GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל רז: אנחנו גילינו לא מעט נשים, אם זה בספרד, אם זה באוסטרליה, באורוגוואי שאיתן אנחנו עובדים על תוכניות של בנית חוסן קהילתי עם ארגונים ישראלים, כמו הקואליציה הישראלית לטראומה, משאבים, נט"ל ואחרים.
יעל רז: אנחנו פה כדי לעזור להן לבנות במסגרת תפקידן עוד יכולות וארגז כלים להתמודדות עם מצבי חירום ומשבר.
יעל רז: במהלך החודשים האחרונים אנחנו פיתחנו תוכנית ייחודית לניהול קהילות בשעת חירום.
יעל רז: אנחנו נמצאים כרגע בפיילוט עם הקהילה היהודית בדרום אפריקה.
יעל רז: התוכנית נבנתה בשיתוף עם התוכנית לניהול מצבי חירום ואסון באוניברסיטת תל אביב והיא למעשה מכשירה בעלי תפקידים ומתנדבים מרכזיים בקהילות, בפדרציות, להיות מנהלים של קהילות בשעת חירום.
יעל רז: בפרויקט כרגע בדרום אפריקה שמתקיים עם הקהילה השותפה שלהם בבית שמש ובמטה יהודה 50% מהמשתתפות הן נשים ואנחנו פה נותנים להן כלים נוספים כמנהלות של קהילות בשעת חירום לבצע את המשימה בצורה מיטבית.
יעל רז: אנחנו כרגע בונים תוכנית דומה לקהילות היהודית באוסטרליה ובארגנטינה.
יעל רז: אנחנו שוקלים תוכנית ייעודית לנשים מנהיגות בשעת חירום כדי שנוכל להתמודד גם עם אספקטים שהם רלוונטיים יותר לאוכלוסייה הזו.
יעל רז: אני שמחה מאוד לדווח שהמנהיגות שלנו, הנשים היהודיות שאנחנו מזהים בקהילות לא נופלות מהסטטיסטיקה שנחשפה בתקשורת בחודשים האחרונים על נשים כמנהלות מצוינות בשעת חירום.
יעל רז: רק היום בעבר בשעון ישראל התקיים הוובינר שאנחנו יזמנו עם הקהילה היהודית עם מנהלת בית החולים וולפסון שמספרת על התמודדות המערכת הרפואית שלה עם שעת החירום.
קרן ברק: יעל, אנחנו צריכים לסיים.
קרן ברק: אין לנו זמן.
יעל רז: משפט אחרון, יועצות מומחיות שכבר נתנו ייעוציים בעולם ואנחנו פה כדי לחזק אותן.
קרן ברק: חשוב מאוד שתמשיכו עם כל הפרויקטים האלה.
קרן ברק: את רק מחזקת את זה שלנשים יש תפקיד מאוד משמעותי בחיזוק הקשר של ישראל לתפוצות.
קרן ברק: לכל אחד עכשיו יש שתי דקות.
קרן ברק: אני אתן לשתי נשים.
קרן ברק: לסוניה גומז מסקיטה אם היא נמצאת איתנו.
קרן ברק: שתי דקות בבקשה.
סוניה גומס דה מסקיטה: שלום, אני לא אומר את כל מה שתכננתי.
סוניה גומס דה מסקיטה: ברשותך אני אנצל את ההזדמנות לדבר רק על פרויקט אחד, אבל במסגרת 20 השנה של חיים בתפוצות בתפקידים בכירים שמילאתי וחזרתי רק לאחרונה אז חשוב לי לציין כמה דברים שהובלנו בנושא של נשים והעצמת נשים במסגרת תפקידי באורט העולמי בכל מה שקשור לחינוך יהודי וקידום נשים בתחומים האלה ובמסגרת התפקיד של סמנכ"ל בכירה בקונגרס היהודי העולמי, ושמעתם קודם את אריאל.
סוניה גומס דה מסקיטה: כל הנושא של JD, הג'ואיש דיפלומט שהקמתי לפני כשבע שנים, מי שמנהלת את זה זו אישה ודחפנו מאוד שזה יהיה כך.
סוניה גומס דה מסקיטה: זו אישה והיא נשיאה ואנחנו שמחים שזה ממשיך כך.
סוניה גומס דה מסקיטה: הפרויקט הכי חשוב, והייתי מזמינה אותך גם קרן כי התנדבת לפרויקט מומנטום שאני חברת בורד גם שם יחד עם לורי ואני שמחה מאוד על כך.
סוניה גומס דה מסקיטה: הייתי רוצה להזמין אותך, קרן, לבוא ולראות משהו מאוד ייחודי למדינת ישראל.
סוניה גומס דה מסקיטה: מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שמנהלת 42 בתי ספר בתוך 40 בתי חולים במדינת ישראל ל-120,000 ילדים מאושפזים כל שנה.
סוניה גומס דה מסקיטה: כפרויקט הסברתי אנחנו מנהלים את זה ביחד בשיתוף עם משרד החינוך כבר עשר שנים.
סוניה גומס דה מסקיטה: בשנים האחרונות הוצאנו את זה החוצה כמפעל שהוא בעצם הסברתי למדינת ישראל וייחודי, להוציא את התורה הזאת החוצה לכול המדינות בעולם.
סוניה גומס דה מסקיטה: והפידבק מטורף.
