GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעם ויצנר: קודם כל חשוב לי לומר שמשרד הבריאות מחויב לנושא הזה.
נעם ויצנר: אין לנו כוונה להשתמש בתקציב הזה למטרות אחרות זולת המטרה שלשמה הוא יועד, זו מטרה חשובה ואקוטית.
נעם ויצנר: יש אנשים במשרד שמקדישים לנושא הזה את כל יומם.
נעם ויצנר: דבר נוסף, אנחנו התחלנו כבר לפעול לאור המלצות הוועדה המסתמנות.
נעם ויצנר: אני חייב לומר לפרוטוקול שאני לא מכיר שיש המלצות ועדה סופיות, שאנחנו קיבלנו אותן כסופיות, אבל אני הולך קדימה.
נעם ויצנר: אנחנו מבינים את ההמלצות - - -
עודד פורר: בוא נדבר בינינו – רק אתה ואני שומעים.
עודד פורר: הרי אנחנו יודעים שאתם יודעים שיש את ההמלצות האלה כבר למעלה מחודשיים, ואנחנו גם יודעים שאתם לא אוהבים את ההמלצות, אז אתם מסרבים לקבל אותן.
רועי קאהן: אני לא מכיר המלצות סופיות, אבל אני אומר, אמרתי – אני מתקדם.
רועי קאהן: מה שנעשה בשבועות האחרונים מאז הוועדה האחרונה זה שהתחלנו לעשות תהליך של תיקוף של המלצות הוועדה ושיח מול בתי החולים הרלוונטיים כדי לבדוק היתכנות.
רועי קאהן: גם אנחנו רוצים לוודא את הפריסה, את העוגנים הגיאוגרפיים של הגעת האנשים, גם לבדוק מול בית החולים את היכולות של לעשות את הדברים האלה, שיבינו במה הדברים אמורים – כאשר הכוונה שלנו היא להשלים את עבודת המטה בסדר גודל, ואני מוכן להתחייב כאן, מול הוועדה שאנחנו נשלים את עבודת המטה תוך פרק זמן של חודש.
רועי קאהן: זה כולל את ההיתכנות של בתי החולים ואישור עם המנכ"ל.
רועי קאהן: נכון, יש המלצות ועדה.
רועי קאהן: אני לוקח בחשבון שיש המלצות ועדה סופיות, ואנחנו נציג את זה למנכ"ל, כי פה מדובר על ועדה שפועלת תחת המועצות הלאומיות, שהן גורם ממליץ למנכ"ל.
רועי קאהן: אז אנחנו צריכים לעשות תיקוף של הדברים, להוסיף את הידע המקצועי והכלכלי שקיים אצלנו, להציג את הדברים ולאשר אותם.
רועי קאהן: אנחנו לא נגיע למנכ"ל ורק אז נצא לדרך.
רועי קאהן: אנחנו כבר עובדים וכבר מוודאים היתכנות מול בתי החולים – גם ברמה הכלכלית, גם ברמה המעשית ומה שזה אומר בפועל.
רועי קאהן: בהחלט, בלוחות הזמנים האלה אני מאמין וגם יודע שנוכל לעמוד בהם.
עודד פורר: בוא נעבור על כל בית חולים.
עודד פורר: מה עשיתם עד עכשיו מול בית החולים איכילוב?
רועי קאהן: מהנתונים שיש בידי נעשתה פנייה – אנחנו מבינים את הצורך האקוטי של מיקום בעיר גדולה וטיפול באוכלוסיות מגוונות.
רועי קאהן: נעשתה פנייה לבית החולים איכילוב בנושא, יש פה גם את ד"ר זוהר סהר שאולי תוכל לפרט ספציפית על השיח שנעשה מולם, כי לא אני עשיתי אותו.
רועי קאהן: אני בהחלט יודע שהייתה פנייה כזו.
עודד פורר: בדיון האחרון שקיימנו אמרו לנו שלא פנו.
עודד פורר: עם בית החולים קפלן דיברתם?
רועי קאהן: לפי מה שרשום לי – נעשה שיח עם בית החולים קפלן ויש להם עניין לקדם את הדבר הזה.
עודד פורר: עם בית החולים האנגלי בנצרת, דיברתם?
עודד פורר: נעבור פשוט אחד-אחד.
רועי קאהן: אוקיי, אז אני אומר – בית החולים מעוניין וייתן גיבוי למרכז הגנה.
עודד פורר: זאת אומרת, דיברתם עם בית החולים בנצרת.
רועי קאהן: אני קורא מדף שמונח מולי, וכן, אלה הנתונים שהועברו אלי.
רועי קאהן: כן, נעשה שיח גם עם בית החולים האנגלי בנצרת.
עודד פורר: ובנהריה?
רועי קאהן: בית החולים בנהריה גם מעוניין.
עודד פורר: ובמאיר בכפר סבא?
רועי קאהן: בוודאי שמעוניין.
עודד פורר: ד"ר צביה זליגמן, בבקשה.
צביה זליגמן: אני מנהלת מרכז לוטם בבית החולים איכילוב.
צביה זליגמן: מרכז לוטם הוא המרכז האמבולטורי לטיפול בנפגעי טראומה מינית שקיים כבר בעצם מ-98.
צביה זליגמן: אנחנו מטפלים בגברים ונשים שעברו פגיעות מיניות, רובם בילדות.
