GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמה קונסטנטיני: אחת, שאנחנו חושבים שהתקצוב הקיים כיום לחדרים האקוטיים הפועלים ולחדרים האקוטיים שייפתחו חייב להיות יותר גבוה.
נעמה קונסטנטיני: לא יכול להיות שיהיה תת תקצוב לנושא כל כך חשוב, ולא יכול להיות שיהיו חדרים אקוטיים שבהם עובדת סוציאלית לא מקבלת כוננות, או חדר אקוטי שנפתח ונסגר כי לא מינו כונן גינקולוגי.
נעמה קונסטנטיני: אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל היו לפחות שני בתי חולים שאני יודעת עליהם שפתחו כי הם חשבו שזה חשוב.
נעמה קונסטנטיני: אחד שקיבל תרומה מחו"ל.
נעמה קונסטנטיני: כשנגמרה התרומה הוא סגר.
נעמה קונסטנטיני: לא יכול להיות במדינת ישראל נשים שנפגעות, גברים שנפגעים, יצטרכו לקוות שתהיה תרומה מצפון אמריקה כדי לתת להם את השירות המיטבי.
נעמה קונסטנטיני: וחייבים לממן כונן של גינקולוגיה וחייבים לממן עובדת סוציאלית.
נעמה קונסטנטיני: זה נכון לגבי יוספטל, וזה נכון לגבי וולפסון, וזה נכון לגבי סורוקה.
נעמה קונסטנטיני: אני דיברתי באמת עם כמעט כל מנהלי בתי החולים ו/או מנהלי הגינקולוגיה.
נעמה קונסטנטיני: אנחנו לא יכולים לצפות שבית חולים, שגם ככה מצוי בקשיים כלכליים, ואנחנו יודעים כמה קשה לבתי החולים לשרוד, אנחנו לא יכולים לצפות שהם יממנו חדר אקוטי על החשבון של האין שיש להם.
נעמה קונסטנטיני: ואני מברכת אותך, מר עודד פורר, שאתה דואג להשגת כספים ייעודיים ומסומנים לפריסה מוגברת של חדרים אקוטיים.
נעמה קונסטנטיני: ואני מבקשת ממך שתעזור גם להגביר את התקצוב של החדרים האקוטיים הקיימים, כדי שכולם יוכלו לתת שירות מיטבי, ושזה יהיה כסף מסומן.
נעמה קונסטנטיני: אני רוצה להדגיש שחשוב בחדרים אקוטיים גם לדאוג לתקציבים, לא רק לכוננים, אלא תקציבים לעובדים ולעובדות הסוציאליים ולאחיות שמתמודדים עם דברים מאוד קשים גם בחדרים וגם אחר כך בבתי משפט.
נעמה קונסטנטיני: וחשוב מאוד לדאוג שיהיה להם גם מצד אחד למידה מתמשכת, מה שנקרא: Continuous Medical Education, ומצד שני שיהיו איזשהן תוכניות, שיהיו הכשרות, תוכניות חוסן, שיהיו מפגשים לדבר, לפרוק, להתייעץ.
נעמה קונסטנטיני: הם צריכים ליווי לא פחות מאותה נפגעת, כי גם הם יכולים להיות פוסט-טראומטיים אם לא דואגים להם.
נעמה קונסטנטיני: גם לזה צריך לדאוג לתקציב.
נעמה קונסטנטיני: ודבר האחרון, אנחנו חושבים שכל בית חולים כללי, שאין בו חדר אקוטי, צריך לקבל הכשרה של "עשה ולא תעשה" כשמגיעה נפגעת.
נעמה קונסטנטיני: ויש בתי חולים כלליים שלא יכולים להעביר הלאה כי הבחורה, למשל, נמצאת ב"טראומה כללי" וצריכה להיכנס לחדר ניתוח.
נעמה קונסטנטיני: כל בית חולים כללי צריך שיהיו שבו הדרכות אונס, צריך לקבל הכשרה, צריך לדעת לאן להעביר, איך להעביר.
נעמה קונסטנטיני: צריך לממן את העברות האלה.
נעמה קונסטנטיני: אי-אפשר להגיד לבחורה שהגיעה לבית חולים: קחי אוטובוס ותיסעי לקצה השני של הארץ.
נעמה קונסטנטיני: צריך לדאוג לממן את זה.
נעמה קונסטנטיני: וכשהיא מסיימת לקבל את הטיפול, צריך לדאוג להחזיר אותה הבית ולא לשלוח אותה ברגל או באוטובוס.
נעמה קונסטנטיני: כל הדברים האלה, אני חושבת, זה קצת מעבר למנדט שלי כפריסת חדרים אקוטיים, אבל זה הכול קשור אחד בשני.
נעמה קונסטנטיני: תודה רבה.
עודד פורר: נמצאת איתנו בזום מנהלת בית החולים יוספטל באילת.
עודד פורר: אני מכניס את זה לתוך הדיון, כי גם שם מתגלים כל מיני זה.
עודד פורר: אני רוצה לשמוע אותך ואחר כך את מי שאחראי על התקצוב במשרד הבריאות.
עודד פורר: אני מבין שזה שי מעוז, מנהל תחום אגף התקציבים, כדי להבין איפה הפתרון.
עודד פורר: בינתיים, עד שרויטל תעלה – יש לנו אותה?
עודד פורר: בבקשה, רויטל.
