GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: מה חוץ מעברית אתם מאפשרים?
עאידה תומא סלימאן: מה המרכזים נותנים?
זינב אבו סויד: בנוסף לכל ההכנה לשוק התעסוקה, איך לחפש עבודה, איך להתנהל בראיון עבודה, איך לכתוב קורות חיים, גם לעזור להן בכתיבת קורות חיים, גם כל הנושא של הכשרות מקצועיות שאנחנו ממנים וגם שאנחנו מפנים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע על הכשרות מקצועיות.
עאידה תומא סלימאן: אילו הכשרות מקצועיות אתם מספקים?
זינב אבו סויד: יש לנו מגוון רחב מאוד של הכשרות מקצועיות מגוונות ופורצות דרך וייחודיות.
זינב אבו סויד: אנחנו באמת מנסים להתאים את ההכשרות המקצועיות לדרישות של שוק העבודה.
זינב אבו סויד: יש לנו עכשיו הכשרה של מדריכות שחייה ומצילות.
זינב אבו סויד: אנחנו יודעים שברהט יש קאונטרי שהחברה הכלכלית יזמה ביחד עם עיריית רהט ואין שם מצילות.
זינב אבו סויד: מביאים לשם מצילות ומדריכות שחייה מהמגזר היהודי.
זינב אבו סויד: אנחנו עכשיו בונים הכשרה ייעודית לנשים מן הדרום, קודם כול ללמוד שחייה ואחרי כן להתמקצע ולהיות מצילות.
זינב אבו סויד: אנחנו מממנים את ההכשרה הזאת ויש לנו כבר הבטחת העסקה של החברה הכלכלית ושל עיריית רהט.
עאידה תומא סלימאן: זה יכול להגיע מקסימום לתעסוקה של שתיים–שלוש נשים.
זינב אבו סויד: יש לנו הבטחה להעסקה של יותר משבע נשים.
זינב אבו סויד: הבאתי את זה רק כדוגמה.
עאידה תומא סלימאן: איזה עוד הכשרות יש?
זינב אבו סויד: יש לנו הכשרות בדיגיטל, אנחנו מקדמים את נושא ההייטק, אנחנו מקדמים הכשרות בנושא של עיצוב, של צילום אירועים ועיצוב אירועים.
זינב אבו סויד: יש לנו הכשרות מגוונות.
עאידה תומא סלימאן: כאשר את אומרת:
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מקדמים הכשרות בעניין הייטק, הכוונה היא שעוד לא התחלתם?
זינב אבו סויד: בכל נושא ההייטק אנחנו מתחילים פיילוטים מאוד ממוקדים.
זינב אבו סויד: אנחנו רוצים לפתח את זה.
זינב אבו סויד: אנחנו עובדים בכל הארץ.
זינב אבו סויד: התחום הזה חדש גם במגזר הערבי בצפון.
זינב אבו סויד: יש לנו פעילות ממש באופן נקודתי.
זינב אבו סויד: אנחנו רוצים לפתח את הנושא הזה בקרב נשים באופן כללי אבל גם לא לדלג על הדרום.
עאידה תומא סלימאן: הייתי מעוניינת שהוועדה תקבל לידיה את תוכנית הפעולה של המרכזים ואת היעדים שהצבתם לעצמכם לשנתיים–שלוש הבאות.
עאידה תומא סלימאן: או שאני מגזימה ואין לכם תוכניות כאלה?
זינב אבו סויד: אנחנו עובדים עכשיו במתכונת של תוכנית עבודה שנתית, מחולקת לחציון ראשון וחציון שני.
זינב אבו סויד: בגלל הקורונה וכל המעקב אחרי הקורונה אנחנו רוצים להתאים את עצמנו לפי ההתפתחויות.
עאידה תומא סלימאן: הייתי מבקשת שתעבירו לידינו את הסיכומים על כמעט שנה, מתחילת השנה הזו ועד היום, כמה נשים השתתפו, באיזה קורסים, מה שיעור ההשמה ואיפה בדיוק.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני רוצה את תוכנית העבודה של השנה הבאה – איזה מסלולים אתם מפתחים, מה היעדים שלכם ואם בכלל יש לכם כבר הבטחות של השמה שלפיהן אתם מפתחים את התוכניות האלה.
עאידה תומא סלימאן: וכמובן אם יש לכם תוכנית איך לתקן את המצב שנגרם בשל הקורונה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר שנה בקורונה ואת דיברת על חסמים שמקשים עליכם בהמשך העבודה מול הנשים.
עאידה תומא סלימאן: האם יש לכם פתרונות שכבר חשבתם עליהם?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לבקש מד"ר יעלה רענן.
עאידה תומא סלימאן: מעתה נצטרך להצטמצם, כל דובר יוכל לדבר במשך שלוש דקות.
יעלה רענן: תודה, עאידה, כיף לראות אותך פה.
יעלה רענן: אני רוצה לדבר על תעסוקה אחרת, שהיא מילה גסה כשמדברים על ערבים בארץ, וזה חקלאות.
יעלה רענן: בתוך האוכלוסייה הבדואית הערבית בנגב יש תעסוקה חקלאית של גידול צאן.
