GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרב מיכאלי: אני לא חושבת שהעניין של ההפקדות הוא לא באחריות רשות האוכלוסין, אלה שלא הפקידו, אז אי אפשר לדרוש מרשות האוכלוסין את מה שלא באחריותה.
מרב מיכאלי: תודה רבה לכם.
מרב מיכאלי: אנחנו מאוד נשמח – אנא שלחו לוועדה את הדוח של מצב ההחזרות, העובדים שהוחזר להם כסף.
מרב מיכאלי: האם את יודעת להגיד על אלה שהוחזר להם – האם הוחזר מכל המעסיקים או רק מחלק מהמעסיקים וכולי.
אפרת לב ארי: כל המעסיקים.
אפרת לב ארי: כל מה שהצטבר מהניכויים משכר העובדים הוחזר.
מרב מיכאלי: אפרת, אנא ממך, כל פילוח שיש לכם, אנא שלחו לוועדה כדי שנדע איפה אנחנו עומדים.
מרב מיכאלי: מיכל יוספוף ואורלי שמואל – אחד הדברים שמוזכרים בדוח – הבעיה היא עם אנשים שהוכרו כבר כקורבנות סחר ויש שני סוגים – האחד זה כאלה שמתעכבת הכרה בהם או יש סירוב להכיר בהם או סחבת להכיר בהם כקורבנות סחר ואז הם חשופים לענישה תחת חוקי הגירה שונים ומשונים.
מרב מיכאלי: הדבר השני הוא, כמו שאנחנו מכירים, כאלה שכן הוכרו כקורבנות סחר ולמרות שהחזרתם למדינות, ככל שזה בכלל רלוונטי, תחשוף אותן לסחר חוזר, הן לא מקבלות פה מעמד קבע, ולעניין זה יש לנו שוב את סיפור 27 הבחורות הנסחרות שהגיעו לישראל מאתיופיה, שאנחנו עדין מחכים להחלטה בעניינן כמו גם אחרות – הסיפור המפורסם של צ'ילה עזרא ואחרות.
מרב מיכאלי: אז אם תוכלו לתת לנו את תגובתכן לאמירות הלא-פשוטות האלה בדוח – בבקשה.
אורלי שמואל: אז קודם כל, לגבי זיהוי קורבנות סחר – הגורם היחיד, כפי שכבר עלה בדיון - -
מרב מיכאלי: משטרת ישראל, ודיברנו אתם בהרחבה.
אורלי שמואל: אז לגבי השאלה הראשונה – אצלנו יש הכשרות שמתקיימות בכלל המינהלים לגבי אם מתעוררת נורה אדומה, להעביר את המקרים האלה ולנסות כן להעלות את המקרים שבהם יכול להיות קורבן סחר פוטנציאלי, ואז להעביר את המידע ואנחנו מעבירים את זה – כמובן מיכל, כמתאמת בתוך המשרד, היא מעבירה את המידע למשטרה ונעשית עבודה רצינית על-מנת לראות אם מדובר בקורבן ושלא נפספס חס וחלילה מקרה כזה או אחר.
אורלי שמואל: לגבי הנהלים שלנו – קורבן סחר, וזה דבר שהוא לא חדש, כחלק מסל השיקום וההגנה שהוא מקבל או מקבלת – מדובר בשנת שיקום לשנה, ויש מקרים להארכה נוספת.
אורלי שמואל: מעבר לכך, בנהלים ובמדיניות המקובלת מצופה מקורבן סחר בסיום שנת השיקום לחזור לארץ המוצא.
אורלי שמואל: במידה ויש מקרים פרטניים שמצביעים על טענות הומניטריות כאלה או אחרות, יש את הדרך להגיש בקשה למעמד הומניטרי, והגורמים הבכירים מוסמכים לקבל החלטות.
אורלי שמואל: גם צ'ילה עזרא, הייתה לה ועדה בין-משרדית, התקבלה לגביה החלטה, ניתן לה מעמד שמאפשר לה רישיון עבודה בישראל, ואכן המקרה של 27 נשים הועבר לשר הפנים, נמצא על שולחנו.
אורלי שמואל: שר הפנים ביקש התייחסות ופירוט נוסף לגבי חלק מהדברים ובשבועות הקרובים אני מאמינה שתתקבל החלטה על-ידו ונוכל להגיש אותה.
מרב מיכאלי: תודה רבה לכן.
מרב מיכאלי: אני רוצה שתי שאלות ממוקדות – האחת, להנהלת בתי המשפט – עורכת הדין חנית אברהם בכר אתנו?
מרב מיכאלי: שאלתי אליך: האם הנהלת בתי המשפט העבירה את ממצאי הדוח לכל השופטות והשופטים הרלוונטיים?
מרב מיכאלי: כמו כן, האם יש איזו שהיא עבודה של הכשרות ואני אקרא לזה העלאת מודעות בקרב השופטים הרלוונטיים לגבי עבירות הסחר וכל הדברים שנוגעים לטיפול בקורבנות סחר?
חנית אברהם בכר: קודם כל חשוב לי לציין שעבירות המין וסחר בבני אדם נמצא על סדר יומה של הרשות השופטת.
חנית אברהם בכר: קיבלנו את הדוח במסגרת ההזמנה לדיון הזה לפני מספר ימים.
מרב מיכאלי: הוא לא הופץ לכם ביוני, כשהוא הוצא?
חנית אברהם בכר: לא, לא.