סוניה גומס דה מסקיטה: מי שמנהלת את זה, זה מתוך 42 בתי חולים במדינת, 40 מנהלות עוצמה נשית כאין כמוה.
סוניה גומס דה מסקיטה: אז לא רק האימא היהודייה, לורי.
סוניה גומס דה מסקיטה: האימא היהודייה היא גם מחנכת והמחנכת הזו, המחנכות האלה, הצלחנו להוביל משהו מדהים בשנה האחרונה עם משרד החוץ.
סוניה גומס דה מסקיטה: אנחנו נוציא סרט הסברתי על הפרויקט הזה לכול שגרירויות של מדינת ישראל בעולם, בשנה האחרונה הוצאנו את זה לתערוכות באונסקו, באו"ם ובארגון לזכויות האדם בג'נבה.
סוניה גומס דה מסקיטה: אנחנו מאוד גאים בזה וקרן, אני מאוד ארצה להזמין אותך להיות חלק בזה.
סוניה גומס דה מסקיטה: תודה רבה.
קרן ברק: אני אשמח מאוד וזה מקסים.
קרן ברק: כל פרויקט שבו אני יכולה לתרום ולו רק קצת לחשיפה גדולה יותר, אני אשמח לקחת בו חלק.
קרן ברק: אני חושבת שאלה הדברים הכי חשובים.
קרן ברק: אני חושבת שלנשים יש משמעות מאוד גדולה בכלל בחיזוק של הקשר בין ישראל לתפוצות ואני כאן נרתמת לעניין.
קרן ברק: זה נכון לגבי כל מי שנמצא אתנו בזום ורוצה.
קרן ברק: דוברת אחרונה ואני כבר מתנצלת שזה יהיה ללא מצגת, זאת הדס רוגולסקי, עורכת "און לייף".
קרן ברק: בשל קוצר הזמן יש לך שתי דקות וללא מצגת ואחרי זה אני אסכם.
הדס רוגולסקי: קודם כל תודה רבה שהזמנתם אותי.
הדס רוגולסקי: אני העורכת הראשית של "און לייף" והייתי במשלחת של קומיוניטי, של מכון גשר ושל משרד התפוצות לארצות הברית, כחלק מאלפי אנשים שכבר יצאו לארצות הברית, השרה עומר ינקלביץ' הייתה אחת מהן, כדי לייצר את הקשר שבין יהודים בתפוצות לישראלים.
הדס רוגולסקי: הפרויקט שאני רציתי להציג היום זה פרויקט שאנחנו מובילות ב"און לייף" שמטרתו לחשוף הפוך, במקום לחשוף את היהודים בתפוצות למה שקורה בישראל, לחשוף את הישראלים למה שקורה בתפוצות.
הדס רוגולסקי: נדמה לי שזה נדבך ממש חשוב בכל העשייה המבורכת שדיברו עליה כל הדוברות לפני.
הדס רוגולסקי: בעצם הישראלים לא כל כך יודעים מה עושות הקהילות היהודיות ומה עושים היהודים ומה עושים בכלל יהודים ברחבי העולם.
הדס רוגולסקי: הפרויקט שאני רציתי להציג נקרא סיסטרס, אחיות.
הדס רוגולסקי: במסגרתו אני מראיינת נשים יהודיות משפיעות מכל רחבי העולם.
הדס רוגולסקי: לאו דווקא בקהילות היהודיות.
הדס רוגולסקי: נשים שיכולות לשמש השראה לכל אישה ולכל ילדה בכל העולם.
הדס רוגולסקי: אני שוחחתי עם רבי אנג'לה מניו-יורק שהיא בעצם הרבנית הכי משפיעה היום בצפון אמריקה.
הדס רוגולסקי: היא דברה על היבט של נשים שאנחנו מכירות, על הצורך להיות חלק משולחן עגול להחלטות.
הדס רוגולסקי: עובדה שהיא לא חשבה שהיא תקבל את התפקיד בגלל שהיא אישה והיא קיבלה אותו רק בגלל שהיא עבדה לפניכן בבית הכנסת שבו היא עבדה.
הדס רוגולסקי: שוחחתי עם פעילת איכות הסביבה מקנדה, ציפורה ברגמן, שסיפרה על איך היא למדה את מנגנוני הקשר, דבר שנשים גם בישראל וגם בעולם מתמודדות איתו.
הדס רוגולסקי: בעקבות השיחה שהייתה לי איתה ביקשו גם ב"צלול" וגם אדם טבע ודין ליצור איתה קשר וכמובן יצרתי איתה חיבור.
הדס רוגולסקי: כל הפרויקט הזה יוצר כל הזמן חיבורים.
הדס רוגולסקי: אני שוחחתי עם ג'סיקה מאייר האסטרונאוטית היהודית, מספר 66 בעולם.
הדס רוגולסקי: היא דיברה על להיות השראה לילדות ולנשים בכל רחבי העולם.
הדס רוגולסקי: היא גם הבטיחה שהיא תבוא לישראל.
קרן ברק: הדס, אנחנו חייבים לסיים, הדיון הבא מתחיל.
הדס רוגולסקי: אז אני רק אומר שהשאיפה שלנו ביחד עם מומנטום וביחד עם משרד התפוצות זה לייצר כנסים וירטואליים שיחשפו נשים משפעילות ומובילות גם מישראל וגם מהתפוצות.
קרן ברק: תודה רבה הדס.
