GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרה טנקמן: הוא הסביר לי טרם הזירוז כי זה בכלל לא חייב לכאוב, וביקש שאשמור איתו על קשר עין לאורך הבדיקה על מנת שיבין מתי כואב לי.
שרה טנקמן: בכל פעם שקצת מצמצתי הוא עצר וחיכה שאאגור עוד כוח.
שרה טנקמן: זה אמנם לקח הרבה זמן, אבל כמעט ולא כאב.
שרה טנקמן: לא האמנתי שאפשר לעבור את זה ככה".
שרה טנקמן: תודה רבה לכל הוועדה ולכל המשתתפות.
תמר זנדברג: אני מטולטלת ועל סף סערת רגשות אישית מהדיון הזה.
תמר זנדברג: גם אני בת 44, גם אני עברתי פרוצדורות גניקולוגיות בחיי, גם אני עברתי לידות.
תמר זנדברג: עכשיו אני מבינה שפרוצדורות שעברתי, כמו התקנת התקן, כמו דברים אחרים שהיו כרוכים בכאב משמעותי, לא בהכרח היו צריכות להיות ככה.
תמר זנדברג: אני מבינה גם שפרוצדורות אחרות שהיו בעבר ללא הרדמה, כמו טיפולי שיניים, כמו קולונוסקופיה, שמשום מה גם גברים עוברים אותן, היום הן פרוצדורות שבאופן טבעי נעשות בהרדמה ובאלחוש.
תמר זנדברג: משום מה רק בפרוצדורות שהן נשיות אנחנו שומעים, כולל כאן, שאנחנו צריכות הרגעה, שזה לא נורא, שזה רק יהיה קצת לא נעים.
תמר זנדברג: פתאום יש לי פרספקטיבה אחרת על מה שאני עברתי.
תמר זנדברג: אני רוצה להודות להילה, לשילה ולרביד על ששיתפתן בחוויות שלכן.
תמר זנדברג: אני חושבת שהנושא הזה של המעטה בערך הכאב הנשי, המחשבה שאנחנו מגזימות, שאנחנו היסטוריות, שזה לא כל כך כואב, כולל הקטנה בסימפטומים הנשיים כשמדובר בהתקף לב ובדברים אחרים, זה דבר שצריך לעבור שינוי.
תמר זנדברג: הנושא של טיפול בכאב, של הקשבה למטופלת, של היענות לצרכים שלה, גם אם הם ספציפיים ואינדיבידואלים, מצריכים הרבה יותר תשומת לב, הרבה יותר כבוד.
תמר זנדברג: הכיוון שהלכנו אליו פה, של להכניס לפרוטוקול בחלק מהפרוצדורות הצעה למטופלת טיפול בהרדמה או באלחוש, זה ממש המינימום של המינימום.
תמר זנדברג: זו התחלה.
תמר זנדברג: אין לי ספק שיש עוד המון מה ללמוד בנושא הזה.
מרב מיכאלי: אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, שאתה מקיים את הדיון הזה.
מרב מיכאלי: הייתה בינינו שיחה שבה אמרתי לך: "בוא נעשה ועדת משנה לענייני בריאות, משום שסוגיית בריאות נשים היא פשוט פרוצה, מוזנחת, מופקרת".
מרב מיכאלי: נשים שם באיזו עמדה מוחלשת במיוחד, והיא מוחלשת פעמיים.
מרב מיכאלי: פעם אחת, כי הרבה פעמים נשים מוצאות את עצמן מול גבר.
מרב מיכאלי: יש לנשים זכות בחירה, זכות ללמוד באוניברסיטאות, זכות להיות חלק מהמחוקקות, חלק ממחלקות המשאבים, אבל הרפואה המערבית, כמו שאנחנו מכירות ומכירים אותה, נוסחה על ידי גברים, מתוך תפישת העולם של גברים, מתוך איך שגברים רואים את עצמם ואיך הם רואים נשים.
מרב מיכאלי: כל המחקרים במשך רוב החיים שלנו ורוב ההיסטוריה שלנו היו מחקרים של גברים.
מרב מיכאלי: עדיין, אגב, יש מיעוט ממש זעיר של נשים שעושות מחקרים, מיעוט של נשים שמקבלות מענקים לעשות מחקרים.
מרב מיכאלי: אנחנו עדיין מיעוט מבוטל שם.
מרב מיכאלי: כל התפיסה לגבי בריאות נשים, בוודאי בגניקולוגיה, מתחלקת לנשים כמחוללות רבייה, לכן ההסתכלות הרבה פעמים היא על ההיריון הרבה יותר מאשר על האישה.