חנית אברהם בכר: קיבלנו אותו עכשיו, במסגרת הזימון לדיון הזה.
מרב מיכאלי: מזל שקיימנו דיון.
חנית אברהם בכר: קראנו את ההמלצות.
חנית אברהם בכר: קודם כל, לגבי ההעברה לשופטים – אנחנו לא רואים מניעה להעביר לשופטים ונעביר את זה בימים הקרובים.
חנית אברהם בכר: חשוב לי לומר שבנוגע להמלצות – יש שם שתי המלצות שנוגעות למערכת בתי המשפט, שזה להשפיע ולהגדיל את מספר ההרשעות ואת חומרת הענישה.
חנית אברהם בכר: נוכח עיקרון העצמאות ושיקול הדעת, אנחנו, כהנהלת בתי המשפט לא מתערבים בתוכנן של החלטות שיפוטיות אבל כן אני יכולה להתייחס, בהמשך לשאלתך, לנושא של ההכשרות: החל משנת 2013, כל שופט שעוסק בתחום הפלילי מחויב לעבור הכשרה על עבירות מין וסחר בבני אדם.
חנית אברהם בכר: כלל השופטים המכהנים בתחום הפלילי עברו את ההכשרה הזאת למעט מספר מצומצם מאוד של שופטים.
חנית אברהם בכר: ההשתלמויות עוסקות בין היתר גם בנושא של סחר בבני אדם, על המאבק בתופעה הזאת בדגש על הפסיקה, על החקיקה הקיימת.
חנית אברהם בכר: חשוב לי לציין שלאחרונה, נשיאת בית המשפט העליון, כבוד השופטת אסתר חיות, אימצה את החלטות ועדת ברלינר, שעוסקת בטיפול בנפגעי עבירות מין במערכת בתי המשפט.
חנית אברהם בכר: בין היתר, אחת מההמלצות שם מדברות על העמקה והצורך בעיבוי מערך ההכשרות.
חנית אברהם בכר: זאת אומרת, לא תהיה הכשרה אחת לכל שופט אלא הכשרות תדירות אחת לתקופה.
חנית אברהם בכר: כמו שאמרתי, הנשיאה אימצה את רוב ההמלצות, וכפועל יוצא מכך המרכז להכשרה והשתלמות שופטים הכין תכנית הכשרה מעמיקה, שבמסגרתה יעברו השופטים הכשרות מעמיקות, ימי עיון נוספים, לא רק שופטים פליליים אלא גם שופטי משפחה ושופטים אזרחיים, ככל שדיונים מהסוג הזה מגיעים לפתחם.
מרב מיכאלי: תודה רבה לך, עורכת הדין אברהם בכר.
מרב מיכאלי: חבר הכנסת סגלוביץ', משהו לסיום?
יואב סגלוביץ': אם דיברת לגבי התופעה של הסחר – אז באמת היא שינתה פניה, והחוק שהיינו רגילים לעבוד עליו בזמנו לא בהכרח מתאים לכל הניואנסים האלה ובכלל, עבירות מרמה והונאה, שזה עיקר הדרך למשוך נשים – תמיד זה תיקים יותר קשים ויותר מסובכים.
יואב סגלוביץ': דבר שני, אני שמח שהמשטרה כן מגבירה את העניין – בשביל הגילוי הנאות – אני זה שפירקתי את יחידת "סער", וגם היה בג"ץ כנגד החלטת הפירוק הזאת והצדקתי את זה, ולשמחתי לא טעיתי בזה אבל עדין זה לא אומר שצריך לעשות שינוי בדברים האחרים.
יואב סגלוביץ': אני חושב שמה שכן, אם צריך, ופה אני פונה למשרד המשפטים – אני לא משוכנע שבעניין של העבירות, כפי שכתוב היום בסעיף הסחר, אם לא נכון לפתוח אותו קצת יותר בעבירה שיותר קל להגיע כי העבירה יותר קשה להוכחה.
יואב סגלוביץ': כלומר, אי אפשר להישאר עם אותו סעיף עבירה אם השתנה הניואנס - -
מרב מיכאלי: זה מונח לפתחנו, אין שום סיבה שאנחנו לא נגיש את התיקון הזה.
יואב סגלוביץ': אני פונה למשרד המשפטים כי אני מניח שהשינוי שאזום אתך ביחד, בהצעת החוק ששנינו נגיש, כנראה...
מרב מיכאלי: לא, עדין.
יואב סגלוביץ': עדיף שמשרד המשפטים ירים את הכפפה, יביא אלינו, אנחנו נדחוף – נראה לי שיש סיכוי יותר גבוה ביחד.
מרב מיכאלי: תודה רבה, חבר הכנסת סגלוביץ'.
מרב מיכאלי: חברות, דוקטור איילת עוז, מהמרכז לפליטים ולמהגרים שביקשה לדבר - לצערי לא נספיק את זה וגם איילת שנמצאת כאן.
מרב מיכאלי: קודם כל, אני רוצה לבקש ממשרד הרווחה – נא להעביר לוועדה תשובה לשאלה למה אסור למקלט לצאת ולעשות "ריצ'ינג אאוט" לקורבנות שלא מגיעות למקלט ולו לצרכי ראיון, ובאמת לתת סיוע בחוץ אבל גם אינפורמציה חשובה למערכת כדי שהאכיפה תוכל להיות יותר אפקטיבית?
מרב מיכאלי: אז לזה אנחנו מבקשים התייחסות.
