GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כוכב אלקיים לוי: מכיוון שאנחנו מדברים פה היום על טיוב הטיפול באלימות במשפחה חשוב לנו להגיד בהקשר הזה שיש אמנה חשובה ומאמץ בינלאומי, אמנת איסטנבול.
כוכב אלקיים לוי: אלימות במשפחה, כמו שאתם יודעים, זאת מגפה עולמית, ויש פלטפורמה שנותנת את הידע ואת הכלים איך לסנכרן את המערכות, איך להתמודד עם התופעה המורכבת הזאת.
כוכב אלקיים לוי: אני אגיד רק במילה אחת למה זה קריטי ורלוונטי: אמנת איסטנבול יכולה לייצר פה מנגנון קבוע של בדיקה פנימית עצמית.
כוכב אלקיים לוי: היא יכולה להביא לאחריות של המדינה שתהיה מחויבת לה יחד עם מדינות אחרות.
כוכב אלקיים לוי: היא גם מייצרת פיקוח מתמיד מבפנים ומבחוץ ומאפשרת השוואה קבוע למדינות מתקדמות, למידה מתמדת מאחרים.
כוכב אלקיים לוי: היא מפרטת את מפת הדרכים המדויקת שמדינת ישראל צריכה ויכולה ללכת בה.
כוכב אלקיים לוי: אלה סטנדרטים שיכולים להועיל לנו מאוד ולתעד את הטיפול הממשלתי בנושא הזה ולהעצים את כל הגורמים במאבק החשוב הזה גם בתוך המדינה וגם מחוצה לה.
תמר זנדברג: אני רק רוצה לשאול שאלה כדי להבין שהבנתי את דברייך.
תמר זנדברג: את אומרת שאתם עוקבים אחרי התוכנית שאיריס פלורנטין מתכללת ויש לכם הצעות לשיפור התוכנית הזאת?
תמר זנדברג: לדעתכם, יש דברים שאפשר לעשות – רעיונות או עצות או שאת אומרת את זה כאמירה כללית?
כוכב אלקיים לוי: אחד הכשלים או הקשיים שלא רק אנחנו מצביעות עליהם, אלא באופן כללי מרגישים אותם גם גורמים בממשלה זה הסנכרון בין המערכות השונות.
כוכב אלקיים לוי: האמנה הזאת מאפשרת מתווה איך לסנכרן ולייצר את אותם קשרים בין המערכות השונות.
כוכב אלקיים לוי: למשל, את העלית את הנושא של שופטים ושוטרים ושל גורמי הרווחה אז אני אומרת אפילו באופן כללי לגבי מה שהאמנה הזאת מציעה והפיקוח והסטנדרטים שהיא מאפשרת למדינות לעמוד בהם.
כוכב אלקיים לוי: זה בהקשר הזה.
תמר זנדברג: אתם ישבתם עם איריס פלורנטין?
כוכב אלקיים לוי: לא ישבנו עם איריס, אבל נשמח לשבת איתה בעניין האמנה.
כוכב אלקיים לוי: היא מדברת על מניעה, על הגנה.
קריאה: פרופ' רות קדרי בוועדה.
כוכב אלקיים לוי: נכון.
כוכב אלקיים לוי: פרופ' רות קדרי אפלבוים בוועדה.
קריאה: אתם יכולים להגיד בוועדה את כל מה שאתם רוצים.
עאידה תומא סלימאן: אבל משרד החוץ ומשרד המשפטים מדברים כבר למעלה משנתיים על העובדה שהם מהססים לחתום או לא לחתום.
עאידה תומא סלימאן: ההסתייגות שלהם היא אותה הסתייגות שקשורה לענייני משפחה בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: הם הציגו את זה בוועדה אצלי.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם משהו השתנה מאז.
כוכב אלקיים לוי: אנחנו שמענו הסתייגות מכיוון אחר, לא בהקשר של דיני המשפחה.
כוכב אלקיים לוי: בהקשר של מהגרים, של זכויות של מבקשי מקלט.
כוכב אלקיים לוי: דווקא הם האוכלוסיות הכי קשות שבסופו של דבר לא פונות לרשויות ומאוד קשה להם בכלל מלכתחילה.
כוכב אלקיים לוי: זה לא בהסתכלות ספציפית על ישראל, אלא בכל העולם.
כוכב אלקיים לוי: זאת אחת ההסתייגויות שהבנו.
כוכב אלקיים לוי: אנחנו נכנסים עצמנו לעומק העניין כדי להבין למה קשה לישראל להצטרף, איפה הנקודות שמהן ישראל חוששת עדיין.
תמר זנדברג: תודה, כוכב.
תמר זנדברג: לרה צינמן, יושבת-ראש ארגון משפחות נרצחים ונרצחות.
לרה צינמן: תודה, חברת הכנסת תמר זנדברג.
לרה צינמן: אני זוכרת כמו היום שלפני שש שנים, ב-2014, אחרי שנרצחה אביטל רוקח בירושלים על-ידי בעלה דנו בדיוק על אותן סוגיות.
לרה צינמן: גם במקרה שלה השופט לא השאיר את בעלה במעצר, אלא שחרר אותו לרצח בטוח של אביטל.
לרה צינמן: כבר אז הועלתה דרישה להקמת רשות לאומית למניעת אלימות במשפחה.
לרה צינמן: במקום זה הקימו ועדה בין-משרדית.
