GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זהר סהר: דובר פה על פניה מרחוק.
זהר סהר: דובר פה על טיפול מרחוק.
זהר סהר: לא דובר על טיפול בחדר אקוטי.
עאידה תומא סלימאן: בגלל שאתם מדברים על טיפול מרחוק, בגלל שאתם מדברים על שיחה טלפונית, אפילו העובדת הסוציאלית לא נמצאת שם וההתניה היא לא כדי להקל עליה בתהליך ולהסביר לה וללוות ולתמוך בה, אלא – אני לא יודעת למה צריך עובדת סוציאלית ברגע הראשון שהנפגעת מגיעה במיוחד כשהיא בטלפון, לא כשהיא נמצאת פיזית ומלווה אותה.
עאידה תומא סלימאן: מה יכול להיות בשיחה הזו?
עאידה תומא סלימאן: הרופאים לא מכירים את התיק הרפואי, נכון.
עאידה תומא סלימאן: אבל גם העובדת הסוציאלית לא תוכל לעזור להם בזה, כי היא גם כן לא מכירה את התיק הרפואי.
עודד פורר: אני חייב לומר משהו באמת במאמר מוסגר.
עודד פורר: עזבו עכשיו את כל ההתפלפלות המשפטית.
עודד פורר: לקבוע שפגיעה מאונס היא לא מקרה חירום רפואי, מעבר לזה שהוא אבסורד, נטול כל הגיון גם מבחינת הטיפול, כשחלק מהטיפול הוא טיפול שאם הוא לא יתקבל בשעות האחרונות שאחרי, גם הבריאות של הנפגע או נפגעת נמצאת בסיכון, גם הנפשית וגם הפיזית.
עודד פורר: למעבר לזה, באופן חד-משמעי - - -
זהר סהר: כל ההתייחסות הייתה – סליחה, חבר הכנסת פורר – לפניה מרחוק.
זהר סהר: גם אי-אפשר לתת טיפול במיון מרחוק.
עודד פורר: סליחה, סליחה, סליחה, סליחה, סליחה.
עודד פורר: זה לא עובד פה ככה.
עודד פורר: את מוזמנת להגיע לפה, יכולת להגיע לפה לדיון בוועדה.
עודד פורר: אבל כשמדבר, בין אם זה יושב-ראש הוועדה ובין אם זה חבר הכנסת, מה לעשות?
עודד פורר: לנו את הזכות להתפרץ.
עודד פורר: לכם אין.
עודד פורר: הקביעה הזאת שזה לא מקרה חירום רפואי, בעיניי, היא קודם כול לא נכונה ברמה המהותית.
עודד פורר: אני סבור, בפרשנות המשפטית הדלה שלי, גם לא נכונה ברמה החוקית.
עודד פורר: גם ברמה החוקית.
עודד פורר: אני קראתי את חוק זכויות החולה.
עודד פורר: בעיניי, זה עומד בדיוק במסגרת החוק.
עודד פורר: חבר הכנסת סגלוביץ', אחר כך אני רוצה את ההתייחסות של מרכזי הסיוע.
יואב סגלוביץ': תראו, אני רוצה להגיד, כל מי ששומע שם, אני לא מכיר הרבה מקרים - - -
עודד פורר: היא ירדה מהקו?
עודד פורר: אני עוצר את הדיון.
עודד פורר: אני רוצה מבקש שמשרד הבריאות יחזור לדיון.
עודד פורר: אנחנו יוצאים להפסקה.
עודד פורר: היא טוענת שזה טכני ויחזירו אותה.
עודד פורר: אני מחדש את הדיון.
עודד פורר: התקלה הייתה, כנראה, תקלה טכנית במשרד הבריאות ולא יציאה מהדיון.
עודד פורר: אני רוצה, בינתיים, חבר הכנסת סגלוביץ', בבקשה.
עודד פורר: אחריך – איילת.
יואב סגלוביץ': אני רוצה להגיד כמה דברים שכבר חזרנו עליהם.
יואב סגלוביץ': תראו, אני לא מכיר הרבה נושאים שיש בהם כזה היפוך בין מה שמדברים לבין מה שעושים, באמת.
יואב סגלוביץ': ואני אומר את זה פה, מעבר לזה שהזמנת את משרד הבריאות לעשות סטטוס בשבוע הבא מה קורה באילת.
מרב מיכאלי: ברוך הבא לפמיניזם.
יואב סגלוביץ': עכשיו, אילת זה סיפור של יום או יומיים.
יואב סגלוביץ': אני הייתי מפקד המשטרה באילת לפני הרבה שנים.
יואב סגלוביץ': ניסיתי אז לקדם את העניין.
יואב סגלוביץ': לא ידעתי שקוראים לזה חדר האקוטי.
יואב סגלוביץ': ידעתי אז שיש נשים שנפגעות, שהן גרות בפִּיזְדְּיוֹלוֹךְ ואפילו אין להן איך להגיע.
יואב סגלוביץ': וזה עלה פה בדיוני הוועדה.
יואב סגלוביץ': ואז אתה שומע באירוע רב-רושם שבא שר הבריאות ואומר:
יואב סגלוביץ': פתחתי – ואת הכסף לא העבירו.
יואב סגלוביץ': עכשיו, זה סימפטום, זה רק סימפטום למחלה.