מרב מיכאלי: אני אשמח אם ההתייחסות תהיה שכבר תגידו לנו: חשבנו, שקלנו ושינינו והחלטנו לאפשר למקלט לעשות את הדבר הזה.
מרב מיכאלי: זאת אופציה טובה.
מרב מיכאלי: כמו כן, נבקש בכתב ממשרד העבודה, מזרוע העבודה, לתת לנו התייחסות להערה בדוח לעניין האכיפה – מפקחי עבודה, כדי לזהות קורבנות של סחר בחקלאות, בסיעוד, בכל ענפי העבודה האלה שהם לא עבירות מין או זנות וסחר למטרות האלה.
מרב מיכאלי: שלחו לנו בבקשה את תמונת המצב הקיימת וכן, מה אתם מתכוונים לעשות בשביל לשפר את המצב הזה?
מרב מיכאלי: לכל הגורמים האחרים שנמצאים ונמצאות עכשיו בזום ולא הספיקו לדבר – אנא מכם, שלחו לנו את ההתייחסויות שלכם כדי שנוכל להתחשב בהם כבר לקראת הדיון הבא.
מרב מיכאלי: נסיים בתודה על כל הדברים הטובים שנעשו והפצרה בכל הגורמים להעלות הילוך בשיפור מה שטעון שיפור כדי שהמצב לא יחמיר ולא רק כדי שהוא ישתפר.
מרב מיכאלי: ונקודה שכרגע לא ברור איך היא תטופל אבל היא לפתחנו זה באמת לשפר מאוד את ההגנה לאורך זמן שניתנת לקורבנות.
מרב מיכאלי: איך נעשה את זה?
מרב מיכאלי: זה כבר עניין שהוא פוליטי לא פחות מאשר פרלמנטרי.
עודד פורר: בוקר טוב לכולן, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.
עודד פורר: היום ה-17 בנובמבר 2020, א' בכסלו התשפ"א.
עודד פורר: נושא הדיון: תלונות על בדיקות וטיפולים גניקולוגיים.
עודד פורר: אני חייב להתייחס לשני נושאים על סדר היום.
עודד פורר: אתמול נרצחה שוב פעם אישה.
עודד פורר: לצערי, כמו במקרים קודמים, הכתובת הייתה על הקיר.
עודד פורר: הרוצח או החשוד ברצח ישב בכלא על עבירות דומות, שוחרר מהכלא ללא תכנית שיקום.
עודד פורר: פעם אחר פעם פנינו כאן בוועדה למשרד לביטחון פנים, לשר לביטחון פנים, להכניס את נושא המלחמה באלימות במשפחה כאחד היעדים בשנה הזאת, דווקא בגלל הקורונה.
עודד פורר: אין התייחסות.
עודד פורר: פעם אחר פעם ביקשנו שלא ישוחררו אסירים שעברו עבירות של אלימות במשפחה ללא תכנית שיקום וללא פיקוח, בוודאי שלא שחרור מוקדם.
עודד פורר: השר הקודם, השר ארדן, הבטיח שעד ה-1 בספטמבר תהיה יחידת פיקוח שתפקח על אסירים משוחררים בנושא אלימות במשפחה.
עודד פורר: כלום לא קרה ב-1 בספטמבר.
עודד פורר: השר הנוכחי מגלגל עיניים לשמיים ואומר: "אני אבדוק שוב את הנושא".
עודד פורר: בזמן הבדיקה עוד אישה נרצחת, בזמן הבדיקה עוד נשים סובלות מאלימות וכמעט מרצח.
עודד פורר: ראינו את שירה איסקוב שכמעט נכנסה לסטטיסטיקה של הנשים שנרצחו.
עודד פורר: אני מעלה מפה שוב פנייה למקבלי החלטות לעשות את מה שצריך, אבל אנחנו לא מסתפקים בזה.
עודד פורר: משבוע הבא הוועדה הזאת תתחיל להתנהל כמו ועדת חקירה פרלמנטרית ספציפית על הנושא הזה של הטיפול באלימות במשפחה.
עודד פורר: אנחנו נעבור משרד-משרד, אגף-אגף.
עודד פורר: אני אומר למשרדי הממשלה, תכינו את עצמכם.
עודד פורר: משטרת ישראל, הפרקליטות, שירות בתי הסוהר, משרד הרווחה, השלטון המקומי, כל אחד שנוגע בדבר יצטרך לבוא לפה ולתת תשובות לציבור, כי אי אפשר להמשיך במציאות שבה אלימות במשפחה הופכת להיות איזו שהיא גזירת גורל שהציבור הישראלי משלים איתה.
תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני מחזקת כל מילה שאמרת.
תמר זנדברג: רביע כנאענה, הרוצח של ופאא מאתמול, היה אמור לשבת בשעה זו, ברגע זה בכלא.
תמר זנדברג: הוא נשפט וישב ב-2019 על עבירת אלימות במשפחה.
תמר זנדברג: אם הוא היה מקבל את העונש שהפרקליטות ביקשה, הוא היה ברגע זה עדיין יושב בכלא ומרצה עונש מאסר.
תמר זנדברג: אני רוצה להתחיל יוזמה, ואני רוצה לבקש את ההצטרפות שלך ושל כל שאר חברות הוועדה, להטלת עונשי מינימום על אלימות במשפחה.
תמר זנדברג: היום יש לנו עונשי מקסימום שלא ממולאים, שלא מגיעים לרף.