מרב מיכאלי: יש התייחסות לאיברים, לא לאדם.
מרב מיכאלי: העובדה שתקיפה מינית לא נלמדת בבתי ספר לרפואה, היא מחדל משוגע.
מרב מיכאלי: פגיעה מינית, אנחנו יודעים ויודעות, שבנים חשופים לה בילדות אותו דבר כמו בנות.
מרב מיכאלי: הבעיות, שחלקן הן בריאותיות פרופר, ילכו איתם לאורך כל החיים ואף צוות רפואי לא ידע לזהות.
מרב מיכאלי: זה מחדל שחייב להסתיים.
מרב מיכאלי: זה חייב להפוך להיות מקצוע, או לפחות על הרוחב של הלימודים בבתי הספר לרפואה.
מרב מיכאלי: צריך להתייחס לאדם.
מרב מיכאלי: גם גברים סובלים מזה שמתייחסים לאיברים שלהם בנפרד.
מרב מיכאלי: כשנשים פוגשות את הדבר הזה מול סמכות גברית, כשבהגדרה אין פה בכלל דיבור בין בני-בנות אדם, יש פה דיבור של סמכות מול איזה נתין או נתינה - זאת עמדה מוחלשת שחייבת להשתנות מהיסוד.
איילת רזין בית אור: אני רוצה להתייחס, אדוני היושב-ראש, להצהרה שלך בפתח הדברים לגבי הקמת ועדת חקירה בתוך הוועדה לקידום מעמד האישה בכל מה שקשור לאלימות במשפחה.
איילת רזין בית אור: זאת בשורה עצומה שהתקבלה ממש בהערכה רבה בקרב ארגונים שעוסקים בנושא.
איילת רזין בית אור: אנחנו מעריכות את זה מאוד.
עודד פורר: זאת לא ועדת חקירה פרלמנטרית, כי אין לי את הסמכות.
עודד פורר: כל פעם ניקח משרד אחר, נושא אחר ונקדיש את כל הזמן הדרוש.
עודד פורר: פעם אחת נבדוק את משטרת ישראל, פעם אחת נבדוק את הפרקליטות, פעם אחת נבדוק את משרד הרווחה, פעם אחת את הרשויות.
עודד פורר: נתפקד כמעין ועדת חקירה.
איילת רזין בית אור: לא משנה אם זה ועדת חקירה או ועדת בדיקה, אנחנו איתך בעניין הזה, כל הארגונים שעוסקים בנושא, גם בנתונים וגם בעדויות.
איילת רזין בית אור: אני רוצה להזכיר את מה שהתחיל את שטף העדויות הזה, וזו ההרשעה בפלילים של הגניקולוג בני שכטר.
איילת רזין בית אור: אותן שלוש מתלוננות אמיצות ופורצות דרך פרצו את הדרך לספר את הסיפור שלהן.
איילת רזין בית אור: מה שקרה זה שהמעשים החמורים, הקשים, שנעשו בכסות של טיפול, קיבלו חותם פלילי.
איילת רזין בית אור: הרבה נשים חיכו לחותם הזה כדי לספר את הסיפור שלהן.
עודד פורר: נעשה על זה דיון נפרד.
איילת רזין בית אור: אני רוצה להתייחס לידע ולמומחיות שיש היום בתוך המרפאות ובתי החולים ונצבר, לצערי, מתוך כאב, צער ופגיעה של נפגעי ונפגעות תקיפה מינית.
איילת רזין בית אור: הם יצרו תורת הפעלה, נהלי עבודה, נהלי טיפול שאפשר ללמוד מהם על טיפול בנשים בסיטואציה הכל כך עדינה, רגישה ופגיעה הזאת.
איילת רזין בית אור: אנחנו הזמנו את אדוני לבקר במרכז הסיוע ובמרכז הייעודי שמטפל בנושא הזה.
איילת רזין בית אור: אנחנו עושות הכשרות לאנשי מקצוע על הנגשה של טיפול ייעודי בתחום הזה לא רק לנפגעות.
איילת רזין בית אור: אני מצטרפת לקריאה של מנכ"לית "קרן בריאה", לכך שהדבר הזה חייב להיות חלק מהכשרת הבסיס, חלק מתנאי ההסמכה של כל רופא ורופא, בוודאי בתחום של גניקולוגיה.
איילת רזין בית אור: תודה על הדיון החשוב הזה.