לרה צינמן: אני מאוד מעריכה את עבודתה של הוועדה ואת עבודתה המסורה של איריס בתוך משרד הרווחה.
לרה צינמן: אבל היינו עדים לכך שכל הזמן היו ויכוחים בין משרדים שונים על התקציבים עד שפורסם הדוח רק ב-2016 ולא תוקצב.
לרה צינמן: ושוב אנחנו שומעים שמקימים צוות בין-משרדי.
לרה צינמן: לדעתנו, עד שלא יהיה גוף אחד, אדם אחד, שמתכלל ועוקב ועובד רק על זה 24 שעות ביממה שום דבר לא ישתנה.
לרה צינמן: אתמול בישיבת מליאה של הוועדה לקידום מעמד האישה עלה שוב הנושא שהעלינו אז ב-2015 כשהגשנו נייר עמדה לוועדה הבין-משרדית והופענו בפניה.
לרה צינמן: דיברנו בה על הסרת חסמים להעברת מידע של רשויות בריאות הנפש.
לרה צינמן: ושוב שמעתי אתמול איך אילה מאיר אומרת שיושבים על המדוכה במשרד המשפטים ומשרד הבריאות.
לרה צינמן: כמה שנים אפשר לחזור על אותו משפט?
לרה צינמן: יש נשים – ולא רק נשים, אלא בני משפחה בכלל, שנרצחו על-ידי חולי נפש שהסתובבו חופשי, שלא אושפזו, שהוגשו עליהם חוות דעת מקלות, ורק אחרי שהם רצחו פטרו אותם מאחריות פלילית ואשפזו אותם.
לרה צינמן: כל כך הרבה קורבנות וכל כך הרבה אסונות.
תמר זנדברג: אנחנו מזדהות.
לרה צינמן: בתי נרצחה במרץ 1996.
לרה צינמן: בקרוב יהיה 25 שנים.
לרה צינמן: היום פורסמה על כך כתבה במעריב.
לרה צינמן: אני אומרת שאי אפשר לשאת יותר את הכאב הזה, את האובדן, במשך עשרות שנים.
תמר זנדברג: תודה, לרה, אנחנו מזדהות עם הדברים.
תמר זנדברג: יעל, אני, ברשותך, אתן לפנייך לגלי עציון מנעמ"ת לדבר מכיוון שהיא צריכה לצאת אז נקדים אותה רגע.
תמר זנדברג: אחריה יעל סיני, שדולת הנשים.
תמר זנדברג: בבקשה, גלי.
גלי עציון: אני רוצה להגיד שני דברים: למרות שאני מכבדת ועובדת הרבה שנים עם לרה אנחנו לא חושבות שצריך רשות.
גלי עציון: יש לנו ניסיונות עם הרבה רשויות.
גלי עציון: אכן, צריך גורמים מתכללים, אבל הניסיון העצוב הוא שרשויות בסופו של דבר מייצרות משרות בכירות לאנשים ולא בהכרח עבודה.
גלי עציון: דבר שני, אנחנו שבות ורואות שוב ושוב את חוסר ההבנה וחוסר המודעות של גורמי השיפוט.
גלי עציון: לא מספיק להכין רק הכשרות, זה צריך להיות חובה לשופטים שמתעסקים במטריה.
גלי עציון: אני חייבת לחלוק איתכם משהו: ליוויתי את תיק הרצח של תמר לב בערד.
גלי עציון: ליוויתי את המשפחה שלה והתחננו בזמנו שלא יהיה הסדר טיעון, והפרקליטות התעקשה שיהיה הסדר טיעון.
גלי עציון: ואז הגשנו הצהרת נפגע עברה.
גלי עציון: בסוף כל התהליך השופט כתב שהוא ממש מצטער שהוא טעה בשיקול הדעת.
גלי עציון: זה היה בשלב גזר הדין.
גלי עציון: אין מה לעשות עם זה בשלב הזה חוץ מלשבור את ליבה של המשפחה.
גלי עציון: לדעתי, אחד החלקים המשמעותיים מאוד בשרשרת זה השופטים וההבנה של שופטים את המטריה, ואני לא תמיד מרגישה שאנחנו נמצאים שם.
גלי עציון: השופטים שיש להם ממשקים עם נושא עבירות אלימות חייבים להבין את המטריה.
גלי עציון: אני ממש לא מרגישה שזה המצב היום.
גלי עציון: אגב, זה לאורך כל השרשרת כי זה לא רק בתיקי צווי הגנה, זה גם בתיקים שמתקיימים בהם הסדרים לחלוקת אחריות הורית.
גלי עציון: אני מכבדת מאוד את משרד הרווחה אבל הרבה פעמים יש חוסר התממשקות בין הגורמים שמטפלים באלימות לבין הגורמים שמתעסקים בסדרי דין.
גלי עציון: הם מדברים מפרדיגמות ומאידיאולוגיות שונות והכול חייב להסתנכרן.
גלי עציון: המוקד שיכול להסתכל על התמונה הרווחה זה הרבה פעמים שופט – או שופט המשפחה או שופט שלום.
גלי עציון: לכן אנחנו חייבים לדאוג שתהיה הכשרה לשופטים ושהיא תהיה חובה.
תמר זנדברג: אני מאוד מזדהה עם הדברים.
תמר זנדברג: אני חושבת שנושא הכשרות של שופטים זה אחד הדברים שמדובר עליהם כבר הרבה פעמים.