יואב סגלוביץ': ואז מגיעים לסיפור, ופה אני אומר דברים קשים למשרד הבריאות וכן תקשיבו ואל תיעלבו.
יואב סגלוביץ': תקבלו את זה.
יואב סגלוביץ': לא יכול להיות מצב שיש ועדה מקצועית של משרד הבריאות, שאנחנו צריכים לקבל את הנתונים שלה בסוף מארגוני הסיוע, ומקבלים דיווח, ואני אגיד את זה בעדינות, לא נכון.
יואב סגלוביץ': אי-אפשר להגיד לנו: הלל יפה – כשכתוב במסמך: מאיר.
עודד פורר: דיווח לא מדויק.
יואב סגלוביץ': אני אומר דיווח לא נכון.
יואב סגלוביץ': אני אומר שזה לא נכון.
יואב סגלוביץ': אני קורא לילד בשמו.
יואב סגלוביץ': אלה שיקולים בלתי עניינים.
יואב סגלוביץ': אני לא יודע מה הסיפור שם.
יואב סגלוביץ': גם לא מעניין אותי.
יואב סגלוביץ': מה שמעניין אותנו פה בוועדה שהדבר הזה ינוע ויתקדם.
יואב סגלוביץ': ואנחנו נמרחים עם הדבר הזה.
יואב סגלוביץ': אני אומר את זה כאן:
יואב סגלוביץ': אני הייתי הרבה שנים בתוך השירות הציבורי, ואני אומר לך באמת, עודד, לא ראיתי כאלה תשובות.
יואב סגלוביץ': שיגידו: אסור לנו להגיד את התשובה האמיתית.
יואב סגלוביץ': אבל שלא ימרחו אותנו.
עודד פורר: איילת, רציתי להגיד איזשהו משפט?
בית אור: רציתי לומר שני דברים.
בית אור: הדבר הראשון הוא שכל מה שאנחנו רואים בהקשר של הפער הזה שחבר הכנסת סגלוביץ' מדבר עליו, הפער שחוזר ועולה בדיוני הוועדה, לטעמנו נובע מהיעדר הסדרה של נוהל עבודה סדור, מעודכן, מותאם לאמצעים הטכנולוגיים הקיימים היום של החדרים האקוטיים.
עודד פורר: צריך לעשות דיון לגבי הנוהל.
בית אור: מכאן זה מתחיל, מכאן זה נגמר.
בית אור: לא נגמר, אבל הצעד משמעותי שחייב להסתיים.
בית אור: אנחנו כבר – חבל שעאידה יצאה – שלוש וחצי שנים - - -
עודד פורר: זה גם עלה בדיון אחר שקיימנו פה.
בית אור: זה עולה בכל דיון.
בית אור: זה עולה בכל דיון, אדוני היושב-ראש.
בית אור: שלוש וחצי שנים אנחנו עושים דיון.
עודד פורר: נקיים על זה דיון ייעודי.
עודד פורר: אנחנו על נקיים דיון ייעודי, רק על זה.
בית אור: אז אני אשמח שהוא יהיה עיתי, עם עי"ן וגם עם אל"ף.
בית אור: אבל עיתי במובן של: צריך כבר לגמור את הסאגה הזאת.
עודד פורר: אני חושב כבר למדת שהדיונים פה עיתיים, בעי"ן.
בית אור: בטי"ת, נכון.
בית אור: תודה על החידוד.
בית אור: זה הפער המשמעותי.
בית אור: ועוד משהו שאני רוצה לומר.
בית אור: אנחנו צריכים מאוד, אני מזהירה את כולנו, לא לשפוך את התינוק עם המים.
בית אור: הצוותים בחדרים האקוטיים עושים עבודה מסורה.
בית אור: וזה חשוב להזכיר, להדגיש ולומר.
עודד פורר: אני אזכיר שאני סיירתי עם הוועדה, היה סיור ועדה, חבר הכנסת סגלוביץ' היה, בבת עמי.
בית אור: בבת עמי.
עודד פורר: ולצערי, מפאת קוצר הזמן גם לא אתן לד"ר דבורה, שהבנתי שהיא גם כן נמצאת פה בזום.
עודד פורר: ראינו שם פעילות מדהימה, מבורכת, מעל הכול, כמו שאת אמרת, מסורה.
עודד פורר: אני בטוח שאי-אפשר לעסוק בנושא הזה בלי לעסוק בו, מה שנקרא, כול כולך בתוך העניין.
בית אור: מתוך הנשמה, כן.
עודד פורר: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.
מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד, אתה יודע, שהייתה לי הזכות לפתוח, יחד עם מרכזי הסיוע, את החדר האקוטי הראשון בבית החולים וולפסון בחולון.
מרב מיכאלי: אתה היודע מתי זה היה?
מרב מיכאלי: בשנת 2000.
מרב מיכאלי: ואני לא רוצה להשתמש בביטויים גסים, זה לפני 20 שנה.
מרב מיכאלי: ומשרד הבריאות, 20 שנה אחרי, עוד דן איתנו בפתיחת מספיק חדרים אקוטיים, ובנוהל, ובתקציב, ובצורך, ובהגדרות ובכל הדבר הזה.
מרב מיכאלי: איך זה יכול להיות שמשרד ממשלתי לא מצליח להדביק את המינימום של המינימום של המינימום של איפה שנמצאת החברה, של איפה שנמצאת התודעה הציבורית, ההבנה של מה נדרש ולהתחיל להתמודד עם התופעה הזאת.
