GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פורר: מי שמשתמש היום באפליקציות ובכל מיני אתרי היכרויות לא בהכרח מודע או מודעות לסכנות שיש בתוך האירוע הזה ועד כמה זה כאן, עד כמה זה חי.
עודד פורר: תמיד כולם חושבים שתקיפה או תקיפה מינית זה כשמישהו ברחוב מתנפל עליך או עליך ותוקף.
עודד פורר: לא, יש את האונס השקט הזה שלעתים מגיע לדרגות באמת מופרעות.
עודד פורר: סביב זה אני רוצה לנסות ולסכם את מה שנחשפנו אליו גם מבחינת עבודת משרדי הממשלה וגם מבחינת מה שאנחנו יכולים לעשות.
עודד פורר: אני רוצה שוב להודות לך, תפארת, על הנכונות שלך להיחשף כאן ולספר את הסיפור.
עודד פורר: אני חושב שזה משהו שצריך להיות בוקס בבטן לא רק לנשים או לנערות, אלא לכלל החברה הישראלית, גם לגברים ולאבות ולהורים שהילדים שלהם יוצאים לבלות.
עודד פורר: לכאורה אתה חושב שהכול בסדר.
עודד פורר: גם כשסיפרת לי את זה אז, שאלתי אותך: איך הבנת?
עודד פורר: מה גרם לך להבין שאלה הסימנים?
עודד פורר: כי את ממש ניצלת, את הבנת שקורה כאן משהו שמי שלא מודע בכלל לתופעה הזאת לא מבין שמשהו קורה.
עודד פורר: ואת הצלחת לברוח.
עודד פורר: לכן יש כאן חשיבות.
עודד פורר: יש כאן חשיבות שהיא כוללת, שנעה ברצף מהחינוך וההסברה והמודעות ועד לבדיקות ולטיפול המשפטי, שהוא לא פחות חשוב.
עודד פורר: אני חושב שהדברים האלה הם לא משהו טורי, זה משהו שחייב להיות במקביל.
עודד פורר: שני הערוצים האלה צריכים לרוץ במקביל.
עודד פורר: אחד הדברים החמורים שעולים פה זו הצורה שבה – לפחות אני לא הצלחתי להבין ממשרד הבריאות מי אחראי על יישום הנוהל הזה, איך הנוהל הזה מיושם.
עודד פורר: במקום אחד אומרים שקיבלו רק לפני חודשיים את הנוהל, שהוא כבר מדצמבר 2019, ואומרים מה פתאום, שלחנו לכם, עשינו הדרכות.
עודד פורר: אני חייב להגיד שהבלגן הזה לא מאפיין רק את משרד הבריאות, הוא מאפיין בכלל את משרדי הממשלה, שתמיד אין קשר בין המטה לבין מה שקורה בשטח.
עודד פורר: אולי נקים עוד משרד ממשלתי, שמקשר בין המטות לשטח במשרדי הממשלה.
עודד פורר: זאת בדיוק התופעה של יותר מדי בירוקרטיה בתוך המערכות האלה.
עודד פורר: פה אנחנו ניכנס.
עודד פורר: אני כבר אומר למשרד הבריאות, תכינו את עצמכם, יהיו פה דיוני מעקב.
עודד פורר: אני מעריך שכבר בתחילת ספטמבר אנחנו נקיים דיון שבו אנחנו נבקש לראות מה עשיתם במהלך התקופה הזאת כדי שהנוהל הזה ייושם וירד לשטח.
עודד פורר: כשאנחנו אומרים ירד לשטח, זה לא רק לחדרים האקוטיים.
עודד פורר: זה גם – ואולי בעיקר – לחדרי המיון, וחדרי המיון בבתי החולים שאין בהם חדרים אקוטיים, שצריכים להבין מה המשמעות.
עודד פורר: לא בכל מקום יש רופא משפטי, לא בכל מקום יש את המומחים לזה.
עודד פורר: זאת האחריות של משרד הבריאות, אפשר לעשות את זה גם בתקופת קורונה.
עודד פורר: צריך לזכור שדווקא בתקופה הזאת יש הרבה יותר מקרים שקורים בבית ובמקומות שמנגנוני ההגנה שלנו יורדים.
עודד פורר: כשאתה הולך לבית, אתה חושב שאתה במקום יותר מוגן, וזה בדיוק ההיפך.
עודד פורר: כנ"ל לגבי ביצוע הבדיקות.
עודד פורר: הנוהל מדבר על זה שלא לבצע רק בדיקת GHB, אלא לבדוק חומרים נוספים, וכנ"ל הרחבה של היכולת לבצע את בדיקת השיער.
עודד פורר: גם כאן, אתם מדברים במספרים מאוד מאוד מאוד מאוד קטנים – 25 בדיקות בשלוש שנים, אני מרשה לעצמי להניח שיש הרבה יותר.
עודד פורר: אני אבקש לקראת הדיון התייחסות ממנכ"ל משרד הבריאות, איך הוא הולך לאכוף את הנוהל הזה במה שיורד למטה ומצליח להבהיר אותו לכל הגורמים בשטח.
עודד פורר: אני קורא לממשלה להקים צוות משותף של פרקליטות, משרד המשפטים, המשרד לביטחון פנים ומשרד הבריאות כדי לגבש תוכנית למלחמה בתופעה הזאת.
עודד פורר: צריך להבין שיש פה משהו שהוא משולב בכל המשרדים, שצריך לבוא מההסברה ועד להרשעה.