תמר זנדברג: היו גם הצעות חוק.
תמר זנדברג: שמענו מאיריס פלורנטין שזה אחד הדברים הראשונים שהולכים לקרות אבל אנחנו נעקוב אחריו.
תמר זנדברג: יעל סיני, שדולת הנשים, בבקשה.
יעל מרים סיני: אני רוצה לחזור לנושא התקציב.
יעל מרים סיני: עלי בינג, נציג משרד האוצר, דיבר פה, וקפץ בצורה מאוד צורמת לאוזן לשמוע שבכל תקופת הקורונה התוספת התקציבית – כשמדברים על תופעה שקפצה ב-300% ומקיפה מאות אלפי נשים וילדים בישראל – היא של עשרה מיליון שקלים.
יעל מרים סיני: הוא לא מתבייש להגיד שזאת התוספת התקציבית בתקופה כל כך קשה וארוכה.
יעל מרים סיני: יש המון תופעות חברתיות שקפצו באחוזים גדולים כל כך אבל אין ספק שזאת אחת המרכזיות שבהן.
יעל מרים סיני: עשרה מיליון שקלים – תקנו אותי אם אני טועה, אתן יותר ותיקות בוועדות שקשורות לכספים – זה סכום מאוד נמוך - -
תמר זנדברג: את לא טועה.
יעל מרים סיני: אז אנחנו יושבות ואנחנו שומעות על 10 מיליון שקלים האלה כאילו אנחנו אמורות להגיד תודה.
יעל מרים סיני: אנחנו רואות את העבודה החשובה והמקיפה של איריס פלורנטין.
יעל מרים סיני: היא משתפת גם את הארגונים החברתיים וכל שקל שמועבר אליה, היא באמת מוציאה.
יעל מרים סיני: אפילו זכינו להשתתף באיזשהו מאבק בשביל להחזיר לה כסף אחרי שמשרד האוצר שיחק איתה משחקים.
יעל מרים סיני: אז אני אומרת שאנחנו צריכות לא לקבל את 10 מיליון השקלים האלה; ובטח ובטח נלחמנו על 100 מיליון השקלים האלה אבל בתקופה כזאת עם קופסאות שחורות שעוברות מיליארדים, למעשה, תופעה שמקיפה 200 אלף נשים מתוקצבת בתוספת של 10 מיליון שקלים.
יעל מרים סיני: זה מביך אותי, ואני חושבת שזה מכעיס.
יעל מרים סיני: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן היא חברה בוועדת כספים – בהעברה התקציבית הבאה, כמו שאמרת, עם כל המשחקים שקורים היום צריך לדרוש הרבה יותר.
תמר זנדברג: אני מסכימה איתך בכל מילה.
תמר זנדברג: שמענו על קופסאות הקורונה.
תמר זנדברג: האלימות נגד נשים שהיא תופעת לוואי מובהקת של הקורונה והעלייה בתופעה הזאת – גם הפנייה למרכזי הסיוע, גם העלייה ברצח נשים, גם העלייה בפגיעות המיניות בתוך המשפחה וכולי – הייתה חייבת להיכנס לתוך קופסאות הקורונה.
תמר זנדברג: קורונה זה גם אבטלה וזה גם בריאות אבל זה גם אלימות נגד נשים בצורה מובהקת מאוד.
תמר זנדברג: הדרישה של ועדת הכספים לאותם 100 מיליון שקלים בדיוק באה לתת מענה לדבר הזה.
תמר זנדברג: זה פי עשרה מאותם 10 מיליון שקלים שכבר עברו.
תמר זנדברג: שמענו כאן סקפטיות שכביכול משרד הרווחה לא יצליח להוציא בגלל שזה סוף השנה, וזאת, כמובן, תשובה שלא מקובלת עלינו ולא על ועדת הכספים.
תמר זנדברג: אנחנו נחזור לוועדת הכספים כדי לוודא שהכסף שנדרש שם אכן מועבר.
תמר זנדברג: לוועדת הכספים יש כוח ויש לה מערכת יחסים עם הממשלה אז היא בהחלט יכולה לדאוג לזה.
תמר זנדברג: אני רק אעדכן שקיבלתי עכשיו הודעה שוועדת השרים לענייני חקיקה התכנסה לדיון טלפוני ב-10:45 - -
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לספר לך והתאפקתי.
תמר זנדברג: - - והחליטה לתמוך בהצעת החוק שלך, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לחייב טיפול בגברים אלימים.
תמר זנדברג: היא החליטה לתמוך בהצעה שלי יחד עם חברת הכנסת קארין אלהרר להגביל פיטורים על אישה ששוהה במקלט לנשים מוכות, והיא החליטה לתמוך בשלילת אפוטרופסות מהורה שהורשע ברצח הורה נוסף של קטין.
עאידה תומא סלימאן: של עודד פורר.
תמר זנדברג: פה כתוב שזה של גדעון סער.
תמר זנדברג: אני לא יודעת מה קורה עם ההצעה של עודד פורר.
קריאה: זה עולה היום?
תמר זנדברג: אלה הצעות שעולות היום.
תמר זנדברג: אז רק תדעו שלפעמים קורים ניסים.
תמר זנדברג: אני מניחה שאנחנו חייבות תודה לשני דברים - -
עאידה תומא סלימאן: הרבה עבודה.
תמר זנדברג: כן, רציתי להגיד.