רויטל בר אושר: שומעים אותי?
עודד פורר: כן, שומעים.
רויטל בר אושר: שלום.
רויטל בר אושר: בוקר טוב לכולם.
רויטל בר אושר: מה שלומכם?
רויטל בר אושר: אני שמחה מאוד להשתתף בדיון הזה של הוועדה.
רויטל בר אושר: הייתי בדיון לפני חודשיים, ב-25 באוגוסט.
רויטל בר אושר: בעצם בדיוק באותם ימים כבר פתחנו את החדר האקוטי ואנחנו בעצם מזוודים ויש לנו את כל מה שצריך כדי שמי שצריכה טיפול תגיע ותקבל טיפול כולל.
רויטל בר אושר: אנחנו עכשיו העמדנו שני ליינים של כוננים: כונן גינקולוג וכוננת עובדת סוציאלית.
רויטל בר אושר: אנחנו השקענו הרבה כסף.
עודד פורר: רגע, נסגר לך המיקרופון.
רויטל בר אושר: הדבר היחיד שמחכים לו הוא לקבל את התקצוב מהמדינה כמו שהובטח לנו.
עודד פורר: זאת אומרת, לא קיבלתם עד לרגע הזה תקציב ממדינת ישראל?
רויטל בר אושר: לא.
רויטל בר אושר: אני משלמת לרופאים.
רויטל בר אושר: אני משלמת את הכוננויות האלה מתקציב של בית החולים ואני בעצם מחכה לשיפוי וגם את העלות של הדברים, כמובן, שהשקענו בהליך הזה של הבנייה של המקום.
רויטל בר אושר: אני אגיד שאנחנו הקדשנו מקום מאוד משמעותי בבית החולים, בסמוך למיון, כדי שיהיה נוח וקל לטפל במי שצריך להגיע ולקבל טיפול.
רויטל בר אושר: במקביל, אנחנו לא שוקטים אל השמרים וכל הזמן הצוותים שלנו עוברים הכשרות.
רויטל בר אושר: היום יש לנו הכשרה מיוחדת, פורנזית, נוספת.
רויטל בר אושר: הצוותים כל הזמן על זה.
רויטל בר אושר: ואנחנו מאוד מאוד מבינים ומכירים בחשיבות של הדבר הזה.
רויטל בר אושר: ואני חושבת שפה המקום באמת לדרוש גם לקבל את השיפוי כמו שצריך.
עודד פורר: תודה, רויטל.
עודד פורר: אז מאילת נחזור היישר לירושלים, לשי מעוז, מנהל תחום אגף התקציבים במשרד הבריאות.
עודד פורר: בוא תספר לוועדה שהעניין נפתר והתקציב יועבר.
שי מעוז: בוקר טוב לכולם.
שי מעוז: תודה רבה.
שי מעוז: אני מאוד שמח על הדיון ועל רצף הדיונים שמעלה גם את כל הנושא של טיפול בתקיפות מיניות וגם באופן פרטני את סוגיית החדרים האקוטיים על הפרק.
שי מעוז: באמת תודה רבה להרבה מהנוכחים פה ולוועדה על זה.
שי מעוז: אני אומר את זה כנציג משרד הבריאות.
שי מעוז: באמת תודה על הקשב וגם על הסיוע בתקצוב שהתקבל עד כה.
שי מעוז: אני רוצה להדגיש פעם נוספת נקודה שזהר דיברה עליה.
שי מעוז: בעצם מסקנות הוועדה שפרופ' קונסטנטיני הציגה כעת הגיעו כטיוטה למשרד אתמול בערב.
שי מעוז: ואנחנו באמת נלמד אותן.
שי מעוז: וגם דרך הוועדה הכללית וגם בגורמי המקצוע שלנו במשרד ונפעל ליישום שלהן באמצעות התקצוב שכבר התקבל בצורה המיטבית לאחר שנקרא נבין את הדברים.
עודד פורר: זה לא מה שסוכם בדיון שאנחנו קיימנו איתכם.
שי מעוז: לכל הפחות, אני חושב שנכון, קודם כול, ללמוד את המסמך - -
עודד פורר: ללמוד, תלמדו.
עודד פורר: הכול בסדר.
שי מעוז: - - מעבר לכמה דקות קריאה בלילה.
עודד פורר: הסיכום היה מאוד פשוט, חברים.
עודד פורר: ואני אומר את זה לכל נציגי משרד הבריאות שנמצאים בזום, אני אגיד את זה גם לשר היום, והיה פה גם נציג לשכת השר.
עודד פורר: ישבנו פה.
עודד פורר: ביקשתם לדחות את הדיון כדי שנוכל לקיים דיון מקדים יחד איתנו, עם צוות הוועדה.
עודד פורר: ישבנו איתכם פה.
עודד פורר: התווכחנו על נושא המיקומים.
עודד פורר: הגענו להסכמה מאוד פשוטה, שאני עומד מאחוריה, כי ההחלטה בוועדת הכספים, כפי שהיא נוסחה, מדברת על צפת, על נהריה, על אשדוד, על אשקלון ועל נצרת.
עודד פורר: באתם ואמרתם: יש לנו ועדה מקצועית שבוחנת באופן מקצועי איפה נכון לפתוח; אל תתערבו לנו ברמה המקצועית.
עודד פורר: אמרתי לכם: מצוין, מקובל.