עודד פורר: בהיבט הזה הייתי מצפה שיהיה קמפיין הסברתי של הממשלה.
עודד פורר: בכל אופן, בכוונתי לפנות לאיגוד הברים והמסעדות.
עודד פורר: אני אנסה לרתום אותם לאיזשהו קמפיין, אפילו ברמה הוולונטרית.
עודד פורר: אני חושב שמודעה כזו שתהיה בכל מקום כזה תעלה את החשיפה ותעלה את המודעות, ללא צל של ספק.
עודד פורר: אני מקווה שנצליח לרתום גם את משרדי הממשלה, ואולי חלוקה של ערכות כפי שהמשטרה כבר ביצעה בעבר.
עודד פורר: צריך לזכור, בזמן הקמפיין עולה המודעות ואחר כך זה נשכח.
עודד פורר: זה נכון שנעשה כבר, אבל צריך לעשות מעת לעת ובצורה רציפה פעם אחר פעם, עוד הסברה ועוד הסברה ועוד הסברה, זה לעולם לא נגמר.
עודד פורר: אני אבקש ממשרד התקשורת לבחון את נושא הדרישה מאפליקציות ההיכרויות להוסיף אזהרה בתוך התהליך הזה.
עודד פורר: אני לא כל כך מכיר אותו, אבל בתוך התהליך הזה צריכה להיות שם איזושהי אזהרה שאומרת: דעי לך לפני שמתקדמים.
עודד פורר: המודעות הציבורית מאוד מאוד חשובה, ואני מקווה שלפחות את החלק הזה נצליח לעשות עד שאחד ממשרדי הממשלה יקצה לזה תקציב לקמפיין מסודר, אבל יש גם דברים שקורים הרבה יותר מהר לפעמים מזה שמשרד ממשלתי כזה או אחר ירים כפפה.
עודד פורר: אני מניח שאם אנחנו מכאן יחד עם הארגונים השונים, יחד עם איגוד הברים והמסעדות, נצא עם קמפיין שהוא וולונטרי, בסוף אנחנו נראה את האחרים גם כן מצטרפים לרכבת הזאת.
מאור צור: עודד, סליחה, משפט אחד.
מאור צור: שימו לב שרוני ברקוביץ אמר שאחרי הכתבה שעשינו בחדשות 13, שזה נתן להם עוד שלוש-ארבע תלונות.
מאור צור: זה מעורר את המודעות.
מאור צור: זה נתן להם את הבוסט הזה.
עודד פורר: יש כאן סוגיה של מודעות גם של הנפגעות או הנפגעים, וגם של הרופאות, הרופאים והאחיות, וגם של ההורים.
עודד פורר: גם הורה שהילד או הילדה חוזרים הביתה אחרי איזושהי חוויה צריכים להבין ולדעת מה נורות האזהרה שצריכות להידלק ואיך לנהוג באירוע כזה.
מרב מיכאלי: אני פותחת את ישיבת ועדת המשנה למאבק בסחר ונשים ובזנות.
מרב מיכאלי: על סדר-היום: מעמדן של נשים קורבנות סחר, בדגש על סיפורן של 27 נשים שנחטפו מאתיופיה והוכרו כקורבנות סחר למטרות שירותי מין.
מרב מיכאלי: התכנסנו כדי לדון בסוגייה מאוד ספציפית וכאובה, כמו כל הסוגיות שנוגעות לקורבנות סחר ובוודאי כשמדובר בנשים שעוברות עינויים, אונס, עבודות פרך וסיוט.
מרב מיכאלי: כבר 8 שנים מאז שהקבוצה הזאת נכנסה לתחומי מדינת ישראל והן עדיין סובלות מתופעות פיזיות ובוודאי מפוסט טראומה מאוד חמורה בעקבות הזוועות שעברו עליהן בדרך לכאן.
מרב מיכאלי: באנו לנסות להסדיר מעמד במדינת ישראל ל-27 נשים שבאו מאתיופיה.
מרב מיכאלי: הן הובאו מאתיופיה על-ידי סוחרי אדם מסודן שהעבירו אותן את הזוועות שציינתי ועוד רבות מהן בדרך.
מרב מיכאלי: הן הוכרו במדינת ישראל כקורבנות סחר ולמרבה התסכול, הצער והזוועה, 9 מהן מועמדות לגירוש.
מרב מיכאלי: הוועדה הזאת מבקשת להביא את מדינת ישראל לשנות את המצב העקום הזה ולמצוא להן מעמד קבע במדינת ישראל.
מרב מיכאלי: אני רוצה לבקש קודם כל את הצגת מצב העניינים מד"ר איילת עוז, מנכ"לית המוקד לפליטים ולמהגרים שנמצאת כאן בחדר איתנו.
איילת עוז: כפי שתיארת, מדובר ב-27 נשים שנחטפו מאתיופיה לפני כעשור.
איילת עוז: הצעירה ביניהן היתה אז רק בת 13.
איילת עוז: ה"מבוגרת" היתה בת 19.
איילת עוז: מדובר בילדות שנחטפו על-ידי סוחרי אדם שלקחו אותן למחנות עינויים שפעלו באותה עת בחצי האי סיני.
איילת עוז: כשאני אומרת מחנות עינויים זה פשוטו כמשמעו.
איילת עוז: מדובר היה במחנות שאליהם נחטפו אנשים והוחזקו כאשר מתקשרים למשפחות שלהם כדי שישמעו אותם צורחים מבעד לקו הטלפון כדי שישלמו את הכופר בעד שחרורם.