צביה זליגמן: הצורך במרכז אקוטי הוצג כבר לפני שנים על ידי בית החולים ועל ידי, ואני שמחה מאוד מאוד על הפנייה של משרד הבריאות אלינו.
צביה זליגמן: כן, היה לי קשר עם זוהר שיצרה אתי קשר ישיר, וגם עם פרופ' גמזו התחילו ליצור קשר – כבר ביום חמישי, כך אני מבינה.
צביה זליגמן: מאז אנחנו בודקים את היתכנות - --
עודד פורר: מזל שקבענו דיון בוועדה.
צביה זליגמן: מאז אנחנו עוסקים בדיון תקציבי ותמחור כי אנחנו מבינים שיש פער בין מה שניתן לבין מה שבעצם צריך.
צביה זליגמן: אני מבינה שדובר על 950 אלף שקל ומדובר על צורך של 1.5 מיליון.
צביה זליגמן: אני גם מבינה שהתקציב הזה הוא תקציב תפעולי, אבל התקציב הזה לא כולל תקציב של הקמה.
צביה זליגמן: אני לא יודעת איך לממן את ההקמה של המקום הזה.
צביה זליגמן: אני יודעת שהדברים האלה עולים המון כסף, ויש לי ניסיון עם זה, גם בהקמת המגן, שזה מרכז אשפוזי, וגם המרכז האמבולטורי – צריך סכומי כסף אדירים בשביל להקים דבר כזה.
צביה זליגמן: וגם לא ברור לי מי יכשיר את הצוותים.
צביה זליגמן: זאת אומרת, בנוסף על התקציב התפעולי צריך גם תקציב להכשרה וגם תקציב להקמה.
עודד פורר: ד"ר מאיר פומרנץ, ממאיר כפר סבא.
עודד פורר: אתם כבר נמצאים באיזשהו תהליך שכבר חלק מהדברים עשיתם, נכון?
מאיר פומרנץ: עשינו את מה שאנחנו יכולים ללא תקציבים.
מאיר פומרנץ: זה מה שאנחנו יכולים לעשות.
מאיר פומרנץ: לבית החולים אין עודפי תקציב, ולקופת חולים אין עודפי תקציב.
מאיר פומרנץ: מה שאנחנו יכולים אנחנו עושים בהתנדבות, בכוח שיש לנו – הלא גדול.
מאיר פומרנץ: אנחנו הכשרנו חלק מהצוות.
מאיר פומרנץ: יש לנו צוות גם של רופאי ילדים וגם של גניקולוגים, שחלקם עברו הכשרה, חלקם עברו הכשרה חלקית.
מאיר פומרנץ: יש לנו את האזור שהוגדר על ידינו כמקום שיהיה חדר 4 אצלנו.
מאיר פומרנץ: אבל עוד פעם – אנחנו לא נוכל לעשות ולהמשיך הלאה אם לא תהיה לנו הבטחה שאנחנו מקבלים כסף עבור תורי הכוננים האלה.
מאיר פומרנץ: אנחנו לא יכולים לעשות צחוק מעצמנו, מהקהילה, מהסביבה שלנו – אם לא יתנו לנו הבטחה ממשרד הבריאות שאנחנו יכולים לצאת לדרך, עם הכוננים.
מאיר פומרנץ: ואתם רואים שזה חוזר – כל בתי החולים אומרים שהעלות היא 1.5 מיליון.
מאיר פומרנץ: נותנים לנו 900 אלף שקל.
מאיר פומרנץ: זה מגוחך, ואנחנו לא יכולים לעמוד בזה.
מאיר פומרנץ: אנחנו מאוד רצינו לפני חדרה, לפני כולם – רצנו וביקשנו להיות המקום.
מאיר פומרנץ: אין לנו אפשרות להילחם יותר.
עודד פורר: מי שאמונה על מסקנות ועדת המשנה, פרופ' נעמה קונסטנטיני.
עודד פורר: ספרי לנו – אני פשוט מוצא את עצמי חודש אחרי חודש שומע ממך את המסקנות שהן מונחות בפניי.
עודד פורר: המסמך הועבר גם למשרד הבריאות, אבל הם לא מכירים שם כנראה את העניין.
נעמה קונסטנטיני: אני אדייק.
נעמה קונסטנטיני: אני מוניתי להיות יושבת-ראש תת הוועדה בנושא של המלצות לפריסת חדרים אקוטיים.
נעמה קונסטנטיני: אנחנו, את ההמלצות שלנו לפריסות כבר העברנו לפני כמה חודשים, גם הצגנו אותם לבקשתך בכנסת.
נעמה קונסטנטיני: כל החדרים שנבחרו היו אחרי שיחות מעמיקות עם כמעט כל בתי החולים בארץ, וכל בתי החולים שנתנו את שמותיהם זה בתי חולים שהביעו נכונות, מוכנות ורצון – ולכן הם נבחרו.
נעמה קונסטנטיני: היו בתי חולים שחשבנו שמבחינת פריסה גיאוגרפית הם יותר נכונים, אבל אם באותו בית חולים לא היה רצון לא חשבנו שזה נכון בנושא כל כך רגיש לחייב מישהו שהוא לא יכול, לא מוכן, לא רוצה.
