GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילה מאיר: אז לגבי העובדים הסוציאליים שיצאו לחל"ת, כמו שאמרתי קודם, העובדים הסוציאליים שמטפלים בתחום האלימות במשפחה לא הוצאו לחל"ת, מהרגע הראשון הם הוחרגו ופעלו ב- 100% תפוקה וקיבלו את כל הפניות, גם את גל העלייה של הפניות, כדי להתמודד עם גל העלייה של הפניות אנחנו הקמנו עוד 59 יחידות לטיפול באלימות במשפחה בעוד 59 רשויות מקומיות שלא היתה להן שם יחידה לטיפול באלימות.
איילה מאיר: זה נמצא בעיצומה של ההקמה וכבר היום היחידות, חלקן, מה שכבר הוקם, מקבלות אליהן את הפניות שגם מגיעות ל- 118.
יוראי להב-הרצנו: כמה עובדים סוציאליים נוספו?
עודד פורר: תן לה ואז נסיים.
עודד פורר: יש לי פה עוד הרבה דוברים.
איילה מאיר: זה לשאלה של העובדים שיצאו לחל"ת, אז נכון, יש עובדים סוציאליים, בעיקר עובדים שעובדים באמצעות עמותות, שהוצאו לחל"ת על ידי הרשויות המקומיות, למרות שאנחנו, המשרד, והמנכ"ל נמצא פה ויכול כמובן לספר את זה ביתר פירוט, החרגנו את כל העובדים הסוציאליים, את כל המחלקות לשירותים החברתיים, מהצורך להשבית.
איילה מאיר: כולם הוגדרו כעובדים חיוניים, וכולם היו צריכים לתת מענה, יש אבל כן ראשי רשויות שהחליטו, במיוחד מסגרות שפועלות באמצעות עמותות ברשויות המקומיות, החליטו בשלב הראשון להוציא אותן לחל"ת, אבל כן אני רוצה להגיד, שאחרי מאבק מאוד גדול שלנו, ואחרי מאמצים מאוד גדולים של המשרד, הצלחנו להחזיר את כולם לפעילות מלאה של 100%.
איילה מאיר: כל השירותים, גם השירותים של העמותות וגם של שירותים ציבוריים בתוך המחלקות לשירותים החברתיים.
איילה מאיר: אז זו התשובה לשאלה השנייה.
איילה מאיר: התשובה לשאלה השלישית, אני חושבת שעניתי כבר, מה עשינו כדי להתמודד עם העלייה בפניות.
איילה מאיר: אז זה בדיוק מה שעשינו, גם הרחבנו את המענים, גם הקצינו תקציבים נוספים, גם הגדלנו את מספר היחידות הטיפוליות, הוספנו מקלט מספר 15, מקלט חירומי לימי קורונה, עשינו פעולות להרחיב את המענים.
עודד פורר: עד מתי המקלט הזה עשוי לפעול?
עודד פורר: המקלט החירומי לעניין הקורונה, לתקופת הקורונה.
איילה מאיר: כרגע ההתקשרות היא עד סוף דצמבר.
עודד פורר: סוף דצמבר זה מחר בבוקר.
איילה מאיר: עשינו שתי הערכות ובמקביל אנחנו נמצאים בפתחו, כאילו אנחנו הולכים לפתוח שני מקלטים נוספים, אחד לאוכלוסייה הערבית-יהודית, ואחת לאוכלוסייה הדתית.
עודד פורר: אני מדבר על המקלט לעניין הקורונה, כי הרי המשמעות שלו היא גם ברמת הבידודים ולכן אני שב ושואל, האם המקלט הזה נסגר בסוף דצמבר?
איילה מאיר: הוא נסגר במקביל לזה שייפתחו שני מקלטים נוספים.
עודד פורר: שהם יענו על הצורך בבידודים?
איילה מאיר: ואם יהיה צורך ואני בטוחה שהמנכ"ל איתי בעניין הזה - - -
עודד פורר: הם ייפתחו בתחילת ינואר?
איילה מאיר: אם יהיה צורך אנחנו נרחיב.
עודד פורר: לא, לא, אני רוצה לדעת, האם הם ייפתחו בראשון בינואר, אותם שני מקלטים שאת אומרת שהם המענה למקלט הזה שנסגר.
איילה מאיר: אני לא יודעת להגיד מתי הם ייפתחו.
איילה מאיר: אני כן יכולה להגיד שלא יהיה מצב שתהיה אישה שתהיה זקוקה למקלט ולא תקבל הגנה.
עודד פורר: זו אמירה נחמדה עד שאין מקום במקלטים.
עודד פורר: ועד שאי אפשר להכניס בגלל קורונה כי מישהי חולה, או שצריך להכניס לבידודים.
עאידה תומא סלימאן: הרעיון של מקלט קורונה שכאילו הולכים לסגור אותו, לא היה בגלל רק המחסור במקלטים, אלא בצורך בבידוד.
עודד פורר: יכול להיות שבגלל החיסונים כבר לא צריך.
עאידה תומא סלימאן: כשיהיו חיסונים, אז יסגרו.
עודד פורר: אני חייב לומר גם לך, גם למנכ"ל, הוועדה לא רואה את האפשרות של סגירת מקלט שנפתח לתקופת הקורונה ב- 31.12.
