עמדנו על כך שאפשר יהיה להגיש תלונה בכל תחנת משטרה.
דבורה ברלינר: יש לפעמים מקרים באוכלוסיות מסוימות שהם לא רוצים להגיש את התלונה בתחנת המשטרה הקרובה למקום מגוריהם כי שם מכירים אותם ויש סיכון שזה ידלוף ומוסרת התלונה או מוסר התלונה לא מעוניינים שזה יהיה נחלת הכלל, מטבע הדברים.
דבורה ברלינר: לכן המלצנו על כך שתהיה אפשרות ליידע אותם על כך שאפשר להגיש תלונה גם בתחנת משטרה הרחוקה ממקום מגוריהם, שם יש פחות סיכון שעצם קיומה של התלונה יגלוש ליעדים לא רצויים.
דבורה ברלינר: יש לנו התייחסות בדוח בכל הנושאים שהזכרתי גם לאוכלוסיות מיוחדות, ובכך אני כוללת את הקטינים, מצד אחד.
דבורה ברלינר: יש פרק שלם וארוך שמוקדש להתייחסות לקטינים.