תמר זנדברג: יש פה שני דברים שאחראים לזה: א', לעבודה שעשינו כל השבוע בלחץ הציבורי ושנית זה בחירות.
תמר זנדברג: טוב שלפעמים יוצאים לבחירות כי מרגישים לפעמים שצריכים לעשות משהו טוב.
עאידה תומא סלימאן: כן, תמיד טוב - - -
תמר זנדברג: נעבור לד"ר אסתי אשל, מרכז השלטון המקומי, בבקשה.
אסתי אשל: קודם כול אני ממש שמחה לשמוע על הנושא של הצעות חוק לטיפול בגברים.
אסתי אשל: אני מנהלת האגף לשירותים חברתיים קהילתיים באור יהודה ויש לנו יחידה שנקראת "קרן אור" שמטפלת גם באלימות, גם בנפגעות, גם טיפול בילדים וגם טיפול משפחתי.
אסתי אשל: יחידה מאוד ענפה.
אסתי אשל: לצערי, לא קיבלנו תקנים כי נתנו את התקנים למי שאין להם אבל אנחנו בהחלט צריכים לטפל בתקנים.
אסתי אשל: רבים כמוני שיש להם כבר מרכזים קיימים צריכים עיבוי של המרכזים בשל העלייה כי צריך להבין שהמרכזים האלה בדרך כלל מוכרים בערים עצמם וכשיש משברים הם מגיעים.
אסתי אשל: רציתי להתמקד בנושא הטיפול בגברים.
אסתי אשל: לנשים יש הרבה עמותות והרבה מאוד קולות.
אסתי אשל: נכון שנשים נרצחות בידי גברים ומעט מאוד גברים נרצחים בידי נשים.
אסתי אשל: אבל הרצח הוא הסוף, ואני רוצה לדבר קצת על ההתחלה.
אסתי אשל: ההתחלה מתחילה בכך שיש תלונות במשטרה שמגיעות אחרי זה אלינו, ואחוז גבוה מאוד של אנשים לא רוצים טיפול; משום שבאותו רגע הם רבו, אחר כך הם עשו שלום בית והיה ירח דבש עד הפעם הבא – זה מעגל האלימות.
אסתי אשל: כל פעם שהפעם הבאה מגיעה היא הרבה יותר חריפה מהפעם הקודמת.
אסתי אשל: לכן אם בתוך החוק הזה שעכשיו שמענו עליו, ואני מברכת עליו, יהיה גם מצב שברגע שיש תלונה יחייבו גברים ונשים להגיע לתחנות לטיפול לפחות לעשרה מפגשים, 14 מפגשים, ואחרי כן לתת אפילו דיווח לבית המשפט, כמו בארצות-הברית במקרים רבים, זה יכול למנוע מאוד את האלימות הבאה או את הרצח הבא.
אסתי אשל: יש לזכור שאלימות זה דינמיקה בין בני זוג.
אסתי אשל: זה לא רק הגבר הוא האלים, יש לזכור שגם לנשים יש חלק בעניינים האלה.
אסתי אשל: זה לא מצדיק רצח ולא שום דבר, זה ברור - -
תמר זנדברג: איזה חלק יש לנשים באלימות כלפי גברים?
עאידה תומא סלימאן: מעצבנת.
תמר זנדברג: איזה חלק לנשים יש באלימות כלפיהן?
אסתי אשל: יש גם נשים שהן אלימות כלפי גברים.
תמר זנדברג: אז בסדר.
עאידה תומא סלימאן: אז שיתבעו אותן על זה שהן אלימות.
אסתי אשל: את יודעת מה, כשאנחנו מטפלים בגברים – ואנחנו רואים את התופעה הזאת אבל לא יודעים עליה מספיק כי יש מצ'ואים ויש "גבר-גבר", ויש בושה וכל זה.
אסתי אשל: אבל זה דבר שצריך לקחת בחשבון – שיש דינמיקה בין גברים לנשים.
אסתי אשל: זה לא שחור ולבן.
אסתי אשל: בדינמיקה הזאת צריך לטפל.
עאידה תומא סלימאן: בואי נסכים שאנחנו מסכימות איתך שיש דינמיקה אבל יש מישהו שהוא אלים.
תמר זנדברג: הדינמיקה הולכת, לצערנו, לכיוון אחד.
אסתי אשל: לפעמים יש גם נשים אלימות.
אסתי אשל: אתן לא יכולות - - -
תמר זנדברג: בסדר, אבל - -
אסתי אשל: - - -
תמר זנדברג: אלימות היא אלימות והחוק לא אומר רק אם הגבר הוא אלים ולא הפוך.
תמר זנדברג: אבל מה לעשות ש-23 נשים נרצחו השנה?
תמר זנדברג: ומה לעשות שלנשים האלה הייתה היסטוריה של תלונות ושל שחרור של אותם גברים?
תמר זנדברג: אם יש זוג שבו זה היה הפוך זה יטופל.
תמר זנדברג: אבל אני קצת מתקשה – את מייצגת את נעמ"ת.
תמר זנדברג: אה, שלטון מקומי, סליחה.
אסתי אשל: אני מהשלטון המקומי ואנחנו מטפלים בנושא הזה יום-יום ואנחנו רואים את התופעות האלה.
אסתי אשל: אנחנו מטפלים בנשים מוכות ואחר כך בגבר ורואים את הדינמיקה שזה לא שחור-לבן בהרבה מאוד מקרים.