עודד פורר: פשוט לא מתכתב עם המציאות, לא מתכתב, לא עם המספרים שאנחנו רואים כאן של עלייה בפניות, ואנחנו יודעים שיש אחרי כל סגר עלייה בפניות, ומדברים כולם על זה שככל הנראה נפגוש את עצמנו עם סגר שלישי, אלא אם כן תגידו לי שאין יותר חשש ממחלת הקורונה במקלטים והכל בסדר ולא צריך בידודים.
עודד פורר: אני אומר לכם, אתם לא יכולים, זה לא מתכתב עם המציאות, זה אחת מהשתיים, או שלא הייתם צריכים את המקלט הזה וסתם פתחתם אותו עד ה- 31.12.
עודד פורר: או שאם הייתם צריכים אותו, וצריך אותו, אז צריך אותו גם ב- 1.1.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שלא ישלחו את הנשים למלוניות, כמו שעושים עכשיו כאשר המקלט הזה מלא.
עאידה תומא סלימאן: כאשר מקלט החירום מלא, שולחים את הנשים למלוניות, כאשר הן בסכנה ואולי גם הבן זוג יכול להגיע.
עודד פורר: סגירת המקלט הזה מבחינתנו היא לא משהו שיעבור לסדר היום.
איילה מאיר: אוקיי, אנחנו רשמנו לעצמנו.
איילה מאיר: אל תזלזלו במה שאמרתי.
איילה מאיר: אני מבטיחה לכם שאנחנו נבדוק את זה, כרגע המקלטים נמצאים תחת אחריות של אגף אחר אצלנו במשרד ואני מתחייבת לבדוק את העניין הזה.
איילה מאיר: הנה, אולי למנכ"ל, שמבקש את רשות הדיבור, יש מה להוסיף.
עודד פורר: כן, בבקשה אדוני המנכ"ל.
<< אורח >> אביגדור קפלן: לא יהיה מצב שאישה זקוקה להיות במקלט ואין מקום שהיא תהיה בו, ואם אכן לא נוכל לפתוח מקלט חדש, אז נאריך את ההתקשרות עד אשר יהיה מקלט ויהיה רצף טיפולי בין השניים.
<< אורח >> אביגדור קפלן: האמירה שאין מקום במקלטים זה פשוט לא נכון.
<< אורח >> אביגדור קפלן: יש מקומות במקלטים ויש מענים שאנחנו יכולים לתת, חוץ מזה בתכנית שלנו, בתחילת הרבעון הראשון של השנה, לפתוח ארבע מקלטים 24/7 שאישה יכולה לבוא בכל שעה משעות היממה ולהיקלט באותו מקלט בלי ניירת, בלי הפניות.
<< אורח >> אביגדור קפלן: אחר כך, ביומיים הקרובים, יבררו את מצבה ויעשו את הכול כדי לשכן אותם במקום בטוח לתקופה יותר ארוכה, אבל יהיה, מה שנקרא חדר מיון לנשים שאכן רוצות להיקלט במיידי עם הילדים שלהן.
<< אורח >> אביגדור קפלן: אנחנו מקימים כאלה ארבעה מקלטים.
עודד פורר: אני רוצה לעבור לגברת רות רזניק, מייסדת ויו"ר "לא לאלימות נגד נשים".
עודד פורר: אחריה אבישג שחם חדד.
רות רזניק: אני עוסקת בתחום של אלימות נגד נשים בצורה מאוד אקטיבית 43 שנים, אני הקמתי שלושה מקלטים וקו חירום.
רות רזניק: הקו חירום שלנו פועל כבר 33 שנים, והוא כבר שנים רבות עוסק בפעילות 24 שעות ביממה, מופעל בידי מתנדבות.
רות רזניק: במהלך השנה הזו, מספר הפניות אלינו שולש, קיבלנו בממוצע 700 בשנת 2019, כיום אנחנו כבר עומדים 2060-62, אני לא בטוחה, בוודאי הבוקר היו עוד פניות.
רות רזניק: חלק מהפניות הן לראשונה גם מבני משפחה, שמאוד מודאגים בקשר למה שקורה לנשים.
רות רזניק: אבל אני רוצה לדבר בעיקר על נושא אחר, על וופא שנרצחה עם כתב אישום מאוד חריף מול המשטרה ומול בתי המשפט, או מול שוטר מסוים ומול שופט מסוים והם מאפיינים את מה שקורה, כאשר יכול שוטר להגיד "את לא תלמדי אותי את המקצוע" לאישה שבסכנה לחייה, שבעלה כבר היה בבית סוהר, כמה פעמים, ושהוא מאיים לרצוח אותה, אני לא יודעת איזה מין תשובה נוראה.
רות רזניק: כאשר עובדת סוציאלית אומרת, ומדובר באישה ערבייה, אומרת "בסדר, אין ברירה, בבקשה תלכי להורייך" הוריה גרים חמש דקות מהבחור הזה, והיא יודעת שגם הוא יכול לבוא ולפגוע במשפחתה, אז היא לא הסכימה.
רות רזניק: במשטרה לא מצאו פתרון והמלווה שלה, שבמקרה לא היתה ערבייה, לקחה אותה לביתה ליומיים.
רות רזניק: אדוני, מר קפלן, אתה טועה, אין מקום במקלטים.