קרן ברק: תודה רבה לכל מי שהשתתף כאן.
קרן ברק: אני חייבת לומר שהייתה כאן נוכחות כמעט מוחלטת של נשים מעוררות השראה.
קרן ברק: כל אחת עם פרויקט מדהים יותר מהשני, מלבד נוכחותו של יושב ראש הסוכנות היהודית באמת ראינו נשים יוזמות, נשים חושבות מחוץ לקופסא.
קרן ברק: זה מוביל לפרויקטים מדהימים ומעוררי השראה בארץ ובתפוצות שמובילים לזה שאנחנו נלמד מהתפוצות והתפוצות ילמדו מהארץ.
קרן ברק: אלה תוכניות רציניות, ניהול קהילות שלמות וחיבור של התפוצות עם ישראל דרך נשים ודרך סיפורי נשים, דרך פרויקטים שבנויים על נשים.
קרן ברק: אין ספק לנשים יש משקל מאוד מרכזי בחיזוק של ישראל עם התפוצות.
קרן ברק: תמשיכו כך, אנחנו כאן חיילים שלכן במה שתרצו.
קרן ברק: אני בטוחה שגם חבר הכנסת עודד פורר וגם אני, והצטרף גם חבר הכנסת גדעון סער, אני בטוחה שגם הוא, חיילים שלכם ומה שתרצו להשתמש בנו לחיזוק הקשר הזה ולהעצמת נשים בכלל והעצמת נשים בתפוצות בפרט.
קרן ברק: תודה רבה לכן על הדיון מעורר ההשראה הזה והמשיכו בפעילותכן הברוכה.
מרב מיכאלי: בוקר טוב לכולן ולכולם, אני מתכבדת לפתוח דיון חירום מיוחד של ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות.
מרב מיכאלי: היום יום רביעי, 16 בדצמבר 2020, א' בטבת התשפ"א.
מרב מיכאלי: דיון החירום הזה נועד לדון במהלך שערורייתי של משרד הפנים, שביקש עיכוב ביצוע פסק דין של בית הדין לעררים שלו עצמו, שהחליט את ההחלטה המתבקשת לתת מעמד קבע לצ'ילה עזרא, קורבן סחר שהוכרה בישראל כקורבן סחר, קיבלה כבר מעמד זמני מכל מיני סוגים במדינת ישראל במשך כ-15 שנה, ככה למעלה מ-10 פעמים, דבר שכשלעצמו מעיד על הזיקה שלה למדינת ישראל ועל הצורך שלה לקבל כאן מעמד.
מרב מיכאלי: צריך להגיד שגם בדיון בבית הדין לעררים, משרד הפנים בא בידיים לא נקיות.
מרב מיכאלי: הוא קרא למעמד שצ'ילה עזרא קיבלה לפנים משורת הדין, בעוד שזה מעמד שהתקבל בדין, פעם אחר פעם הוא התקבל בדין לפי קריטריונים שמשרד הפנים עצמו קבע, ומשום מה, למרות שבית הדין לעררים קבע שהגיע הזמן שצ'ילה עזרא תקבל פה מעמד קבע, תגיע למנוחה ולנחלה – אישה שעברה חיים שלמים של אונס ופגיעה והתעללות וסחר וחטיפות וכפייה מכל מיני סוגים, והיום לקחה את כל הדברים האלה ומשתמשת בהם כדי לעזור לנשים אחרות שעוברות את הדברים האלה: היא עוזרת לנפגעות זנות, היא עוזרת לקורבנות סחר, היא עובדת מטעם משרד הבריאות במדינת ישראל, היא משלימה את ההשכלה שלה, כשלמרבה הצער יש לה את הערך המוסף של הניסיון האישי כדי לעזור לעוד ועוד נפגעות מהסוג הזה.
מרב מיכאלי: למרות כל זה, מה שמשרד הפנים בוחר לעשות זה לבקש עיכוב ביצוע כדי לערער על פסק הדין המתבקש הזה של מעמד קבע לצ'ילה עזרא.
מרב מיכאלי: אז קודם כל צ'ילה תודה שבאת בעצמך.
מרב מיכאלי: אנחנו מאוד מאוד – המילה שמחות קשה לי, אבל אני שמחה לארח אותך פה.
מרב מיכאלי: אחת הסיבות שאני כל כך שמחה שהציבור יראה אותך שוב ושוב, היא שאנחנו צריכות וצריכים לראות שיש תמיד אופק, שאפשר להשתקם, שאפשר להתחיל חיים חדשים, שאת תמיד יכולה למצוא בעצמך כוחות, והכוחות שאת מצאת הם באמת אור.
מרב מיכאלי: חג החנוכה הוא הזדמנות טובה לדבר על אור להרבה מאוד נשים אחרות ולחברה בכלל, אז תודה שבאת.
מרב מיכאלי: אני רוצה לפתוח אתך.
מרב מיכאלי: אם את רוצה, תתני את דברי הפתיחה שלך.
מרב מיכאלי: ספרי בקצרה איפה את עומדת היום מבחינת התחושה שלך, מבחינת המצב שלך, וניקח את זה משם.
צ'ילה עזרא: אז קודם כל אוטוטו צהרים טובים לכולם.
צ'ילה עזרא: אני צ'ילה עזרא, בת 45 בעוד כמה ימים.
צ'ילה עזרא: אני חיה בארץ כבר קרוב ל-23 שנים.