עודד פורר: אנחנו מתחייבים לקבל – וגם אתם, זה דו-צדדי, ההתחייבות הזאת, אי-אפשר לאחוז במקל בשתי קצותיו – מתחייבים לקבל את המלצות הוועדה המקצועית.
עודד פורר: יש תחושה, כולל בדברים שנאמרו בפתח הדברים, שמורידים מהמלצה של חמישה, זה פתאום הופך לארבעה, חוזרים לוועדה, אומרים לנו שההמלצה היא חמישה – אני אומר שיש תחושה שאתם מנסים ללמוד את זה עד יעבור הזעם.
עודד פורר: מי יודע?
עודד פורר: או שהכלב ימות או שהפריץ ימות.
עודד פורר: אז זה בעניין הזה.
עודד פורר: אבל אני מבקש את תגובתך לעניין מה שאמרה מנהלת בית החולים יוספטל באילת.
עודד פורר: לא נוריד את הסוגיה הזאת מהשולחן, כי היא לכאורה כבר הייתה מאחורינו ופתאום חוזרת חזרה לשולחן בנושא התקציבי.
עודד פורר: והיא לא קשורה לתקצוב של חמישה החדרים הנוספים.
עודד פורר: זה הודגש גם בוועדת הכספים כי משרד הבריאות חגג את העובדה שהוא מתקצב את החדר האקוטי באילת.
שי מעוז: בשמחה.
שי מעוז: אז באמת בקיץ סוכם יחד עם הנהלת כללית והנהלת בית החולים על הפתיחה של החדר הנוסף ביוספטל.
שי מעוז: התקציב שסוכם אז היה תקציב לפיתוח ולבינוי והוא היה חלק למעשה מהחלטת הממשלה לפיתוח העיר אילת.
שי מעוז: יש סעיף משמעותי שעוסק בתקצוב של בית החולים יוספטל.
שי מעוז: לאחר מכן, ממש בשבועיים האחרונים פנתה אלינו הנהלת כללית בבקשה לתקצוב של הפעלת החדר.
שי מעוז: זו פנייה שממש התקבלה לאחרונה.
שי מעוז: ואנחנו כבר במגעים משולבים גם עם הנהלת הכללית, גם עם בית החולים, כדי להסדיר את התקצוב לבסיס ואת הקריטריון שלפיו הוא יתוקצב, ובעצם יהיה תקצוב שווה לשאר המרכזים שכבר פועלים ולאלה שאנחנו נפעיל.
שי מעוז: אנחנו ממש בימים אלה בתהליך ההסדרה של הנושא הזה.
שי מעוז: ואני אשמח גם, ברגע שזה יסוכם, להוציא עדכון לוועדה, כמו שביקשת, אדוני.
שי מעוז: נוכל לדעת כולנו שהנושא הזה מאחורינו.
שי מעוז: אני עוד אתייחס לדברים שאני אמרתי פה בעבר, שאנחנו נסדיר את התקצוב של החדרים הקיימים.
שי מעוז: גם אנחנו נמצאים במהלך משותף יחד עם בתי החולים פוריה ובני ציון להשוות את התקצוב שלהם לתקצוב של החדרים הנוספים וחתימה בעצם על הסכם מעודכן איתם כדי שבאמת יוכלו להרחיב את המענה, להיות מענה מלא.
שי מעוז: אוסיף רק עוד משפט על תוכנית הפתיחה.
שי מעוז: בעצם לאחר שהסתיים התהליך המקצועי שהתייחסת אליו לגבי החדרים החדשים, יש לנו בעצם גם את ההתחייבות דרך ועדת הכספים וגם אני יודע שנציג אגף התקציבים מכיר בזה ואנחנו נוכל לקבל את התקצוב ונבנה את תוכנית הפריסה ואת קצב הפריסה בהתאם ליכולת ההקמה, כפי שזהר התייחסה, שהמהלכים לוקחים זמן.
עודד פורר: אני רוצה לשמוע, בהמשך לדבריך, את קופת החולים כללית, את עדי שריג מאגף התקציבים של קופת החולים כללית.
עודד פורר: בואי תסבירי לנו מה הבעיה שם.
עודד פורר: הסיפור הזה, שחשבנו שהוא מאחורינו, חוזר לפה עוד הפעם.
עדי שריג אקסלרוד: שלום.
עדי שריג אקסלרוד: אני אגף התקציבים בכללית.
עדי שריג אקסלרוד: אז נכון להיום, כמו שאמרה מנהלת בית החולים יוספטל, אנחנו עוד לא קיבלנו את התקצוב לחדר האקוטי.
עודד פורר: איפה אתם עומדים מול משרד הבריאות?
עדי שריג אקסלרוד: אני לא שומעת.
עודד פורר: במה זה כרגע תלוי?
עדי שריג אקסלרוד: אנחנו העברנו את החומרים ואת העלויות שאנחנו מבקשים גם לשוטף וגם לפיתוח של החדר, ועוד לא קיבלנו תשובה סופית על התקציב.
עודד פורר: שי, אתה יכול להגיב?
שי מעוז: כן.
שי מעוז: כפי שאמרתי, אנחנו ממש עכשיו במגעים עם כללית ואנחנו מקווים לסכם ממש בימים הקרובים, ואנחנו נעדכן את הוועדה כשהדברים הסתיימו.