עאידה תומא סלימאן: אם הדינמיקה הייתה טובה לא היו מגיעים לאלימות.
תמר זנדברג: לא, היא אומרת שיש דינמיקה שמביאה לאלימות – כאילו גם האישה אשמה בדינמיקה - -
אסתי אשל: לא, לא, אני לא אומרת שהאישה אשמה.
אסתי אשל: אל תיקחו אותי לקצה של שחור-לבן.
תמר זנדברג: אז מה זה דינמיקה?
אסתי אשל: אני מדברת על דינמיקה שקיימת ואלימות היא לא שחור-לבן.
אסתי אשל: חלילה, אף אחד - - - אל תכניסו לי מילים לפה.
תמר זנדברג: מה זה אלימות היא לא שחור-לבן?
עאידה תומא סלימאן: זה כן שחור-לבן.
אסתי אשל: יש דינמיקה בתוך המשפחה שהאלימות קיימת ומחריפה, והקצה שלה זה הרצח.
אסתי אשל: זה נכון שגברים רוצחים יותר נשים, ומעט מאוד נשים רוצחות גברים, בודדות.
אסתי אשל: זה נכון.
אסתי אשל: אסור להגיע לא לזה ולא לזה, ובטח לא שגברים ירצחו נשים.
אסתי אשל: אבל כדי לא להגיע למצב הזה צריך להתחיל לטפל בהתחלה, וההתחלה היא שיש תלונות במשטרה.
אסתי אשל: בהרבה תלונות כאלה נשים אומרות שלא צריך טיפול כי כבר יש להן ירח דבש יחד.
תמר זנדברג: זה חלק מהדינמיקה של האלימות.
תמר זנדברג: אין ספק, אנחנו מסכימות איתך שהזיהוי הקודם צריך להגיע, אבל רק להדגיש שאלימות היא אלימות.
תמר זנדברג: היא מופנית מאלים או אלימה – אבל בדרך כלל אלים – לקורבן, ושם צריך לטפל.
תמר זנדברג: אין ספק שמשפחה אלימה או זוגיות שהיא אלימה יש בה גם תלות כלכלית, יש בה תלות נפשית, וזה מאוד מורכב.
תמר זנדברג: הן לא ברגע אחד קמות והולכות.
תמר זנדברג: אגב, לפעמים כשהן קמות והולכות הן נרצחות.
תמר זנדברג: זה גם חלק מהבעיה והפחד והאיום הם חלק מזה.
תמר זנדברג: בזה אין ספק.
תמר זנדברג: אבל המטרה שלנו היא להציל את הקורבנות ולטפל בתוקפים ובאלימים.
תמר זנדברג: שזה יהיה ברור.
אסתי אשל: חלק מלהציל את הקורבנות זה להתחיל בשלבים הרבה יותר מוקדמים שלנו בדיבור ובשכנוע של האנשים להגיע לטיפול.
אסתי אשל: לא תמיד זה הולך, והרבה מאוד מהתלונות לא מטופלות כי הם לא רוצים.
אסתי אשל: אין לנו מנוף עליהם להכריח אותם.
תמר זנדברג: זה חלק מהבעיה הטיפולית.
אסתי אשל: בחוק עצמו תשימו לב לעניין הזה.
תמר זנדברג: נעבור לסיגל קוצ'מן, הנהגת ההורים הארצית.
תמר זנדברג: אחריה נעמה זרביב משוברות שוויון ואחר כך דניאל עמירם, העמותה לשוויון בהורות.
סיגל קוצ'מן: תודה רבה על זכות הדיבור ותודה על הדיון.
סיגל קוצ'מן: אני מקשיבה פה לדיון מההתחלה, ואני מוכרחה להגיד שמדהים אותי שנושא החינוך לא עולה על סדר היום והוא לא בעדיפות ראשונה.
סיגל קוצ'מן: כי הדברים מתחילים מחינוך.
סיגל קוצ'מן: מדברים פה הרבה על התוצאה.
סיגל קוצ'מן: כל הדיון הוא על התוצאה, על הקצה ולא על ההתחלה.
סיגל קוצ'מן: ההתחלה היא חינוך והיא מתחילה בחינוך.
סיגל קוצ'מן: לא מגיעים להיות גברים אלימים בלי חינוך.
סיגל קוצ'מן: בואו נתחיל לטפל ולשים את סדר העדיפות בחינוך.
סיגל קוצ'מן: את התקציבים בתוך מערכת החינוך.
סיגל קוצ'מן: אם זה יתחיל בחינוך בגברים ובנשים החל מהגיל הרך אנחנו נקבל בוגר אחר, נקבל אזרח אחר פחות אלים.
סיגל קוצ'מן: אני לא חושבת שנמגר את התופעה לגמרי אבל אנחנו נקטין אותה פי כמה וכמה.
סיגל קוצ'מן: טיפול בתוקפנים מתחיל בחינוך ולא בתוצאה; גברים ונשים יוצאים כולם ממערכת החינוך.
סיגל קוצ'מן: אלימות במשפחה זה גם ילדים.
סיגל קוצ'מן: איפה הילדים פה על השולחן?
סיגל קוצ'מן: איפה הילדים בתוך המשפחה?
סיגל קוצ'מן: נמצא פה אגף הרווחה – איפה החיבור בין הרווחה למערכת החינוך?