איילת עוז: מדובר בילדות שנאנסו באופן יום יומי, הורעבו, הוכו במשך חודשים ארוכים עד שלמעשה קרוב משפחה או מישהו הצליח לשלם את אותו כופר אכזרי.
איילת עוז: בשנת 2012 הן מגיעות לגבול עם ישראל ממש על גחונן, מוכות, מורעבות ובמצב נפשי מאוד קשה.
איילת עוז: הן הוחזקו בכלא, בחלקן אפילו שנה באותה תקופה.
איילת עוז: רק לאחר מכן הועברו למקלטים לקורבנות סחר בבני אדם.
איילת עוז: שם הן התחילו לאט לאט לשקם את החיים שלהן.
איילת עוז: אחרי שנה במקלט כמעט כולן מטופלות במרכז היום של "מסילה" לקורבנות סחר בבני אדם.
איילת עוז: באמת אנחנו רואים נשים צעירות מאוד שהתחילו כן להצליח לשקם את החיים שלהן, למצוא עבודה, חלקן לגדל ילדים.
איילת עוז: הן ממש אוחזות אחת בשנייה, החזקות יותר מרימות את החלשות יותר והן הצליחו לצאת באמת מתופת שאי-אפשר להעלות אותה על הדעת.
איילת עוז: אנחנו המוקד לפליטים ולמהגרים ומקרים קשים ומזעזעים זה לחם חוקנו.
איילת עוז: זאת העבודה היומיומית אבל מקרה כזה לא ראינו.
איילת עוז: הן מצליחות להרים אחת את השנייה באמצעות כל ההשקעה הטיפולית.
איילת עוז: נעמה, שנמצאת איתנו בחדר, מרימה אותן מהתהומות האלה.
איילת עוז: מה שעכשיו אומרת המדינה, שניקח את הנשים האלה שהצליחו להרים את עצמן באמת בשערות ונחזיר אותן לאתיופיה.
איילת עוז: חשוב להבין.
איילת עוז: ההחזרה לאתיופיה, לאור הסטיגמה המאוד קשה שיש כנגד קורבנות אלימות באתיופיה, אומרת החזרה שלהן להיות קורבנות סחר, החזרה שלהן לשולי החברה, החזרה שלהן להיות מותרות לכל אדם.
איילת עוז: אנחנו לוקחים נשים שהצליחו להציל את החיים שלהן וזורקים אותן לתחתית החבית.
איילת עוז: אני רק אתן דוגמה אחת שגם ציינו אותה בבקשה שהגשנו לשר הפנים לפני ארבעה חודשים ולי היא לא יוצאת מהראש.
איילת עוז: ילדה שהחזירו לאותן מחנות החזרה באתיופיה.
איילת עוז: אבא שלה מגיע למחנה לקחת אותה הביתה.
איילת עוז: כשהוא שומע במחנה מה עבר על הילדה הזאת, הוא משאיר אותה שם.
איילת עוז: הוא הולך הביתה בלי הילדה.
איילת עוז: עד כדי כך הוא לא מוכן "להיטמא" במה שעבר עליה.
איילת עוז: אנחנו עומדים לקחת נשים שהצליחו להציל את החיים שלהן ובעיניים פקוחות הולכים לחרב את חייהן.
איילת עוז: אסור לדבר הזה לקרות, פשוט אסור לתת לזה לקרות.
איילת עוז: כבר בתחילת יוני פנינו לשר הפנים.
איילת עוז: שטחנו את הדברים, הבאנו את כל המסמכים וביקשנו, לפנים משורת הדין, לפנים משורת הכול, תיתן להן מעמד הומניטרי.
איילת עוז: לך יש את הכוח להציל את החיים שלהן.
איילת עוז: אני מאוד מקווה שנציגי משרד הפנים שנמצאים פה יבשרו לנו שהדבר הזה סוף סוף יתקדם.
מרב מיכאלי: אז אולי נתחיל מזה.
מרב מיכאלי: לפני כן אני רוצה לתת לנעמה סבתו, עובדת סוציאלית קלינית שהיתה גם חברה ב"מסילה".
מרב מיכאלי: את מלווה אותן בקרוב.
נעמה סבתו: באמת ליוויתי אותן בשנה האחרונה.
נעמה סבתו: לפני יומיים דיברתי עם אחת מהנשים על האפשרות שהיא בעצמה תבוא לפה לדבר.
נעמה סבתו: אחרי התלבטות היא אמרה לי שהיא לא מסוגלת, שהלב שלה לא מפסיק לרעוד, שיש לה סיוטים בלילה והיא לא ישנה, שהשיער שלה נושר.
נעמה סבתו: בעיקר שהיא ממש ממש מפחדת.
מרב מיכאלי: זאת אחת המועמדות לגירוש?
נעמה סבתו: כן.
נעמה סבתו: אני מקווה שנצליח לייצג אותן ולהשמיע את הגורל שלהן.
נעמה סבתו: אני מכירה גם את הנשים וגם את הסיפורים האישיים שלהן מאוד קרוב.
נעמה סבתו: קודם כל אגיד שלגרש אותן חזרה לאתיופיה זה לשלוח אותן למותן, ממש ככה.
נעמה סבתו: כמו שאיילת אמרה, הסטיגמה מחכה להן שם.