עודד פורר: אני בעניין הזה של בית החולים יוספטל מבקש לקבוע דיון בשבוע הבא, עדכון איפה הדברים עומדים.
עודד פורר: נפגש פה בפעם בשבוע, נפתח את הסדר-היום שלנו בשיחות בין משרד הבריאות לכללית, לבית החולים יוספטל.
עודד פורר: זה בנושא הזה.
עודד פורר: אני רוצה לחזור עכשיו לנושא החדרים האקוטיים הנוספים וההמלצות של הוועדה.
עודד פורר: נמצאת פה איתנו עורכת הדין איילת רזין מאיגוד מרכזי הסיוע.
עודד פורר: אחריה אני רוצה לתת לד"ר מאיר פומרנץ, מנהל מיון נשים בבית החולים מאיר בכפר סבא.
בית אור: קודם כול, תודה על הדיון ותודה על להיות כל הזמן עם יד על הדופק.
בית אור: כנראה שזה מאוד מאוד נדרש.
בית אור: אנחנו רואים את זה היום ביתר שאת.
בית אור: מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע אורית סוליציאנו הייתה חלק מוועדת המשנה הזו, ועדת שולט.
בית אור: ובאמת ההמלצות שהציגה פרופ' קונסטנטיני בפירוט הן כמובן על דעתנו, ובין היתר, נסמכות על הידע המקצועי שלנו בליווי נפגעות ונפגעי תקיפה מינית לחדרים האקוטיים.
בית אור: יש משהו כמו חמישה-שמונה ליווים בחודש בפריסה ארצית.
בית אור: ולכן מי אם לא אנחנו שיודעות לזעוק את הצורך האקוטי בחדרים אקוטיים ובפריסה רחבה יותר שלהם.
בית אור: אני דיברתי על זה בעבר ואני כן רוצה להזכיר במשפט מה המשמעות של היעדר חדר אקוטי.
בית אור: יש לזה, ראשית, השלכות משפטיות: לא מתלוננות, לא נותנים דגימות פורנזיות.
בית אור: זה נגמר או בזיכויים או בסגירת תיקים.
בית אור: זו המשמעות של זה, בעצם, אם עושים זום אאוט, של לא לתת אפשרות לנפגעת להיאבק את מאבקה ולא לטפל במאבק באלימות מינית.
בית אור: זה ממש פשוטו כמשמעו.
בית אור: והדבר השני הוא ההשלכות הבריאותיות.
בית אור: גם אותן פירטתי.
בית אור: אני אומר באופן נקודתי.
בית אור: נפגעת תקיפה מינית שלא מקבלת, בוודאי על ידי זר, שלא יודעים איזו פגיעה היא עברה, יש לזה השלכות של תחלואה לטווח קצר, היריון כמובן, מחלות מין, HIV, ועוד, ועוד.
בית אור: הצורך קיים וקיים מאוד.
בית אור: קיימנו ועדה, היושב-ראש ניהל אותה.
בית אור: שמענו עדויות רבות על הצורך הרב.
בית אור: ולכן שמחנו מאוד.
בית אור: היינו גאות מאוד גם על כך שבאמת התקבלו המלצותינו ושהומלץ על חמישה, כמו שנאמר.
בית אור: פריסה הרבה יותר אפקטיבית מבחינה גיאוגרפית.
בית אור: הופתענו מאוד לשמוע על הלל יפה ולא בית החולים מאיר.
בית אור: כי לא צריך להקים מחדש.
בית אור: יש בבית החולים מאיר תשתית מקצועית, מעבר לציוד והמשאבים שהושקעו בזה, תשתית מקצועית מן המעלה הראשונה.
בית אור: אין מה להתחיל מחדש בגלל פערים של אני לא יודעת כמה.
בית אור: הנושא התקציב אותי הוא ממש לא מעניין.
בית אור: מה שמעניין אותי הוא שנפגעות ונפגעים יקבלו את השירות המעולה ביותר.
בית אור: והתשתית לזה קיימת היום בבית החולים מאיר.
בית אור: ואני כמובן לא מדברת על המקומות שבהם אין ברירה אלא להתחיל מחדש.
בית אור: אני כן רוצה, זה לא נושא הדיון, אבל חשוב לי כן להזכיר שהנושאים האקוטיים ביותר הנוגעים לחדרים האקוטיים לא נידונו על ידי ועדת שולט.
בית אור: והם: כל הנושא של הסדרת נוהל ההפעלה בכלל, מה קורה בכלל בחדר אקוטי כשמגיעים נפגעות ונפגעים.
עודד פורר: על זה נדון בנפרד.
בית אור: וכן חשוב לי לומר בהקשר הזה על החלק המשפטי.
בית אור: מתי דוגמים, את מי דוגמים, אין שומרים על נפגעות אונס, כל הדבר הזה לא נידון.
בית אור: אנחנו שמחות ומצטרפות לדרישה להיות עם היד על הדופק בנושא הזה.
עודד פורר: אני רק אציין שהנחתי בפני החברים את הטיוטה.
עודד פורר: קיבלנו אותה.
עודד פורר: תודה לאיגוד מרכזי הסיוע שהעבירו לנו את אותה הטיוטה שעליה דיברו במשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: קיבלנו מהאיגוד?
עאידה תומא סלימאן: ועדה משרדית - - -
עודד פורר: עכשיו, מה שאני מבקש הוא את ד"ר מאיר פומרנץ, מנהל מיון נשים בבית החולים מאיר בכפר סבא.