צ'ילה עזרא: הקדמת וסיפרת את הסיפור שלי פחות או יותר, ואני חושבת שרבים מכירים אותו.
צ'ילה עזרא: אני אשתף שנכון להיום, כפי שאמרת מרב, אני עובדת במשרד הבריאות.
צ'ילה עזרא: לאחרונה התחלתי לעבוד ברווחה של רמת גן, ובמקביל לזה גם הפכתי להיות חברה בוועד המנהל של עמותת המכללה, זאת עמותה שתומכת בנשים שיצאו ממעגל הזנות.
צ'ילה עזרא: מעבר לזה, אני כבר בקשר עם שירות המבחן, שברצונו להעסיק אותי בעתיד, לאחר שהאכיפה מתחילה בנוגע לחוק שיצא.
צ'ילה עזרא: מתכוונים שאהיה אחת המרצות בסדנאות שהזנאים יעברו כתוצאה מהחוק.
מרב מיכאלי: כתוצאה מהחוק של איסור צריכת זנות, שאנחנו במהלך כניסתו לתוקף.
צ'ילה עזרא: מה עוד אני אשתף?
צ'ילה עזרא: המאבק שלי על הנייר רק התחיל בשנים האחרונות, אבל זה מאבק של 23 שנים.
צ'ילה עזרא: אני 23 שנים חיה על כדור הארץ, כשאין לי קרקע מתחת לרגליים שלי.
צ'ילה עזרא: למרות הכול, אני משתדלת מכל דבר להוציא את המקסימום.
צ'ילה עזרא: אני יכולה להגיד בביטחון מלא, שמתוך התופת שעברתי בחסות המדינה על ידי אזרחים ישראלים שנים רבות ומתמשכות, עינויים מכל סוג והתעללויות מכל סוג, אני מתמודדת היום עם ההשלכות, אבל אני מרימה את הראש.
צ'ילה עזרא: מתוך הדבר הפסיכי והבלתי נתפס הזה, הפכתי לאזרחית למופת, ואני אומרת את זה ממקום הכי צנוע שיש, אני ממש מצטערת שאני צריכה להגיד את זה, כי אני לא עושה שום דבר היום בחיים שלי כדי להשמיע אותו.
צ'ילה עזרא: אני באמת עושה את זה מתוך מחויבות אישית, כי אמנם הדברים הכי הכי קשים בחיי קרו בארץ, אבל מה לעשות, המהפך בחיים שלי גם קרה כאן ותהליך ההחלמה והריפוי שלי באותה מידה קרו כאן.
צ'ילה עזרא: אני בניתי חיים חדשים.
צ'ילה עזרא: אין לי אותם בשום ארץ אחרת, בשום פלנטה אחרת.
צ'ילה עזרא: יש לי כאן רשת ביטחון, מערכת תמיכה, הרגלים יום יומיים, כל מה שמגדיר אותי ביום יום זה כל מה שיש לי כאן, בארץ ישראל; לא הבת שלי בהונגריה שלא ראיתי תקופה מאוד ארוכה, לא אימא שלי ולא אף בן משפחה אחר שהקשר איתם כמעט אפסי, אם לא אפסי, לא יחלימו אותי, הם לא יתמכו בי, הם לא אלה שישמרו אותי בחיים.
צ'ילה עזרא: הנזקים שנעשו, שקרו הם נזקים קשים.
צ'ילה עזרא: אמנם אני נראית, וכן לא רק נראית, יש בי חלק של אישה חזקה, אבל החיים היום יומיים הם כל כך קשים עבורי.
צ'ילה עזרא: אני מתמודדת עם דיכאונות, אני מתמודדת עדיין עם מכת ההתמכרות.
צ'ילה עזרא: אמנם היא לא פעילה, אבל כדי שהיא לא תהיה פעילה, אני חייבת את כל מי שסביבי ואת כל מה שיש לי.
צ'ילה עזרא: פעם אחת כבר עקרו אותי מהחיים שלי.
צ'ילה עזרא: הנפש שלי לא תוכל לשאת שוב שיגרשו אותי מהחיים שלי.
צ'ילה עזרא: מבחינתי, שני הדברים על אותו משקל – בחוויה שלי זאת התעללות לשמה ואטימות, אטימות בלתי נתפסת שבאמת עלולה להזיק לי אנושות.
צ'ילה עזרא: אני לא מבקשת שום דבר אחר מלבד הזכות להילחם על החיים שלי.
צ'ילה עזרא: אני חושבת שמגיע לי; אני לא חושבת, אני בטוחה שמגיע לי, אף אחד לא יכול להגיד לי שזה לא מגיע לי, במיוחד אחרי כל מה שעברתי כאן בארץ, ושוב אני מזכירה, בחסות המדינה.
מרב מיכאלי: תיכף נדבר על זה, זה מאוד משמעותי העניין של חסות המדינה כמובן, אבל לפני שנמשיך אני רוצה לשמוע גם את עורכת הדין שלך וגם את איילת, ואחר כך ננסה לקבל ממשרד הפנים תשובות טובות למה הם מתנהגים כמו שהם מתנהגים.
מרב מיכאלי: חבר הכנסת יוראי הרצנו, בבקשה.
יוראי להב-הרצנו: צ'ילה, תודה רבה שבחרת להגיע לכאן, ותודה על האומץ לומר את הדברים קבל עם ועדה.