נעמה קונסטנטיני: כל בתי החולים שמוזכרים – החמישה שציינת, היה לנו קשר עם מנהלי המחלקות הגניקולוגיות, חלקם גם עם מנהלי בתי החולים, כך שמוכנות כבר יש כמה חודשים, ורק מחכים להתנעה של הדברים.
נעמה קונסטנטיני: תפקידי זה לא בעניין התקציב, אבל כיושבת-ראש המועצה לבריאות האישה ברור לי שכדי לתת שירות מיטבי צריך לתקצב כמו שצריך.
נעמה קונסטנטיני: כל בתי החולים שבהם יש חדרים אקוטיים מתלוננים שהם עובדים בתת תקציב.
נעמה קונסטנטיני: הם מתלוננים שזה פוגע בשירות, ולחלופין – שבית החולים צריך לממן מכספו, שכידוע – אין לו – כוננים, ועוד דברים.
נעמה קונסטנטיני: אנחנו חושבים שבנושא כל כך חשוב וקריטי זה לא צריך להיות מימון עצמי של בית החולים אלא – ואת זה אני אומרת בשמי: צריך להיות מימון מיטבי ומלא, ואנחנו חשבנו שהסכום הראוי הוא 1.5 מיליון או לפחות 1.25 מיליון, ושכל סכום מתחת לזה פוגע בשירות שצריך להיות.
נעמה קונסטנטיני: אני מדגישה שאת זה אני אומרת כנעמה קונסטנטיני, כי אני לא אחראית על התקציבים.
נעמה קונסטנטיני: אבל אני שמעתי ושומעת ממנהלי בתי חולים ומנהלי מחלקות, ואני חושבת שאנחנו צריכים לקדם את זה.
נעמה קונסטנטיני: כל הכבוד לך שהשגת 5 מיליון, אבל אם אנחנו פותחים חמישה בתי חולים, לפי ההמלצות שלנו צריך 5 כפול 1.5.
נעמה קונסטנטיני: אז אולי אפשר במיליארדים אפשר יהיה לספוג עוד 2.5 מיליון.
נעמה קונסטנטיני: אני מודה לך על כל מה שאתה עושה לקידום בריאות נשים, אבל גם גברים במקרים של תקיפה מינית.
עודד פורר: שאלה אחת:
עודד פורר: בהמלצות ובבקשה שהייתה בזמנו בוועדת הכספים דובר למשל על העיר אשדוד – שנמצאת גם בין אשקלון לרחובות.
עודד פורר: אני מבין את העניין של בית החולים קפלן.
עודד פורר: אתם בדקתם מול אסותא באשדוד?
נעמה קונסטנטיני: אנחנו בדקנו בפיזור הגאוגרפי וחשבנו שהכי נכון – באשקלון, בגלל המרחקים.
נעמה קונסטנטיני: בית החולים באשקלון לא היה מעוניין, ולכן חשנו שבין קפלן ברחובות ואשדוד, דווקא רחובות עדיף.
נעמה קונסטנטיני: התייעצנו עם מרכזי הסיוע – יש להם תשעה מרכזים והתייעצנו גם אתם.
נעמה קונסטנטיני: בקפלן גם יש כבר אנשים שעוסקים בעניין, יש שם גם מרפאה לפוסט טראומה מינית, כך שגם מהבחינה הזו הייתה עדיפות, אבל גם מבחינה גאוגרפית.
נעמה קונסטנטיני: כמובן שאין לנו התנגדות לאסותא אשדוד, אבל חשבנו שגאוגרפית יהיה יותר נכון שיהיה בקפלן.
איילת רזין בית אור: האמת שכמו כל הדיונים בנושא – פשוט מקומם לשמוע את התגובות של משרד הבריאות.
איילת רזין בית אור: שמענו עכשיו את פרופ' קונסטנטיני.
איילת רזין בית אור: כתבתי את המילים המדויקות: "מוכנות יש כבר כמה חודשים".
איילת רזין בית אור: לא ברור לי, ואני מבינה שגם לוועדה לא ברור – איפה הפער.
איילת רזין בית אור: פשוט לא ברור.
איילת רזין בית אור: השיח הראשוני הזה, ממה שאנחנו שומעים – הוא כבר נעשה.
איילת רזין בית אור: אז איפה אנחנו מדשדשים כבר ארבעה חודשים?
איילת רזין בית אור: איפה אנחנו מדשדשים?
איילת רזין בית אור: אני פשוט לא מצליחה להבין.
איילת רזין בית אור: אני חייבת להגיד שלעצמי אמרתי שאולי בתקופה של הקורונה סוג הפגיעה המינית, תצורת הפגיעה המינית שדורשת מענה ייעודי בחדרים אקוטיים, אולי תהיה איזושהי ירידה בהם, אז התבדיתי.
איילת רזין בית אור: הנה, אני אומרת: ממש התבדיתי.
איילת רזין בית אור: המרחב של הדייטינג והפגישות – בדיוק הייתה על זה אתמול כתבה של הדר יניב ב "לאישה" עם הרבה עדויות שם – המרחב של עולם הדייטים עבר לבית, למרחב הפרטי.
איילת רזין בית אור: אין פיקוח, אין סוכני איתור, אין מי שיושיט עזרה, ואנחנו רואות – גם במרכזי הסיוע – עלייה רבה מאוד בסוד הזה של פגיעה מינית, מהסוג שבדיוק בדיוק צריכים את המענה של חדרים אקוטיים.