עודד פורר: אחריו תדבר יעל שרר.
עודד פורר: אני רק מציין, חברים, שהדיון צריך להסתיים בשעה 11:00 ואני רוצה לקיים הצבעה לפני.
עאידה תומא סלימאן: יש בנצרת.
ע'דיר כמאל מריח: כן.
מאיר פומרנץ: רבותיי, הוועדה, אתם שומעים אותי?
עודד פורר: שומעים, בבקשה.
מאיר פומרנץ: קודם כול, אני מברך אתכם בבוקר טוב, ורוצה להודות על העבודה החשובה נורא שהוועדה הזאת עושה.
מאיר פומרנץ: לנו, אנשי השטח, יש רושם שמשרד הבריאות מורח אותנו עם כל מיני נתונים ודחיות: זה עוד ועדה, ועוד בקשה, ועוד, ועוד, ועוד, דברים שכבר ישנם בשטח.
מאיר פומרנץ: הם הקימו ועדה בראשות פרופ' קונסטנטיני שחרשה את הארץ ודיברה עם כל המנהלים ושאלה וביררה למה אנחנו דורשים סכום כזה כדי לפתוח את המרכז.
מאיר פומרנץ: והסברנו וירדנו לפרטים של כסף וציוד וכל דבר שיכולנו כדי לספק לוועדה המקצועית של משרד הבריאות את הנתונים, כדי שהיא תוכל לבוא ולשבת לפניכם ולפרוס את כל החלטות שלה.
מאיר פומרנץ: והוועדה הזאת מציגה ואומרת שבית החולים מאיר, שמרכז אליו מיליון וחצי תושבים, מוכן ומוכשר כבר.
מאיר פומרנץ: עברנו הכשרה פורנזית באבו כביר ובמכון לרפואה המשפטית, ולמדנו מד"ר ריקרדו, ולמדנו מחן, ולמדנו את כל מה שצריך.
מאיר פומרנץ: ואנחנו ערוכים.
מאיר פומרנץ: ובכל זאת פתאום מחליטים לקחת לנו את החדר האקוטי ולתת למישהו שמנחיתים עליו, שאני לא יודע עד כמה הוא רוצה ועד כמה הוא מעוניין, אבל הוא מוכן לקבל את התקציב הדל הזה, המבייש, של 900,000 שקל לשנה, שהוא מספר שאנחנו לא מסוגלים לעמוד.
מאיר פומרנץ: אנחנו חישבנו את שלושת התורים של הכוננים – וזה חייב להיות רופא שעבר הכשרה, חייבת להיות אחות רחמנייה וצריכה להיות עובדת סוציאלית.
מאיר פומרנץ: בלי שלושת הפונקציות האלה שזמינות 24/7, אי-אפשר לנהל חדר אקוטי.
עודד פורר: יודגש שהתקציב שאושר בוועדת הכספים לטובת חמישה החדרים הנוספים הוא לפחות, כך הגדרנו את זה, 5 מיליון שקלים.
עודד פורר: זאת אומרת, כל חדר אמור להיות מתוקצב במיליון שקל.
עודד פורר: כך אני שמעתי בדיון הליבה אצלנו בוועדת הכספים.
מאיר פומרנץ: עודד, זה לא מספיק לנו.
עודד פורר: אבל זה לא 900,000.
מאיר פומרנץ: לא, עודד.
מאיר פומרנץ: מה שקורה היום הוא שהתורנים שנמצאים במיון ומשרתים את המיון נשים צריכים להפסיק את העבודה שלהם ולספק שירותים לנפגעת.
מאיר פומרנץ: וזה גורם לה להמתנה ארוכה מאוד של שעות.
מאיר פומרנץ: אתה יכול לשאול את מרכזי הסיוע כמה שעות הם מחכים עד שרופא המיון, לא הכונן, אלא הרופא שעובד במיון – אצלנו הייתה עכשיו, לפני שבוע, בחורה בת 20 שנאנסה.
מאיר פומרנץ: חמש שעות הרופאה הפסיקה לשרת את הקהל והיו צריכים להביא כונן, מישהו שיכסה את מיון נשים כדי שהרופאה תטפל בנפגעת.
מאיר פומרנץ: אי-אפשר לתת להן אחרי ארבע-חמש שעות שהן יושבות וממתינות כמו כל אישה אחרת במיון.
מאיר פומרנץ: ויש לנו הריונות מחוץ לרחב ויש דימומים ויש הכול.
עודד פורר: תודה, ד"ר פומרנץ.
מאיר פומרנץ: זה בלתי אפשרי.
מאיר פומרנץ: חייבים לתקצב את שלושת התורים האלו של כוננים.
מאיר פומרנץ: ואנחנו נתנו את המחיר ופרופ' קונסטנטיני הסכימה איתנו והמחיר הוא בפירוש לא מיליון.
עודד פורר: ד"ר ג'ימי ג'דעון מבית החולים נצרת ואחריו – יעל שרר.
ג'ימי ג'דעון: קודם כול, אני רוצה להודות על הדיון המקצועי ולהודות לוועדה שעשתה עבודת קודש פה בנושא הזה.
ג'ימי ג'דעון: אני חושב שהעבודה שנעשתה היא מצוינת.