יעלה רענן: גידול הצאן היה שייך בעיקר לנשים והחלק העיקרי של גידול הצאן שהיה שייך לנשים הוא כל מה שקשור למשק החלב.
יעלה רענן: כיום גידול הצאן הוא ברובו גברי והכסף שייך לגברים וההתעסקות הכלכלית שייכת לגברים.
יעלה רענן: חשבתי למה לא להתחיל שוב פעם במשק החלב ולאפשר לנשים לגדל 50 ראשי צאן ליד הבית בכפרים, לא בעיירות, שם נמצאות הנשים שלא זכו להשכלה והן יותר עניות, ולמכור את החלב.
יעלה רענן: התחלתי לפעול בנושא הזה.
יעלה רענן: אמרתי: בואו נתחיל בייצור חלב ומכירתו, ובהמשך גם נייצר תנובה בדואית.
יעלה רענן: איפה נעצרתי?
יעלה רענן: מסתבר שכדי למכור חלב צריך מכסות חלב.
יעלה רענן: סבבה.
יעלה רענן: פניתי למועצת החלב, זה נראה להם מעניין, אבל יש את חוק החלב שמגדיר את מכסות החלב.
יעלה רענן: חזרנו למשרד החקלאות, שאחראי על שינוי החוק הזה או התקנות האלה.
יעלה רענן: הם אמרו: מה יש בתוך מכסות החלב שהוא בעייתי?
יעלה רענן: אתה חייב שיהיה לך דיר עם אישורי בנייה כדי שתהיה לך זכות למכור חלב.
יעלה רענן: במשרד החקלאות הגענו לדרגים הגבוהים.
יעלה רענן: אנשי משרד החקלאות אמרו שהם לא מוכנים לעשות שום תיקון, שום החרגה, ושהבדואים האלה כבר יעברו אל תוך בתים שמותר להם לגור בהם ואז מותר יהיה להם אולי גם לבנות דיר.
יעלה רענן: אמרתי: אבל הבית שאתם מציעים לבדואים הוא בתוך מקסימום דונם, אין מקום לדיר.
יעלה רענן: "נכון, לא מעניין אותנו.
יעלה רענן: " בקיצור, הגענו למין מלכוד 22, שכדי לקבל מכסת חלב אתה חייב לוותר על הזכות לגדל צאן.
יעלה רענן: אני רוצה את עזרתכם להתחיל לפצח את הדבר הזה.
יעלה רענן: לא ייתכן שיש כ-150,000–200,000 ראשי צאן בנגב ולאף אחד אין אפשרות אפילו לבקש מכסת חלב, כאשר אין בעיה של עודף חלב בנושא הצאן בארץ.
יעלה רענן: כלומר לא שיש מלחמה בין מגדלים, תמיד יש אפשרות לייצר עוד.
יעלה רענן: אמרתי: סבבה, הן ייצרו את הגבינה ואותה נמכור.
יעלה רענן: לא.
יעלה רענן: כדי לייצר גבינה ואותה למכור, מותר לך בלי שיהיה לך דיר מאושר, בתנאי שזה במסגרת המשק היחיד.
יעלה רענן: אמרתי: טוב, נעשה קואופרטיב של הכפר.
יעלה רענן: לא, גם את זה אסור לעשות.
יעלה רענן: בקיצור, אנחנו נמצאים פה עם הזדמנות לאפשר לעשרות ומאות נשים שגרות בתוך הכפרים, שלא זכו מעולם ללמוד לקרוא ולכתוב, להתפרנס בכבוד, ומה שעוצר אותה שזה תלוי בכך שיש להם בית עם אישורי בנייה או דיר עם אישורי בנייה.
יעלה רענן: תודה.
עאידה תומא סלימאן: הקשית.
עאידה תומא סלימאן: זה מעניין מאוד כי זה חושף שוב את האטימות לבדוק את אורח החיים של הנשים ועל מה אפשר לבנות ממה שכבר קיים.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת גם כן שיש בעיה עם חקלאות ביתית, במובן של נשים שכן נוטעות ועושות חקלאות ליד הבית באדמה שלהן ואפשר לפתח את זה.
יעלה רענן: הן לא מקבלות מכסות מים.
עאידה תומא סלימאן: מכסות מים אין, ותמיכה בהן כדי שיעשו את זה גם כן לא קיימת.
עאידה תומא סלימאן: זה רעיון.
עאידה תומא סלימאן: כדאי מאוד שנמשיך לבדוק יותר לעומק את הנושא של ייצור גבינה וחלב כתעסוקה לנשים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אמל אלנסאסרה, מנהלת עמותת סדרה.
יעלה רענן: הן השותפות שלי לנושא.
אמל אלנסאסרה: שלום לכולם.
אמל אלנסאסרה: אחרי מה שהציגה הודא חברתי היקרה - - - ואחרי הדברים שאמר בני צרפתי, אני רוצה להגיד ממש בקצרה – עאידה, כפי שאת מכירה, בזמנו כשהיית יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה – אני ממש מתוסכלת מהנתונים.
אמל אלנסאסרה: אני מרגישה שהנשים עדיין נמצאות באותה עמדה, באותו מקום, שום דבר לא מתקדם לעומת האחוזים שהזכיר בני צרפתי, שזה מ-6% עד 13%, ואז פתאום זה קפץ ל-33.7%.