לנא שגיא-דאין: בשנים האחרונות יש, לפחות מאז שאני רופאה בכירה, רוח של שיפור ועשייה.
לנא שגיא-דאין: אני לא בטוחה שנכון להתמקד רק בתסמונות הכאב, כי כל אישה שבאה לבדיקה גניקולוגית יכולה לחוות כאב.
לנא שגיא-דאין: יש עדויות על חוסר רגישות ויחס לא מכבד מצד רופאים.
לנא שגיא-דאין: אני מאוד רוצה לקוות שזה פחות ופחות.
לנא שגיא-דאין: רוב העדויות בכתבה, לא כולן, הן 10 שנים ומעלה אחורה בזמן.
לנא שגיא-דאין: אנחנו עובדים על זה כבר שנים יחד עם "קרן בריאה".
לנא שגיא-דאין: יש מחקרים שיזמנו עוד הרבה לפני הכתבות בנושא של אלימות מיילדותית שלא עלתה פה בכלל בדיון, בנושא של סטיגמטיזציה על רקע שומן, מה שנקרא שמנופוביה רפואית.
לנא שגיא-דאין: כמו ששרה טנקמן אמרה, כבר יש סימולציות, יש סדנאות, מלמדים את הסטודנטים ומלמדים את המתמחים.
לנא שגיא-דאין: לפני שבוע הייתה אצלנו סדנה לרופאים בכירים, מיילדות, מרדימים ורופאים מחדר לידה, שעסקה באיך לדבר, איך אפשר לשפר את המצב בקטע של תקשורת מול מטופלת.
לנא שגיא-דאין: האמנה, שהוכנסה שוב לקוד האתי, אמורה לחייב אותנו לפעול לצידה.
לנא שגיא-דאין: מבחינת תלונות, אנחנו פתוחים לחלוטין, אנחנו רוצים לשמוע לגבי התלונות.
לנא שגיא-דאין: ניתן לפנות אלינו דרך אתר האיגוד או לפנות לוועדת אתיקה ישירות, אנחנו נשמח לשמוע ולהשתפר.
נעמה קונסטנטיני: אני מתנצלת בפני אלו שהציגו פה, בפני כל אלה שכתבו את מה שהן כתבו.
נעמה קונסטנטיני: זה נורא, זה לא צריך להיות ככה.
נעמה קונסטנטיני: אני מקווה שמהדיון הזה יצאו דברים יותר טובים.
נעמה קונסטנטיני: יש מאות ואלפי רופאים שנותנים שירות נכון וראוי.
נעמה קונסטנטיני: חבל לי שאותם רופאים שלא עושים את זה גורמים לאווירה כמו שקורית כרגע.
נעמה קונסטנטיני: זה לא רק בבדיקות גניקולוגית.
נעמה קונסטנטיני: למועצה לבריאות האישה, שאני יושבת-ראש שלה, הגיעו הרבה תלונות לא רק קשורות לבדיקות גניקולוגיות.
נעמה קונסטנטיני: עסקנו באקו לב במאמץ שנשים מרגישות מושפלות, קיבלנו הרבה תלונות על בדיקות בקהילה שגניקולוגים לא מסתובבים עם תג שמי, לא מציגים את עצמם, לא מסבירים מה הם הולכים לעשות.
נעמה קונסטנטיני: אני שומעת תלונות גם מגברים שעושים להם בדיקה של ביופסיה מהפרוסטטה ולא מסבירים להם כמו שצריך את הפרוצדורה ואת המשמעות.
נעמה קונסטנטיני: אני חושבת שהנשים, ובזכות הנשים גם הגברים ירוויחו, צריכות לעמוד על זכותן לקבל רופא שיציג את עצמו, שמסביר את הפרוצדורה, את המשמעות שלה, שמקשיב למטופלת.
נעמה קונסטנטיני: כמו ששרה אמרה, חייב להיות הסבר על כל פרוצדורה.
נעמה קונסטנטיני: אני רופאת ספורט.
נעמה קונסטנטיני: אין אצלי דבר כזה שמישהו עושה מבחן מאמץ בלי שהוא מבין מה המשמעות, במה זה כרוך, מה האפשרויות, למה עושים, למה לא עושים.
נעמה קונסטנטיני: זה צריך להיות בכל מקום.
נעמה קונסטנטיני: יש ועדה של משרד הבריאות בשיתוף האיגוד לגניקולוגיה ויושב-ראש המועצה לגניקולוגיה.