עודד פורר: מרב, הרבה פעמים אומרים שבוועדות בכנסת אין השפעה באמת.
עודד פורר: העובדה היא שאנחנו הצלחנו בזמן קצר בוועדה - -
עודד פורר: להדביק את הפער לפחות בחמישה מקומות.
עודד פורר: יכול להיות שיש לנו פה עכשיו מחלוקת על – צריך להבין גם איפה הדיון.
עודד פורר: הוא לא אם יהיו עוד חמישה, אלא איפה הם יהיו.
מרב מיכאלי: אבל אני אומרת שצריך לראות גם את הקצב שבו הדברים מתנהלים, ועצם זה שכל הזמן אנחנו צריכות וצריכים להתווכח על הדברים ועל ההגדרות שלהם ולהתעקש על החשיבות שלהם.
מרב מיכאלי: אני מצטרפת גם למה שאתה אמרת גם למה שאיילת אמרה על העבודה המדהימה שנעשית בחדרים האלה.
מרב מיכאלי: אבל צריך להבין שכשאנחנו חוזרות ומדברות וחוזרים ומדברים על העובדה שרק 10% מהנפגעות בכלל מגיעות להתלונן ושמתוך 10% האלה 80% מהתיקים נסגרים – החדרים האקוטיים בהקשר הזה, למשל, יש להם תפקיד מאוד משמעותי, זה בוודאי לא בלעדי, זה בוודאי לא מספיק.
מרב מיכאלי: יש פה שני מסלולים, אם תרצה.
מרב מיכאלי: אחד – הטיפול שמגיע לכל נפגעת ונפגע שהוא צריך להיות כזה שמבין אותם ומה עבר עליהם ולטפל בהם בצורה הטובה ביותר.
מרב מיכאלי: ושניים – ההבנה שזה קריטי בשביל למגר את התופעה.
מרב מיכאלי: כי זה יאפשר לתבוע בצורה הרבה, הרבה יותר אפקטיבית כשהחדרים האלה יהיו יותר נגישים והתוצאות שלהם יהיו יותר יעילות, לצורך העניין, למערכת התביעה.
מרב מיכאלי: ולכן באמת יאללה כבר.
עודד פורר: ד"ר הירשמן?
עודד פורר: מנהל בית החולים לב השרון.
עודד פורר: לא טעיתי בשם.
דלית אזולאי: כן, כן.
דלית אזולאי: שמואל הירשמן.
עודד פורר: איתנו?
שמואל הירשמן: צוהריים טובים.
שמואל הירשמן: שומעים?
עודד פורר: שומעים ורואים מצוין.
שמואל הירשמן: תודה.
שמואל הירשמן: אז קודם כול, תודה על הדיון.
שמואל הירשמן: ואני מאוד שמח שהוועדה פעילה מאוד.
שמואל הירשמן: החשיבות שאני מנסה להדגיש בהתערבות שלי היא לראות את הפן הנפשי, כמנהל מערך פסיכיאטרי גדול שהתחום של הטראומה המינית הוא המערך הגדול ביותר בארץ לטיפול בטראומה מינית.
שמואל הירשמן: הפגיעה מאונס, התוצאות שלה וההשלכות שלה הנפשיות הן ארוכות טווח והן אולי הדבר הקשה ביותר שיכול לקרות בעצם מתהליך של אונס.
שמואל הירשמן: אני גם מזמין את הוועדה לבוא לסייר אצלנו ולראות את המערך שנבנה פה ואת הדברים שצריך להשלים.
שמואל הירשמן: מעבר לבדיקה הגינקולוגית, הפורנזית, הטיפול מונע זיהומים וכו'.
שמואל הירשמן: החלק הנפשי חייב לקבל דגש הרבה יותר גדול.
שמואל הירשמן: אנחנו מקיימים מרפאה אקוטית לטיפול מייד, 24 שעות או למוחרת של אירוע אונס אצלנו פה במרכז כבר כמה שנים.
שמואל הירשמן: המרפאה הזאת, אנחנו רואים את החשיבות שלה בצורה דרמטית למניעה של היווצרות של Complex PTSD ו-PTSD.
שמואל הירשמן: אני חושב שכדאי שהוועדה תנסה למצוא איזושהי דרך גם לעזור לנו בנושא של ההיבט הנפשי, איך לקדם אותו.
שמואל הירשמן: כי כרגע אנחנו לא הצלחנו לקבל תקציב בכלל למרפאה זאת שפועלת בעצם בהתנדבות כבר כמה שנים, ובכלל לבנייה של מערך לאומי לדבר הזה.
שמואל הירשמן: אני חושב שהוועדה די מבינה שההתערבות חייבת להיות מהירה, היא חייבת להיות אינטנסיבית, היא חייבת להיות סופר מקצועית מייד אחרי האירוע.
שמואל הירשמן: זה הדגש שאנחנו היינו רוצים להדגיש.
שמואל הירשמן: נמצאת פה גם ד"ר ברנר שמנהלת את המרפאה ההמשכית אחר כך לנפגעות האלה.
שמואל הירשמן: מרפאה גדולה שאנחנו מקיימים פה.
שמואל הירשמן: הדברים האלה צריכים לקבל את תשומת הלב, זה לא יכול להסתפק בחלק הגופני.