איילת רזין בית אור: ואם החדרים האקוטיים לא יהיו נגישים, האנשים האלה, הנפגעים והנפגעות – לא יקבלו טיפול, נקודה.
איילת רזין בית אור: ואני לא מצליחה להבין איפה אנחנו – מדשדשים במקום כבר כמה חודשים למרות שהוועדה כל הזמן עם יד על הדופק.
איילת רזין בית אור: ואנחנו מקבלים כל הזמן את אותן תשובות.
איילת רזין בית אור: זה בלתי נסבל, המצב הזה.
איילת רזין בית אור: משהו חייב לקרות לפני – שמענו את משרד האוצר – הכסף הזה יתמסמס.
איילת רזין בית אור: הם לא משאירים פה פתח, הכסף הזה ייעלם, כסף שהושג במאמץ רב שאתה הובלת.
עודד פורר: נועם, אני אחזור אליך אחרי שנעשה את הסבב, אבל אני ארצה התייחסות לכול הדברים האלה, כולל איך אתם הולכים לחייב את הכסף לפני סוף השנה.
יעל שרר: אני עוסקת בסיפור הזה של חדרים אקוטיים מאז שנת 2013.
יעל שרר: כשאני התחלתי לעסוק בזה נאמר לי – לא צריך.
יעל שרר: לא צריך עוד חדרים, לא צריך להנגיש, נסיעות של שלוש שעות מיוספטל וסורוקה – זה סביר, ונסיעות של שעה-שעה וחצי בגולן זה סביר, נסיעות מתל מונד לוולפסון – שעה ומשהו, זה סביר.
יעל שרר: ואחר כך השתכנעו איך שהוא שאולי זה לא סביר, ואחר כך לא ידעו איך לפתוח ואיפה, ומינו ועדה, והוועדה – כמו ששמענו, עשתה כבר את כל הבדיקות ובתי החולים היו מוכנים.
יעל שרר: וחלק מבתי החולים, בגלל הצורך, שמענו כאן את ד"ר פומרנץ וגם בקפלן זה כבר קורה – הצוותים בעצמם רוצים לתת שירות.
יעל שרר: אין להם ברירה.
יעל שרר: הם מכשירים את עצמם, הם עושים תוכניות לעצמם בלי תקציב, והם עושים היום, לצערנו, דגימות ובדיקות בידע ומיומנות שהם בעיקר רצון טוב.
יעל שרר: זה מצב שהוא בלתי אפשרי לנפגעים ונפגעות, כי מקבלים היום שירות שהוא לא מיטבי.
יעל שרר: אז הנה, כבר הגענו למקום הזה שבו זה מתוקצב, והגענו לתוך המקום הזה שבו יש רשימה ואשפר כבר להסכים עליה, ושוב אנחנו רואים את גרירת הרגליים הזו.
יעל שרר: והיא לא גרירת רגליים של חודשים, צר לי.
יעל שרר: זו גרירת רגליים של שנים.
יעל שרר: אני פה בוועדה מ-2013 עם הדבר הזה, וזה ממש לא התחיל היום.
יעל שרר: אז שמעתי כאן את אגף התקציבים שעוד חודש הם יתחילו עם לו"ז.
יעל שרר: אני מברכת על כל לו"ז שאני שומעת ממשרד הבריאות כי זה באמת נדיר, כמו חד-קרן, ואני מאוד מאוד אשמח לדעת שזה באמת יקרה.
יעל שרר: אם לא, אני והם נדבר.
סטלה ויינשטיין: היי, נעים מאוד.
סטלה ויינשטיין: אני חלק ממעמד האישה באשדוד.
סטלה ויינשטיין: נמצאת אתי חברתי בזום, יושבת-ראש מעמד האישה, אורית אלמוזנינו.
סטלה ויינשטיין: פנינו, גם ראש העיר פנה וגם אנחנו במכתב רשמי וביקשנו להקים אצלנו באשדוד בבית החולים אסותא, ובנוסף גם מנכ"ל בית החולים אסותא פנה, והתפלאנו לשמוע שמסיבה בלתי ברורה ככה דילגו ואפילו לא בררו באשדוד.
סטלה ויינשטיין: הפנייה שלי פה – התקציב מתעכב, וזה באמת באמת מכאיב ומכעיס כי הם מחכים לזה כבר המון זמן.
סטלה ויינשטיין: האוכלוסייה באשדוד היא מאוד מגוונת.
סטלה ויינשטיין: יש בה ריכוזים שלא ייסעו לשום מקום, אין להם דרך לנסוע לשום מקום אם לא יהיה להם חדר אקוטי באשדוד.
סטלה ויינשטיין: ואנחנו חייבים לתת מענה לאוכלוסייה הזו זה גם מטרופולין שנותן מענה לחצי מיליון תושבים, אם אנחנו לוקחים את העיר אשדוד והסביבה.
סטלה ויינשטיין: אני מבקשת מהוועדה לשקול בחיוב כשיגיע התקציב – להקים את החדר הזה בעיר אשדוד.
סטלה ויינשטיין: זו נחיצות של השעה שנזנחת שנים כבר.
סטלה ויינשטיין: תודה לך, יושב-ראש הוועדה על המענה ועל זה שיש סוף סוף התקדמות כלשהי בנושא.
סטלה ויינשטיין: אנחנו מאוד מודים לך.
אורית אלמוזלינו-רייז: שלום רב.