נעמה סבתו: צריך להבין שמראש כשהן יצאו מהבתים הן היו סוג של נערות רחוב גם שם.
נעמה סבתו: כלומר, כבר שם הן היו רדופות, הן היו עם נקמות דם.
נעמה סבתו: הן היו במצב סכנה ובעצם חזרה שלהן מחזירה אותן חזרה להיות בסכנה.
נעמה סבתו: כעובדת סוציאלית אני אגיד מהמקום המקצועי שלי, שהנשים האלה נמצאות במצב פיזי ונפשי מאוד קשה.
נעמה סבתו: פוסט טראומה אולי הכי קשה שפגשתי וראיתי.
נעמה סבתו: צריך להבין שבשביל לשרוד טראומה הדבר הכי בסיסי זאת קרקע יציבה ובטוחה.
נעמה סבתו: בקושי רב הן הצליחו בשנים האלה לייצר איזה משהו והן מצליחות לשרוד.
נעמה סבתו: לשמוט להן את הקרקע מתחת לרגליים במצב הזה, עם הפוסט טראומה שהן נמצאות בה, עם המצב הפיזי, עם הסכנה שמחכה להן שם, זה גזר דין מוות.
נעמה סבתו: אין איך להפוך את זה, זה פשוט נורא.
נעמה סבתו: האמת שבא לי להגיד, שגם בימים כאלה שהכול מעלינו זאת עננה של דין, זה הזמן לאמץ את מידת הרחמים והחסד והחמלה.
נעמה סבתו: אני מקווה שזה יצליח.
מרב מיכאלי: בואו נראה איך התקדמנו מהדיון הקודם.
מרב מיכאלי: נדבר עם נציגות רשות האוכלוסין וההגיעה, עם מיכל יוספוף, מנהלת אוכלוסיות מיוחדות.
מיכל יוספוף: בוקר טוב, אני איתכם בזום.
מיכל יוספוף: הייתי קודם מעדיפה לשמוע את כולן ואנחנו נגיב בסוף.
מרב מיכאלי: הרי ידעתם מה נושא הדיון.
מרב מיכאלי: יותר מזה, הוועדה העבירה לכם לפני חודש בדיוק רשימה של שאלות ותהיות.
מרב מיכאלי: אז כששאלנו אותן בדיון נאמר לנו שאתם צריכים זמן להיערך.
מרב מיכאלי: הנה עבר חודש והשאלה האם יש לנו תשובות לשאלות האלה?
מיכל יוספוף: לגבי הנתונים שהוועדה ביקשה אנחנו עובדים על זה.
מיכל יוספוף: אנחנו מקווים שבשבועיים הקרובים נוכל להעביר לכם את זה.
מיכל יוספוף: לא מדובר בעיבוד קל.
מיכל יוספוף: נתתם לנו פה משימה די מורכבת.
מיכל יוספוף: אני מקווה שנעמוד בזה ותוך שבועיים נעביר לוועדה את הנתונים.
מרב מיכאלי: אני רגע רוצה להפסיק אותך.
מרב מיכאלי: אריאלה מנהלת הוועדה שוחחה עם לשכת מנהל רשות האוכלוסין.
אריאלה אהרון: היא אמרה שנציגות של רשות האוכלוסין יוכלו לענות על הנתונים שביקשנו לפני חודש.
מיכל יוספוף: לא, היתה פה כנראה אי הבנה.
מיכל יוספוף: אנחנו עובדים על הנתונים כרגע.
מרב מיכאלי: איפה אי ההבנה?
מרב מיכאלי: אם לשכת מנהל רשות האוכלוסין אומרת שתוכלו לענות אז למה אתן לא יכולות לענות?
מרב מיכאלי: עבר חודש כאמור.
מיכל יוספוף: היתה תקופה שלא עבדנו אז לא יכולנו לעבוד על הנתונים שקיבלנו.
מיכל יוספוף: אני מקווה שתוך שבועיים ניתן לכם את כל הנתונים בצורה מפורטת.
מרב מיכאלי: אין לך שום דבר מכל השאלות שאת יכולה לענות?
מרב מיכאלי: בואי נעבור עליהן אחת אחת ותגידי לי שאולי יש דברים שבכל זאת אפשר לומר.
מיכל יוספוף: חצי עבודה אנחנו לא יכולים לתת.
מרב מיכאלי: למה חצי עבודה?
מרב מיכאלי: את יכולה להגיד לי כמה קורבנות סחר מוכרים שוהים כיום בישראל?
מיכל יוספוף: אני יכולה להגיד לך כמה קורבנות סחר נמצאים כרגע במקלט, אבל אני לא יכולה להגיד לך כמה קורבנות סחר נמצאים בישראל.
מיכל יוספוף: מי שיודע את הנתון הזה זאת משטרת ישראל שהיא למעשה קובעת ראשית ראייה לגבי קורבנות סחר.
מרב מיכאלי: את יודעת להגיד לי לכמה מהן יש אשרות קבע, שזה לא המשטרה קובעת?
מיכל יוספוף: כרגע אני לא יכולה לתת לך את הנתון הזה.
מרב מיכאלי: כמה עם אשרה זמנית את יכולה להגיד לי?
מיכל יוספוף: לתת תשובות לכל השאלות שביקשת, אנחנו נהיה מוכנים בעוד שבועיים.
מרב מיכאלי: הוועדה רשמה לפניה שבעוד שבועיים היא תקבל מכם את כל התשובות.