נעמה קונסטנטיני: אני מבקשת מכל מי שהשתתפה פה בדיון לשלוח אלי כל רעיון.
נעמה קונסטנטיני: עלו הצעות מאוד חשובות.
נעמה קונסטנטיני: אנחנו נאמץ את הכל.
נעמה קונסטנטיני: למשרד הבריאות יש מערך של פיקוח בבתי חולים, בקופות.
נעמה קונסטנטיני: אנחנו נקדם את הנושא של פיקוח על התנהלות נכונה וראויה.
נעמה קונסטנטיני: אני מקווה שכולנו נזכה לחוויית טיפול, שזה מושג שלא הכרתי.
נעמה קונסטנטיני: אם נצליח שלכולם תהיה חוויה טובה, הרווחנו מהדיון הזה.
נעמה קונסטנטיני: עודד, אני ממש מודה לך על כל מה שאתה עושה לטובת בריאות הנשים בישראל.
עודד פורר: הדיון הזה הוא דיון ראשון.
עודד פורר: בעקבות הדברים שנחשפו בכתבה והעדויות שנשלחו אלינו נערוך פה דיונים נוספים שירדו יותר לפרטים, גם בנושא של הטרדות מיניות ופגיעות מיניות, שזה נושא אחר שעלה ומחייב דיון וטיפול.
עודד פורר: תראו, אני לא גניקולוג, אני לא מומחה ברפואה, ובנוסף, אני גם גבר, לכן אין לי שום יכולת להכיר או לחוות את החוויה שחווה אישה בבדיקה גניקולוגית או באיזה שהוא טיפול גניקולוגי כזה או אחר.
עודד פורר: מנקודת המוצא הזאת אני מצפה מהרופאים וממשרד הבריאות לצאת מכאן.
עודד פורר: בסוף החוויה היא חוויה שהמטופלת יודעת להגיד.
עודד פורר: אתה יכול גם ללמוד 20 שנה ולא לחוות מה שהצד השני חווה.
עודד פורר: זה הבסיס.
עודד פורר: עם הבסיס הזה צריך לצאת ולטפל באיך שכרגע נחשפנו לחוויית הטיפול שחוות מטופלות.
עודד פורר: אפשר להגיד את הדברים החיוביים.
עודד פורר: שמחתי לשמוע מפרופסור מימון שיועברו פרוטוקולים חדשים לגבי בדיקות למינריות כך שתוצג בפני המטופלת האופציה של טשטוש או הרדמה.
עודד פורר: אנחנו נוודא באחת מהישיבות בשבוע הבא שאכן זה קרה בכל בתי החולים.
עודד פורר: בית חולים שלא רוצה להופיע בוועדה, מספיק שישלח לנו מייל ויגיד שהנושא טופל.
עודד פורר: שמחנו לשמוע שבחלק מבתי החולים זה הנוהל.
עודד פורר: אני רוצה התייחסות ספציפית לגבי המקרים שעלו כאן מבית החולים העמק ומבית החולים בילינסון.
עודד פורר: אני אבקש שבשבוע הבא יעלו הגורמים הרלוונטיים לתת את ההתייחסות שלהם.
עודד פורר: אני לא מסכים עם זה שעולה פה טענה ואין מישהו שיודע להגיב או לתת את ההתייחסות.
עודד פורר: התיאורים ששמענו כאן לא מקובלים בעליל במערכת הבריאות של מדינת ישראל.
עודד פורר: אני שמח שמשרד הבריאות, בעקבות הפרסומים ובעקבות הדיון, יקים את אותה ועדה בראשות פרופסור קונסטנטיני.
עודד פורר: זה מראה שיש איזה שהוא שינוי ביחס.
עודד פורר: לגבי הנושא של פגיעות מיניות שצריך להיות נלמד בבתי ספר לרפואה, אני חושב שזה צריך להיות דבר בסיסי.
עודד פורר: אם הייתי שואל את האדם הסביר ברחוב האם הנושא הזה נלמד, הוא היה אומר: בוודאי שנלמד, כי זה משהו שחייבים להכיר, לדעת ולהימנע ממנו.
עודד פורר: את ההנחיה, את הסיכום או את הבקשה בנושא הזה נעשה אחרי דיון שנקיים ספציפית על הנושא של פניות לגבי פגיעות מיניות בטיפולים כאלה ואחרים.