אמל אלנסאסרה: אני רוצה לשאול: איך אתה מייחס את זה לחלוקה בין הכפרים הבלתי מוכרים והמוכרים?
אמל אלנסאסרה: וביחס לכפרים: כמה נשים בכל כפר מועסקות?
אמל אלנסאסרה: אם אתה יכול לתת לי את הנתון הזה.
אמל אלנסאסרה: אתה מדבר על שיעור קטן מאוד, על ארבע נשים או שתי נשים שמועסקות בתוך כל כפר וכפר.
אמל אלנסאסרה: אם אתייחס לחבילה שנותנים מרכזי ריאן ו"המעגלים", ביחס לזה אני לא מרגישה שום דבר במציאות.
אמל אלנסאסרה: אני פוגשת את הנשים בתוך הכפרים הלא מוכרים, אני נמצאת ביחד איתן בשטח.
אמל אלנסאסרה: הנשים רוצות לעבוד, הנשים רוצות לצאת מן הבית.
אמל אלנסאסרה: עדיין אין התאמה בין מה שאתם מציעים לבין מה שהנשים צריכות ורוצות, לצערי הרב.
אמל אלנסאסרה: אתם חייבים להקשיב לשטח, אתם חייבים להקשיב לארגונים שנמצאים בשטח, שהם יותר מודעים לצרכים של הנשים שחיות בתוך הבתים, שבכלל לא מצליחות לצאת, לא מכיוון שהן לא רוצות לצאת אלא מכיוון שיש חסמים וזה תלוי רק במשרדי הממשלה והם צריכים לטפל בזה, כמו כל עניין התשתיות, רשת האינטרנט.
אמל אלנסאסרה: השנה נכנסנו לתקופת הקורונה ולדעתי לא נצליח לעמוד בזה מכיוון שחלק מן התוכניות שאתם מציגים עדיין לא תואמות למצבי החירום, למצב הקורונה.
אמל אלנסאסרה: לכן אני מזמינה אתכם להזמין את הארגונים מן המגזר השלישי, ללמוד מהם את המודלים שהם מפתחים בקרב הנשים, שהם הדברים שכן הצליחו ב-100%, במטרה לסייע לנשים ולשרת את האינטרס של הנשים ולהתחיל לאמץ חלק מהם.
אמל אלנסאסרה: אנחנו מפתחים את הפרויקט של גינות קהילתיות בחממות חקלאיות.
אמל אלנסאסרה: זה מגיע לצרכים הבסיסיים של האישה שנמצאת בבית ואין לה אלטרנטיבה אחרת.
אמל אלנסאסרה: זה מספק מזון למשפחה, זה מספק תעסוקה בזמן הפנאי של הילדים, שנמצאים בבית ללא כל תעסוקה בהיעדר לימודים, זה מעסיק גם את הגבר שנמצא בבית ולא יוצא מן הבית, וגם האישה משתמשת בחלק מן הירקות שנשארים והיא יכולה למכור אותם ולפתח עסק בקרב הנשים.
אמל אלנסאסרה: ואני רוצה להתייחס גם לעסקים הקטנים ולמיזמים שכן הצליחו להתפתח בקרב הנשים הבדואיות.
אמל אלנסאסרה: בסופו של דבר הושקעו מיליוני שקלים במקביל אבל זה לא קיים במציאות.
אמל אלנסאסרה: אני לא מרגישה את זה.
אמל אלנסאסרה: אני נמצאת בשטח ולא מצליחה לראות את זה מול העיניים.
אמל אלנסאסרה: לכן אני מתנצלת על המציאות הזאת ועל האופן האמיתי שבו אני מציגה אותה אבל אין מה לעשות, זו המציאות.
אמל אלנסאסרה: עאידה וסעיד, תודה לכם שאתם שמים דגש על הדברים האלה.
אמל אלנסאסרה: בסופו של דבר אם אתם לא תזיזו את העניינים – ואני מכירה את העשייה שלכם – אף אחד לא יצליח.
אמל אלנסאסרה: אתם חייבים לרכז את כל היכולות שלכם כי שבסופו של דבר התוכנית האסטרטגית הזאת, אם לא תהיה תואמת לצרכים של הנשים אנחנו לא נוכל לדבר על אחוזים גבוהים של תעסוקת נשים.
אמל אלנסאסרה: וגם נשים שכבר נמצאות במקומות – הן צריכות להרגיש ביטחון.
אמל אלנסאסרה: חבר'ה, לא כל תעסוקה יכולה להתאים לנשים.
אמל אלנסאסרה: לא כל דבר יכול להתאים לנשים כי הנשים הבדואיות הן נשים אחרות ממה שאתם מכירים.
אמל אלנסאסרה: תודה רבה ויום טוב.
עאידה תומא סלימאן: תודה, אמל.
עאידה תומא סלימאן: את יודעת שבזמנו יזמנו שהמשרדים יבואו אליכם לנגב, להיפגש עם ארגוני החברה האזרחית, ובמיוחד עם ארגוני הנשים, שאני מאמינה מאוד שאם יתחולל איזשהו שינוי בנגב הוא יגיע דרככם, ואנחנו יודעים איך זה בסוף התבצע.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם נמשיך את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת רשות דיבור לשמוליק דוד משתי"ל.