מרב מיכאלי: אני מבינה מדברייך שגם בנושא הבקשה הספציפית שהופנתה למשרד הפנים כבר ביוני לגבי הקבוצה הספציפית הזאת של הנערות מאתיופיה שעברו התעללות חמורה והיום חלקן מועמדות לגירוש.
מרב מיכאלי: אני מבינה שגם לגבי זה אין לך תשובה.
מיכל יוספוף: אני רוצה לציין דבר אחד.
מיכל יוספוף: מדינת ישראל נתנה לקבוצה הזאת שנת שיקום.
מיכל יוספוף: ראיתי אותן כשהן היו במקלט וראיתי אותן גם באיזו כתבה שהיתה בטלוויזיה.
מיכל יוספוף: ראיתי את ההבדל המשמעותי מה עשתה להן שנת שיקום.
מרב מיכאלי: מדינת ישראל לא נתנה להם מתנה, זה החוק.
מיכל יוספוף: כן, אני לא אומרת שנתנו מתנה.
מיכל יוספוף: אני רואה את החוסן הנפשי.
מיכל יוספוף: אם הן באו ונפתחו למי שצריך להיפתח על המקרה שהיה להן בסיני - כשביקרתי אותן במקלט הן היו מכונסות בעצמן ולא היו מוכנות לספר את הסיפור שלהן.
מיכל יוספוף: אז אם היום הן נפתחו אז כנראה שנת השיקום עשתה להן טוב.
מרב מיכאלי: מצבן יותר טוב משהיה.
מיכל יוספוף: לגבי כל הקבוצה הזאת.
מיכל יוספוף: אנחנו ריכזנו את כל המאפיינים האישיים של כל האנשים האלה מבחינה קבוצתית ומבחינה אישית.
מיכל יוספוף: הנושא הזה יונח על שולחנו של השר שיחליט האם אנחנו נבחן את הבק'שה הזאת כבקשה קבוצתית או כל אחד כבקשה פרטנית.
מיכל יוספוף: ברגע שנקבל את ההחלטה של השר אנחנו נדע איך להמשיך מהנקודה הזאת.
מיכל יוספוף: לגבי אכיפה, אין כרגע אכיפה כנגד הבנות על כך שהן שוהות לא חוקיות ואנחנו לא מתכוננים להוציא אותן מהארץ
מרב מיכאלי: לכמה זמן את יכולה לתת לנו את ההבטחה שלא פועלים ולא יהיו צעדי גירוש אקטיביים.
מיכל יוספוף: כל עוד לא ניתנה החלטה לגביהן לא נפעל כנגדן בצו הרחקה ולא נוציא אותן מהארץ.
מרב מיכאלי: זה חד משמעי?
נעמה סבתו: באמת לנשים האלה יש כוחות מאוד גדולים אבל הן שורדות בקושי רב.
נעמה סבתו: פגשתי אותן השנה ולא לפני שנים.
נעמה סבתו: אני יכולה להוסיף שמהרגע שהן שמעו על שלילת הוויזה שלהן, המצב הנפשי שלהן הדרדר.
נעמה סבתו: זה אומר התקפי חרדה, סיוטים, אובדנות, דיכאון.
נעמה סבתו: יש להן כוחות מאוד גדולים אבל אי-אפשר אל מול המצב הזה.
נעמה סבתו: הן לא במצב טוב.
מרב מיכאלי: אז קודם כל יש פה התחייבות של רשות האוכלוסין שכל צעדי הגירוש מוקפאים עד לקבלת החלטה לגבי הבקשה שלהן.
נעמה סבתו: זה משמח אבל לא מספיק.
נעמה סבתו: הייתי בשוק כששמעתי את מה שהגברת יוספוף אמרה לגבי זה שהיא ראתה אותן במקלט וכמה הן נראות יותר טוב.
נעמה סבתו: הן נראות יותר טוב בגלל הבטחון הקיומי שהיה להן.
נעמה סבתו: אם שומטים להן את הרגליים ולא מחליטים במשך ארבעה חודשים בבקשה שלהן והן בחוסר ביטחון יומיומי, הן ידרדרו לאותן נערות שראית שם במקלט.
נעמה סבתו: הן פשוט יישארו ככה בזמן שהן תלויות באוויר.
נעמה סבתו: זה ארבעה חודשים שכבר צריך להגיד להן כן.
נעמה סבתו: לא להפוך את זה פרטני כאילו כל אחת מהן זה מקרה אחר.
נעמה סבתו: הכוח שלהן הוא ביחד.
נעמה סבתו: הסיפור שלהן הוא אותו סיפור.
נעמה סבתו: צריך פשוט להכריע.
נעמה סבתו: אי-אפשר להגיד איזה יופי שהן השתקמו ובעצמכן ליצור את המצב ולהחזיר אותן לאותו מצב של נערות שראית.
מיכל יוספוף: זה שהגשתן את המסמך לפני ארבעה חודשים זה ידוע ונכון.
מיכל יוספוף: את אומרת שהן נמצאות ללא ויזה ביד.
מיכל יוספוף: לפי הנתונים שיש לנו את לא מדייקת.
מיכל יוספוף: לא הורדנו להן את האשרה עכשיו.
מיכל יוספוף: יש כאלה שהן כבר למעלה משנה ללא אשרה.
נעמה סבתו: אז הם התחילו לפנות אלינו.
מיכל יוספוף: אז ארבעה החודשים שאת מדברת עליהן – עכשיו מטפלים בהן.