סיגל קוצ'מן: שם מאתרים בעיות.
סיגל קוצ'מן: איפה הרווחה?
סיגל קוצ'מן: הרבה פעמים פונים לרווחה – וסליחה שאני אומרת – אבל אין בכלל התייחסות והדברים נופלים בין הכיסאות, והילדים נפגעים.
סיגל קוצ'מן: יש כאן ילדים.
סיגל קוצ'מן: אחר כך הילד גדל להיות ילד פוגע.
סיגל קוצ'מן: ככה הגלגל הזה נמשך.
סיגל קוצ'מן: אז, לדעתי, סדר העדיפות צריך להיות השקעה של תקציבים בחינוך, בתוכניות; לא רק הרצאה בודדה, אלא צריך להיות חינוך רציף נגד אלימות ולמניעת אלימות מהגיל הרך ועד כיתה י"ב.
סיגל קוצ'מן: בואו נשקיע שם.
סיגל קוצ'מן: ואז מערכת המשפט תטפל בפחות מקרים ולא נצטרך כל כך הרבה מרכזים.
סיגל קוצ'מן: אני שומעת פה שמדברים על השקעה במרכזים והשקעה בהבאת אנשים לטיפול.
סיגל קוצ'מן: בואו נתחיל מהשורש, לא מדברים על השורש.
סיגל קוצ'מן: צריך להתייחס בטיפול להורים.
סיגל קוצ'מן: מדברים על טיפול בתוך המערכת – צריך להכניס את ההורים לתוך מעגל הטיפול בתוך המערכת.
סיגל קוצ'מן: צריך להשקיע באיתור במערכת, בהכשרות במערכת.
סיגל קוצ'מן: ואז יהיו לנו פחות מקרים שמערכת המשפט תצטרך לטפל בהם, מן הסתם, ופחות דברים.
סיגל קוצ'מן: קראתי את התוכנית הלאומית וזה לא מופיע בה.
סיגל קוצ'מן: יש פרק קטן וזניח בתוך התוכנית הזאת למערכת החינוך.
סיגל קוצ'מן: אז שם להשקיע.
סיגל קוצ'מן: תודה רבה.
תמר זנדברג: נעמה זרביב, שוברות שוויון, בבקשה.
נעמה זרביב: אני נמצאת כאן ורציתי לדבר על הדבר העקרוני שאנחנו מדברים על שוויון מגדרי או אלימות נגד נשים ולא מתייחסים למכלול.
נעמה זרביב: אבל אני חייבת להתחיל בסיפור קצר.
נעמה זרביב: הוועדה הקודמת שהתכנסה זאת ועדת החוקה, והיא דנה בתקציבים של המאבק באלימות נגד נשים שאני קוראת להם אלימות במשפחה.
נעמה זרביב: הוועדה דנה בתקציב הזה בשעה 9:00 בבוקר באחד מימי שני.
נעמה זרביב: בלילה הקודם ב-24:00 אישה דקה את בן זוגה כמעט למוות.
נעמה זרביב: הוא הובהל לטיפול נמרץ והיא נלקחה למעצר.
נעמה זרביב: הכותרת הראשונה אמרה: "אישה דקרה על רקע סכסוך בין בני זוג"; חמש דקות אחר כך: "גבר נדקר כנראה בסכסוך" ורבע שעה אחר כך הכותרת הייתה "גבר נדקר בקטטה.
נעמה זרביב: כל הדיון כאן מראה שאם גבר נדקר הוא אמור למות כי הוא הרי אלים.
נעמה זרביב: אני לא באתי לייצג גברים, אני באתי לייצג את מכלול המשפחה; שיהיה לנו כבוד לגברים וכבוד לנשים.
נעמה זרביב: רגע.
נעמה זרביב: כל הכבוד למי שדיברה לפניי אסתי אשל שראתה בשטח שיש גם נשים אלימות.
נעמה זרביב: אנחנו לא יכולים לעצום עיניים ממערך משפחתי, מאופי של גברים ונשים.
נעמה זרביב: מעניין שהשוויון המגדרי תופס בכול, ורק פה אין שוויון – תמיד גבר אלים, תמיד האישה קורבן.
נעמה זרביב: זה גם לא טוב לנו כנשים.
נעמה זרביב: לפעמים אנחנו יכולות לקחת יותר כוח בידיים.
נעמה זרביב: ההתייחסות הזאת היא מוטה.
נעמה זרביב: אני רוצה לבקש שבתוך כל התקציבים הענקיים האלה – אם יש כזאת הכחשה בוועדה הזאת שאלימות יכולה להיות סימטרית – נכון יש שש או שבע נשים שנרצחו השנה בידי בני זוגן, יש עוד תשע נשים שנרצחו מסיבות אחרות, ויש 76 גברים שנרצחו השנה.
נעמה זרביב: אני לא הולכת לעשות השוואה - -
תמר זנדברג: על-ידי נשים?
תמר זנדברג: מה "רגע"?
תמר זנדברג: על-ידי נשים, כן או לא?
נעמה זרביב: אני רוצה להתייחס למילה שלך "על-ידי נשים".
תמר זנדברג: אה, תודה.
נעמה זרביב: - - -
תמר זנדברג: סליחה, לא, לא, לא, אני מצטערת, זמננו קצר.
נעמה זרביב: לא, רגע, תני לי רק להגיד מה הבקשה שלי.