יוראי להב-הרצנו: בעיניי, גברתי יושבת הראש, את אמרת את זה במילים אחרות, שהסיפור של צ'ילה הוא סיפור של גבורה, של אומץ ושל הרבה אור.
יוראי להב-הרצנו: אבל אני רוצה לדבר על הזכות שמוקנית לה לא מכוח התרומה שלה כעת לחברה או מכוח העבודה שלה במשרד הבריאות או הרווחה, אני לא מצליח לשער איזה משאבים היא צריכה לגייס כדי לעשות עבור אחרים את עבודת השיקום הזאת.
יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לדבר על הזכות שמוקנית לה מכוח החובה המוסרית שלנו כמדינה, לאפשר לה חיים, ואז בתוך הזכות הזאת לחיים מקופלות זכויות אחרות, כמו: הזכות להגנה, לביטחון, לשיקום מכוח מה שאירע לה שהיא הוברחה לישראל והפכה לקורבן של התעללות וזנות.
יוראי להב-הרצנו: זאת החובה שלנו גם כחברה אנושית וגם כחברה יהודית לאפשר לה את הזכות להיות כאן ולקבל כאן איזשהו מעמד של קבע, שיאפשר לה לחיות, להשתקם, לנהל חיים נורמליים, ובאמת לא להרוג אותה נפשית, כי העדות שלה עומדת בפני עצמה, שאם היא תצטרך לעבור עוד איזשהו סוג של עקירה, זה פשוט יחסל את נפשה.
יוראי להב-הרצנו: אם שיקול הדעת של משרד הפנים לא מביא בחשבון את הזכות הזאת, שמוקנית לה מכוח מה שהיא עברה, ולא משום כוח אחר, צריך ליטול מאותו משרד את שיקול הדעת הזה.
יוראי להב-הרצנו: לי בעניין הזה יש הצעת חוק, שקובעת בדיוק את זה, שקורבנות של סחר זנות שהוברחו לישראל ועברו התעללות כאן, יזכו למעמד קבע, פשוט כי זה מה שהם עברו וזה מה שמצמיח את הזכות הזאת למעמד קבע ולחיים.
יוראי להב-הרצנו: אני מאוד מקווה שבעניינה של צ'ילה, בעקבות הדיון החשוב שאת יזמת, הם יוותרו על הצעד הלא ברור הזה, התמוה הזה מבחינתי של הקפאת הליכים כדי לערער.
יוראי להב-הרצנו: לא ברורים לי מה הנימוקים האפשריים לדבר כזה.
יוראי להב-הרצנו: תקדימים?
יוראי להב-הרצנו: 100%, אני מאוד מאוד אשמח שהמקרה של צ'ילה יהווה תקדים.
מרב מיכאלי: העניין הוא, חבר הכנסת הרצנו, שאתה תשמח שהוא יהווה תקדים, ואפשר לטעון גם הפוך, אבל העובדה המשפטית היא שהוא לא יהווה תקדים, כי זה כל הרעיון של מקרה הומניטרי, שכל אחד מהם עומד בפני עצמו ויש שיקול דעת למדינה, ולכן אי אפשר להשתמש בכלל הטיעון הזה.
יוראי להב-הרצנו: אז בהקשר הזה אני חושב שאם זה שיקול הדעת שהמדינה שלנו מפגינה או שגורמי המקצוע מפגינים, אני חושב שעלינו ליטול מהם את שיקול הדעת הזה ולהעניק את זה באורח אוטומטי, זה הסטנדרט הנורמטיבי שאני חושב שאנחנו צריכים לקבוע כמחוקקים, זה הרף המוסרי שמדינה יהודית צריכה להפגין לאלה שהוברחו לכאן ועברו מסכת בלתי נתפסת של התעללות ו-abuse.
מרב מיכאלי: חן תירוש ממשרדי הרצוג פוקס נאמן, מייצגת את צ'ילה.
מרב מיכאלי: תני לי את הצד המשפטי של הדבר הזה ומאוד מאוד בקצרה את ההתנהלות המשפטית שהביאה אותנו עד הלום.
חן תירוש: שוב תודה רבה על הדיון.
חן תירוש: אני גם רוצה לציין שאנחנו מייצגים את צ'ילה בהתנדבות כבר תקופה מאוד מאוד ארוכה.
חן תירוש: מה שקרה פה זה שהמדינה מלכתחילה ניהלה פה הליך פסול לחלוטין.
חן תירוש: הדיון בוועדה הומניטרית מטעם רשות האוכלוסין התנהל בצורה מחפירה.
חן תירוש: לא הובאו בפני הוועדה כל חוות הדעת שהצגנו מטעם צ'ילה, הם אפילו לא טרחו להגיד לנו את זה.
חן תירוש: הם טענו – וכך הם טענו בפני חברי הוועדה – שצ'ילה שיקרה בראיונות שלה בלשכת רשות האוכלוסין, שלצ'ילה כן יש קשר עם הבת שלה, למרות שהבהרנו להם שוב ושוב שאין לה קשר עם הבת שלה.
חן תירוש: מה הבסיס לטענה הזאת שצ'ילה משקרת?
חן תירוש: כנראה בגלל שהיא אישה לא יהודייה שמבקשת מעמד בישראל, אחרת אין שום סיבה אחרת לטעון נגדה את הטענות המכפישות שלה.