תמר זנדברג: אני יודעת שבאופן מסורתי משרד המשפטים מתנגד לעונשי מינימום בכל עבירה, אבל אני חושבת שבעבירה הזאת הגיע הזמן להתחיל בעונש מינימום.
תמר זנדברג: אני חושבת שאת המקרה הזה אפשר לקחת כדוגמה בשביל להתחיל ולהחיל עונשי מינימום בעבירה הזאת.
עודד פורר: זה בהחלט אחד הנושאים החשובים, נצטרף בשמחה.
עודד פורר: בערוץ 13 נחשפו אתמול שתי נשים שנאנסו באמצעות סם אונס.
עודד פורר: מדובר באנסים סדרתיים, מדובר באנסים עם דפוס פעולה חוזר ונשנה.
עודד פורר: האבסורד הוא שעד לרגע זה האיש הזה משוחרר.
עודד פורר: גם שכבר הגישו את התלונות וחקרו, בסוף סגרו את התיק הזה עם איזו שהיא עבירה דלה של קבלת דבר במרמה.
עודד פורר: זה מגולגל בסוף גם לפתחו של משרד הבריאות, כי יש צורך לייצר מתווה שיאפשר הליכה לבית משפט כדי להוכיח את הדברים האלה, כדי להרשיע את מי שאנס, כדי להושיב בכלא את מי שמסוכן לציבור.
עודד פורר: לפחות ממה שאנחנו ראינו אתמול על אותו חשוד, האיש מהווה סכנה לציבור, לא פחות.
עודד פורר: ממשלת ישראל חייבת להתעשת לגבי הגברת המודעות של התופעה הזאת.
עודד פורר: אני מצפה שייקחו את זה כמשימה.
עודד פורר: לא סתם התעקשנו על פתיחה של חדרים אקוטיים נוספים כדי שיוכלו לאסוף גם שם ראיות פורנזיות.
עודד פורר: אנחנו נקיים דיון ספציפי על התנהלות כל תיק החקירה הזה, כולל החלטות שהתקבלו בפרקליטות על העמדה לדין או הסדר כזה או אחר שהגיעו אליו.
עודד פורר: אנחנו רוצים לבחון את זה כאן, להבין ברמה הציבורית האם אנחנו בסוף, אחרי שכל המערכות עבדו, מוצאים את עצמנו עם אדם מסוכן לציבור שמסתובב חופשי, או שבאמת יש פה איזו שהיא בעיה גם ברמת בדיקות שצריך לטפל בה.
עודד פורר: אנחנו עוברים עכשיו לנושא הדיון, שגם הוא בעקבות פרסום שנחשפנו אליו בסוף השבוע.
עודד פורר: ביקשתי להעביר לחברי הכנסת את העדויות שחשפו בדיקות וטיפולים גניקולוגיים שמלווים בכאב מאוד-מאוד גדול וחוסר התייחסות ראויה.
עודד פורר: אני אוגר סיפורים כאלה ועדויות כאלו מאז תחילת כהונתי בוועדה.
עודד פורר: הצבר הזה, שהפך להיות כבר משהו שאי אפשר להתייחס אליו כאיזו שהיא תופעה ספורדית, מחייב בהחלט תשובות מבתי החולים ומהרופאים הרלוונטיים.
עודד פורר: לצערי, לא כל בתי החולים ענו על השאלות שהפנינו אליהם.
עודד פורר: אגב, חלק מהשאלות הופנו עוד לפני הכתבה שפורסמה, עוד לפני שנקבע הדיון.
עודד פורר: נתנו מספיק זמן לענות על השאלות האלו.
עודד פורר: ההתעלמות והבריחה של חלק מבתי החולים מלדבר על הנושא הזה מצביעה שאולי יש מה להסתיר.
עודד פורר: אני מקווה מאוד שלא נגלה במהלך הדיון שעל רופאים שביקשנו שיבואו לכאן לדבר אסרו לדבר מההנהלה שלהם כדי שלא יגידו את מה שאולי מישהו לא רוצה שישמעו.
עודד פורר: אני רוצה לפתוח את הדיון דווקא עם עדויות.
עודד פורר: נמצאות איתנו פיזית שלוש עדות שמוכנות להיחשף ולספר מה עבר עליהן.
עודד פורר: גברת הילה ביונביץ'-הופמן, בבקשה.
הילה בניוביץ'-הופמן: כבוד היושב-ראש, חברות הכנסת, כל מי שאיתנו בזום, המון תודה על הדיון החשוב הזה, תודה שאפשרתם לי לבוא ולתת עדות כאן היום.
הילה בניוביץ'-הופמן: שמי הילה בניוביץ'-הופמן, אני בת 44, אני סובלת מתסמונת שנקראת וסטיבולודיניה, לפעמים גם נקראת וסטיבולוטיס, שזה מצב שגורם לעצבוב יתר של פתח הנרתיק, פי עשרות יותר עצבים ממה שאמורים להיות.
הילה בניוביץ'-הופמן: זה גורם לכאבים מאוד חזקים במגע מאוד קטן.
הילה בניוביץ'-הופמן: כדי לאבחן את המצב הזה, לוקחים מטוש, שזה כמו מקל לניקוי אוזניים, ולוחצים בעדינות הכי קלה על האזור הזה, מה שמרגיש כאילו נגעו בך בשיפוד מלובן.