מיכל יוספוף: כשיהיו לנו תשובות לגביהן אנחנו ניתן.
מרב מיכאלי: מיכל, את יכולה לתת לנו איזו מסגרת זמן או שזה פשוט על שולחנו של השר וכשהוא יתפנה מלתת הודעות סותרות אם הוא כן או לא תומך בסגר דיפרנציאלי אז אולי הוא ישים לב מה נמצא על שולחנו?
מיכל יוספוף: אני לא קובעת את סדר היום של השר.
מיכל יוספוף: זה יונח על שולחנו.
מיכל יוספוף: נעשה את כל המאמצים שתקבלו תשובה כמה שיותר מהר.
מרב מיכאלי: יש עוד משהו שיש לך להגיד לנו?
ל מיכל יוספוף: לא.
ל מיכל יוספוף: זה כרגע המצב.
ל מיכל יוספוף: אם יעלו דברים במהלך הדיון, אז אני אגיב.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, כשנערכת לדיון היום כי ידעת שמתקיים היום דיון בוועדה, מה בעצם באת להגיד?
מרב מיכאלי: הרי ידעת שמתקיים היום דיון בוועדה.
מרב מיכאלי: מה באת להגיד?
מיכל יוספוף: שהנושא יונח על שולחנו של השר.
מרב מיכאלי: יונח או הונח?
מיכל יוספוף: יונח.
מיכל יוספוף: אנחנו כרגע מגבשים את הנושא האם השר יתייחס אליהן כקבוצה או כבודדים.
מיכל יוספוף: אנחנו לא מתכוננים להפעיל כנגדן הליכים של יציאה מהארץ.
מרב מיכאלי: אני חשבתי שכבר הנחתם את זה על שולחנו של השר.
מיכל יוספוף: עשינו ישיבות פנימיות אצלנו ברשות כדי לדעת מה אנחנו אמורים לעשות עם זה.
מרב מיכאלי: מה צריך לקרות עד שתניחו את זה על שולחנו של השר?
מיכל יוספוף: בימים הקרובים נניח את זה על שולחנו של השר.
מרב מיכאלי: כי מה יקרה בימים הקרובים?
מיכל יוספוף: אנחנו לא עושים אכיפה נגדן.
מרב מיכאלי: מה אתם כן עושים?
מרב מיכאלי: מיכל, אני שואלת אותך שאלה עניינית.
מרב מיכאלי: אני מנסה להבין.
מרב מיכאלי: הישיבות הפנימיות שעשיתם, מה הן כללו?
מרב מיכאלי: מה עוד צריך לקרות עד שתניחו את זה על שולחנו של השר?
מרב מיכאלי: איזו עבודה עוד צריכה להיעשות מבחינתכם?
מיכל יוספוף: עבודה פנימית שלנו.
מרב מיכאלי: מה קורה בה?
מרב מיכאלי: מה מדברים בישיבות האלה?
מרב מיכאלי: מה השאלות שעולות על הפרק?
מרב מיכאלי: אני לא מבקשת ממך את התשובות אפילו.
מרב מיכאלי: אני שואלת מה השאלות שעולות?.
מיכל יוספוף: איך להתייחס?
מיכל יוספוף: מה ההשלכות שלנו כרשות לגבי הנושא הזה.
מרב מיכאלי: מה ההשלכות שלכם כרשות לגבי הנושא הזה.
מיכל יוספוף: אני לא יודעת, אנחנו דנים בזה.
מרב מיכאלי: אבל את אומרת שכבר קיימתם ישיבות.
מיכל יוספוף: אין לנו גבי החלטה.
מיכל יוספוף: לשים את זה לשר, איך אנחנו כעובדים ברשות נתייחס לזה.
מיכל יוספוף: האם נתייחס לזה כקבוצה או נתייחס לכל בקשה בודדת בפני עצמה.
מרב מיכאלי: אני רוצה להסביר משהו.
מרב מיכאלי: את זומנת לישיבה בכנסת משום שהכנסת היא הזירה שבה מתנהל דיון פומבי שבו אזרחים ואזרחיות ישראל יכולים לדעת ומקבלים הצצה איך פועלת הממשלה שחייבת דין וחשבון לכל אזרח ואזרחית.
מרב מיכאלי: הכנסת היא המקום שבאמצעותו אפשר לקבל את הדין וחשבון הזה.
מרב מיכאלי: אני מבקשת ממך.
מרב מיכאלי: לא מדובר בסוד.
מרב מיכאלי: עם כל הכבוד, זה לא חומרים חסויים.
מרב מיכאלי: אני מבקשת לדעת ממך מה נאמר בישיבות האלה שבהן דנתם מה ההשלכות.
מרב מיכאלי: מה הטיעונים בעד להכיר בהן כקבוצה?
מרב מיכאלי: מה הטיעונים לא להכיר בהן כקבוצה?
מרב מיכאלי: שתפי אותנו.
מיכל יוספוף: אני לא חושבת שאני יכולה להעלות את זה בפורום הזה.
מיכל יוספוף: כי זה דיונים פנימיים שלנו בתוך הרשות.
מרב מיכאלי: כן, אבל זה לא עסק פרטי של הרשות.
מיכל יוספוף: זה לא עסק פרטי של הרשות אבל אני אומרת לך שזה הדיונים.
מיכל יוספוף: באתי למסור מסר ולהגיד לכם שאנחנו עשינו דיונים פנימיים ואנחנו נעביר את זה לשר.