חן תירוש: הם נתנו החלטה שהיא כולה חצאי אמיתיות וטעויות.
חן תירוש: אנחנו פנינו אליהם כמה ימים אחרי שניתנה ההחלטה בוועדה ההומניטרית.
חן תירוש: ביקשנו לעיין מחדש ואמרנו להם: תקשיבו, עשיתם פה טעויות, טעויות עובדתיות.
חן תירוש: הם לא חזרו אלינו עד היום, הגשנו ערר.
חן תירוש: הם יכלו אחרי הגשת הערר לבוא אלינו ולהגיד: אוקי, בואו תמשכו את הערר, נחזיר את הדיון – לא עשו את זה.
חן תירוש: במעמד הדיון בבית הדין לעררים, השופט אמר להם: זה כנראה הולך לפסק דין, הם לא ביקשו הפסקה בכל זאת לתת להם הזדמנות לדון מחדש, הם הימרו שבית הדין כרגיל יהיה לטובתם.
חן תירוש: מה לעשות שההימור שלהם נכשל.
חן תירוש: בית הדין נתן פסק דין מצוין, שבאמת ראה את האמת נכוחה, ראה את כל הטעויות גם העובדתיות וגם המשפטיות שנפלו בהחלטה שלהם – שהם לא נתנו שום משקל למצבה הנפשי של צ'ילה אם היא תגורש, לא נתנו משקל משמעותי לתרומה שלה לחברה הישראלית, לכל ההיסטוריה העגומה שלה, התבססו באופן מאוד מאוד חזק על הטענה שהיא שיקרה, כאמור טענה שלא הייתה להם שום הוכחה לה.
חן תירוש: עכשיו הם רוצים לערר.
חן תירוש: הם נכשלו עד עכשיו, הם לא ניצלו כל הזדמנות שניתנה להם כדי לתקן את העוול, אז עכשיו מה לעשות, הם קיבלו פסק דין.
חן תירוש: הטענה שלהם שפסק הדין יהווה תקדים ועכשיו כל נכלי העולם יידפקו על דלתותיהם ויבקשו להסתמך על פסק הדין הזה כמו שחברת הכנסת, יושבת הראש אמרה, זאת טענה שהיא משפטית פשוט שגויה.
חן תירוש: כל מקרה הומניטרי הוא לגופו.
חן תירוש: אי-אפשר לקחת את המקרה של צ'ילה ולגזור ממנו.
חן תירוש: הנסיבות של צ'ילה הן מאוד מאוד מאוד ייחודיות, גם רשות האוכלוסין בעצמה יודעת את זה, ולכן התוצאה היא מאוד מאוד מאוד ייחודית, מתן תושבות קבע מיד בערר.
חן תירוש: טענה שנייה שרשות האוכלוסין מעלה היא שמה פתאום בית המשפט מתערב בשיקול הדעת שלנו.
חן תירוש: מה לעשות, יש לי חדשות למשרד הפנים, יש הפרדת רשויות במדינת ישראל, הרשות השופטת מתערבת, מתערבת מדי יום בשיקול דעת של רשויות השלטון כשבית המשפט סבור שהם הפעילו את שיקול הדעת שלהם בצורה שגויה, וזה מה שקרה גם הפעם.
מרב מיכאלי: למעשה, לזה זה נועד.
חן תירוש: כן.
מרב מיכאלי: בוא נשמע את רשות האוכלוסין וההגירה ומעברי הגבול, נמצאת אתנו בזום עוה"ד אורלי שמואל מהלשכה המשפטית.
אורלי שמואל: קודם כל, זכיתי באמת להכיר ולשמוע באופן אישי גם את צ'ילה עזרא היקרה וגם את באה כוחה, עורכת הדין חן תירוש.
אורלי שמואל: התקיימה באמת פגישה בזמנו אצל המתאמת הבין-משרדית, אצל דינה דומיניץ, ובאמת התרשמתי מאוד.
אורלי שמואל: אני העברתי כנציגת הלשכה המשפטית את המקרה בפני הוועדה הבין-משרדית.
אורלי שמואל: אני לא יושבת שם באופן אישי, אבל כאמור, ניתן מעמד, זמני אמנם, אבל ניתן מעמד ולא הייתה שום כוונה לגרש או להרחיק את צ'ילה מישראל.
אורלי שמואל: ניתן מעמד זמני לשנה.
אורלי שמואל: אני רוצה רק לדייק, אכן הוגש עיכוב ביצוע על פסק הדין של בית הדין.
אורלי שמואל: עיכוב הביצוע – כרגע לא הוחלט אם להגיש ערעור, אם לא להגיש ערעור, אבל אני כן רוצה להדגיש את חשיבות פסק הדין.
אורלי שמואל: מדובר בפסק דין חריג.
אורלי שמואל: אני לא באה לחוות דעת, מה דעתנו כרגע לגבי עניין הערעור.
אורלי שמואל: מה שאני כן רוצה לומר, שאני באופן אישי מעלה את הדברים לדרג הבכיר, דווקא מתוך החשיבות של פסק הדין ודווקא מתוך המקרה ההומניטרי החריג שעומד בפנינו, ואני מעלה את הדברים לדרג הבכיר על מנת שייתן את הדעת איך רוצים להתמודד אתו; לא אם להרחיק או לא להרחיק, אלא מדובר פה בהחלט בפסק דין שקובע מעמד קבע, ולמי שעוסק בענייני הגירה ומעמד יש בכל זאת ספקטרום עד לקבע.