ג'ימי ג'דעון: אין ספק שהכנסה של בית החולים בנצרת כקונסנזוס פה בהמלצות הוועדה זה מאוד מאוד חשוב וקריטי להנגשה של השירות הזה לאוכלוסייה הערבית בצפון, במיוחד באזור נצרת שמשרת בין 200,000 ל-300,000 איש בסביבה שלנו.
ג'ימי ג'דעון: בתור רופא שעבד במרכזים של תקיפה אקוטית בזמנו בפוריה, עזרתי לד"ר לנג, אני מבין את הצורך ואת הצורך המשמעותי בנגישות התרבותית הזאת, שאנחנו מבינים במה מדובר כאשר מגיעה נפגעת תקיפה מינית של המגזר הערבי, והחשיבות של הטיפול בשפה, מבחינת ההבנה של התרבות, מבחינת ההבנה הכללית.
ג'ימי ג'דעון: ואני חושב שאנחנו בתור בית חולים מתחייבים לעמוד בכל הדרישות.
ג'ימי ג'דעון: אין ספק הנושא התקצובי פה הוא מאוד מאוד חשוב, ואני מצטרף לקודמי, מנהל המיון, במה שנאמר.
ג'ימי ג'דעון: אז הנושא של הכונניות הוא מאוד מאוד חשוב וקריטי, כי אתה לא יכול להשאיר אישה שנפגעה מתקיפה מינית ארבע וחמש שעות במיון ולהמתין לתורן, שלא כל כך הכשרה, לטפל במקרים האלה.
ג'ימי ג'דעון: אז אין ספק שצריכים זמינות, זמינות מאוד משמעותית.
ג'ימי ג'דעון: אין ספק שהתורנים ישמשו גשר קצר עד שהכונן יגיע.
ג'ימי ג'דעון: ויש חשיבות מאוד מאוד עליונה פה בנושא של הראיות.
ג'ימי ג'דעון: אנחנו ראינו לאורך השנים איך עורכי הדין יכולים להרוס את כל מה שנבנה מבחינת תיק כאשר אתה יודע שהאישה הזאת נאנסה, בתור רופא אני אומר, ואתה בטוח שהאישה הזאת נאנסה, איך עורכי הדין יכולים להרוס את התיק של אישה בגלל לקיחת ראיות בצורה לא נכונה, או בגלל שמישהו שהוא גורם מקצועי לא עשה את העבודה בצורה נכונה - -
עודד פורר: תודה, ד"ר ג'דעון.
ג'ימי ג'דעון: - - והאנסים מסתובבים חופשי בגלל טעויות מקצועיות כאלה.
ג'ימי ג'דעון: אין ספק שהכשרה של הצוותים צריכה להיות מתוקצבת בצורה מאוד מאוד נכונה.
ג'ימי ג'דעון: אנחנו בתור בית חולים, עוד פעם, מוכנים ונעמיד את השירות הזה וניתן אותו בצורה המרבית האפשרית.
ג'ימי ג'דעון: ואני שוב מודה לכם על ההמלצות ועל הקונסנזוס שקיים.
ג'ימי ג'דעון: אם יש שאלות, אני אשמח לענות.
עודד פורר: אחרייך אני רוצה את ד"ר שמואל הירשמן, מנהל בית החולים לב השרון.
יעל שרר: שלום, בוקר טוב.
יעל שרר: אני מודה לכם מאוד על הדיון החשוב הזה ובכלל על המחויבות של הוועדה לעניין הזה של הטיפול האקוטי בישראל.
יעל שרר: אני מנסה בכל כוחי להרחיב את הפריסה מ-2013.
יעל שרר: ואני חושבת שמסקנות הוועדה מבורכות.
יעל שרר: קיבלתי את ההמלצות, ואני חייבת להודות שהופתעתי לגלות שיושבת ועדה מקצועית שמונתה כבר בינואר ופתאום עושים זיגזג ונראה שמתעלמים לגמרי מהמלצות כאילו הן לא היו ולא קרו, כאילו הוועדה לא מונתה.
יעל שרר: וזה מאוד מפתיע אותי.
יעל שרר: אמרו כאן, ואני לא אחזור על זה.
יעל שרר: בית החולים מאיר שואף, רוצה ומוכן להקים חדר אקוטי כבר שבע שנים.
יעל שרר: האמצעים, הצוות, ההכשרות נמצאים במקומם.
יעל שרר: הכול נופל על תקציב.
יעל שרר: ואני פשוט לא רואה איך אפשר להצדיק על ידי טיעון של חיסכון בכספים שהם באמת פעוטים, להתפשר על השירות ועל איכותו.
יעל שרר: אני מקדמת פתיחה של חדר אקוטי בשרון.
יעל שרר: מאז 2013 נפתח חדר אקוטי למשך שנה אחת בבית החולים לניאדו בנתניה.
יעל שרר: הוא נסגר.
יעל שרר: ומ-2016 מיליון וחצי בני אדם באזור השרון נשארו בלי מענה חירום.
יעל שרר: וזה נגרר ונגרר, ונגרר, למרות שמשרד הבריאות הבטיח שהוא מטפל בעניין הזה.
יעל שרר: אני באמת תוהה איך מצד אחד הולכים וממנים ועדה מקצועית ומהצד השני כבר המכחישים וכבר לא שומעים למסקנותיה ואפילו לא סיימה לפרסם אותן.