עאידה תומא סלימאן: אני מתחננת, שלוש דקות.
עאידה תומא סלימאן: אני אעמוד על זה.
עאידה תומא סלימאן: אתם תסיימו את דבריכם תוך שלוש דקות כי פשוט אנחנו צריכים לסיים את הישיבה הזאת.
שמואל דוד: אעשה את זה מאוד ממוקד, בשמחה.
שמואל דוד: אני רוצה למקד את הדיון בתוצאות של ריאן, שעם כל החיבה שיש לי לזינב אבו סויד, שאני מכיר אותה מהקשרים אחרים, הם לא כל כך עומדים במבחן.
שמואל דוד: בשנת 2019 הייתה שם שנת מעבר מזכיין אחד לזכיין שני.
שמואל דוד: מבחינת משתתפים חדשים הם ביצעו רק 82% ממה שהם היו אמורים לבצע.
שמואל דוד: הם היו אמורים להגיע ל-70% נשים משתתפות אך הם הגיעו רק ל-57%.
שמואל דוד: נכון, זאת הייתה שנת מעבר ושנת בחירות ועוד כל מיני פגעים אחרים, אבל זאת תוצאה שרחוקה מאוד מאוד מן הנדרש.
שמואל דוד: בשנה הנוכחית שיעור המשתתפים בריאן הגיע רק ל-73% מן הנדרש.
שמואל דוד: זה אומר שאין ביצוע.
שמואל דוד: המצב הזה לא יכול להיות.
שמואל דוד: שיעור הנשים המשתתפות היה אמור להיות 600, בפועל היה 103.
שמואל דוד: זה אומר שמעט נשים הגיעו להכשרה, זה אומר שמעט מאוד נשים עברו הכשרה.
שמואל דוד: בפועל, למיטב ידיעתי, עם כל הכבוד למה שאמרה זינב, היו רק חמש הכשרות בנגב לאוכלוסייה גדולה מאוד של נשים.
שמואל דוד: נכון, הייתה קורונה וקשה לכנס אנשים והכול תלוי בזום וחלק מן האנשים לא מחוברים לאינטרנט, ועדיין המצב הזה רע מאוד.
שמואל דוד: בשנת 2018 היו 3,645 נשים בקרב המשתתפים של ריאן.
שמואל דוד: השנה מספרן 1,980 ואולי יגיע ל-2,000 ומשהו.
עאידה תומא סלימאן: שמוליק, אני חייבת לעצור אותך.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שננצל את הזמן בצורה נכונה.
עאידה תומא סלימאן: הסטטיסטיקה נמצאת מולנו וקיימת גם במצגת.
עאידה תומא סלימאן: תגיד לי בשניים–שלושה משפטים מה ההצעה שלך כדי לייעל את המצב הזה.
שמואל דוד: אני אומר בצורה הפשוטה ביותר, ראשית, הכלל צריך להיות שעומדים ביעדים ולא מתנצלים ומסבירים למה לא.
שמואל דוד: שנית, צריך להגביר את פעולות השיווק כך שאנשים יגיעו ויבקשו עבודה וימשיכו לבקש עבודה.
שמואל דוד: דבר שלישי, צריך להיערך למצב שאין השמות, כי אין מקומות עבודה חדשים, ולהגדיל את התקציב להכשרה מקצועית בהיקפים שלא היו עד היום, גם על ידי ריאן, גם על ידי שירות התעסוקה, גם על ידי השחקנים הפרטיים והאחרים שרצים בשטח, ולהקצות לנושא הזה משאבים מיוחדים, בעיקר בנושא של עבודה באמצעות שוברים, עבודה בתוך המפעלים, כיתות במפעל, מסלולים איכותיים של הכשרה, מסלולים שקשורים בהשכלה אקדמית, אוריינות דיגיטלית בהיקף רחב מאוד.
שמואל דוד: לא יכול להיות שהנתונים שמגיעים אלינו לא כוללים מידע על השמות.
שמואל דוד: זה אומר שהם לא מספרים לנו מה הם עושים.
שמואל דוד: לא יכול להיות שהנתונים לא יהיו שקופים לציבור.
שמואל דוד: לא יכול להיות שאומרים לנו: כן, היינו רוצים שיהיה לנו פתרון, אין לנו פתרון אז אנחנו יושבים וממתינים.
שמואל דוד: המצב הזה בלתי נסבל ולא יכול להימשך.
שמואל דוד: הם צריכים לעשות מעקב ובדק בית עם חברות של ייעוץ ארגוני ועם גורמים אחרים ולמצוא דרך גם לשפר את הממשקים שלהם עם שחקנים אחרים וגם בעיקר לעבור להכשרות עמוקות שיגרמו לשדרוג של ההון האנושי, של יכולת ההשתכרות, של העבודה המתמשכת, לא רק בשטיפת כלים, בשטיפת רצפות ובקטיף.
עאידה תומא סלימאן: הנאדי שאער מ-אג'יק, ממש שלוש דקות.
הנאדי שאער: שלום.
הנאדי שאער: אני רוצה שח'יר אלבאז, יושב-ראש אג'יק, יתייחס לזה, לכן ביקשתי רשות דיבור.