רות רזניק: יכול להיות מצב שאישה יצאה מהמקלט ועוד לא התקבלה אישה חדשה, אנחנו כל הזמן מנסות לקבל עוד נשים, אנחנו נמצאות כאילו במיטת סדום.
רות רזניק: משרד הרווחה הכפיף אותנו, כל המקלטים במדינה, יש 14 מקלטים פלוס מקלט החירום, אנחנו כפפות לחוקים ונהלים של משרד הרווחה, במקרה של חירום, אנחנו לא יכולות לקבל אישה ולהכניס אותה למועדון, או לשים לה ספה בחדר האוכל.
רות רזניק: אני רוצה רק לספר לכם, היה מקרה לפני כחודשיים, בזמן שביתת העובדים הסוציאליים, ואני פניתי גם למשרד הרווחה, וכל כך כעסה עליי, אני לא אנקוב בשמה, אותה אישה שפניתי אליה, את הרי יודעת שאני בשביתה, אמרתי כן, אבל לאישה עם חמישה ילדים, בסיכון נורא לחייה את אומרת לי שיש לכם שביתה?
רות רזניק: איזו מין גישה זו.
רות רזניק: חייבת להיות כוננות שיכולות לנסות להפנות אישה, אפילו בדירת חירום, כל עיר חייבת שיהיה לה יחידת חירום כזו, וזה לא דבר שהוא שולי, אנחנו מדברות, חוזרות ומדברות, ועאידה יודעת, ואני יודעת, כמה פעמים אנחנו ישבנו ובכינו ושמענו את המקרים הנוראיים של רציחות נשים.
רות רזניק: רוב הנשים הן חיות בפחד, באימה, לא מעזות לגשת למשטרה.
רות רזניק: מאיימים עליהן, את תגשי לעובדת סוציאלית?
רות רזניק: את תגשי למשטרה?
רות רזניק: כך, התנועה הזאת מוכרת להרבה מאוד נשים מוכות.
רות רזניק: אני אחתוך לך את הראש.
רות רזניק: בחייכם, תבינו קצת את החומרה שבהם מצויות מאות אלפי נשים במדינת ישראל, וזה לא בעיה כלל ישראלית, זו בעיה אוניברסלית.
רות רזניק: היא קיימת בשבדיה, ובקנדה, ובנורבגיה ובתורכיה.
רות רזניק: ממשלת תורכיה, מי היה מאמין, שממשלת תורכיה יש לה היום 144 מקלטים לנשים מוכות?
רות רזניק: כאן משהו יסודי חייב להשתנות, ואם אנחנו רוצים שאותם ילדים שחיים עם הנשים המוכות, ושרואים, ולפעמים גם חוטפים מכות רצח ולפעמים גם יש גילויי עריות באותן משפחות, אם אנחנו רוצים שנשים סוף לדבר הזה, אז צריך להבין שמערכת החינוך חייבת לקחת חלק ולהתחיל את החינוך.
רות רזניק: אני מרצה המון בפני נוער, דווקא עכשיו, דווקא לאחרונה, פעמיים-שלוש ביום יש לי שיחות זום עם נוער, הם כל כך כמהים לדעת.
רות רזניק: צריך להתחיל מהפעוטון.
רות רזניק: זה מה שיש לי לומר, כרגע, אני יכולה להמשיך עוד הרבה.
רות רזניק: את הכאב, את הזעקה של הנשים הרבות שחיות בחרדה אתם צריכים לשמוע בבית הזה, אתם צריכים להבין שלא רק במקרה רצח, אלא גם נשים שפוחדות וחוששות וגם הן וילדיהן בסיכון.
רות רזניק: אני לא צריכה לדבר הרבה על לילך שם-טוב הגיבורה שיצאה מהמעגל הנורא, אבל הרבה מאוד נשים חוששות גם לחייהן.
עודד פורר: תודה רבה, גברת רזניק.
תמר זנדברג: אני רק חייבת מילה של הוקרה והצדעה לרות רזניק, שהיא כלת פרס ישראל, והקימה את המקלט הראשון לנשים מוכות כשהנושא הזה בכלל היה, לא הבינו מה זה אלימות בתוך המשפחה, וחשבו שזו תופעה פרטית, בתוך הבית, ולא הבינו שזו תופעה חברתית שראויה להתערבות של המדינה.
תמר זנדברג: ובאמת למעלה מ-40 שנה של להט, כמו ששמעתם עכשיו, אז ממש אני חייבת לה מילה של תודה בשם דורות של כולנו.
תמר זנדברג: כן, באמת יישר כוח וכל הכבוד.
עודד פורר: אבישג בבקשה, אחריך, ד"ר אסתי אשל, מנהלת אגף רווחה, מרכז השלטון המקומי.
אבישג שחם חדד: תודה רבה על זכות הדיבור.
אבישג שחם חדד: אנחנו כל שנה עורכים בוויצ"ו את מדד האלימות.
אבישג שחם חדד: אני רוצה רגע לדבר על המקרים שעלו מהמדד שלנו, שמתווספים גם לדו"ח של הממ"מ.
אבישג שחם חדד: אז בקורונה רואים עלייה של פי שלושה של פניות של נשים למוקדי סיוע על רקע אלימות במשפחה.