יעל שרר: אני גם אגיד שאני הופתעתי מאוד אתמול, ואני באמת חייבת להעלות את זה, לגלות שמשרד הבריאות עונה לנו, למכתב ששלחנו שבו אנחנו, בשיתוף האוגדה לזכויות האזרח, פנינו בקשר לאיכות הטיפול וניהלנו תכתובת עם ד"ר ורד עזרא, ראש ענף הרפואה.
יעל שרר: וקיבלנו אתמול בערב מענה שהפתיע אותי מאוד.
יעל שרר: ואני אגיד בפני הוועדה שד"ר ורד עזרא כתבה לנו שטיפול באונס, מבחינת משרד הבריאות, הוא לא מקרה חירום רפואי.
עודד פורר: אז מה הוא?
עודד פורר: הוא טיפול קוסמטי?
יעל שרר: אני בדקתי את חוק זכויות החולה.
יעל שרר: אני, כמו שאומרים, אצתי רצתי.
יעל שרר: וחוק זכויות החולה מגדיר שטיפול חירום צריך להינתן במקרה של סכנת חיים או סכנה לנכות קשה.
יעל שרר: ואני באמת שואלת אם מתן תרופות למניעת איידס זה נראה למישהו זניח?
יעל שרר: או מתן תרופות למניעת מחלת מין?
יעל שרר: אני באמת שואלת אם משרד הבריאות מבין את החשיבות של החדרים האקוטיים ואם תשובה כזאת בכלל מקובלת, שאונס זה לא חירום.
יעל שרר: אני מזכירה ששליש מהפניות לחדרים האקוטיים היום הן של קטינים.
יעל שרר: אני שואלת אם מקובל על כולנו שילד בן ארבע שנאנס זה לא מקרה חירום.
עודד פורר: אני רוצה התייחסות של משרד הבריאות לנושא הזה.
עודד פורר: זהר או מישהו אחר מהמשרד, אני לא יודע.
עודד פורר: את רוצה להתייחס לדברים, ד"ר זהר סהר?
זהר סהר: אני אשמח להגיב.
זהר סהר: אני חושבת שהדברים הוצאו מהקשרם.
זהר סהר: הפנייה הייתה לד"ר ורד עזרא סביב הנושא של מצב חירום רפואי.
זהר סהר: ד"ר ורד עזרא התייחסה במכתב שלה לגבי הגדרת חוק זכויות החולה.
זהר סהר: הגדרת חוק זכויות למצב חירום רפואי הוא שבמצב שבן אדם נמצא בסכנת חיים מיידית, צריכים מיידית להביאו לבית החולים.
זהר סהר: אני חושבת שכל ההתייחסות במכתב של ד"ר ורד עזרא היא סביב הנושא של מתן מענה מרחוק, בטלפון.
יעל שרר: אני אדייק.
יעל שרר: ד"ר ורד עזרא מתייחסת לשני הדברים, גם להגעה וגם בנפרד.
זהר סהר: לא נכון.
זהר סהר: ד"ר ורד עזרא לא התייחסה להגעה לבית חולים.
זהר סהר: היא גם כתבה במכתב שהגעה לבית חולים אפשרית כרגע מבחינת – אני לא חושבת שיש איזושהי דרך במדינה הזאת שמישהו מונע הגעה לבית חולים במצב חירום.
זהר סהר: אני לא חושבת שהדבר רלוונטי גם לנפגעות תקיפה מינית.
זהר סהר: אני חושבת ששווה מאוד לשמוע - -
עודד פורר: אבל, זהר, המכתב מונח לפניי.
זהר סהר: רק רגע.
זהר סהר: - - את אחת הרופאות שנמצאות כאן.
זהר סהר: ההתייחסות הייתה למתן תרופות בטלפון.
יעל שרר: לא נכון.
עודד פורר: זהר, סליחה, בכל הכבוד.
עודד פורר: לא צריך.
זהר סהר: אתם רוצים גם את ההתייחסות, תקשיבו למה שיש לי להגיד.
עודד פורר: רגע, רגע.
עודד פורר: אני רוצה שתתייחסי.
עודד פורר: המכתב מונח בפניי, מכתב התשובה ששלחתם.
עודד פורר: המכתב נכתב בנושא של ביטול התניה של טיפול רפואי בנפגעות אלימות מינית בשיחה עם עובדת סוציאלית.
עודד פורר: האם אתם מתנים טיפול כזה בנפגעת בזה שהיא תדבר קודם עם עובדת סוציאלית?
זהר סהר: כפי שקורה בהגעה למרכז האקוטי מתוך התייחסות לאונס כאירוע חירום קשה ברמה הרגשית וברמה הפיזית.
זהר סהר: אנחנו לא מבטלים אף אחת, חס וחלילה, בשום דרך.
זהר סהר: לא הייתה כוונה לבטל את עוצמת החומרה של המעשה ושל הפגיעה בנפגעת.
זהר סהר: ההפך הוא הנכון.
זהר סהר: אני חושבת שהייתה פה חשיבה בתחילת הסגר מרצון שבאמת להקל בסיטואציות מסוימות.
זהר סהר: כשפנו אלינו הלובי למלחמה באלימות מינית, ניסינו לעשות איזושהי חשיבה איך אנחנו מאפשרים למצב חריגים, ששוב באמת המצב בסגר הראשון היה שונה מאשר כרגע.