אורית אלמוזלינו-רייז: אני מצטרפת לדבריה של רואת החשבון סטלה ויינשטיין ומודה לכם על קידום הנושא.
אורית אלמוזלינו-רייז: אני חושבת שבאשדוד, במיוחד כשהיום היא ירדה לסימול 4 במצב הסוציו-אקונומי, יש אוכלוסייה, כמו שהיא אמרה – מאוד מגוונת, שאין לה יכולת להתנייד ולא תפנה למקומות אחרים.
אורית אלמוזלינו-רייז: אם נבחנה העיר אשקלון, אז איך בדיוק דילגתם על אשדוד וקפצתם ישר לרחובות, כאשר יש לנו בחולון חדר אקוטי, באיכילוב.
אורית אלמוזלינו-רייז: אשדוד חייבת חדר אקוטי, במיוחד כשיש לכם את מלוא הגיבוי מכל עיריית אשדוד, מכל חברי המועצה, ממנהל בית החולים.
אורית אלמוזלינו-רייז: אנחנו ממש מבקשים שתעשה פנייה למנהל בית החולים ותשקלו את זה שוב בחיוב, כי זה באמת צו השעה.
אורית אלמוזלינו-רייז: תודה רבה לכם.
עודד פורר: נחזור למשרד הבריאות.
עודד פורר: נועם אתנו?
עודד פורר: אני מרגיש שאני כבר די חוזר על עצמי.
עודד פורר: הוועדה לקידום מעמד האישה לא מחליפה את משרד הבריאות.
עודד פורר: אני גם לא חושב שאני צריך פעם בחודש לקיים דיון על חדרים אקוטיים.
עודד פורר: אני, מבחינתי, לכאורה הנושא הזה היה צריך להסתיים באוגוסט וכעבור חודש היינו צריכים לקיים איזשהו דיון חגיגי עם הודעה על פתיחת חמשת החדרים האקוטיים.
עודד פורר: אני לא מצליח להבין את ארבעת החודשים האלה שהלכו לאיבוד, זה פעם אחת.
עודד פורר: פעם שנייה – אנחנו נמצאים היום ב-22 בדצמבר.
עודד פורר: אני רוצה להבין איך אתם הולכים לחייב את הכספים האלה כדי שהם לא ילכו לאיבוד.
עודד פורר: שמענו מה אמר נציג את האוצר – הם את שלהם, את חלקם במה שסוכם בוועדת הכספים עשו.
עודד פורר: אבל עד לרגע זה אתם לא חייבתם את הכספים.
עודד פורר: אני לא מבין למה זה תקוע.
עודד פורר: היה פה דיון מאוד נוקב בנובמבר, ומסתבר שעד שלא קבענו דיון מעקב – שמענו ממך ביום חמישי שהתחלתם להרים טלפונים.
עודד פורר: גם אחר כך לא קרה.
נעם ויצנר: אני אתייחס למה שיושב-ראש הוועדה אמר וגם הדוברים הנוספים.
נעם ויצנר: ראשית, אתחיל מהתקציב – תוך כדי הדיון וגם לפניו דיברתי גם עם אגף התקציבים שלנו וגם עם אגף התקציבים באוצר, וצריך לומר – שוב, די בזכות עבודת הוועדה, שהתקציב הוא לבסיס התקציב.
נעם ויצנר: כלומר, התקציב לא הולך לאיבוד.
נעם ויצנר: לא נותנים אותו חד פעמי, כי הרי יש תקציב הפעלה למרכזים האלה, ולכן הוא יהיה לבסיס התקציב.
נעם ויצנר: הוא לא הולך לאיבוד.
עודד פורר: שנת 2020 הלכה לאיבוד, אבל.
עודד פורר: אם יכולים לחייב את התקציב של 2020 ואגב, זה יקל עליכם גם ביכולת לתקצב יותר את בתי החולים ב-2021.
נעם ויצנר: אז אני מוכן לבדוק את הנקודה של תקציב 20 עם אגף התקציבים שלנו ואגף התקציבים באוצר, שאנחנו מחזקים את הקיים, אבל בכל מקרה, לגבי הקמת המרכזים שהחדשים, שזה דורש איזשהו - - -
עודד פורר: לא הקיים.
עודד פורר: אתה יכול עכשיו לתקצב כבר את חמשת בתי החולים – להודיע להם – בתקציב 2020 קיבלתם את התקציב?
עודד פורר: הרי לא תשתמשו בו ב-2020, כבר לא תספיקו, נשאר לכם בערך שבוע.
עודד פורר: אבל לפחות קחו את הכסף הזה לטובת ההקמה, ואז, באמת – יש היגיון, אגב, במה שאמרו כאן לגבי העלויות התקציביות.
עודד פורר: ואז, כבר מהשנה הבאה יש לכם תקציב לשוטף, ואז קיבלתם על ההקמה ועל השוטף, לצורך העניין, ל-2020 המיליון שקל האלה הם כאילו משויכים ל-2021.
עודד פורר: הם נמצאים לך בבסיס תקציב של 2020, - למה מחכים?
נעם ויצנר: את הנושא הזה של חיוב תקציב 20 – יש פה גם את אנשי אגף התקציבים שלנו והם יוכלו להתייחס לזה, גם בדיון הזה, ונמשיך את הדיון הזה אתם גם אחרי כדי לראות מה אנחנו עושים עם הכסף של 20.