תמר זנדברג: שאלתי – על-ידי נשים – כן או לא?
נעמה זרביב: אז אני רוצה לענות לך על זה.
תמר זנדברג: זאת תשובה של כן ולא.
נעמה זרביב: לא, זאת תשובה שהמשטרה לא רשמה.
תמר זנדברג: אה, אוקיי, בסדר.
נעמה זרביב: אז מה שאני מבקשת - -
תמר זנדברג: אז כל הנשים רצחו את כל הגברים ורק המשטרה לא רשמה.
תמר זנדברג: דניאל עמירם מהעמותה לשוויון - -
נעמה זרביב: רגע, שנייה - -
תמר זנדברג: סליחה, הזמן שלנו פשוט קצר.
תמר זנדברג: המליאה מתחילה עוד מעט - -
תמר זנדברג: - - ויש לנו עוד הצעות חוק למניעת אלימות נגד נשים להצביע עליהן.
תמר זנדברג: נצטרך להתקדם.
תמר זנדברג: דניאל עמירם, העמותה לשוויון בהורות, בבקשה.
דניאל עמירם: שלום לכולם.
דניאל עמירם: רציתי לדבר על כמה דברים: קודם כול אלימות זה ממש לא מגדרי.
דניאל עמירם: זה לא גברים נגד נשים וגברים נגד נשים.
דניאל עמירם: יש אלימות במשפחה, נקודה; גם גברים, גם נשים, גם ילדים סופגים אלימות במשפחה.
דניאל עמירם: דבר שני, בכל הדיון פה לא שמעתי תוכנית אחת שבאה למנוע אלימות.
דניאל עמירם: אני תמיד שומע מה קורה כאשר יש אלימות ומה קורה בהמשך.
דניאל עמירם: אין פה באמת משהו שאמור לטפל בזוגות כבר בתחילת הדרך.
דניאל עמירם: ברגע שזוג מתחתן צריך לתת לו כלים מטעם המדינה כדי למנוע את כל שאר הדברים.
דניאל עמירם: ברגע שאתה נותן לו טיפול כזה אתה גם מזהה מה יכול להיות עם הזוג.
דניאל עמירם: דבר שלישי, יש גם עניין של תלונות שווא.
דניאל עמירם: זה גם אלימות לכל דבר ועניין.
דניאל עמירם: אני רואה שהדיון הזה זה בעיקר להעניש גברים או לתת טיפול לגברים או הכול.
דניאל עמירם: בשורה התחתונה – זה לא מנע כלום עד עכשיו.
דניאל עמירם: יש עונש של מאסר עולם על רצח וזה לא מונע אנשים מרצח.
דניאל עמירם: בכל הדיון הזה אין שום דבר שבאמת מתעסק במניעה.
דניאל עמירם: אין שום דבר שמתעסק במניעה.
תמר זנדברג: יונדב שטרן, אבות למען צדק, אחרון הדוברים, בבקשה.
תמר זנדברג: ואז נסכם.
יונדב שטרן: שלום, תודה על זכות הדיבור.
יונדב שטרן: כמו שהזכירו חלק מהדוברים האחרונים מדובר בעיקר על אלימות במשפחה ועל גברים כאלימים ועל נשים כנפגעות אלימות.
יונדב שטרן: במחקרים ידוע שיש סימטריה באלימות: נשים אלימות במידה שווה במספר התקיפות כמו גברים.
יונדב שטרן: בנוגע לאלימות במשפחה בכלל אנחנו יודעים שכלפי ילדים נשים אלימות פי שניים ואף יותר.
יונדב שטרן: אפשר לנסות להתעלם מזה אבל אלה נתונים ידועים שנאמרים למעלה מ-50 שנה אבל מסתירים אותם.
יונדב שטרן: בנוגע לטיפול בנשים אלימות אני רוצה לדעת אם יש מרכזים שמטפלים בנשים אלימות.
תמר זנדברג: נסכם את הדיון כך: הוועדה שמחה לסגור שבוע בכנסת שהייתי מכנה אותו מוצלח אם לא היינו עוסקים בחיי אדם ובחיים של נשים שממשיכים להיכחד.
תמר זנדברג: במהלך הדיון הזה לשמוע שהממשלה – לדעתי, באופן היסטורי, אין ועדת שרים ואין הצעות חוק – תאשר היום ונצביע ממש בעוד עשר דקות על שורה של הצעות חוק בנושא מניעת אלימות זאת בהחלט בשורה וזאת בהחלט תוצאה של העבודה הקשה שנעשתה כאן השבוע ושל הלחץ הציבורי.
תמר זנדברג: אז אני רוצה להודות לכל חברות וחברי הכנסת שלקחו חלק בשבוע הזה ולארגונים האזרחיים שחלקם היו איתנו כאן ומלווים את הנושא כל השנה.
תמר זנדברג: אני מקווה שההצעות האלה יראו אור וייכנסו לספר החוקים ולא רק יישארו בקריאה הטרומית.
תמר זנדברג: אני רוצה להודות למליאת הוועדה לקידום מעמד האישה וליושב-ראש הקבוע על קיום הדיון הזה וגם על כל הדיונים שנערכו השבוע, לרבות אותה ועדת חקירה שנערכת כאן.
תמר זנדברג: הוועדה שמעה את החלטת הממשלה החדשה שמיועדת לשים פוקוס על התוכנית הממשלתית ולעשות סדר עדיפות.