שמואל הירשמן: והיינו רוצים שתעזרו לנו בזה.
עודד פורר: ניקח לתשומת ליבנו בהחלט.
שמואל הירשמן: גם בעניין של תקצוב, כי המרפאות האקוטיות הללו צרכו את התקציב שלהן.
עודד פורר: זהר חזרה?
עודד פורר: אני אתן לעורכת הדין טל חסין ואחר כך להתייחסות של משרד בבריאות, לד"ר זהר סהר.
טל חסין: כן, כן.
טל חסין: אני פה.
טל חסין: אתם רואים אותי?
עודד פורר: צריכה לפתוח את הווידאו שלך.
טל חסין: בסדר עכשיו?
עודד פורר: טוב, בואו נמשיך עם ד"ר זהר סהר.
זהר סהר: אני רק רוצה לציין שאני לא ירדתי מעולם מהדיון בשום שלב.
עודד פורר: הבנתי שהייתה פה תקלה טכנית.
זהר סהר: אוקיי.
עודד פורר: אמרתי את זה גם מייד עם חידוש הדיון.
עודד פורר: זהר, את רוצה להתייחס לדברים שנאמרו?
עודד פורר: דבורה נמצאת?
עודד פורר: אני אתן אחר כך לדבורה באומן.
עודד פורר: בבקשה, זהר.
זהר סהר: חשוב לי לציין שוב שאין פה שום הפחתה או זלזול או חוסר התייחסות למצב של אונס או פגיעה מינית כמצב שהוא לא מצב רפואי שדורש התייחסות.
זהר סהר: ההתייחסות הספציפית במכתב הייתה נקודתית לחוק זכויות החולה, ששם מצב חירום רפואי מוגדר כנסיבות שבהן אדם מצוי בסכנה מיידית לחייו או קיימת סכנה מיידית כי תגרם לאדם נכות חמורה בלתי הפיכה אם לא יינתן לו טיפול רפואי דחוף.
זהר סהר: זאת הייתה ההתייחסות המשפטית במכתב שד"ר ורד עזרא הוציאה.
זהר סהר: מבחינתנו ומבחינת מערכת הבריאות, אין פה חילוקי דעות.
זהר סהר: אונס דורש התייחסות וטיפול בהקדם גם אם הוא לא עונה על ההגדרה לפי החוק.
זהר סהר: בכל מקרה, יש פה אפילו חיזוק אני חושבת לנושא הזה, אחרי שבאמת כתבנו את הנחיות באפריל שבאמת רוצות להקל על נפגעות כדי לתת להן את המענה.
זהר סהר: אני באמת רוצה שתשמעו את ד"ר דבורה באומן.
זהר סהר: הייתה פה חשיבה מקצועית לגבי היכולת לתת מענה רפואי-תרופתי בטלפון ללא שראו את הנפגעת.
זהר סהר: ואני שוב חוזרת, אני חושבת שלהכניס את האמירה שמתנים את זה בטיפול של העובדת הסוציאלית – אני חושבת שהמטרה פה היא הפוכה.
זהר סהר: היא דווקא כדי לראות איך אפשר לסייע לנפגעת.
זהר סהר: גם בתוך הספרות אנחנו יודעים שהשפה היא הרבה פעמים חלק מהתגובות של פגיעה מינית אקוטית.
זהר סהר: יש פה משמעות של אשת מקצוע מיומנת שיודעת לדבר עם הנפגעת, שכן מכירה את התהליך בחדר, שיכולה להסתכל על דברים.
זהר סהר: היא נמצאת בקשר עם הצוות הרפואי כדי להסביר לנפגעת ולראות.
זהר סהר: שוב, אני חושבת אנחנו מדברים על שיחה של כמה דקות, אנחנו לא מדברים פה על שיחה של שעות.
זהר סהר: אין פה עיכוב במתן במענה הטיפולי.
זהר סהר: אני חושבת שכל הדיון פה יצא מהקשר.
זהר סהר: מבחינת מקצועית, אנחנו דווקא חושבים שהמודל של המרכז האקוטי שבו מלווה עובדת סוציאלית את הנפגע או הנפגעת לאורך כל הטיפול במקביל לטיפול הרפואי, לא במקומו, הוא המודל הנכון.
זהר סהר: אם יש חלופות מקצועיות, אנחנו מוכנים לפתוח על זה דיון.
זהר סהר: אני חושבת שהמרכזים האקוטיים יהיו שמחים לשבת ולעשות חשיבה נוספת.
זהר סהר: אני עדיין רוצה להבהיר באופן חד-משמעי שהמרכזים פתוחים, נותנים מענה לכולם.
זהר סהר: ויש צורך, מומלץ, רצוי וכדאי להגיע בהקדם לבית חולים.
עודד פורר: חשוב להבהיר.
עודד פורר: זאת אומרת, אם הנפגעת לא מוכנה לדבר עם עובדת סוציאלית, היא עדיין תקבל את הטיפול בחדר האקוטי.
זהר סהר: בוודאי שתקבל את הטיפול בחדר האקוטי.
זהר סהר: אף פעם לא קרה שמישהו שלא רצה לדבר עם עובדת סוציאלית לא קיבל טיפול.
זהר סהר: אני חושבת שזה גם להכניס את זה לעיוות מקצועי מוחלט.
זהר סהר: אבל אני חושבת שכן יש לזה משמעות.