נעם ויצנר: אני שוב אומר – שבכל מקרה זה לבסיס, כך שהקמת המרכזים לא תיפגע בכל מקרה.
נעם ויצנר: לנקודה הזו רציתי להתייחס.
עודד פורר: תסלח לי שאני אכן אתעכב על זה.
עודד פורר: תבין, אם המשרד יחייב לפני סוף השנה על 2020 את ה-5 מיליון שקלים האלה, הוא יוכל לנצל אותם.
עודד פורר: זה ברור שהניצול יהיה ב-2021.
עודד פורר: הרי זה ברור שבתי החולים לא יוציאו את הכסף הזה ב-2020, אבל אתה כבר חייבת אותם.
עודד פורר: בנוסף, יש לך תקציב לכל בתי החולים האלה, שוב – של 5 מיליון שקלים, ב-2021.
עודד פורר: וככה יצרת את האינסנטיב שכולל גם את הפתרון לעלויות ההקמה.
עודד פורר: אתם צריכים לעבוד קשה שבוע, זה הכול.
נעם ויצנר: אוקיי.
נעם ויצנר: אני אתן לאגף התקציבים אצלנו להתייחס לזה.
אופיר אביב: בוקר טוב לכולם, תודה על העבודה וגם על הישיבה.
אופיר אביב: אני משתתף בדיונים עד כה.
אופיר אביב: אני כן רוצה להתייחס – באמת, ההצעה שהצעת, היושב-ראש זה משהו שיש בו קושי טכני מאחר ואנחנו גם כידוע בתקציב המשכי שדורש גם את אישור ועדת מכרזים וגם את אישור ועדת חריגים.
עודד פורר: חבר'ה, ארבעה חודשים.
עודד פורר: ארבעה חודשים היו לכם.
אופיר אביב: אבל שאלת על השבוע, מה אנחנו יכולים לעשות השבוע.
אופיר אביב: אז אני אומר כדי שלא סתם נוציא פה התחייבויות או מילים שאין מאחוריהן כלום.
אופיר אביב: אנחנו נוכל לבדוק את הדבר הזה.
אופיר אביב: אני כן חייב להגיד שהדבר הזה מן הסתם כרוך בעבודת מטה שקודם כל נחליט על אותה פריסה של אותם חדרים – ולכן זה קצת חוזר לדיון העקרוני איפה באמת ייפתחו, ואיזה חדרים ייפתחו.
אופיר אביב: אני כן יכול להגיד מהבדיקה שעשינו, כמו שגם דיברנו, כמו שעלה פה בוועדה – מול איכילוב אפשר לבדוק באמת את היכולת כבר לממש את זה השנה, ולבדוק גם לגבי אשדוד אם אפשר כבר לאשר את זה השנה.
אופיר אביב: אבל שוב, קודם כל צריך את האישור המקצועי באמת לגבי הפריסה של אותם חדרים.
אופיר אביב: במקביל לזה, אנחנו יכולים לעשות גם את העבודה, לבדוק באמת מה היכולת שלנו להתחייב על התקציב כבר השנה.
עודד פורר: בקיצור, לא קיבלנו תשובה חותכת.
עודד פורר: אני לא מחפש לייצר פה עכשיו סתם דו שיח של מריבה.
עודד פורר: אני אומר לכם בשיא הישירות: נכשלתם בביצוע התקציב הזה במשך ארבעה חודשים.
עודד פורר: קיבלתם מתנה, במירכאות – חמישה מיליון שקלים לטובת נושא שלא היה על סדר העדיפויות שלכם, כדי לשים אותו בסדר העדיפויות שלכם ולפעול בעניין הזה.
עודד פורר: לא עשיתם, עד עכשיו.
עודד פורר: אני אומר לכם – אתם גררתם רגליים.
עודד פורר: אני לא מדבר על השנים הקודמות, אני מדבר מהרגע שאנחנו פה שמנו את הנושא הזה על סדר היום וגייסנו את התקציב לנושא הזה.
עודד פורר: קיבלתם באוגוסט 5 מיליון שקל.
עודד פורר: איך אתם יכולים להסתכל לציבור בסוף בעיניים כשאומרים לו – לא, לא עשינו עם זה כלום.
עודד פורר: לא פתחנו את מה שהיינו אמורים לפתוח.
עודד פורר: אני שב ואומר לך את מה שאמרתי קודם: אפשר לחייב.
עודד פורר: תאמין לי, מניסיוני, עם רצון טוב של ממשלה אפשר לחייב את התקציב הזה עוד השנה.
עודד פורר: לא תחייבו אותו – בסדר, אתה אומר, הכול בסדר, זה בבסיס לשנה הבאה.
עודד פורר: אגב, גם אף אחד לא נותן לי ערובה שאתם תממשו את התקציב בשנה הבאה, בבסיס.
עודד פורר: אז הוא יהיה בבסיס.
עודד פורר: זה הכול טוב ויפה.
עודד פורר: הרי אם לא תצאו לדרך עם פעולה – זה לא יקרה.
עודד פורר: רק מה?
עודד פורר: אתם מתמסמסים עם קבלת ההחלטה לגבי הדוח שהגישה הוועדה שאתם מיניתם, רק בגלל שיש פה ויכוח על הלל יפה ומאיר בכפר סבא, בואו נשים את הדברים על השולחן.
עודד פורר: הרי זה הסיפור.