אבישג שחם חדד: במקלט חירום הארצי שהקימה ויצ"ו בשיתוף עם משרד הרווחה, בקורונה נקלטו 147 נשים ו- 212 ילדים.
אבישג שחם חדד: מדובר על פי שלושה מהתפוסה השנתית של מקלט אחד, אנחנו מדברים על עליה של 19% ועל מספר המשפחות המטופלות במרכזים למניעה ולטיפול באלימות.
אבישג שחם חדד: עלייה של 20% בתלונות על הפרת צווי ההגנה שאנחנו מדברים על 90 תיקים על אלימות במשפחה שנפתחים בממוצע מדי יום ב- 2019.
אבישג שחם חדד: בתקופת הקורונה הראשונה, אני מדברת על הסגר הראשון, נספרו 3,027 תיקי אלימות במשפחה, פי חמש ממספר התיקים בתקופה המקבילה אשתקד, כשאנחנו מדברים 75% מכלל תיקי האלימות שנסגרו ב- 2019 על ידי המשטרה, שימו לנתון שגם הוזכר על ידי הממ"מ.
אבישג שחם חדד: באופן עיקבי לגבי טיפול בגברים, רק רבע מהמטופלים במרכזים לטיפול באלימות במשפחה הם גברים.
אבישג שחם חדד: בכ- 81 מהתיקים שנפתחו קורבנות העבירה היו נשים, נערות וילדים.
אבישג שחם חדד: חמישית מהם רק היו גברים, כאשר קבוצת הגיל הגדולה ביותר של הנפגעות, נשים בנות 44-25, שהן למעשה חצי מקורבנות האלימות במשפחה השנה הזאת.
אבישג שחם חדד: כפי שציינו גם במחקר של הממ"מ 50% מהחשודים באלימות במשפחה, נפתחו להם שני תיקים ומעלה.
אבישג שחם חדד: אנחנו מדברים על שיא השנה של מספר פניות של גברים לקו הסיוע של ויצ"ו, מדובר בעלייה של 300% בתקופת הסגרים בתקופת הקורונה.
אבישג שחם חדד: סביב שבוע המאבק באלימות פתחנו כרגע קו ייעוץ וסיוע לנשים נפגעות אלימות שהוא 3980 ורציתי לדבר על מצב המקלטים ולהגיד בעצם מה חסר, כי הדיון היה על מקלט שוויצ"ו מפעילה כרגע והוא ייסגר בסוף דצמבר.
אבישג שחם חדד: כמו שראינו גם בדיון אין ודאות לגבי הארכת הסכם, היום חסרים מקומות למשפחות עם מתבגרים, חסרים משאבים בכל תחום של היציאה מהמקלט, אין שום רשת ביטחון.
אבישג שחם חדד: כלומר, קיימת רשת ביטחון, אבל היא לא מספקת לצרכים הבסיסיים של משפחות יוצאות מקלט, בעיקר סביב הקשיים הנוספים שנגרמו בתקופת הקורונה.
אבישג שחם חדד: לגבי מקלטים בחברה הערבית, הם חסרים ונדרשים יותר מענים, וגם כרגע מקלטים הרבה פעמים הופכים לסוג של כולבויניקים ומטפלים במשפחות מאוד מורכבות, כמו למשל בריאות הנפש, נכויות, מתבגרים, ואנחנו בעצם מבקשים מקלטים עם התמחויות ספציפיות.
עודד פורר: ד"ר אסתי אשל, אגף הרווחה, מרכז השלטון המקומי, אחריך אביב יהלום מאסל"י.
עודד פורר: בבקשה, גברת אשל.
אסתי אשל: אני יכולה לציין מבחינת השלטון המקומי והרשויות המקומיות, נושא האלימות מקבל מקום מאוד נכבד, אני מאוד שמחה באמת שנתנו לרשויות אחרות את האפשרות לפתוח מרכזים, אבל אני חייבת לציין שהמרכזים הקיימים נמצאים גם במצוקה וגם עליהם צריך לשים את הדעת ואת המשאבים כי גם הם כיום נמצאים במצב של אובר פניות והם מנסים לנווט כמה שיותר על מנת לתת מענים.
אסתי אשל: אני חושבת שכל הנושא שהזכרתם פה מבחינת קבלת מידע, נושא של קשרים עם קולגות, שותפיי לתפקיד, שלנו חשובים מאוד על מנת שבאמת נקבל את התמונה השלמה כדי שנוכל לתת את כל המענים.
עודד פורר: יש לי שאלה רק.
אסתי אשל: אז עוד פעם, אנחנו מדברים על שני דברים, על עניין של התרת חסמים, שאנחנו מאמינה שהוועדה הזאת תוביל את זה, וזה יכול להיות טוב לכולם, והדבר החשוב הוא, שהעבודה שלנו היא עבודה של כוח אדם.
עודד פורר: יש לי שאלה בהקשר הזה, ד"ר אשל.
עודד פורר: בסגר הראשון אני מבין שהעבודות הסוציאליות בשלטון המקומי הוצאו לחל"ת.
אסתי אשל: לא, עבדו מלא.
עודד פורר: עבדו מלא?
אסתי אשל: ממש עבדו מלא.