זהר סהר: ההפך, אני חושבת שדווקא שהחלק הזה מקל.
עודד פורר: בואו נספיק לשמוע את ד"ר דבורה באומן.
עודד פורר: ואחר כך אנחנו נסכם את הדיון ונצביע.
עודד פורר: ד"ר באומן, בבקשה.
דבורה באומן: שלום לכם.
דבורה באומן: קודם כול, אני חייבת להגיד משפט אחד.
דבורה באומן: אני מעריכה מאוד, על גבול מעריצה, את העבודה שלכם, את הדאגה שלכם.
דבורה באומן: כי, כמו שנאמר כבר, מה שהכי חשוב לנו, לכולנו, הוא בעצם אותם נפגעות ונפגעים והבריאות שלהם.
דבורה באומן: אז כמה נקודות שאני רוצה להתייחס אליהן.
דבורה באומן: למעשה, זהר התייחסה אליהן, אבל אני רוצה להתייחס אליהן בכל זאת.
דבורה באומן: בנושא של ייעוץ טלפוני, אנחנו תמיד, תמיד, תמיד, מעדיפים הנשים האלו יגיעו או הגברים – כמובן, הרוב נשים ולכן אני מדברת בלשון נקבה – יגיעו למרפאה שלנו ונוכל לראות אותם פנים אל פנים.
דבורה באומן: בבית חולים בכלל וכרופאים אנחנו לא עושים אולטימטומים.
דבורה באומן: שום דבר.
דבורה באומן: גם, לדוגמה, מהעולם שלי, מי שמסרבת ניתוח קיסרי כי לעובר יש מצוקה, אנחנו לא נתנה את זה בזה שנעזוב אותה ולא נדבר איתה.
דבורה באומן: אין דבר כזה.
דבורה באומן: אנחנו לא מתנים ולא עושים אולטימטומים.
דבורה באומן: אבל אנחנו כן עובדים על סמך ספרות, מחקרים.
דבורה באומן: ודבר ידוע הוא שאותה פגישה, שמישהו שהוא מומחה בנושא רפואת הנפש כדבר הראשון, הוא הדבר הכי נכון.
דבורה באומן: הוא זה שמוריד את התחלואה הקשה מאוד, הפסיכיאטרית, מה שד"ר הירשמן דיבר עליה.
דבורה באומן: ויש על זה גם תימוכין ביולוגיים.
דבורה באומן: בעבודות שהראו סימנים ביולוגים לפגיעה טראומטית נפשית, ראו שברגע שיש מפגש עם מישהו מקצועי כמפגש ראשון זה הדבר הנכון.
דבורה באומן: אני כבר לא מדברת על זה שהרבה פעמים כשאנחנו נכנסים, אותה נערה או בחורה לא רוצה בכלל לשתף פעולה.
דבורה באומן: ומה שעובדות סוציאליות עושות להן הוא דבר נפלא.
דבורה באומן: אוקיי.
דבורה באומן: לכן זה בנוי על הרבה חשיבה ועל הרבה הרבה מחקר, שזה הדבר הנכון ביותר, המפגש הראשון של עובדת סוציאלית.
דבורה באומן: לשאלתך, אין אולטימטום.
דבורה באומן: לא מסכימה – אין בעיה.
דבורה באומן: אנחנו נמשיך לטפל בה.
דבורה באומן: עכשיו בקשר לייעוץ הטלפוני, ממה שאני חושבת שהייתה ההתייחסות במכתב של ד"ר עזרא, זה בנושא של טיפול תרופתי.
דבורה באומן: הקורונה הביאה אותנו להרבה מאוד ייעוצים טלפוניים.
דבורה באומן: ואני יכולה להגיד לכם שעל כל הייעוצים הטלפוניים רובנו לא נותנים טיפול תרופתי.
דבורה באומן: אנחנו נותנים טיפול תרופתי כשזה מטופל שאנחנו מכירים אותו, יודעים את מחלות הרקע שלו.
דבורה באומן: וגם נותנים לו תרופות שאין להן כמעט תופעות לוואי.
דבורה באומן: הטיפול התרופתי שניתן במרכז האקוטי מונע איידס ומונע מחלות מין.
דבורה באומן: יש לו תופעות לוואי, ויש מחלות מסוימות שזה יכול להחמיר מאוד את המחלה.
דבורה באומן: ולכן זה מסוכן, לא מקצועי, אני רוצה להגיד אפילו שזה רשלני כמעט לתת טיפול תרופתי למישהי שאנחנו לא מכירים, שאולי מרוב הלחץ היא גם לא תיתן לנו את המידע המלא, כי כשאתה יושב אתה מוציא יותר דברים ואתה שומע יותר דברים.
דבורה באומן: ובנושא של מניעת היריון, לא צריכים אותנו, כי זו בעצם תרופה ללא מרשם רופא, וזה כל אחד.
דבורה באומן: אז בהחלט בשיחה אני אוכל להגיד: כן, אל תשכחי לגשת – ואתם יודעים מה?
דבורה באומן: אני אפילו מוכנה לתת מרשם לתרופה של מניעת היריון, כי עם מרשם היא עולה יותר זול.
דבורה באומן: זה לא בעיה.
דבורה באומן: אבל בנושא התרופתי בעיה מאוד מאוד קשה מבחינה רפואית לתת מרשם למישהי שאני לא מכירה ולא רואה.