זהר סהר: וגם שם הרופאים במרכזים האקוטיים אמרו שיש קושי במתן תרופות.
זהר סהר: אני חושבת ששווה את אחד הרופאים שנמצאים כאן.
זהר סהר: אולי ד"ר דבורה באומן תוכל לדבר במקומי.
זהר סהר: אבל אני כן רוצה להגיד שההסתכלות על ההתניה לפגוש עובדת סוציאלית – קודם כול, אני מצטערת לשמוע על ההתנגדות הזאת, כי אני חושבת שההסתכלות פה היא דווקא מהמקום של טובת הנפגעת.
זהר סהר: אנחנו מסתכלים על אונס מעבר לפגיעה הפיזית בוודאי מהמקום של הפגיעה הנפשית, על טראומה נפשית חמורה.
זהר סהר: כשאישה מגיעה או גבר מגיע לחדר האקוטי הם רואים אחות ומיד אחר כך - - -
עודד פורר: אף אחד לא אומר שהיא לא צריכה לראות עובדת סוציאלית.
עודד פורר: השאלה היא אם זה תנאי לקבלת טיפול.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא אם זו ההתניה.
עודד פורר: האם עובדת הסוציאלית - - -
זהר סהר: העובדת הסוציאלית אשר מלווה אותם לכל אורך הטיפול.
עודד פורר: השאלה היא אם עובדת סוציאלית זה תנאי לקבלת הטיפול.
זהר סהר: מדברים על פניה טלפונית כאשר הרופאים לא מכירים את האישה, אין את התיק הרפואי בפניהם.
זהר סהר: הם לא שמעו את הסיפור.
עאידה תומא סלימאן: זה לא שייך, ד"ר זהר, סליחה.
עודד פורר: אני חוזר ושואל, זהר.
עודד פורר: האם זה תנאי לקבלת הטיפול?
זהר סהר: אנחנו מבקשים שיחה ראשונית קצרה עם עובדת סוציאלית שתעשה איזושהי הסתכלות על האישה - -
עאידה תומא סלימאן: אבל העובדת הסוציאלית גם לא מכירה את התיק הרפואי.
זהר סהר: - - על הצרכים שלה, על המצוקות שלה.
זהר סהר: ואחר כך, במידת הצורך, תפני לשיחה עם רופא.
זהר סהר: לא הייתה מניעה של שום דבר.
עודד פורר: האם זה תנאי לקבלת טיפול?
זהר סהר: ובנוסף, אישה במצב חירום רפואי יכולה להגיע היום לכל אחד מהמרכזים.
זהר סהר: הם פתוחים.
עאידה תומא סלימאן: זהר, זהר - - -
זהר סהר: אני חושבת שהדיון פה יצא מהקשרו.
זהר סהר: אני חושבת שאתם עושים עוול לנושא הזה באופן שאתם מציגים אותו.
זהר סהר: זה לא נכון.
זהר סהר: יש פה הסתכלות הפוכה לטובת הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: למה אנחנו עושים עוול?
עודד פורר: את עדיין לא נתת לנו תשובה.
עודד פורר: את דיברת בערך חמש דקות, אבל לא נתת לנו תשובה אחת מאוד פשוטה.
עודד פורר: האם שיחה עם עובדת סוציאלית היא תנאי לקבלת טיפול רפואי בחדר האקוטי?
זהר סהר: בחדר האקוטי הנוהל הוא שברגע שאישה מגיעה, היא רואה עובדת סוציאלית.
עודד פורר: ואם העובדת הסוציאלית לא דיברה איתה או שהיא סירבה לדבר עם העובדת הסוציאלית?
זהר סהר: מי שתסרב לראות עובדת סוציאלית, אז ימצאו את הפתרון.
זהר סהר: אבל אנחנו מדברים פה, שוב להבהיר, על שיחה טלפונית.
זהר סהר: לא על הגעה לחדר.
עודד פורר: אני כרגע שואל על הגעה לחדר.
זהר סהר: ואני שוב מבקשת שתשמעו את אחת הרופאות מהמרכזים האקוטיים כדי שהיא תיתן את האינסנטיב הנוסף המקצועי שיש פה.
זהר סהר: אני חושבת שאתם עושים פה עוול באופן שאתם מפרשים את הדברים.
זהר סהר: אני חושבת שזאת פעילות מקצועית לטובת המצב ולא לרעתו.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר זהר, אני מכירה טוב מאוד מה עובר על נפגעת תקיפה מינית.
עאידה תומא סלימאן: אני טיפלתי בכאלה שנים רבות לפני שהתחילו להיות חדרים אקוטיים ולפני שמשרד הבריאות הקדיש לזה את התשומות.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה על השירותים שאתם נותנים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אי-אפשר לבוא ולטעון ששיחה כזו מחויבת ברגע שהיא נכנסת.
עאידה תומא סלימאן: היא מגיעה לחדר האקוטי בעיקר בגלל שהיא צריכה את הטיפול הרפואי.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אני ואת מבינות את החשיבות של שיחה עם עובדת סוציאלית.
עאידה תומא סלימאן: אבל בין זה לבין לאפשר לה קודם כול לקבל את הטיפול הרפואי, לעבור הבדיקות, ולהציע לה.
עאידה תומא סלימאן: יש עובדת סוציאלית ואת מדגישה שהעובדת הסוציאלית - - -