עודד פורר: ובינתיים – באיכילוב, בנהריה, בנצרת ובקפלן אין שום תזוזה.
עודד פורר: עכשיו, אני אומר לכם: צאו לדרך.
עודד פורר: קחו את השבוע הזה, תדאגו לחייב את הכסף, תדאגו לעשות את הוועדות שלכם, את הטכניקה שלכם, את כל הביורוקרטיה שלכם, כי עוד מעט תגידו לי שיצאנו לתקופת בחירות וגם אי אפשר.
עודד פורר: זאת פשוט רשלנות, אין לי מילה אחרת להגדיר את מה שקורה בתהליך הזה.
עודד פורר: תפסו את עצמכם.
עודד פורר: לא סתם אמרתי בדיון הקודם שהדיון הבא יתקיים עם המנכ"ל.
עודד פורר: אני יכול להבין שזו תקופה לא פשוטה במשרד הבריאות, אני לא נכנס עכשיו לכל העניינים האלה.
עודד פורר: אתה נמצא פה, אתה ראש מטה מנכ"ל, אתה מספיק חזק בתוך המשרד.
עודד פורר: אתה נמצא שם כדי להוביל את זה.
עודד פורר: תפסו את זה בידיים כדי להוביל את זה, תגמרו את העניין.
עודד פורר: אני אומר לך שאפשר לחייב בשבוע.
עודד פורר: אפשר, אין דבר כזה שאי אפשר.
נעם ויצנר: אוקיי, אני לוקח את המשימה הזו.
נעם ויצנר: אני יכול גם לבדוק עם אגף התקציבים שלנו ועם האוצר לראות האם אנחנו יכולים לעשות את זה על הקיים – לתחום הזה לקיימים, או על החדשים, כדי שהכסף הזה - - -
עודד פורר: לא על הקיימים, על החדשים.
עודד פורר: מה הבעיה לייצר התקשרות חירום עכשיו מול בתי החולים שלכם?
עודד פורר: הרי מה אמר אגף התקציבים?
עודד פורר: שעוד לא התקבלה החלטה מקצועית לגבי הפריסה.
עודד פורר: אל תחכו עם זה.
עודד פורר: אני אומר לכם, אני לא אשחרר בנושא הזה.
עודד פורר: אנחנו מחר ניפגש שוב.
עודד פורר: אנחנו את השבוע הזה נבלה יום יום, נשמע מה עשיתם כל יום.
עודד פורר: אני מרגיש כאילו אין דרך אחרת.
עודד פורר: ארבעה חודשים – שום דבר לא זז, עד שלא קבענו דיונים בוועדה.
תמר זנדברג: אני רוצה לחזק אותך ולהגיד שזו לא פעם ראשונה שאנחנו מרגישים שלפעמים אנחנו צריכים לתת ולדחוף, כולל כסף, אבל בכל זאת לא מתבצע.
תמר זנדברג: אנחנו מחכים פה לנפילת אסימון.
תמר זנדברג: בינתיים נשים מגיעות לבתי חולים וזה כמו פצצה מתקתקת שמחכה לקרות – אנחנו לא יודעים מתי תגיע האישה שבגלל היעדר המענה הזה ייפגע הטיפול בה, הטיפול הרפואי ואולי הטיפול הנפשי, ואולי גם הטיפול המשפטי.
תמר זנדברג: אחת הבעיות שאנחנו רואים אחר כך, במסגרת הרצף הזה של – למה לא התלוננת, למה לא הוגש כתב אישום ולמה לא הייתה הרשעה, זה כי המון פעמים חסרות ראיות, וזה חוזר אחורה אחורה למה שקורה באותו חדר אקוטי, כי אחרת זה מילה נגד מילה, ואחרת – לך תרדוף אחרי ראיות פיזיות שאין אותן.
תמר זנדברג: אז באמת, המון המון פה תלוי – שוב, החל מהטיפול הרפואי הכי מידי, דרך הטיפול הנפשי – ולפעמים הטיפול הרפואי המידי משפיע על הטיפול הנפשי ועל איך האישה בעצם יוצאת מזה, וכמובן, לא פחות חשוב מבחינתנו – הטיפול המשפטי, שהרבה פעמים זו הראיה, העדות היחידה, הדבר המוחשי היחיד שיש לנו.
תמר זנדברג: באמת לא ברורה לי – הייתי רוצה לקרוא לזה "גרירת רגליים" אבל זה לא גרירת רגליים, זו פשוט עצימת עיניים מוחלטת.
תמר זנדברג: זה נראה כאילו כל פעם עולה מישהו בזום, ומחכה שהכנסת תעשה את מה שהיא הרבה פעמים עושה, והיא קצת תברבר, תדפוק על הפטיש באיזה דיון ותלך הביתה, תעבור לנושא אחר.
תמר זנדברג: אז אני שמחה לשמוע ממך, אדוני היושב-ראש, שבמקרה הזה זה לא הולך לקרות ככה.
תמר זנדברג: כבר רצף הדיונים שהיה עד עכשיו מעיד שמה שהיה הוא לא מה שיהיה, ואנחנו כאן, נבוא גם מחר.
תמר זנדברג: יש לנו לילה לבן, יהיו פה ימים ארוכים.
תמר זנדברג: גם אם הכנסת תיתפזר הוועדה עוד ממשיכה לעבוד, עד הבחירות.