דבורה באומן: אפשרות אחרת אבל בעייתית היא ליצור קשר עם רופא משפחה שמכיר את המטופלת, כמובן בהסכמה וברצון של המטופלת, ולהגיד לו: אני מציע לך לתת לה ככה וככה.
דבורה באומן: עכשיו, עוד נקודה חשובה שיש לי להגיד והיא בנושא של פריסת מרכזים אקוטיים.
דבורה באומן: אנחנו מדברים על פתיחה, שזה דבר מבורך.
דבורה באומן: אין ספק שמספר המרכזים האקוטיים שקיים כרגע הוא לא מספיק.
דבורה באומן: יחד עם זאת, אנחנו צריכים לחשוב להקים, לדעתי, ועדה שתשקול טוב מאוד מה היתרונות ומה החסרונות.
דבורה באומן: אם אנחנו נפתח הרבה מרכזים אקוטיים, הרי שהמקצועיות של הבדיקה הפורנזית תלך ותרד.
דבורה באומן: כי בשביל לשמר את המיומנויות של הבדיקה ה פורנזית, אתה צריך לראות מספר קריטי של אנשים בחודש, נגיד.
דבורה באומן: ואם אנחנו נפתח הרבה מאוד מרכזים אקוטיים, הרי שלאנשים תהיה פחות ופחות מיומנות.
דבורה באומן: ולכן הבדיקה שלהם תהיה פחות ופחות טובה.
דבורה באומן: אולי אנחנו צריכים לחשוב על הדבר נוסף, וזה שמישהו, משרד הבריאות, משרד הרווחה – את זה אני לא יודעת – יהיה אחראי על הסעה של אותם נפגעות ונפגעים שמגיעים ממקומות אחרים למקום הכי קרוב שיש שם מרכז האקוטי.
דבורה באומן: ואולי גם לתקצוב של הסעה של כל מי שנפגעת או נפגע.
דבורה באומן: להרים טלפון לטלפון, ומשם בעצם מסדרים לו הסעה למרכז האקוטי.
עודד פורר: תודה, ד"ר באומן.
עודד פורר: קודם כול, נזכיר לכולם את המסגרת.
עודד פורר: המסגרת היא באמת אותו תקצוב לחמישה חדרים אקוטיים נוספים שקבענו אותה והצלחנו להשיג את התקציב הזה דרך ועדת הכספים.
עודד פורר: אז ראשית, לאחר הדברים ששמענו גם מבתי החולים וגם מהוועדה עצמה וגם ממשרד הבריאות, אני חושב שככל שמשרד הבריאות נדרש ליותר תקציב על אותם 5 מיליון תופסת של עוד כמיליון שקלים להגיע למצב שהתקצוב הוא תקצוב ראוי יותר בשאר החדרים, נראה לי שבתוך תקציב 40 מיליארד שקל, לפני הקורונה עוד – התופסות התקציביות שקיבל משרד הבריאות הן עצמות בתקופת הקורונה – אפשר יהיה להקדיש מיליון שקלים נוספים לטובת העניין הזה.
עודד פורר: וזאת הקריאה אולי הראשונה שאיתה אני יוצא.
עודד פורר: אל תתקבעו על המספר הזה של 5 מיליון שקלים.
עודד פורר: יכול להיות שנצטרך לעשות עוד פעם הצבעות בוועדת הכספים של עוד מיליון או 2 מיליון שקלים.
עודד פורר: אז זה באמת מגוחך.
עודד פורר: אלה מספרים מגוחכים במונחים של תקציב מדינה.
עודד פורר: אני אומר לכם, במשרדים הרבה יותר קטנים אפשר להשיג את התקציבים האלה.
עודד פורר: אני לא יודע כמה אתם מחזירים לאוצר, אבל, לדעתי, אתם מחזירים חלק מהכספים האלה גם ככה לאוצר.
עודד פורר: הדבר השני, בעקבות הדברים שעלו כאן, אני מבקש לקבוע דיון ייעודי לנוהל של החדרים האקוטיים.
עודד פורר: נמצה את הבעיות.
עודד פורר: בכמה וכמה דיונים עלו בעיות כאלה ואחרות.
עודד פורר: בואו נשמע ונראה איך אנחנו ממצים את הנושא הזה.
עודד פורר: הדבר השלישי, אני מבקש לקבוע דיון מעקב בשבוע הבא.
עודד פורר: זה עשר דקות דיון, זה סטטוס שנקבל מבית החולים יוספטל, מקופת החולים כללית וממשרד הבריאות.
עודד פורר: אני מקווה שעד שבוע הבא יהיה פתרון.
עודד פורר: הדבר האחרון הוא באמת פריסת אותם חמישה חדרים אקוטיים.
עודד פורר: מונחת בפנינו, בפניכם, חברי הכנסת, אותה טיוטת המלצות של תת הוועדה בנושא פריסה החדרים האקוטיים, מאוד מפורטת.
עודד פורר: אגב, שונה שממה שאנחנו חשבנו בתחילת הדרך ושעליה דיברנו בוועדת הכספים כשדיברנו על הפריסה.
עודד פורר: הסיכום שלנו עם משרד הבריאות והסיכום שלי עם אנשים הצוות היה שיהיו המלצות של הוועדה, נקבל אותן ומאחוריהן נעמוד.