ח'יר אלבאז: קודם כול, שלום.
ח'יר אלבאז: הנאדי, הייתי מעדיף שאת תעשי את זה.
עאידה תומא סלימאן: חבר'ה, יש לכם שלוש דקות.
עאידה תומא סלימאן: מישהו מכם יעשה את זה, יאללה.
ח'יר אלבאז: קודם כול, הודא אבו עבייד הציגה את הנתונים בצורה יוצאת מן הכלל אז אין לי הרבה מה להוסיף בנושא הזה.
ח'יר אלבאז: אגיד רק דבר אחד: בבעיה שהיא כל כך גדולה ומגוונת יש צורך גם בעסקים גדולים, כפי שציין חבר הכנסת אלחרומי, וצריך עוד מפעלים כאלה שמעסיקים מאות ואלפי אנשים, אבל גם צריך עסקים קטנים, ובעיקר במקומות מרוחקים ובכפרים, ובזה אנחנו עוסקים יותר.
ח'יר אלבאז: יש חשיבות עליונה לארגוני החברה האזרחית שישתתפו בעניין הזה.
ח'יר אלבאז: היות והזמן קצר אציג רק שלוש–ארבע דוגמאות.
ח'יר אלבאז: ראשית, בכל שנה 7,000 צעירים וצעירות מגיעים אצלנו לגיל 18.
ח'יר אלבאז: מתוך כל אלה 10% מגיעים לאקדמיה.
ח'יר אלבאז: חייבים לעשות הכול כדי לשלב כמה שיותר צעירות וצעירים בכל התוכניות השונות של כיתות י"ג כי משם ההצלחה להגיע לאקדמיה הרבה יותר גדולה, פי שמונה או פי תשעה יותר מבין אלה שעוברים את התוכניות האלה מגיעים לאקדמיה.
ח'יר אלבאז: קבוצה שנייה היא קבוצת גיל אחרת לגמרי כי האוכלוסייה הערבית הבדואית בדרום מגוונת מאוד.
ח'יר אלבאז: יש נשים צעירות משכילות שיש להן הזדמנות להשתלב באקדמיה ובתעסוקה, ויש גם מקומות שבהם לנשים אין השכלה או יש להן השכלה נמוכה מאוד.
ח'יר אלבאז: במקומות כאלה אנחנו מציעים מגוון תוכניות גם של הכשרת מטפלות לגיל הרך שישתלבו במסגרות, ויש לנו מודל שלם שנשמח לשתף אתכם בו; השמה בעסק חברתי, שנשים השתלבו אחרי שקיבלו הכשרה – גם מודל בנוי מאוד שאפשר לשתף אתכם בו במידה ותרצו.
ח'יר אלבאז: הקבוצה השלישית היא חסרות השכלה אבל גם חסרות יכולת לצאת מאיפה שהן נמצאות למקומות תעסוקה.
ח'יר אלבאז: במקרים האלה אנחנו חייבים להגיע עם השירות עד אליהן הביתה.
ח'יר אלבאז: זה מה שעשינו בפרויקט שנקרא "נשים רוקמות חלום".
ח'יר אלבאז: אשמח מאוד לשתף אתכם גם במודל הזה כי זה מודל שיכול בקלות להיות מועתק למקומות אחרים והוא מצליח מאוד.
ח'יר אלבאז: כל הפתרונות שמניתי כרגע נותנים מענה למאות במקרה הטוב.
ח'יר אלבאז: היום צריך לקחת את המודלים שהצליחו ולהפיץ אותם למקומות אחרים.
ח'יר אלבאז: אנחנו ב-אג'יק מכון הנגב נשמח מאוד לעבוד עם כל גוף, בין אם ממשלתי, בין אם ארגון של החברה האזרחית או כל גוף אחר, בכדי לקדם מודלים שכבר הוכיחו הצלחה.
ח'יר אלבאז: תודה.
עאידה תומא סלימאן: ח'יר, יש לי שאלה.
עאידה תומא סלימאן: האם הייתם בקשר עם גורמים ממשלתיים אשר אחראים על פיתוח תוכניות לתעסוקת נשים ערביות בנגב?
ח'יר אלבאז: אנחנו עובדים בצורה מסונכרנת עם כל הגופים שעוסקים בתחום הזה.
ח'יר אלבאז: מניתי חלק מהם: גם ריאן, גם משרדי הממשלה, יש לנו קשרי עבודה עם משרד העבודה והרווחה.
ח'יר אלבאז: עובדה שמשרד העבודה והרווחה הכיר במשפחתונים בכפרים הלא מוכרים, פרויקט נחוץ, ונתן לזה אפילו סמל מסגרת.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת האם אתם יוזמים קשר עם המשרדים כדי לקדם את התוכניות שאתם חושבים לנכון.
עאידה תומא סלימאן: האם נתבקשתם לשבת באיזו ישיבת תכנון?
עאידה תומא סלימאן: האם נתבקשתם להיות בוועדת היגוי לתוכניות ממשלתיות בעניין תעסוקה?
ח'יר אלבאז: אין-ספור פעמים.
ח'יר אלבאז: אנחנו נמצאים בכל פורום אפשרי, איפה שמציעים לנו – והציעו לנו.