הילה בניוביץ'-הופמן: כמו הרבה בעיות גניקולוגיות אחרות, למשל אנדומטריוזיס ווולבדיניה, גם התסמונת שלי אובחנה אחרי עשרות שנים של בורות מצד רופאים.
הילה בניוביץ'-הופמן: היא אובחנה, לצערי, רק בגיל 39.
הילה בניוביץ'-הופמן: קיבלתי אישור לאבחון הזה משתיים מהרופאות המובילות בתחום בארץ.
הילה בניוביץ'-הופמן: ביולי השנה, הגעתי לבית חולים בלינסון לבדיקת פאפ, לבדיקת היסטרוסקופיה בהרדמה.
הילה בניוביץ'-הופמן: זה קרה אחרי שהיו לי כמה דימומים לא סדירים.
הילה בניוביץ'-הופמן: עלה החשד שאולי מתפתח משהו ממאיר וחייבים לבדוק.
הילה בניוביץ'-הופמן: היה ברור לי ולרופאה הגניקולוגית שלי שאני לא יכולה לעבור בדיקת פאפ בלי הרדמה.
הילה בניוביץ'-הופמן: עברתי בדיקה אחת כזאת פעם אחת בחיי, והתוצאה הייתה שהתעלפתי מרוב כאבים.
הילה בניוביץ'-הופמן: ביקשתי וקיבלתי אישור לעבור את הבדיקה בהרדמה.
הילה בניוביץ'-הופמן: כשאני אומרת הרדמה, זו הרדמה קלה כמו בקולונוסקופיה או באנדוסקופיה, הרדמה של כמה דקות.
הילה בניוביץ'-הופמן: כשהגעתי לבית חולים בלינסון, עברתי שרשרת חיול.
הילה בניוביץ'-הופמן: הייתי עם החלוק מוכנה לרדת לחדרי ניתוח אחרי שטורטרתי במשך כמה שעות, אחרי ששאלו אותי: "בשביל מה באת לפה", "למה את צריכה את ההרדמה".
הילה בניוביץ'-הופמן: ושוב פעם הייתי צריכה להסביר לרופא אחד, לרופא שני ולרופא שלישי.
הילה בניוביץ'-הופמן: כל פעם הייתי צריכה להסביר להם שאני יודעת מה זה כאבים.
הילה בניוביץ'-הופמן: היו לי אבנים בכליה, הייתה לי פריצת דיסק קשה, אבל הכאב הזה הוא כאב מעבר לסבל שאני מסוגלת.
הילה בניוביץ'-הופמן: אם מדברים בסולם של אחד עד 10, הכאב הזה הוא 25.
הילה בניוביץ'-הופמן: זומנתי לחדר שבו היו שלושה רופאים: מנהל המחלקה, רופא בכיר ועוד רופא.
הילה בניוביץ'-הופמן: הם הודיעו לי שהם לא מוכנים לבצע בדיקה בהרדמה.
הילה בניוביץ'-הופמן: נאמר לי בפסקנות: "אין דבר כזה פאפ בהרדמה".
הילה בניוביץ'-הופמן: כשאמרתי להם: "אתם הזמנתם אותי לפה, אתם נתתם לי את הזימון לבוא לבדיקה תחת הרדמה, הכל כבר מוכן, הכל כבר אושר", הם אמרו לי: "לא, אנחנו לא מוכנים".
הילה בניוביץ'-הופמן: אחר כך הם התחילו לדבר ביניהם בז'רגון רפואי שאני לא הבנתי, המונחים עברו לי מעל הראש.
הילה בניוביץ'-הופמן: בסוף הם פנו אלי ואמרו: "נשתמש באיזה מכשור מיוחד וחדיש שאת לא מכירה, הוא מאוד-מאוד דק, את לא תרגישי כלום, זה לא יכאב לך בכלל".
הילה בניוביץ'-הופמן: היו לי ספקות.
עודד פורר: הם אמרו לך מה הסיבה שהם לא מוכנים לבצע את זה בהרדמה?
הילה בניוביץ'-הופמן: אין דבר כזה פאפ בהרדמה, זה מה שנאמר לי בפסקנות.
עודד פורר: אף על פי שהרופאה הגניקולוגית שלך שלחה אותך עם הפניה לעשות את זה כך?
הילה בניוביץ'-הופמן: אמת.
הילה בניוביץ'-הופמן: היא גם פירטה בדיוק למה אני צריכה את זה.
הילה בניוביץ'-הופמן: היו לי ספקות, רציתי לרגע לקום וללכת, אבל גם ככה בגלל הקורונה התור עצמו נדחה ביותר מחצי שנה.
הילה בניוביץ'-הופמן: גם אחותי מרב ז"ל נפטרה מסרטן השד לפני חמש וחצי שנים, אז יש מודעות מאוד גבוהה לגילוי מוקדם במשפחה שלנו.
הילה בניוביץ'-הופמן: אמרתי, אוקי, אולי באמת הם צודקים, זה איזה שהוא מכשור, איזה קונץ שיש להם שאני לא מכירה.
הילה בניוביץ'-הופמן: לא נתנו לחברה שליוותה אותי להיכנס לחדר הבדיקה.
הילה בניוביץ'-הופמן: מהרגע שנכנסתי התחילו להפגיז אותי בהוראות: תשבי, תורידי את הזה, רגליים, לא לדבר, לא לזוז.
הילה בניוביץ'-הופמן: לא היה לי מקום לשאול, לא היה לי מקום להבין.