עודד פורר: אני ברמה הדקלרטיבית רוצה שזה לא יהיה רק הסיכום שלי, אלא הסיכום של הוועדה.
עודד פורר: בגלל זה אני מבקש הצבעה של הוועדה, שנאמר:
עודד פורר: הוועדה מאמצת את טיוטת ההמלצות של תת הוועדה וסבורה שיש לפתוח חמישה חדרים אקוטיים נוספים, כאמור, בפריסה המוצעת בהמלצות הוועדה.
עודד פורר: מי בעד לקבל את החלטה הזו?
עודד פורר: יואב, אתה לא מצביע כי אתה – יש להם חבר אחד לפחות?
עודד פורר: אז מי נגד?
עודד פורר: נתקבלה.
עודד פורר: ההחלטה התקבלה פה-אחד.
עודד פורר: אנחנו כוועדה מקבלים את ההמלצות האלה ומבקשים ממשרד הבריאות לעמוד גם הוא במה שנקבע בנושא הזה.
עודד פורר: אני מברך את חבר הכנסת משה ארבל על נוכחותו.
משה ארבל: אני מברך על רוב גברי בוועדה לקידום מעמד האישה מקרב חברי הכנסת.
משה ארבל: ירבו ימים כאלה.
עודד פורר: אני חייב לומר לך, אתה לא משתתף בהרבה מהדיונים אבל זה קורה כאן לא מעט.
משה ארבל: כבוד גדול.
עודד פורר: יש מספר חברי כנסת שהנושאים שנדונים כאן מאוד נוגעים אליהם.
משה ארבל: הסיבה היא שזה חופף לישיבות ועדת הפנים.
עודד פורר: אתה לא צריך להסביר.
עודד פורר: גם אני רצתי מוועדת חוקה ויש את ועדת הכספים.
עודד פורר: לעולם לא אמרתי למישהו שלא נמצא כאן כי זה לא חשוב לו.
עודד פורר: בכל אופן, זאת לא הפעם הראשונה שיש כאן רוב גברי.
עודד פורר: אני חייב לומר שזה דיון שמיד עם פרסום הנושא ביקשתי לקיים אותו בוועדה, לבקשת ראשת העיר.
עודד פורר: אמרתי שבמקום דיון, אני מוכן לבוא לסיור בעיר ונראה מה קורה שם ונשמע ממקור ראשון.
עודד פורר: אין לי כוונה לבצע איזושהי התנצחות כזאת או אחרת.
עודד פורר: אכן קבענו סיור.
עודד פורר: פעם אחת ביקשו לדחות את הסיור, אחר כך שוב דחינו אותו, אחר כך דחינו שוב ואני מדבר על תהליך של חודש וחצי.
עודד פורר: יומיים לפני הסיור שהיה אמור להתקיים ביום חמישי האחרון, הודיעו לנו במייל שבגלל אילוצי לוח זמנים הם דוחים.
עודד פורר: כנראה שאין ברירה אלא לקיים דיון.
עודד פורר: לצערי עיריית בית שמש בחרה לא להגיע לדיון ולא להשתתף בו למרות שהבטחתי – כפי שניתן בכל הזדמנות לכל מי שמגיע לכאן – שיציגו את העמדה שלהם בכל הכבוד.
עודד פורר: אני חושב שההימנעות הן מקיום הסיור והמפגש בעיר בית שמש והן הימנעות בדיון עצמו, בלשון המעטה יוצרת תחושה שכנראה יש מה להסתיר או יש ממה לברוח.
עודד פורר: אתה בוודאי יודע, משה, שבתקנות סדר הדין האזרחי טענת עובדה שלא הוכחשה בכתב ההגנה – תקנו אותי אם אני טועה – רואים בה כמי שקיימת.
משה ארבל: דברי חז"ל נאמנים יותר.
משה ארבל: כבר אמרו לנו שאדם לא עשוי לשקר בדבר שניתן להתגלות.
משה ארבל: אני סומך על ראשת העיר שבוודאי ובוודאי לא שיקרה אותנו אלא אמרה אמת.
עודד פורר: אני אומר את זה בצער.
עודד פורר: אני מאוד הייתי רוצה לראות אותה כאן.
משה ארבל: אני באופן אישי ביקרתי בבית שמש בנסיבות אחרות.
משה ארבל: הגעתי לא כסיור הוועדה אלא הגעתי עם תוכנית חשובה בחדשות 12 של פאולה וליאון לעסקים קטנים והמפגש שלי עם בעל עסק קטן בבית שמש, בחור בעל פיצרייה, היה.
משה ארבל: ביקשתי לדעת במה ניתן לסייע לעסק בתקופה הקשה הזאת של הקורונה והוא אמר, תפסיקו עם השיסוי.
משה ארבל: זה מה שהוא ביקש.
משה ארבל: אני מהדהד את הבקשה הזו שלו גם לוועדה כאן.
עודד פורר: אני חושב שכחלק מהעניין בריחה מדיונים, בעיניי היא לא תוכנית עבודה.
עודד פורר: מעבר לזה, אני חושב שכאשר ועדת כנסת מזמנת, מן הראוי שלא יאסרו ויאיימו על עובדים או נציגים מתוך העירייה מלהופיע כאן בדיון, חס וחלילה, ולהציג את עמדתם.