מרב מיכאלי: הגעתם למסקנה האם להמליץ כקבוצה או לא?
מיכל יוספוף: הגענו למסקנה שאנחנו רוצים שהשר ינחה אותנו איך אנחנו נבדוק את הקבוצה הזאת.
מיכל יוספוף: האם נבדוק אותה כקבוצה או כבודדת.
מיכל יוספוף: בסוף בסוף מי שייתן החלטה איך אנחנו נבדוק, זה השר מנחה אותנו.
מרב מיכאלי: חשבתי שאתן מניחות על שולחן השר האם להכיר בהן כקבוצה או לא.
מיכל יוספוף: אנחנו מעלים בפני השר את כל הטיעונים שאנחנו רואים ואת כל מכלול המידע שקיבלנו עליהן.
מיכל יוספוף: זאת עכשיו החלטה של השר להנחות אותנו איך נפעל לגבי הקבוצה הזאת.
מרב מיכאלי: אני באמת מנסה להבין.
מרב מיכאלי: אתם תניחו בפני השר רק את כל העובדות שיש לכם לגביהן או שאתם תניחו גם המלצה?
מיכל יוספוף: אנחנו נניח בפני השר את כל החומר שקיבלנו מהארגונים, כולל החומר שנמצא אצלנו.
מיכל יוספוף: נגיד לו איך ההתייחסות לגבי קבוצה ואיך ההתייחסות לגבי בודד.
מיכל יוספוף: איילת, רצית לחדד?
איילת עוז: כן, רציתי לחדד וגם שתיתי מים ונרגעתי רק בקושי.
איילת עוז: חשוב לי להסביר דבר אחד לגבי הזמן שזה לוקח.
איילת עוז: אני חושבת שעמדתי היתה ברורה.
איילת עוז: חשוב לי להבהיר ברמה העניינית מה זה אומר לחיות בלי ויזה, כי הגברת יוספוף הרגיעה אותנו שהן לא יגורשו.
איילת עוז: זה באמת משמח אבל חשוב להבין שאם אין להן ויזה בתוקף, ויזה היא הדבר הכי בסיסי שיש לאדם חסר אזרחיות בישראל.
איילת עוז: בלי ויזה אין להן גישה לחשבון הבנק שלהן.
איילת עוז: בלי ויזה הן לא יכולות לעבוד כדין.
איילת עוז: בלי ויזה הן לא יכולות לקבל גישה לביטוח הבריאות שלהן, אם יש להן ביטוח בריאות.
איילת עוז: כלומר, בלי ויזה הן אמורות לחיות מהאוויר בעצם.
איילת עוז: כלומר, זה שהגברת יוספוף מנסה להרגיע אותנו שהן לא יגורשו, זאת הרגעה יותר טובה מאשר הן כן יגורשו, אבל זאת הרגעה שעדיין משאירה אותן בלי יכולת מינימלית לחיים.
איילת עוז: לגבי ההחלטה המשותפת וההכרח של החלטה משותפת במקרה הזה, אני חושבת שזה הכרחי ואני לא אחזור על הדברים.
מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד, הגברת יוספוף.
מרב מיכאלי: הבקשה הועברה לפני ארבעה חודשים.
מרב מיכאלי: הוועדה פנתה אליכם לפני חודש בבקשה לנתונים.
מרב מיכאלי: הבקשה נמצאת אצלכם מיוני.
מרב מיכאלי: האם מאז יוני לא הצלחתם להניח על שולחנו של השר את הדברים?
מרב מיכאלי: תסבירי לי מה לוקח כל-כך הרבה זמן.
מיכל יוספוף: היו ישיבות בין משרדיות.
מיכל יוספוף: אני חושבת שמי שתתייחס לזה תהיה המתאמת הבין משרדית דינה דומיניץ.
מיכל יוספוף: זה לא שלא עשינו כלום.
מיכל יוספוף: היו ישיבות, כולל בין משרדי עם הגברת דינה דומיניץ.
מרב מיכאלי: עורכת דין דינה דומיניץ מתאמת המאבק בסחר בבני אדם במשרד המשפטים.
דינה דומיניץ: בוקר טוב, שלום לכולם.
דינה דומיניץ: אכן בתחילת חודש יולי קיימנו ישיבה בין משרדית אצלנו לבקשת רשות האוכלוסין וההגירה כדי לאסוף את המידע בצורה הוליסטית, לא רק מרשות האוכלוסין אלא גם מהגורמים הממשלתיים האחרים שמכירים את האוכלוסייה הזאת.
דינה דומיניץ: בין היתר, סיוע משפטי, משרד הרווחה וגורמים נוספים.
דינה דומיניץ: ברור שההחלטה בסופו של דבר היא של שר הפנים, אבל כדי לתת מסגרת לדיון ואת השיקולים מאחר ומדובר בקורבנות סחר, העלינו מספר שיקולים שאנחנו חושבים שצריך לשקול.
דינה דומיניץ: אני רוצה לפרט ממש בקצרה.
דינה דומיניץ: קודם כל, כמדיניות ממשלתית עד היום ככלל קרבן סחר שמוכר, שזה בסמכות המשטרה, זכאי לשנת שיקום שכוללת שהייה ולינה במקלט, סיוע פסיכו סוציאלי, טיפול רפואי לכל צורך רפואי שמתעורר, סיוע משפטי בחינם לפי הסמכויות של האגף לסיוע משפטי וזכויות נוספות.