הילה בניוביץ'-הופמן: היו בחדר הבדיקה הרופא הבכיר ומנהל המחלקה.
הילה בניוביץ'-הופמן: הרופא הבכיר לא הסביר כלום, לא שאל שאלות, לא אמר לי: עכשיו אני עושה x.
הילה בניוביץ'-הופמן: הוא לא שאל אם אני בסדר או לא, הוא התחיל ישר לדחוף צינור מתכת דק, נדמה לי שקוראים לזה וגינוסקופ.
הילה בניוביץ'-הופמן: בהתחלה הכאב היה מאוד קשה אבל נסבל, אחרי זה הוא התחיל להזרים מים לנרתיק ולצוואר הרחם.
הילה בניוביץ'-הופמן: לא נאמר לי מראש שזה מה שיקרה.
הילה בניוביץ'-הופמן: זה גרם להתכווצויות מאוד חזקות, זה גרם להתקף של כאבים, ממש נאבקתי לנשום, ואז הם גם ביצעו את בדיקת הפאפ, בלי להגיד לי, בלי לשאול אותי אם אני מסוגלת להמשיך.
הילה בניוביץ'-הופמן: האחות צעקה עלי כל הזמן: "את נהדרת, את נהדרת, הכל בסדר".
הילה בניוביץ'-הופמן: בשלב הזה של בדיקת הפאפ הרגשתי את אותו כאב מוכר של השיפוד המלובן שפשוט דוקר אותי ואני נקרעת מבפנים.
הילה בניוביץ'-הופמן: החדר התערפל, הרגליים שלי רעדו בלי שליטה, שמעתי את עצמי צועקת.
הילה בניוביץ'-הופמן: חברה שלי, שהייתה בחוץ, אמרה ששמעו אותי בכל המסדרון ופציינטיות התחילו לצאת כי הן לא הבינו מה הרעש.
הילה בניוביץ'-הופמן: לא נתנו לה להיכנס לחדר.
הילה בניוביץ'-הופמן: כשהבדיקה הסתיימה, הרופא משך הכל החוצה בבת אחת, הרגשתי את המים מתפרצים מהגוף שלי.
הילה בניוביץ'-הופמן: האחות התחילה לדחוף אותי בכתף: "קומי, קומי, זהו, נגמר".
הילה בניוביץ'-הופמן: לא יכולתי לנשום, שלא לדבר על לקום.
הילה בניוביץ'-הופמן: בשלב הזה הכניסו לחדר את החברה שלי.
הילה בניוביץ'-הופמן: אחרי כמה דקות איתה הצלחתי קצת להירגע ולחזור לעצמי, ואז הרופא, מנהל מחלקת נשים בבלינסון, ניגש לשתינו ואמר לי: "עכשיו אני מבין".
הילה בניוביץ'-הופמן: למה רופא צריך לראות אותי מתפתלת, צורחת את נשמתי ומתעלפת לו על הכיסא, בשביל להבין שצריך איזה שהוא אלחוש?
הילה בניוביץ'-הופמן: כשאני הולכת לרופא שיניים, לכל סתימה הכי פשוטה, לכל בדיקה יש אלחוש, בין אם מקומי, בין אם הרדמה.
הילה בניוביץ'-הופמן: יש פרוטוקולים.
הילה בניוביץ'-הופמן: למה הכאב שלנו, הנשים, הוא כל כך מובן מאליו?
הילה בניוביץ'-הופמן: קשה לי להבין, במיוחד כשזה בא ממנהלים בכירים, ואני בטוחה שהכוונות שלהם טובות, למה הכאב שלנו לא נחשב.
הילה בניוביץ'-הופמן: למה לא צריך לשאול, למה לא צריך להסביר?
הילה בניוביץ'-הופמן: למה צריך להגיד לי אחרי זה את המילים "עכשיו אני מבין"?
הילה בניוביץ'-הופמן: מאז אני מפחדת ללכת לרופאים בכלל, לא רק לגניקולוגים, כי אני חוששת שלא יאמינו לי שוב.
הילה בניוביץ'-הופמן: ההרגשה שם הייתה שלא מאמינים לי.
הילה בניוביץ'-הופמן: וסטיבולודיניה היא תסמונת שאחת מכל חמש שנים תחווה בצורה כזאת או אחרת במהלך החיים שלה - משהו כמו 20% מכלל הנשים.
הילה בניוביץ'-הופמן: זה יכול להיות מולד כמו אצלי, זה יכול להיות בעקבות טיפול הורמונאלי של גלולות, זה יכול להיות אחרי הריון ולידה, זה יכול להיות אחרי טראומה מינית.
הילה בניוביץ'-הופמן: זה קורה, וזה קורה לאחוז ניכר של נשים.
הילה בניוביץ'-הופמן: נראה שבאמת הגיע הזמן ליצור איזה שהם פרוטוקולים שיקלו על נשים, כי התוצאה כרגע היא שכל כך הרבה נשים מפחדות מהרופאים שלהן, מפחדות לבוא לבדיקות, נמנעות מבדיקות שיכולות להיות מצילות חיים.
הילה בניוביץ'-הופמן: גילוי מוקדם זה דבר שמציל חיים.
הילה בניוביץ'-הופמן: אם יש משהו שאתם יכולים לעשות בשביל לקדם את הנושא הזה, בשביל להעלות את המודעות, בשביל שרופאים לא ייקחו כמובן מאליו את הכאבים שלנו, זה יהיה צעד כל כך חשוב.