עודד פורר: בעניין הזה אני אתייחס לזה בסיכום אבל אני כן אפנה ליושב ראש הכנסת להחיות נוהל שכמעט ונקבע בכנסת ה-20.
עודד פורר: יש גם סנקציות שהכנסת יכולה להטיל על מי שמחליט לברוח מדיונים, בין אם זה לשלול אישורי כניסה, בין אם לאסור כניסה של אותו אדם לכנסת.
עודד פורר: אם מבחינתו הוא לא מוכן לבוא לכאן לדיונים אליהם הוא מוזמן, אז שלא יבוא לכאן בכלל.
תהלה פרידמן: דווקא במקרה הספציפי הזה יש צד שני לדבר כי יוצא שבאיזשהו אופן אבסורדי דווקא עליזה בלוך, שהבחירה שלה לפני שנתיים הייתה אחת מפריצות הדרך הכי גדולה.
עודד פורר: אני אומר לך שאין לי דבר וחצי דבר נגדה ברמה האישית.
עודד פורר: אני רציתי שהיא תופיע כאן.
עודד פורר: אמרתי לה את זה עוד לפני הדיון שקבעתי כבר בחגים.
עודד פורר: צורת הבריחה בעיניי בריחה.
עודד פורר: מבחינתי היא לא נוהג ואין שום דרך להצדיק אותה.
עודד פורר: מעולם לא היה כאן מישהו שהופיע ולא קיבל את כל הכבוד הראוי לו, ואם לא קיבל – בוודאי אחר כך היה מתבצע תיקון.
עודד פורר: באף ועדה שאני מנהל לא הופיע ראש רשות או חבר כנסת שלא ניתנה לו הזכות.
עודד פורר: אני חושב שבעניין הזה יש טעם לפגם וזה בכלל לא משנה מה עמדתי, מה עמדתה ומה עמדתכם.
עודד פורר: כדי לכבד את הבניין הזה מן הראוי היה שתהיה כאן נציגות בכירה של העיר בית שמש.
עודד פורר: מן הראוי היה שהיינו מקיימים את הסיור שהיינו אמורים לקיים ביום חמישי האחרון.
תהלה פרידמן: אני כן רוצה לומר משהו.
תהלה פרידמן: לקראת הדיון הזה קיימתי שיחה כדי לנסות לברר כי כל העניין היה תמוה בעיניי.
תהלה פרידמן: אז התחושה שלי הייתה שהיא מרגישה ששמנו אותה באיזשהו מקום של נאשמת והמציאות הרי היא הפוכה.
עודד פורר: הייתה יכולה להגיע לכאן ולטעון את טענותיה באורך רב.
עודד פורר: ככל שאת רוצה לטעון במקומה, זה גם בסדר.
עודד פורר: כאן אפשר להגיד את הדיון ותתייחסו לדיון עצמו.
תהלה פרידמן: בסדר.
תהלה פרידמן: בוא נתחיל את הדיון.
עודד פורר: אני חייב לומר שנחשפתי לפרסום ובעיניי הפרסום הוא לא רק הדרת נשים אלא הוא מעבר לזה, הוא הדרת הציונות.
עודד פורר: יש כאן איזושהי מגמה בה מנסים להעלים ולעטוף את זה באיזה שהן פשרות שבעיניי עלולות להיות מדרון חלקלק.
עודד פורר: לפחות כך על פי הפרסום.
עודד פורר: למשל ישונה רחוב אנה פרנק שאמור להפוך לרחוב פרנק, רחוב שרה גיבורת ניל"י אמור להפוך להיות רחוב אהרונסון, רחוב חנה סנש אמור להפוך להיות רחוב סנש.
עודד פורר: גם בחזות וגם בשם, גם אם למטה יופיעו דברי ההסבר מי הייתה חנה סנש או מי הייתה אנה פרנק, אנה פרנק לא הייתה פרנק אלא היא הייתה אנה פרנק.
עודד פורר: הסיפור הוא הסיפור של אותה ילדה.
עודד פורר: אני חושב שכמו שלא היינו הופכים את רחוב החזון איש לרחוב קרליץ או את רחוב אור שמח לרחוב שמחה הכהן, אלא קוראים בשם שמייצג, שם מוכר בציבור, כך לא צריך לעשות את זה כאן.
עודד פורר: לכן אני חושב שבהחלט הנושא הזה לא רק שהוא ראוי לדיון בוועדה אלא יש מקום לשמוע את כל הצדדים הנוגעים בדבר.
עודד פורר: את הסיכומים נעשה בסוף הדיון ולא בתחילתו.
עודד פורר: אם מי מחברי הכנסת רוצה להתייחס לפני הנוכחים, בבקשה.
תהלה פרידמן: כאמור, עשיתי קצת בירור.
תהלה פרידמן: אם אני מבינה נכון המציאות היא כמעט הפוכה.
תהלה פרידמן: זאת אומרת, קודם כל, מדובר על הישג גדול.
תהלה פרידמן: זאת שכנה שנבנית לציבור הציוני בבית שמש.
תהלה פרידמן: אני כירושלמית שמכירה מאוד מאוד טוב איך נראית עיר שיש בה מאבקים על הצביון, יודעת שזה לא דבר קטן.
תהלה פרידמן: חלק מקריאת שם הרחובות היה כדי לחזק את הצביון הציוני של השכונה ולכן כל הרחובות קרויים על שם אנשים שהם מגיבורי הציונות.