תמר זנדברג: לפחות שאת ההישג הזה יהיה לנו.
עודד פורר: בואו נסכם.
עודד פורר: אנחנו ניפגש כאן שוב מחר, בשעה 14:30.
נעם ויצנר: אפשר להתייחס לעוד דברים שנאמרו?
עודד פורר: אני חושב שהתייחסתי לכך שמה שאנחנו עושים בשבועות האחרונים זה בדיקת היתכנות, לא רק מוכנות.
עודד פורר: היתכנות – ראינו בזעיר אנפין עכשיו בדיון הזה מה זה אומר, היתכנות.
עודד פורר: כשאנחנו באים ועומדים עם תקציב מסוים, ובא בית חולים באופן הכי לגיטימי והכי הגיוני, כי כך נעשה כל שיח עם כל בית חולים – ואומר: יש לי עלויות נוספות, יש לי עלויות הקמה, דברים נוספים שצריך לחייב אותם – זה חלק משיח של היתכנות.
עודד פורר: זה לא רק – קחו את הכסף וצאו לדרך.
עודד פורר: עוד שאלה עכשיו, ראינו את זה פה ממש עכשיו בזעיר אנפין לשאלה של אשדוד.
עודד פורר: אנחנו עשינו בדיקה מול בית החולים אסותא אשדוד.
עודד פורר: עוד פעם – בדיקה ראשונית, אני לא יכול להגיד שבדיקה מחייבת אבל כן היה שיח עם הנהלת בית החולים ועם השירות הסוציאלי, וכן יש רצון של בית החולים אסותא אשדוד להקים מרכז כזה, חדר אקוטי.
עודד פורר: אני מציע לכם – ארבעה חודשים זה לא כל כך התקדם.
עודד פורר: צאו לדרך, פנו לבתי החולים הרלוונטיים – תנו איזה תעדוף למה שהמליצה הוועדה, תשאלו מי מוכן להתקשר כבר מחר בהסכם, מקבל מיליון שקל – אגב, אני לא מבין למה זה 950 אלף שקל לכול בית חולים, בחשבון שלי נעלמו פה חצי מיליון שקל מהתקציב של ה-5 מיליון שקל לשנה.
עודד פורר: זו גם שאלה שהייתי שמח לשמוע את אגף התקציבים – למה אומרים שזה 950 אלף לבית חולים, ולא מיליון.
עודד פורר: קחו מיליון שקל, הראשון שיקפוץ – תיצרו איזו תחרות בין בתי החולים.
עודד פורר: אני בטוח שיש לא מעט מנהלי בתי החולים שמאוד רוצים שיהיה להם את השירות הזה בבית החולים.
עודד פורר: מישהו ממשרד הבריאות יכול לתת לי תשובה למה זה 950 אלף ולא מיליון?
אופיר אביב: אז אני אגיד שזו הערכה כלכלית שאנחנו עשינו בזמנו.
אופיר אביב: אנחנו מתקצבים את בתי החולים באופן שוויוני.
אופיר אביב: באופן כללי אנחנו תומכים בפעילות של בתי החולים ובסוף יש גם צד של הכנסות.
אופיר אביב: בסוף, כל מטופל או מטופלת שמגיעים לבית החולים, יש גם צד של הכנסות.
אופיר אביב: לכן יש את הצד שהמשרד – לצורך העניין המדינה משתתפת, ויש את הצד המשלים של ההכנסות.
עודד פורר: עזוב, אני לא נכנס לחישובים שלכם, אבל אני אומר: כעיקרון, קיבלתם 5 מיליון שקלים ל-5 בתי חולים.
עודד פורר: אמרתם שאתם מתקצבים בתי חולים ב-950 מיליון שקל, נשארו לכם 250 אלף שקל פנויים.
עודד פורר: לאן הם הולכים?
אופיר אביב: אני מתחייב פה שכל התקציב הזה יגיע לטובת חדרים אקוטיים – אם זה להקמה, ואם זה לתמיכה נוספת או לקידום שירותים כאלה ואחרים.
עודד פורר: אנחנו נקיים דיון נוסף מחר בשעה 14:30, נשמע איך התקדמתם ב-24 השעות האלה, וככה נעבור את השבוע הזה כדי לראות שלפחות את החיוב של ה-5 מיליון שקל האלה ל-2020 אתם תבצעו תודה חברים, ניפגש מחר.
עודד פורר: על סדר-היום: בדיקת פעולות הממשלה במאבק באלימות במשפחה - טיפול המשטרה והפרקליטות בתלונות על עבירות אלימות במשפחה.
עודד פורר: הנושא הזה עולה בהקשר לאותה ועדה שאמרנו שתפעל כוועדת בדיקה להתנהלות הממשלה ומשרדי הממשלה בהקשר של המאבק באלימות במשפחה לאור מקרי הרצח שראינו לאחרונה.
עודד פורר: אנחנו מדברים היום על טיפול הממשלה והפרקליטות בתלונות על עבירות אלימות במשפחה.
עודד פורר: זה אולי השלב הראשון שבו נושא האלימות במשפחה יוצא החוצה, דהיינו, כשמגיעים לתחנת המשטרה ומגישים תלונה.
עודד פורר: הטיפול פה הוא דרמטי וקריטי.
עודד פורר: גם הטיפול בתלונה עצמה וגם מה עושים אחר-כך עם התלונה.