אסתי אשל: ועוד יותר מזה, גם כשהיה סגר והיה אסור לקבל אנשים, אני יודעת נגיד מאצלנו וממקומות אחרים, שהם קיבלו אנשים בחוץ כדי לעמוד בתו הסגול, כי יש משמעות מאוד רצינית לקבלת אנשים באופן פרונטלי, הזום בכל זאת הוא משהו קר יותר.
אסתי אשל: חלק עשו בזום, אבל במקרים קשים, במקרים שהיינו חייבים, אנחנו, תאמין לי, העובדים הרשויות המקומיות, העובדים הסוציאליים, מאוד יצירתיים, והם מצאו דרכים כדי לקבל אותם פרונטלית ולעמוד בתו הסגול.
אסתי אשל: מה שחשוב, אני רוצה עוד לציין, שמשרד הרווחה מגדיר טופס הועדה ומספר מטופלים לכל חצי תקן או תקן.
אסתי אשל: אני חייבת לציין שאנחנו מטפלים בהרבה יותר ממה שמשרד הרווחה בעצם מגדיר, הוא מגדיר את זה על פי מה שאפשר, אבל אנחנו מטפלים בהרבה יותר, ואתם שואלים איך אתם עושים את זה?
אסתי אשל: יש הרי שעות עבודה?
אסתי אשל: אז מה שאנחנו עושים, אנחנו הרבה פעמים עובדים מהבית ולא מדווחים, כי יש אחריות מאוד מאוד גדולה, אנחנו מנסים לנווט ולקצר אולי קצת פגישות, או שפגישות שמתבטלות, מיד אנחנו מכניסים אחרים, כי אנחנו חייבים לענות לכולם ומשתדלים באמת לתת את כל המענה האפשרי.
אסתי אשל: אני יודעת שברשויות עצמם פונים לראשי רשויות לקבל שעות נוספות, זה קשה, כי אתם מכירים את הרשויות, השעות הנוספות זה לא דבר פשוט.
אסתי אשל: אני יודעת מניסיוני שאני נאבקת על כל שעה, לכן צריכים לשים את הדעת ולראות באמת לתת את הכוח אדם הנכון עם כל זה שבאמת פיזרו את זה ל-59 רשויות, שזה חשוב, צריך גם לחשוב על המרכזים הקיימים.
אסתי אשל: אני חייבת גם להגיד למה חשוב לשים דגש על זה, כי המרכזים הקיימים כבר מוטמעים בתוך היישובים עצמם, הם כבר כתובת ידועה, ואז במצב כזה של קורונה הפניות היו הרבה גבוהות לשם והכמויות היו יותר פי שניים ופי שלושה בתקופות.
אסתי אשל: והדבר האחרון זה, הגיע הזמן, כבר מדברים על זה הרבה זמן, לתקצב את המרכזים, לא בתקציבי פעולה, אלא בתקנים, עם תקציב לכולם כדי שנוכל לתת הדרכות.
עודד פורר: תודה רבה ד"ר אסתי אשל.
עודד פורר: אביב יהלום אסל"י, אחריו אורית סוליציאנו מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
אביב יהלום: בוקר טוב, תודה על רשות הדיבור, אני אשתדל לקצר כיוון שיש פה עוד הרבה נשים ראויות שצריכות לדבר, אפילו לפניי.
אביב יהלום: למי שלא מכיר עמותת אסל"י היא עמותה של גברים שפועלים כנגד אלימות נגד נשים כחלק מקמפיין עולמי שנקרא "סרט לבן", אני שמח לכוון לדעת גדולות ולהתחבר לסיפא של דבריה של רות רזניק, שדיברה על חשיבות החינוך, ולהגיד משהו שאולי הוא מובן מאיליו, או צריך להיות מובן מאיליו, אבל לצערי אנחנו קצת חוששים וחוששות להגיד אותו בצורה גלויה וברורה, אלימות כלפי נשים מבוצעת על ידי גברים, רוב רובם של הגברים האלה הם גברים רגילים שאינם סובלים מבעיות נפשיות מיוחדות או מבעיות כאלה ואחרות, לכל אורך הרצף של פעולות של אלימות כלפי נשים.
אביב יהלום: הסיבה העיקרית לכך שגברים מפעילים אלימות כלפי נשים היא האופן שבו החברה שלנו מעצבת ובונה את תפיסת הגבריות הרווחת המקובלת אצלנו.
אביב יהלום: תפיסה שמבוססת על שאיפה לכוח, על הפגנת כוחנות, על מימוש שליטה כלפי אחרים ואחרת, על קשיחות, על תחרותיות, על ניתוק רגשי שנובע מהדיכוי הרגשי המאסיבי שהחברה הפעילה כלפי בנים וכלפי גברים בהנגדה לנשיות וכל מה שנחשב נשי בחברה שלנו, על תפיסה של כיבוש נשים ומיניות הישגית, על החפצת נשים כמובן, וכמובן שימוש בדימויים פורנוגרפיים.
אביב יהלום: ואם אנחנו רוצים להשיג מניעה, ולא רק לדבר על מה גופי אכיפה צריכים לעשות אחרי שהאירוע כבר קרה או לטפל בגברים אלימים אחרי שהאירוע כבר קרה, הדרך לכך היא חינוך והסברה.
אביב יהלום: כאן כמובן שלמשרד החינוך צריך להיות תפקיד ראשי ומרכזי בתהליך הזה, אבל לא רק הוא.