הילה בניוביץ'-הופמן: תודה לכם.
עודד פורר: שילה רחימי, בקשה.
שילה רחימי: שמי שילה, אני בת 40, יש לי ילדה בת שלוש וחצי.
שילה רחימי: בפברואר השנה התבשרתי שאני בהריון.
שילה רחימי: אחרי שעברתי בדיקת מי שפיר נמצא שיש תסמונת דאון בעובר והייתי חייבת להפסיק את ההיריון הזה.
שילה רחימי: הרופא המטפל שלי המליץ לי ללכת לוועדה להפסקת היריון בתל השומר.
שילה רחימי: הלכתי לוועדה בתל השומר, שם דיברו איתי על התהליך הזה שאני צריכה לעבור, שזה בעצם ניתוח גרידה.
שילה רחימי: הייתי בחודש חמישי.
שילה רחימי: אמרו לי שאני הולכת לעבור ניתוח גרידה בחודש חמישי, ושיש איזה שהוא הליך לפני הניתוח.
שילה רחימי: ההכנה לניתוח הייתה ביום שבת, הניתוח היה ביום ראשון.
שילה רחימי: כששאלתי אם ההליך הזה כואב, ההליך של ההכנה לניתוח, אמרו לי שזה הליך לא נעים.
שילה רחימי: נאמר לי שההליך שמתבצע הוא החדרה של למינריות, שזה דבר שמרחיב את צוואר הרחם.
שילה רחימי: אמרו לי שזה מונע נזק לצוואר הרחם.
שילה רחימי: אמרו לי שאם לא יהיה נעים, אני יכולה לעשות את זה בשלבים, בפעימות.
עודד פורר: מי זה "אמרו"?
שילה רחימי: אמרו לי במיון בבית חולים.
עודד פורר: האם הרופא?
שילה רחימי: כששאלתי את הרופאה הגניקולוגית בוועדה, היא אמרה שזה הליך לא נעים.
שילה רחימי: לא שמעתי אף פעם על העניין הזה של החדרת למינריות.
שילה רחימי: חזרתי הביתה אחרי הוועדה, התחלתי לחפש באינטרנט מה זה החדרה של למינריות.
שילה רחימי: כשקראתי פוסטים של נשים שכתבו שהם חוו את החוויה הזאת, פשוט יצאתי מפוחדת ומבוהלת.
שילה רחימי: נשים שם כתוב שהן עברו כאבי תופת בלתי נסבלים, עם חוויות טראומטיות מהטיפול הזה.
שילה רחימי: אחרי שקראתי את הפוסטים הייתי צריכה לבוא לניתוח.
שילה רחימי: אחרי בכי רב וכדור הרגעה שלקחתי וממש לא עזר, הגעתי למיון.
שילה רחימי: כשהגעתי למיון, שמעתי מאחד המסדרונות מישהי צועקת, מישהי צורחת מכאבים.
שילה רחימי: כששאלתי את אחת האחיות למה היא צורחת, אמרו לי שהיא עוברת החדרה של למינריות.
שילה רחימי: אני חייבת לציין שלא הייתה לי שום אופציה אחרת, שלא הניחו לי על השולחן אופציות אחרות.
עודד פורר: באיזה בית חולים זה היה?
שילה רחימי: תל-השומר.
שילה רחימי: לא נתנו לי לבחור שום אופציה אחרת, פשוט קבעו לי שזה מה שאני הולכת לעשות.
שילה רחימי: אחרי שהבחורה יצאה, נכנסתי לעבור את ההחדרה של הלמינריות.
שילה רחימי: כמו שסיפרתי לכם, ילדתי, אני יודעת מה זה כאבים של צירי לידה.
שילה רחימי: ההחדרה של הלמינריות גרמה לי לכאב שפשוט לא יתואר.
שילה רחימי: זו הרגשה של סכין שחותכת אותך בצוואר הרחם.
שילה רחימי: הייתי צריכה לעבור כמה פעולות כאלו, כמה החדרות של למינריות.
שילה רחימי: אני צועקת, אני צורחת שם, אבל שום דבר לא עוזר, אני חייבת לסיים את ההחדרה של הלמינריות.
שילה רחימי: אחרי שהיא סיימה את ההחדרה הראשונה, פשוט הקאתי.
שילה רחימי: בדרך כלל אחרי הטיפול המטופלת אמורה לחזור הביתה, לא מחזיקים אותה בבית חולים.
שילה רחימי: מזלי שבאתי עם בעלי ואימא שלי, כי לחזור הביתה לא יכולתי לחזור לבד.
שילה רחימי: מיד התחילו גם הכאבים של אחרי הטיפול.
שילה רחימי: כשהגעתי הביתה, צרחתי שלוש שעות בבית.
שילה רחימי: אחרי שלוש שעות חזרתי עוד פעם לבית חולים כדי לקבל את הטיפול השני של ההחדרה של הלמינריות.
שילה רחימי: אחרי כמה שעות עברתי החדרה שלישית, ואחר כך הכניסו אותי לחדר ניתוח.
שילה רחימי: אני חייבת לציין שהכניסה לניתוח עצמו הייתה כבר מעין שלווה בשבילי, כי ידעתי שאני הולכת לעבור הרדמה מלאה.
שילה רחימי: במהלך הניתוח היה לי דימום חזק בעקבות קרע בצוואר הרחם.