ח'יר אלבאז: אנחנו יושבים בפורומים האלה ומציעים את הפרויקטים הללו, את המודלים שאנחנו פיתחנו.
ח'יר אלבאז: אני אומר פה, גם בוועדה המכובדת הזאת: כל גוף ממשלתי או אחר שירצו שיתוף פעולה, לשבת איתנו וביחד לקדם את התחום, אנחנו נשמח מאוד להיות שם.
עאידה תומא סלימאן: נתת רעיונות חשובים מאוד וכמובן הפעילות שלכם בשטח ידועה.
עאידה תומא סלימאן: עו"ד מייסא גראבלי, אני מבקשת שתנסי להתמקד ככל הניתן כי אני רוצה לסכם.
מייסא גראבלי: שלום.
מייסא גראבלי: אני משדולת הנשים.
מייסא גראבלי: אנסה לקצר בדבריי כי כבר אמרו הרבה ודיברו על הרבה נתונים.
מייסא גראבלי: כפי שאנחנו יודעות, נשים בדואיות המצב שלהן קשה מאז ומתמיד.
מייסא גראבלי: הקורונה חידדה את הבעיות שהיו קיימות כבר בתעסוקת נשים בדואיות.
מייסא גראבלי: נשים בדואיות הן הקבוצה החלשה בתוך הקבוצה החלשה של הנשים הערביות, הקבוצה הכי חלשה.
מייסא גראבלי: אני לא רוצה לחזור ולדבר על החסמים ועל היצע מצומצם של מקומות עבודה לנשים בדואיות ועל ההזנחה מרובת השנים של המדינה בישובים הבדואים בנגב.
עאידה תומא סלימאן: אז בואי לא נדבר על זה.
מייסא גראבלי: אבל התוצאה המשולבת של החסמים וההזנחה מייצרת מצב של פגיעה מרחבית באותן נשים.
מייסא גראבלי: לא משנה כבר פרויקטים המדינה תקים לעידוד תעסוקת נשים, בלי אכיפה שום דבר לא ישתנה.
מייסא גראבלי: המדינה צריכה לאכוף את חוקי העבודה בישובים הבדואיים.
מייסא גראבלי: כבר דיברנו על כך שהחברה הבדואית נמצאת בעוני כבד, אבל לא דיברנו על כך שיש הרבה מאוד בדואים שעובדים ללא תלושי שכר, וכתוצאה מכך הם לא מקבלים דמי אבטלה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני חייבת לעצור אותך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתמקדים בתעסוקת נשים ערביות בדואיות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מאוד מוגבלים בזמן.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מאוד להתמקד, אם יש לך הצעות קונקרטיות על המצב הזה.
מייסא גראבלי: בסדר גמור, יש לי הצעות.
מייסא גראבלי: קודם כול, בראש ובראשונה, להפסיק את ההזנחה מרובת השנים כי ההזנחה הזאת משפיעה על הנשים, היא מולידה אלימות וזה משפיע על הנשים הבדואיות.
מייסא גראבלי: דבר שני, צריך למגר את העסקת הקבלנות.
מייסא גראבלי: והכי חשוב, לאכוף את חוקי העבודה בישובים הבדואיים.
מייסא גראבלי: מעבר לכך, הכשרות – נכון, צריך לעשות הכשרות לנשים בדואיות, הכשרות שמתאימות לדרישות השוק, אבל גם למגבלות של אותן נשים בדואיות.
מייסא גראבלי: אפשר להקים גם מתחמי עבודה שמיוחדים לאותן נשים בדואיות וכך נוכל לפתור כמה חסמים שעומדים בפנינו.
מייסא גראבלי: אני מצפה מן הוועדה הזאת שתפקח באופן קרוב ושוטף על העסקת נשים בדואיות ותקבע יעדים למשרד העבודה לגבי היקפים ואיכות התעסוקה של נשים בדואיות.
מייסא גראבלי: כל הזמן מדברים על שיעור הנשים הבדואיות שעובדות, שיעור הנשים הערביות שעובדות.
מייסא גראבלי: זה כבר לא זה.
מייסא גראבלי: בזה אנחנו לא צריכים להתגאות.
מייסא גראבלי: המדינה צריכה להתגאות בכך שהיא מבטיחה לאותן נשים את הזכויות הסוציאליות הבסיסיות, שהן מועסקות כמו כלל הנשים העובדות במדינת ישראל.
מייסא גראבלי: את זה נוכל לעשות רק אם תהיה אכיפה של חוקי העבודה.
מייסא גראבלי: זה הדבר הכי חשוב.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבים לסכם את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: לא הייתה לי שום אשליה, אחרי שנתיים של היעדר מעקב ובקרה מצד הוועדה, גם בגלל הקורונה וגם בגלל הבחירות במשך שנה ארוכה שלא התקיימו בה ישיבות של הכנסת, לא ציפיתי שנצליח לשים את היד על כל המגבלות ועל כל הנסיגה שהתחוללה בגלל הקורונה.
עאידה תומא סלימאן: אבל גם התמונה שנתגלתה לעינינו לא מרגיעה במיוחד.
עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון, חייבים לערוך דיוני מעקב בוועדה אחר יישום התוכניות שהיו ופיתוח תוכניות חדשות.