אביב יהלום: כולנו צריכים ליפול האסימונים.
אביב יהלום: מילה אחרונה ברוח הקורונה, חייבים לפתח חיסון למחלה הזאת, לא רק לנסות לטפל בסימפטומים אחרי שהיא קורית.
אביב יהלום: תודה.
עודד פורר: אורית סוליציאנו.
אורית סוליציאנו: בוקר טוב, צהריים טובים.
אורית סוליציאנו: תודה על רשות הדיבור.
אורית סוליציאנו: מאוד בקצרה, היות ונמצא כאן מנכ"ל משרד הרווחה, אני רוצה להעלות בפניך את מה שהצגנו אתמול בדיון, אתמול בוועדה לקידום מעמד האישה, בו פרסנו את ממצאי הדו"ח השנתי שלנו על אלימות מינית וגם על הגדלה אדירה, זינוק גדול, בשיעור הפניות למרכזי הסיוע בתקופת הקורונה.
אורית סוליציאנו: נאמרו הרבה דברים, אני רוצה להגיד דבר אחד מאוד חשוב, מן הראוי היה, והקורונה תימשך עוד חודשים רבים, אולי עוד שנה, ייקח עוד זמן, ולכן, היה ראוי שאתם כמשרד רווחה, נראה לי שזה המקום הכי מתאים, שיהיה אצלכם אדם, אישה או גבר, שהם יהיו יועצים מיוחדים לפרויקטור הקורונה, שהתפקיד שלהם יהיה לראות את הצרכים של אוכלוסיות של נשים שסובלות מאלימות מגדרית, נשים, ילדים ולראות איך אפשר להתמודד עם זה.
אורית סוליציאנו: מה שקורה היום, כשאין גורמים מתכללים, אז אנחנו, ארגוני החברה האזרחית, באים וזועקים את הזעקה, וכמובן שנמשיך לעשות את זה אחר כך, אבל יש צרכים ייחודיים ולפעמים, רק תשומת לב, זה כבר חלק מהפתרון, זה לא בהכרח כרוך במשאבים לראות, לגבי כל החלטה ממשלתית, לגבי כל עניין, מה האוכלוסיות שאנחנו מטפלות בהן, מה הן צריכות.
אורית סוליציאנו: אני כן אוסיף, ואם יהיה אפשרות בוועדה שמישהו ממשרד החינוך, אני חושבת שמה שאמר לפניי אביב, מאוד מרגש אותי תמיד לראות גברים שהם בתוך המאבק הזה וכך צריך להיות, לשמוע את סוגיית החינוך שהיא הסוגיה הכי בעייתית, כי אנחנו עוסקים באכיפת החוק, אנחנו עוסקים בשירותים שכמובן תמיד צריך להרחיב אותם, ואנחנו עוסקים בבסיס של איך הדור הבא שלנו יגדל, כדי שהיום בבוקר, בו בזמן שאנחנו כאן עוסקים בדיון הזה, יש את הדיון בבית המשפט בבאר שבע, על האונס באילת, על חבר'ה צעירים שלכאורה הם אמורים להיות נורמטיביים ועשו את הדברים האיומים שהם עשו.
אורית סוליציאנו: הדבר הזה לא ישתנה אם לא יהיה חינוך מגיל צעיר.
אורית סוליציאנו: הרבה יותר מאסיבי.
אורית סוליציאנו: אז זה שתי נקודות שאני רציתי להוסיף לדיון היום.
עודד פורר: תודה רבה אחרייך סשה קוגן.
עודד פורר: אני לא יכול לתת בלי מצלמה, זה נראה לי המינימום הנדרש.
עודד פורר: אם אין מצלמה אני לא אוכל.
עודד פורר: סשה נמצאת?
יעל מרים סיני: שלום, אני מוותרת על זכות הדיבור, מסכימה עם כל מה שנאמר, אדבר בפעם הבאה.
עודד פורר: ד"ר כוכב אלקיים לוי, מרכז רקמן, אחריה כנרת מגן אלמליח.
כוכב אלקיים לוי: תודה.
כוכב אלקיים לוי: טוב, בוקר טוב, אני ד"ר כוכב אלקיים לוי, ראשת היחידה לקידום חקיקה במרכז רקמן מלמדת בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר אילן.
כוכב אלקיים לוי: אז קודם כל אנחנו מברכות על הדיון החשוב הזה היום, ההתמחות המרכזית שלנו ברקמן היא בתחום של דיני משפחה, סכסוכי נישואין וגירושים ובאמת בהגנה על נשים במצבים הקשים ביותר.
כוכב אלקיים לוי: חשוב לנו להגיד שבעצם סביב הגירושים או הניסיון לגירושים יש נקודת שיא ואת הביטויים הדרמטיים ביותר של אלימות במשפחה, וכמובן אלימות במשפחה היא תופעה הרבה יותר רחבה ויום יומית ממה שמגיע בסוף לכדי רצח במקרים הכואבים האלה, ומעבר לכל מה שהוזכר כאן עד עכשיו, חשוב לנו להדגיש, שצריך לעשות את כל המאמצים לאתר את כל מי שנפגעות ונפגעים ממצבי האלימות במשפחה ולתת מענים אפקטיביים בפרט למי שנמצאים בסכנה מיידית.