שילה רחימי: יכול להיות שאם היו עושים לי את ההחדרה של הלמינריות בהרדמה מלאה, היו יכולים לשים יותר למינריות שירחיבו לי את צוואר הרחם.
שילה רחימי: ניסו למנוע נזק, אבל בסוף עשו נזק.
שילה רחימי: אני פשוט לא מצליחה להבין איך יכולים להיות כל כך חסרי אכפתיות, כל כך חסרי רגישות לכאב הזה שאישה עוברת.
רביד אדרי: אני בת 24.
רביד אדרי: מגיל 12 אני מתמודדת עם מחלה כרונית בשם אנדרומטריוזיס.
רביד אדרי: אני חווה כאבים עצומים ומתמשכים כבר 12 שנים.
רביד אדרי: המחלה שלי מתבטאת בעצבים של האגן.
רביד אדרי: הכאבים שלי הם כאבי תופת גם כרגע כשאני יושבת פה.
רביד אדרי: יצא לי לחוות את מערכת הבריאות מכל כיוון אפשרי מגיל מאוד צעיר.
רביד אדרי: הייתי בהרבה מאוד ביקורים במיוני נשים, אשפוזים, בדיקות גניקולוגיות מאוד פולשניות.
רביד אדרי: אני כאן לא רק כדי לדבר בשמי, אני כאן כדי לדבר בשם כל חולות האנדומטריוזיס שמתמודדות עם אותם דברים.
רביד אדרי: אני באה מטעם אנדומטריוזיס ישראל, שזאת עמותה.
רביד אדרי: תודה על ההזדמנות לבוא ולשתף.
רביד אדרי: אני אשתף במקרה שקרה לי בבית חולים העמק לפני שנה, בקיץ.
רביד אדרי: הגעתי לאשפוז כדי לאזן כאב אחרי שמומחה אנדומטריוזיס שטיפל בי באותה תקופה המליץ לי להגיע לשם.
רביד אדרי: הייתי בהתקף מתמשך של שבועיים שלא יכולתי לעמוד, התעלפתי מרוב כאבים, לא ישנתי.
רביד אדרי: האולטרסאונד עצמו בזמן התקף זה הדבר הכי קשה שיכול להיות, כי האגן כולו מכווץ, הכל פשוט דלקתי מאוד.
רביד אדרי: אפילו לעבור בדיקת אולטרסאונד פשוטה עם החדרה של הספקולום זה כאבים איומים.
רביד אדרי: מצאתי את עצמי עוברת את האולטרסאונד במיון.
רביד אדרי: אחרי שהרגשתי שאני לא עומדת בזה, נתנו לי אקמול בווריד, שזה בדרך כלל מה שנותנים בהתחלה.
רביד אדרי: אחרי כמה ימים של אשפוז מומחה האנדומטריוזיס שטיפל בי באותה עת החליט שנכון לשים לי התקן הורמונלי באשפוז, וזה כדי למקד את ההורמונים יותר לכיוון של הרחם, דבר שיאפשר לי שיקום יותר ארוך מאשר גלולות.
רביד אדרי: ביקשתי שההחדרה של ההתקן תהיה בהרדמה או בטשטוש בגלל הכאבים העצומים שאני נמצאת בהם.
רביד אדרי: לא יכולתי לדמיין מה זה לשים התקן.
רביד אדרי: אמרו לי שזה לא יהיה נוח ולא נעים.
רביד אדרי: לרוב עושים את ההתקן הזה לחולות אנדומטריוזיס בהרדמה, בניתוח, לא בצורה שבה החדירו לי אותו, שזה היה בהכרה מלאה.
רביד אדרי: המומחה ניסה לעשות הכל כדי לתת לי להרגיש בנוח עם המצב, הוא נתן לי כדור הרגעה ווליום כדי שאוכל לשתף פעולה בבדיקה.
רביד אדרי: הוא גם נתן לי כדורי ציטוטק להרחבת צוואר הרחם, שאלה כדורים שנותנים לפני הפלות בחודשים מתקדמים כדי שצוואר הרחם יהיה יותר פתוח ותהיה גישה יותר קלה להכניס את ההתקן.
רביד אדרי: אמרו לי שהווליום אמור להרגיע אותי, אמרו לי שהפרוצדורה היא לא נעימה אבל קצרה מאוד ויהיה בסדר.
רביד אדרי: לא יכולתי לדמיין שזה מה שיהיה.
רביד אדרי: הכניסו אותי לחדר של ההתקנה, השכיבו אותי.
רביד אדרי: האחות החזיקה לי את היד ועודדה אותי.
רביד אדרי: אני באמת מעריכה את ההתראה שנתן לי הרופא לפני כל שלב, אבל הפרוטוקול יכול היה להיות לגמרי אחרת.
רביד אדרי: הרגשתי שאני מתעלפת.
רביד אדרי: בשלב ההחדרה של ההתקן הכאבים היו כל כך קשים.
רביד אדרי: בהחדרת התקן צובטים את צוואר הרחם, מושכים אותו קצת, רק אז מכניסים את ההתקן.
רביד אדרי: הרגשתי שאני לא עומדת בזה, צרחתי.
רביד אדרי: אני חושבת שכל מחלקת נשים שמעה אותי צורחת.
רביד אדרי: קיבלתי קריאות עידוד מהאחות שאני גיבורה ועוד רגע זה נגמר, אבל לא ראיתי את זה נגמר.