עאידה תומא סלימאן: ברור שהעובדה שאין גוף אחד שמתכלל את כל הפעילות לקידום תעסוקת נשים והפיזור על פני המשרדים השונים גורמים לבלגן וחוסר סנכרון של המאמצים השונים.
עאידה תומא סלימאן: אני מודאגת גם מחוסר ניצול של תקציבים שהוקצו לתעסוקת נשים.
עאידה תומא סלימאן: פניתי למשרד האוצר לפני הישיבה הזאת וביקשתם מהם הבטחה שיהיה אפשר במקרה ויש חסר בניצול של התוכניות הקודמות לביצוע תקציבי החלטת הממשלה 2397, שאנחנו נפנה לרשות הבדואים, כי הם האחראים.
עאידה תומא סלימאן: אם יהיה אי ניצול של התקציב נרצה הקצאה מחודשת של התקציב הזה ונעמוד מקרוב אחר הניצול.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו פונים ונפנה לשר העבודה והרווחה, לבקש ממנו לבדוק את כל הנושא של פריסת לשכות התעסוקה בנגב.
עאידה תומא סלימאן: לא מתקבל על הדעת שיש רק לשכת תעסוקה אחת ברהט ותושבי כל שאר הישובים המוכרים והבלתי מוכרים חייבים להגיע לבאר שבע, במיוחד כשאנחנו מדברים על הנשים בכפרים הבלתי מוכרים.
עאידה תומא סלימאן: חייבים להנגיש את השירות הזה לכלל האוכלוסייה, ובמיוחד לנשים.
עאידה תומא סלימאן: אני פניתי באופן אישי לשר העבודה והרווחה בנושא פיתוח תוכנית להכשרה בעבודה סוציאלית.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים על ההצלחה שהייתה בנושא של הכשרת אחיות במשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: צריך לעמוד מקרוב על מה מתוכנן בתוכנית הזו במשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה גם לרשות הבדואים שמרכזת את הנושא וגם למשרדי הכלכלה והעבודה לעשות בדיקה מחודשת ואולי לקיים דיונים ספציפיים איך לשקם את שוק התעסוקה ולהחזיר לעבודה את הנשים לאחר הנסיגה שהתחוללה בתקופת הקורונה, במיוחד נשים ערביות בדואיות.
עאידה תומא סלימאן: כמובן גם צריך לדאוג לקבל מידע, מה מתכנן משרד החינוך למניעת נשירת בנות מבתי הספר, במיוחד שזה ישפיע על דור העתיד ועל אפשרויות התעסוקה של דור העתיד.
עאידה תומא סלימאן: נפרסו בפנינו בישיבה הזו הרבה יוזמות של ארגוני נשים או ארגוני שטח, שבונים על היכולות והמשאבים הטבעיים האנושיים הקיימים ועל הצלחות של פרויקטים שהמגזר השלישי יזם, והם מפעילים הרבה נשים.
עאידה תומא סלימאן: גם החלב, גם האריגה וגם החקלאות והגינות הביתיות.
עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן אולי שהממשלה תלמד קצת מן המגזר השלישי, לשבת איתם ולנסות לא רק ללמוד את הניסיון.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב למדתי בהרבה מקרים שניסיון העתקה מן המגזר השלישי על ידי גורמי הממשלה גרע מן השירות.
עאידה תומא סלימאן: לכן הייתי מציעה לממשלה, אם יש לכם כל כך הרבה כספים, 12 מיליון שקל, לבנות תשתית של מרכזי ריאן שמגישים שירותים, אולי כדאי להקים – אני יוצאת בקריאה להקים קרן לתמיכה ביוזמות של ארגוני החברה האזרחית, ובמיוחד ארגוני נשים, שמקדמים תעסוקה לנשים ערביות בדואיות בנגב.
עאידה תומא סלימאן: להקים קרן ממשלתית כזו שתתמוך בארגונים שיפעילו את הפרויקטים הללו, יקדמו אותם וירחיבו אותם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה למשרדים בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה גם לחבר הכנסת סעיד אלחרומי שיזם את היום המיוחד לנגב.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה ליושב-ראש הוועדה, עודד פורר, שנתן לי הזדמנות לנהל את הישיבה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שנמשיך את העשייה מפה.
עודד פורר: בוקר טוב לכולן.
עודד פורר: היום 6 בינואר 2021, כ"ב בטבת תשפ"א.
עודד פורר: נושא הדיון: בחינת חוקיות רשימות מועמדים ללא נשים.
עודד פורר: לפני שנתחיל את הדיון אני חייב להתייחס למה שקורה פה בימים האחרונים, אפרופו החלטת הממשלה על סגר: אנחנו הזהרנו לא פעם ולא פעמיים מהתהליך שעוברת מדינת ישראל בכיוון שנראה כאילו אנחנו בדרך למדינת הלכה, והיו כאלה שצחקו עלינו.
עודד פורר: אבל כשאני שומע אתמול שהממשלה מבקשת אישור של רב כדי לבצע סגר אז אני מבין, שכנראה, אנחנו כבר שם.