אורלי שמואל: נערכים דיונים פנימיים עם הדרג הבכיר על מנת לבחון את פסק הדין, ללמוד אותו, לראות מה באמת נכון לעשות גם במקרה הספציפי הזה וגם בהסתכלות קצת רוחבית, וזה מה שניתן לי כרגע למסור, הכול בתיאום כמובן עם לשכת מנכ"ל אצלנו ועם הדרג המקצועי, ואני כאמור נציגה בלשכה המשפטית.
מרב מיכאלי: עוה"ד שמואל, את מציינת את מידת יוצאות הדופן של פסק הדין הזה, ולכן את חושבת שצריך להתייחס אליו בכל מקרה וכו', אבל הייתה לכם אפשרות לא להגיע לפסק דין.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, היו לכם אין ספור תחנות בדרך, שבהן אפשר היה לתת לצ'ילה מעמד, בלי שזה יהיה פסק דין, שלשיטתך הוא כל כך חריג.
מרב מיכאלי: למה זה לא נעשה?
אורלי שמואל: הוחלט לתת מעמד ב-1 לשנה.
מרב מיכאלי: אני מפסיקה אותך, משום שכמו שאמרתי בדברי הפתיחה שלי, וכמו שאת מכירה בוודאי את פרטי המקרה, את המעמד הזה חידשו לה כבר כמה, חמש פעמים?
מרב מיכאלי: רק אותו חידשו לה חמש פעמים, שלא לדבר על כל הפעמים הקודמות שהיא כבר קיבלה סוגים שונים של מעמד זמני.
מרב מיכאלי: כמה שנים יכול אדם, גם אדם שלא עבר חטיפות, אונס, התעללות וכפייה בחסות מדינת ישראל, בחלק מהמקרים על יד אזרחי מדינת ישראל, כשמדינת ישראל – יש לה אחריות לכך שמתאפשר סחר מסוג זה בתחומה – נניח אדם שלא עברה את כל הדבר הזה, כמה שנים יכולה לחיות על זמן שאול במובן שכל שנה תדע אם כן יחדשו לה או לא יחדשו לה את המעמד הזמני?
אורלי שמואל: רק חשוב שנדייק שהמעמד הזמני - - -
מרב מיכאלי: לא לא, עוה"ד שמואל, התשובה שאומרת: אנחנו נתנו לה מעמד, נתנו לה מעמד זמני, מה הבעיה?
מרב מיכאלי: את יודעת, אילו צ'ילה הייתה פה חדשה בארץ או כל אדם אחר במצבה היתה מגיעה זה מקרוב, אנחנו בוחנות, בוחנים, אנחנו לומדים את זה – מה יש ללמוד?
מרב מיכאלי: הכול ברור, הכול ידוע.
מרב מיכאלי: מתחדש המעמד שלה חמש פעמים ברציפות רק בחמש שנים אחרונות, אני חוזרת ואומרת, למה לא נתתם לה מעמד קבע?
מרב מיכאלי: הרי אתם הבאתם את עצמכם לפסק הדין החמור הזה.
מרב מיכאלי: זאת קלאסיקה של את יודעת איך זה, התנהלות גרועה מביאה לפסקי דין שאחר כך צריך להתמודד איתם.
אורלי שמואל: קודם כל המעמד הזמני שניתן במהלך השנים היה מכוח דברים שונים, והיו גם דברים שקרו בדרך.
אורלי שמואל: אם ניתן מעמד זמני, היה הליך מדורג, היה הליך מדורג לבן זוג ישראלי, ולכן גם ניתן א5- מספר שנים.
אורלי שמואל: פסק הדין גם לא מדייק מבחינה עובדתית שלאורך 10 שנים ברציפות היה מעמד – זה לא היה המצב, אבל אני לא רוצה עכשיו להיכנס לפסק הדין וגם לא למושגים של לפנים משורת הדין, אני חושבת שכאשר ניתן מעמד הומניטרי לפנים משורת הדין, לא כל מעמד חוקי הוא לא לפנים משורת הדין.
אורלי שמואל: כשניתן מעמד הומניטרי במסגרת ועדה בין-משרדית, אפשר להשתמש בטרמינולוגיה כזאת, וגם אף ראוי, אבל אני רוצה לומר שכל עוד ניתן מעמד – וניתן המון פעמים מעמד במסגרת הוועדה ההומניטרית שהוא מעמד זמני, ובהמשך נבחנים הדברים, אף אחד לא אמר מה יהיה בהמשך, אבל היו יציאות מישראל, היו כניסות לישראל, אני לא באה חס וחלילה לפקפק או לערער על המצבים הקשים והדברים הנוראיים שצ'ילה עברה.
אורלי שמואל: אני גם לא באה לפקפק בתרומתה למדינה ותרומתה לחברה, והתרשמתי ממנה גם באופן אישי, אבל בכל זאת אנחנו משרד שממונה על כל העניין של מתן מעמד.
אורלי שמואל: היא לא נדרשה לצאת מישראל, ויש פה דרך בין מעמד זמני של ב-1 עד לקביעות ואמירות חריגות, לפחות בתחום של הסחר, בין ב-1 למעמד קבע.
מרב מיכאלי: עוה"ד שמואל, ככל שאת מייצגת - -
אורלי שמואל: כל הדברים נמצאים בפני הדרג הבכיר.