כוכב אלקיים לוי: בהקשר הזה אנחנו באמת קוראות, בהמשך למה שרות רזניק אמרה, לברר מה קורה אחרי שנשים פונות, או אחרי שילדים נפגעים, או נפגעים אחרים, מתלוננים, איזה יד מושיטות הרשויות, מה אפשר לעשות שם.
כוכב אלקיים לוי: אני חושבת ששם יהיה אפשר להגיע להרבה תובנות.
כוכב אלקיים לוי: ואני רק רוצה לשתף אתכם מהניסיון שלנו לגבי היומיומיות של אלימות במשפחה.
כוכב אלקיים לוי: באופן אבסורדי היום, במקרים רבים, למרות שיש חשש כבד לפגיעה בילדים עצמם ולמרות אלימות כלפי בת זוג, הנחת המוצא של המערכת, של גורמי הטיפול, היא משמורת משותפת על ילדים, גם כשברור למערכת שאחד ההורים הוא אלים.
כוכב אלקיים לוי: הנחת המוצא היא הבטחת קשר עם ההורה האלים, הסדרי ראייה נרחבים.
כוכב אלקיים לוי: צריך להבין שפה נשים ממש צריכות לקיים קשר אינטנסיבי בהקשר הזה, אז היום זה שיקול שנעדר מהשיח ואנחנו פועלות וקוראות לשינוי חקיקה ככה ששופטים יהיו חייבים לקחת בחשבון אלימות במשפחה בסכסוכי משמורת, זה היום יומיות, וזה מה שקורה כל הזמן.
כוכב אלקיים לוי: זהו.
כוכב אלקיים לוי: תודה רבה.
עודד פורר: כנרת, הבנתי שמהמשרד לביטחון פנים תדבר דנה בן צבי, אחריה ניתן שוב לסשה, הבנתי שהיא כן נמצאת איתנו.
דנה בן צבי: שלום לכולם, שמי דנה בן צבי, ראש חוליית אלימות במשפחה הנכנסת, אני חודש וחצי בתפקיד.
דנה בן צבי: אני רוצה לתת את הדגש בדיון הזה, על עשיית המשטרה בתקופת הקורונה, ולהגיד שהמשטרה נותנת מענה מקסימלי וקשב רב לנושא האלימות במשפחה גם בתקופת הקורונה, למרות המשימות הנוספות הרבות שיש לה, לדוגמא תלונה מקוונת, אפשרות להנגיש תלונה לכל אדם מהבית שלו, מהמחשב שלו, מהטלפון שלו, גם בשפה הערבית, בחודשים האחרונים.
דנה בן צבי: חידוד הנחיות של המשטרה לכל גורמי הסיוע והחקירות שהונחו להדק את הקשר עם נשים בסיכון במסגרת נוהל התיוג, לקיים יותר דיוני תיוג, גם אם טלפוניים, נושא של שחרור אסירים, ממשק ממוחשב משותף בין שב"ס לבין המשטרה שמתריע על שחרור אסירים החל מה- 1.10 ובעצם מאפשר למשטרה גם ליצור קשר.
עודד פורר: הממשק הזה עובד כבר?
דנה בן צבי: זה התחיל לעבוד ב-1.10 יש עדיין כל מני סוגיות שעולות, לא הכול עובד באופן מלא, אבל כן התקבלו סקירות על אסירים וכן קציני משטרה בתחום האלימות במשפחה יוצרים קשר עם קורבן העבירה, מוודאים איתה שהיא יודעת שאותו אסיר משתחרר, בודקים איתה מה היא צריכה ומכניסים אותה בכל מקרה לנוהל התיוג לשלושה חודשים לפחות.
דנה בן צבי: זהו בינתיים.
עודד פורר: בבקשה סשה, אחרייך אני ארצה שמנכ"ל משרד הרווחה יתייחס לחלק מהדברים שנאמרו כאן.
סשה קוגן: סשה קוגן, אני מנכ"לית עמותת מורשתינו.
סשה קוגן: אני רואה כמעט מכל הצדדים כאן בעיקרון מאמץ למגר את התופעה, אני רק רוצה להוסיף באופן כללי כי מדינת ישראל היא בעצם המדינה היחידה בין מדינות מערביות אשר אין בה חוק יסוד המתייחס לשוויון מגדרי וללא חוק שוויון מגדרי אין אפשרות גם להביא לחוקה.
סשה קוגן: למה אין אפשרות לחוקק את החוק לשוויון מגדרי?
סשה קוגן: כי אין לכך רוב.
סשה קוגן: החוק הזה הוא בעצם יהווה הפרדת דת ומדינה, מכיוון שאם חוק יסוד לשוויון מגדרי יהיה קיים אז לא יכול להיות תפקיד ממלכתי אשר יוכל למלא גבר ולא תוכל למלא אישה.
סשה קוגן: על איזה תפקידים מדברים?
סשה קוגן: אנחנו מדברים על רבנים, דיינים, אנחנו מדברים בעצם על כל תפקיד דתי כדומה.
סשה קוגן: כל אלה תפקידים שהיום דה פקטו הם תפקידים ממלכתיים וממשלתיים.