עודד פורר: כי מדינה שבה החלטות הממשלה כפופות לאישורי רבנים זאת מדינת הלכה.
עודד פורר: אני מכיר מדינות שבהם כוהני הדת הם אלה שניצבים מעל החלטות הממשלה והם אלה שקובעים מה באמת יהיה.
עודד פורר: אני ממש לא הייתי רוצה שאנחנו נידמה להם.
עודד פורר: אבל אתמול זאת הייתה עדות חמורה ביותר, בעיניי.
עודד פורר: יותר מזה, גם כשאני מסתכל על התוצאה שאומרים שבמוסדות החינוך החרדיים ייסגרו רק מוסדות החינוך לבנות ולנערות בלבד אז אנחנו מבינים עד כמה הנושא הזה עקום ועד כמה זה קשור בדיוק לדיון הזה – על כך שבכנסת ישראל יש רשימות שבהן נשים יכולות לבחור אך לא יכולות להיבחר.
עודד פורר: זה סיפור שצריך לשים לו סוף.
עודד פורר: אנחנו צריכים לחזור לאיזושהי שפיות, לנורמליות שבה החברה הישראלית היא חברה שוויונית, פלורליסטית, פתוחה.
עודד פורר: תמיד התגאינו שלנו הייתה ראשת ממשלה עוד לפני שבהרבה מקומות אחרים היו.
עודד פורר: ופתאום אנחנו נמצאים בנסיגה בשנים האחרונות.
עודד פורר: לדעתי, האירוע שקרה אתמול מתחבר לזה בדיוק והוא מצביע על כיוון רע מאוד שבו מדינת ישראל נמצאת.
עודד פורר: עכשיו נעבור לדיון עצמו.
עודד פורר: אני ביקשתי לקיים את הדיון הזה לקראת הבחירות לכנסת.
עודד פורר: פעם אחר פעם הנושא הזה עולה, אבל פעם אחר פעם הוא מטואטא מתחת לשטיח.
עודד פורר: לקבל את העובדה שמגישים רשימות ללא נשים בכלל או שלאישה אין שום סיכוי להיות ברשימה, בעיניי, זאת תקלה קשה מאוד.
עודד פורר: לפני פחות מחודשיים היו בחירות להסתדרות הציונית העולמית, ובבחירות האלה התמודדו רשימות מהעולם היהודי מכל רחבי העולם.
עודד פורר: בקונגרס הציוני נקבע שלא תינתן נציגות בקונגרס למפלגה שדוגלת באפליה מטעמי מוצא, גזע, לאום או הטיה מינית, ונוצר חיוב שאומר – כן, צריך לשים נשים ברשימות שמגישות המפלגות המתמודדות בקונגרס הציוני העולמי.
עודד פורר: וראה זה פלא: מפלגות שבבחירות לכנסת לא מצליחות לשלב נשים ברשימה שלהן, כשחייבו אותם וכשהם הבינו שאם הם לא יעשו את זה הם ייפסלו ולא יוכלו להיבחר אז אנחנו רואים רשימות גם מטעם מפלגות שמזוהות או מסונפות למפלגות כמו ש"ס או יהדות התורה מצליחות למצוא את המקום לנשים ברשימות שלהן לקונגרס הציוני העולמי.
עודד פורר: אני בהחלט רואה בזה חדשות שחלק מהרשימות האלה בכלל מתמודדות שם.
עודד פורר: עד לא מזמן ליהדות התורה לא הייתה דריסת רגל, ואני מברך על כך שהם נכנסו לקונגרס הציוני העולמי.
עודד פורר: אני אשמח לברך על כך שנראה גם נשים מתמודדות ברשימות האלה.
עודד פורר: אני רוצה לפתוח את הדיון.
עודד פורר: ראשית אני אתן לחברות הכנסת להתבטא.
מיכל וונש: הדברים שפתחת בהם באמת קשורים לדיון הנוכחי ואולי גם לדבריי.
מיכל וונש: אני מסכימה איתך על ה"מה" ואולי פחות על ה"איך".
עודד פורר: אני עוד לא קבעתי מה ה"איך".
מיכל וונש: גם בהקשר של פתיחת דבריך מה שאנחנו רואים פה זה ההכרח של מדינת ישראל להפוך ממדינה של כיבוי שרפות למדינה שיש בה תהליכים ארוכי טווח עם תכניות הוליסטיות נגישות שנאכפות בעקביות ובשוויון כלפי כול.
מיכל וונש: כל מה שאמרתי עכשיו אפשר להגיד לגבי הקורונה, אפשר להגיד לגבי חינוך, אפשר לומר לגבי הפשיעה במגזרים הערבי, היהודי ולא משנה איזה – לגבי כל דבר ועניין.
מיכל וונש: לכן אני מנתחת את הדברים אחרת מעט ממך, ואני חושבת שזה גם קשור למה שאני אומר בנוגע לדיון שלנו, וזה כמובן לגבי הצעת החוק החשובה מאוד בעיניי שיוזמיה: תהלה פרידמן ויוזמים נוספים, וגם אתה כמובן חתום עליה: הצעת החוק למימון מפלגות (תיקון) (ייצוג לנשים ברשימות מועמדים).
מיכל וונש: זה בעצם עושה מה שקרה כבר ברשויות המקומיות.