מרב מיכאלי: - - כאמור את הדרג הבכיר או את קובעי המדיניות במשרד, צריך להגיד שמשרד הפנים מתבלבל, פשוט מתבלבל, משום שעם כל הכבוד למקרו, המדיניות עצמה קובעת את האפשרות לתת תשובות ספציפיות במקרים ספציפיים, ואתם פשוט מתעלמים לחלוטין מהדבר הזה.
מרב מיכאלי: את לא נותנת תשובה – א.
מרב מיכאלי: למה היא לא קיבלה מכם מעמד קבע בלי להידרש לבית המשפט; ב.
מרב מיכאלי: ואת לא נותנת שום סיבה טובה למה בכלל, קודם כל אני שמחה לשמוע שאתם לא בוודאות הולכים לערער על פסק הדין הזה, זה לא בוודאות, אבל זה גם לא בטוח שלא.
יוראי להב-הרצנו: עוה"ד שמואלי, אני מבין שאת מייצגת את המדיניות ואת שיקול הדעת של משרד הפנים, הבעיה היא שבית המשפט קבע שאתם שגיתם בהפעלה של שיקול הדעת שלכם, וקבע שצ'ילה זכאית בגדרי החוק והמדיניות הקבועים למעמד קבע.
יוראי להב-הרצנו: ביחס לצעד המשפטי שנקטתם של עיכוב הליכים, אני לא מכיר עיכוב הליכים לטובת שום דבר אחר חוץ מערעור, ולכן אני אשמח אם תסבירי לי את ההתנהלות המשפטית, מאחר ואת יועצת משפטית, מה אתם אמורים לעשות במסגרת הזמנים הזאת, כי בית המשפט היה מאוד ברור בקביעה שלו.
יוראי להב-הרצנו: אז יכול להיות שטעיתם, אז בשלב הזה אני ממליץ לכם פשוט לומר: 100%, שגינו.
יוראי להב-הרצנו: במקום להעביר את צ'ילה ואת משרד עורכי הדין שמייצג אותה עוד תלאות, רדו מזה, תאפשרו לאישה, היקרה הזאת להגדרתך, להמשיך בחייה.
יוראי להב-הרצנו: ושוב השאלה שלי לגבי המהלך המשפטי, האמירה הראשונית שלך לא ברורה לי, אני לא מכיר מהלך משפטי כזה שהוא לא לטובת ערעור, אז לטובת מה?
אורלי שמואל: קודם כל לגבי הפסיקה, לא מדובר פה בפסיקה שקבעה שהתשתית הראייתית היא לא נכונה, אין פה משהו חוקי ששגינו.
אורלי שמואל: יש פה עניין של התערבות בשיקול דעת ולדברי הדיין וזכותו לקבוע שהמעמד שניתן הוא לא מעמד שנראה לו ראוי, זה קודם כל.
חן תירוש: אורלי, זה לא נכון.
אורלי שמואל: לעניין עיכוב הביצוע, במידית אנחנו צריכים להגיב.
אורלי שמואל: אם לא נבקש עיכוב ביצוע, אזי יינתן המעמד.
אורלי שמואל: אנחנו רוצים ללמוד את פסק הדין.
אורלי שמואל: דווקא בגלל חשיבות פסק הדין ובגלל שמדובר במקרה הומניטרי וחריג, יש לנו מחויבות להעביר את הדברים ואת הפסיקה לפני הדרג הבכיר על מנת לבחון את ההשלכות ולבחון את המקרה ואת הפסיקה.
אורלי שמואל: כל עוד לא ביקשתי עיכוב ביצוע, זה לא ייעצר, ודרך אגב גם לטובה, זאת אומרת:
אורלי שמואל: אם רוצים לתת את הדעת על הדברים וללמוד את המקרה לעומק ולהפנים את הלקחים, גם בעניין הזה כדאי להגיש עיכוב ביצוע, ללמוד את הדברים ולא לעבור לסדר היום.
יוראי להב-הרצנו: מה?
אורלי שמואל: במידית, על מנת למנוע מצב שכבר ניתן המעמד לפני שבחנו את הדברים, זה ההליך המשפטי הנדרש.
יוראי להב-הרצנו: גברתי, בחנתם את הדברים.
יוראי להב-הרצנו: הגשתם את חוות דעתכם לבית המשפט, הוא קבע ששגיתם, אז די.
אורלי שמואל: בית משפט התערב גם בסוג המעמד שניתן.
יוראי להב-הרצנו: על כך מדובר.
מרב מיכאלי: עוה"ד שמואלי, את אמרת שבית הדין לא חלק על התשתית העובדתית, וזה פשוט לא נכון.
מרב מיכאלי: למעשה, פסק הדין מבקר את האופן שאתם התנהלתם ואת הדברים שאתם התייחסתם אליהם במהלך הדרך בבקשות של צ'ילה, כפי שפירטה את זה גם עורכת הדין שלה – אתם הבאתם רק נתונים חלקיים, אתם האשמתם אותה בשקרים ללא ראיות שתומכות בהאשמות האלה, לא הבאתם איזה שהן עובדות אחרות, או איזה שהן ראיות שסותרות את הדברים שצ'ילה עזרא אמרה לאורך בקשות המעמד שלה, ככה שלהגיד שבית הדין לא התייחס לעניין הראייתי, זה פשוט לא נכון.