דינה דומיניץ: כמובן גם אשרת עבודה שניתנת על-ידי רשות האוכלוסין וההגירה.
דינה דומיניץ: אני אומרת ככלל, כי בתום התקופה הזאת שתחומה בזמן – היא בדרך-כלל שנה אבל היא יכולה להיות יותר.
דינה דומיניץ: למשל, אם מדובר בעדות, זה יכול להגיע גם למספר שנים.
דינה דומיניץ: אחרי שהתקופה הזאת מסתיימת ככלל חוזרים הקורבנות למדינות המוצא.
דינה דומיניץ: אבל כפי שאנחנו יודעים יש מקרים חריגים וזה בהחלט אחד מהמקרים החריגים.
דינה דומיניץ: לפחות בכל ההיסטוריה של ה-15 שנה שהמדינה מטפלת בסחר בבני אדם, זה באמת אחד מהמקרים החריגים מכמה היבטים.
דינה דומיניץ: במקרים החריגים האלה צריך גם לשקול שינויים נוספים שדנים בבקשה הומניטרית.
דינה דומיניץ: אחד הנושאים החשובים הוא, האם צפוי איזו מסוכנות או חשש לסחר חוזר או ניצול חוזר של אותם קורבנות כשהם חוזרים לארץ המוצא.
דינה דומיניץ: בכלל זה, במיוחד בשנים האחרונות, המשפט הבינלאומי שמפרש את האמנה שישראל אישררה ומחויבת אליה, בעצם מנחה את המדינות החברות לאמנה הזאת שצריך לשקול גם את נושא הנידוי החברתי.
דינה דומיניץ: אנחנו יודעים שמלכתחילה שקורבנות סחר הם אוכלוסייה מאוד פגיעה בגלל מה שהם עברו ולכן הם גם אוכלוסייה בסיכון לניצול חוזר.
דינה דומיניץ: כאן אנחנו כמובן מבינים וגם בדקנו את הנושא הזה בישיבה יחד עם נציבות האו"ם לפליטים, שבאתיופיה נשים ובמיוחד קטינות שנאנסו וחלקן גם ילדו ילדים כתוצאה מהאונס, צפויות לצערנו לנידוי חברתי.
דינה דומיניץ: המשפחות ככל הנראה לא יקבלו אותן חזרו.
דינה דומיניץ: זה אומר שהן כנראה נדונות לחיים של עוני ומצוקה.
דינה דומיניץ: צריך לזכור שכנראה הן גם הגיעו מחיים של עוני ומצוקה אחרת הן לא היו נשלחות כילדות למדינה זרה כדי לפרנס את המשפחה.
דינה דומיניץ: לכן בהחלט זה אחד השיקולים שכן צריך לשקול.
דינה דומיניץ: לפני שדנים בהחזרה שלהן צריך לוודא שאנחנו עומדים בעקרונות המשפט הבינלאומי בעניין הזה ושאנחנו לא שמים אותן בסכנה לסחר וניצול חוזר.
דינה דומיניץ: כמובן שיתר השיקולים ההומניטריים הם של משרד הפנים.
דינה דומיניץ: תודה בשלב זה.
מרב מיכאלי: מה תודה בשלב זה?
מרב מיכאלי: תודה רבה עורכת הדין דומיניץ על הסקירה היפה אבל בואי דברי איתי תאכלס.
מרב מיכאלי: אומרת מיכל יוספוף שאת היית שותפה לחלק מהישיבות הפנימיות הבין משרדיות שנערכו בקשר לעניין הזה.
מרב מיכאלי: בואי ספרי לנו איפה זה עומד.
מרב מיכאלי: כמו שאמרתי, הכנסת מתפקידה כמפקחת על הממשלה אמורה לספק לציבור את המקום שבו הממשלה תיתן דין וחשבון שכולם יכולים לשמוע ולראות אותו.
מרב מיכאלי: אנא שתפי אותנו מה היה בישיבות האלה?
מרב מיכאלי: איפה זה עומד כרגע?
מרב מיכאלי: מה חסר כדי שתוגש לשר הסוגייה כדי שהוא יוכל לקבל החלטה?
דינה דומיניץ: אני אחזור ואומר.
דינה דומיניץ: בתחילת יולי ערכתי ישיבה אחת עם כל הגורמים לבקשת רשות האוכלוסין.
דינה דומיניץ: אספנו את כל המידע מכל רשויות המדינה שמכירות, מטפלות וטיפול בעבר בנשים הללו.
דינה דומיניץ: הוצאנו סיכום ישיבה.
דינה דומיניץ: פרשנו את השיקולים שיש לשקול.
דינה דומיניץ: עכשיו הצגתי את השיקולים שלנו מטעם העקרונות הבינלאומיים שצריכים להנחות אותנו.
דינה דומיניץ: פרשנו את כל הדברים הללו.
דינה דומיניץ: דנו בשיקולים השונים בהקשר לתיק הזה ובעצם למעשה מכאן והלאה רשות האוכלוסין אמורה את זה לשר ולקבל החלטה.
מרב מיכאלי: אז עכשיו אנחנו מקבלות תמונה הרבה יותר ברורה, אני מודה לך.
מרב מיכאלי: את אומרת שהתקיימה ישיבה אחת עם כל הגורמים.
מרב מיכאלי: היא התקיימה ביולי.
מרב מיכאלי: היא התקיימה סמוך לקבלת הבקשה מהארגונים.