תמר זנדברג: הוועדה התאכזבה לשמוע שבמשרד האוצר לא נעשתה בינתיים עבודה תקציבית על התוכנית.
תמר זנדברג: אבל הוועדה תפנה לוועדת הכספים שהחליטה השבוע על העברה של 100 מיליון שקלים לתקצוב התוכנית ותביא בפניה את הדברים ותדרוש ממנה להשתמש בכלים העומדים לרשותה כדי להבטיח שהכסף הזה יעבור בהקדם כבר עכשיו ולא להמתין לתקציבים הבאים שאולי יגיעו או לא יגיעו.
תמר זנדברג: הוועדה גם מציינת את האמירה של איריס פלורנטין שכבר השבוע תיקלט רכזת כדי להתחיל בנושא של הכשרות שופטים, שזה אחד הלקחים החשובים מהרצח האחרון.
תמר זנדברג: והוועדה מבקשת בדצמבר, בעוד חודש מהיום, עדכון ודיווח על כניסה ועל תחילת העבודה, ומהו לוח הזמנים הצפוי לאותן הכשרות שופטים כדי שלא יחזרו מקרים כמו אלה שנחשפו השבוע של שופטים שהם משחררים סדרתית ושל נשים שמאבדות את חייהן בגלל זה.
תמר זנדברג: אני מודה לכולם, אני מודה לוועדה.
עודד פורר: היום ה-30 בנובמבר י"ד בכסלו תשפ"א.
עודד פורר: הנושא הוא עזרה ראשונה לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית – עדכון בדבר תקצוב הקמת חדרים אקוטיים.
עודד פורר: אני אזכיר לנוכחים, לאחר מאבק שניהלנו בוועדת כספים השגנו תוספת תקציב בתיאום עם משרד הבריאות ומשרד האוצר לטובת פתיחה של חמישה חדרים אקוטיים נוספים.
עודד פורר: הסיכום מול משרד הבריאות היה שפריסת החדרים, בניגוד למה שנאמר בפרוטוקול של ועדת הכספים, יהיה לפי המלצות תת הוועדה בנושא פריסת חדרים אקוטיים, והדיון הזה הוא דיון מעקב, כדי לראות שאכן נפתחו או נפתחים, מתקדמים, איפה אנחנו עומדים.
עודד פורר: נתחיל עם משרד הבריאות.
עודד פורר: זהר סהר לביא.
זהר סהר לביא: קודם כל, אמור להיפתח השבוע מרכז בהלל יפה, ומבחינת החדרים האחרים עדיין לא הוגש הדו"ח הסופי של הוועדה - - - אנחנו מחכים לקבל את הדו"ח ואז לקיים דיון בהנהלת המשרד, בעצם מנכ"ל המשרד והשר, ולפי זה ניערך לפתיחה של חדרים חדשים.
עודד פורר: יש דו"ח כללי ויש את הדו"ח שנוגע לחדרים האקוטיים.
עודד פורר: אני מחזיק בידי את הדו"ח של החדרים האקוטיים.
עודד פורר: מה הבעיה להתייחס אליו?
עודד פורר: הרי זה לא איזה נייר מסווג.
עודד פורר: ושלא יכול לבוא, אלא אם כן זה - - - ההמלצה שנתנה תת הוועדה.
עודד פורר: בסוף הדו"ח הוא כללי, הוא לא מדבר רק על פתיחה של חדרים אקוטיים, ובתוך הדו"ח יש את הנושא של פרישת החדרים האקוטיים.
עודד פורר: מה הבעיה להתייחס לדו"ח הזה שמוכן?
עודד פורר: הוא בפניי.
זהר סהר לביא: לא יודעת, הבנתי שזה עדיין בגדר טיוטה, כאילו כל הדו"ח הוא מבחינתנו עדיין לא הוגש באופן רשמי.
עודד פורר: אני חייב לומר, יש תחושה שאתם נתלים פה עכשיו באיזה שהוא משהו טכני כדי לעכב את הפתיחה של החדרים האקוטיים - - -
זהר סהר לביא: לא, ממש לא.
עודד פורר: וכדי שלא יהיה בהתאם למה שסיכמנו בינינו.
עודד פורר: הרי אתם יודעים, זה כבר לא איזה משהו, ניהלנו פה את הדיון הזה לפני שלושה שבועות, כבר הטיוטה הזאת הייתה בפנינו.
עודד פורר: הטיוטה הזאת לא השתנתה במשך שלושה שבועות.
עודד פורר: היא עדיין בפנינו, אותה טיוטה, אותו נוסח הוא גם בפניכם.
עודד פורר: מה הסיפור?
עודד פורר: למה לחכות?
עודד פורר: למה אנחנו ממתינים עכשיו?
זהר סהר לביא: קודם כל לא ממתינים, אנחנו קודם כל, יש הרבה דברים - - -
עודד פורר: 'אנחנו קודם כל פועלים בניגוד להמלצות'.
זהר סהר לביא: רגע, נפתח מרכז חדש בהלל יפה, כל הדברים האלה דורשים הרבה מאוד השקעה, ואנחנו בתהליכים במקביל של הסתכלות על הדו"ח.
זהר סהר לביא: גם בדיקה של כל הדברים האחרים שכתובים שם.
זהר סהר לביא: שוב, זה דברים שאנחנו צריכים לסגור בהנהלת המשרד - - -