סשה קוגן: אם אנחנו מקבלים את חוק יסוד לשוויון מגדרי אז בתי משפט דתיים מידית יוצאים מחוץ למשחק מכיוון שכל בית משפט דתי בעצם מעניק לגבר יותר זכויות מאישה ואת זה אנחנו יודעים, אני לא חושבת שצריך להביא דוגמאות.
סשה קוגן: הבעיה היא הרבה יותר עמוקה ממה שחושבים הרוב, במיוחד במגזרים אשר לא מסכימים לעמוד בנורמות המקובלות בחברה מערבית.
סשה קוגן: לכן האלימות חוגגת ממש, לא רק בחברה הערבית ולא רק בחברה החרדית, אלא גם בחברת יוצאי אתיופיה וגם בחברת יוצאי רוסיה.
סשה קוגן: וכאן מוסדות ממשלתיים אינם יכולים למלא את כל התפקידים שצריכים בשביל למגר את התופעה כי אין למדינה מספיק כלים ואת זה אנחנו רואים לאורך שנים.
סשה קוגן: כך למשל, משרד העלייה, לפני 17 שנים, הוציא דיסקים לשמיעה ליוצאי אתיופיה, הגברים האתיופיים היו אמורים לשמוע את הדיסק ולהפסיק להרביץ לנשים שלהם.
סשה קוגן: זה לא עובד ככה, זה לא יכול לעבוד ככה.
סשה קוגן: בשביל לשנות את התופעה ולשנות את התודעה של עצם האלימות אנחנו צריכים להיעזר במגזר השלישי, במנכ"לים, בעמותות, זה כולל עבודה עם חברה, עם עבודת הסברה, עבודה חברתית, חדשנות שנעשית על ידי אנשים בכירי המגזר, עבודה בקהילה, מובנת, נגישה, בשפה שמבינים אותם באותה קהילה בה עובדים כאן אני ממש מסיימת, עוד משפט אחד.
סשה קוגן: אני רק יכולה להגיד לכם שלמשל אצלנו במורשתינו יש אתר רלבנטי אשר עובד במשך שבע שנים, ובמשך השנים האלה הוא מפרסם את הכתבים בנושא אלימות ואני כן יכולה להגיד לכם ולהביא ממש דוגמאות רשמיות על שינוי בשיח הציבורי בתקשורת בשפה הרוסית בנושא זה.
עודד פורר: אדוני המנכ"ל, לסיכום, אם אתה רוצה להתייחס.
עודד פורר: עלו פה כמה נקודות שאתה צריך להתייחס אליהן.
<< אורח >> אביגדור קפלן: קודם כל אנחנו ניקח איזה לתשומת ליבנו את כל מה שנאמר פה, ואני חושב שנאמרו דברים חשובים, גם מה שנאמר על ידך, כבוד היושב ראש, לגבי קידום הצעת המחליטים לגבי סמכויות הוועדה, אני אישית אבדוק איפה יש חסמים.
<< אורח >> אביגדור קפלן: אני חושב שהחסמים קשורים להעברת המידע ממשרד הבריאות וממשרד החינוך, אבל נראה איך להוריד אותם ולנסות לקדם הצעת מחליטים.
<< אורח >> אביגדור קפלן: המשרד שלנו גם יעבוד על תיקון חקיקה, אני לא הולך לחוק יסוד שוויון מגדרי, אלא קודם לכל יש חוק למניעת אלימות במשפחה שצריך לשכתב אותו ולעדכן אותו ואנחנו ניזום את הפעילות הזו, כך שהרבה יותר גברים וגם נשים יגיעו לטיפול ונעשה את הכל כדי להוריד את מפלס האלימות על ידי הטיפול הזה.
<< אורח >> אביגדור קפלן: אני אפעל לכך שהמקלט, שפועל כעת בתקופת הקורונה וההתקשרות בגינו אמורה להיגמר ב- 31.12, נעשה את הכל שזה לא יקרה, לא תהיה הפסקה, הקורונה עוד משתוללת, ואישה חולה שזקוקה למקלט, יהיה לה מקלט, יהיה לה מקום.
<< אורח >> אביגדור קפלן: אני לא יודע מה יהיה תפקידו של יועץ מיוחד לפרויקטור הקורונה בנושא האלימות, אבל אנחנו ניתן מחשבה על כך ונלמד את זה גם בקשר ישיר עם המציעה, אורית.
<< אורח >> אביגדור קפלן: איילה מאיר, שהיא המומחית לעניין במשרד, נראה אם אכן יועץ כזה יכול לעזור במשהו.
<< אורח >> אביגדור קפלן: לפרויקטור הקורונה בנושא האלימות.
<< אורח >> אביגדור קפלן: כמובן שלא נחסוך את התקן הזה, או את הטלת התפקיד הזה, למישהו שיעשה את זה בנוסף לתפקידו.
<< אורח >> אביגדור קפלן: אלה פחות או יותר התובנות שלקחתי מהדיון הזה, וכמובן לסיום, אני חושב שכולנו צריכים להירתם להורדת מפלס האלימות ולהילחם בתופעה המבישה הזו ולגרום לכך שגם שופטים, גם חוקרים, כולם ירתמו, גם מערכת החינוך, א', לחינוך דור העתיד שלא יהיה כל כך אלים, ו-ב' גם להסברה ולחינוך הדור הקיים שככל שיקבל חינוך נכון, אכן ימנע מאלימות.