עודד פורר: אני מודה לכל מי שלקחה חלק בדיון, לכל מי שפנתה, שלחה, התלוננה והסכימה ששמה יפורסם, כולל לכתבה ב"ידיעות אחרונות" של דנה ספקטור ונועם ברקן.
עודד פורר: אני מבטיח שנמשיך ונעקוב אחר הנושא.
עודד פורר: בוקר טוב לכולם, אני שמח לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ושיוויון מגדרי.
עודד פורר: היום ה-10 בנובמבר 2020, כ"ג בחשוון התשפ"א.
עודד פורר: הנושא הוא אבחון מוקדם ומניעת סרטן שד וסרטן צוואר הרחם, לציון יום ההתמודדות עם מחלת הסרטן, אתגרים בלתי פוסקים.
עודד פורר: אני חושב שבנושא הזה בהחלט יש חשיבות מאוד מאוד גדולה סביב הנושא שאנחנו גם נעסוק בו בהמשך, וזה הבדיקות והנושאים הגניקולוגיים, והחשיפה שגם נחשפנו אליה בסוף השבוע בעיתון, כחלק מזה, כחלק מהרצון להיבדק, כי הגילוי המוקדם צריך להיות כזה, שנשים הולכות להיבדק ומרגישות בנוח ללכת להיבדק בכל קבוצת אוכלוסייה, ואני אשמח לשמוע ולראות באמת איך רואים את הדברים האנשים שנמצאים איתנו כאן.
עודד פורר: את רוצה לומר משהו בהתחלה או בהמשך, חברת הכנסת?
עאידה תומא סלימאן: האמת, אני בטוחה שחברת הכנסת, אימאן, שיזמה את היום המיוחד הזה, תשתתף איתנו, אבל אני חושבת שזה נושא שמונח על שולחנה של ועדת מעמד האישה כבר כמה שנים, ואנחנו ניסינו לקדם אותו, אבל מה שבטוח, קודם כל, שנחשפנו גם בעבר למידע המאוד רחב בעניין התרחבות המחלה, ולצערי הרב אני בטוחה, כמו שאמרתי עכשיו בוועדת החינוך, שכמעט אין מישהו באוכלוסייה במדינת ישראל שלא יכול לספר סיפור אישי על היכרות עם מישהי או מישהו שחלה בסרטן, בסביבה הקרובה של כולנו.
עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים שזו חוויה מטלטלת, זו התנסות מאוד כואבת, והרבה פעמים משאירה צלקות לתקופה מאוד ארוכה.
עאידה תומא סלימאן: בנושא של סרטן שד וסרטן צוואר הרחם יש גם הרבה סיפורים מעצימים.
עאידה תומא סלימאן: הרבה סיפורים של נשים שהצליחו באמת להיאבק, הצליחו לגלות את המחלה בזמן הנכון.
עאידה תומא סלימאן: אני שיתפתי את זה בעבר ואני תמיד אומרת זה כדי לעודד נשים.
עאידה תומא סלימאן: באמת, ללכת ולהיבדק.
עאידה תומא סלימאן: אני, התמזל מזלי, במקריות טוטאלית, לעבור את הבדיקה ולהתגלות כמי שיש לה, חולת סרטן, וזה היה בדיוק בזמן הנכון.
עאידה תומא סלימאן: התערבות כירורגית הצילה אותי מהמשך ייסורים, אבל אני חייבת להגיד, שאין אישה שעוברת את החוויה הזו והיא לא מרגישה שמשהו בגוף שלה, בצורה שהיא מתייחסת לגוף שלה, חלק ממנה זה הפחד המתמיד שמלווה בתחתית הראש, כל הזמן, שזה עלול להתפתח כל רגע.
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק שיתפתי אתמול את חברת הכנסת אימאן, ואמרתי לה שזה להרגיש כאילו יש פצצה מתקתקת כל הזמן בתוך הגוף.
עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני מה שמדאיג בשנים האחרונות זה הירידה בגיל הנשים שמגלות שיש להן את הסרטן, ובמיוחד סרטן השד.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים יותר ויותר, אם פעם זה היה מתגלה מעל גיל 50, ובגלל זה קבעו את החובה ואת הכיסוי של בדיקות הממוגרפיה מעל גיל 50.
עאידה תומא סלימאן: היום יש צעירות בנות 23, בנות 27, בנות 32 שמגלות שהן חולות, ויותר ויותר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו דנו בוועדה בצורך להורדת הגיל.
עאידה תומא סלימאן: בזמנו התקבלה החלטה במשרד הבריאות של ועדה מקצועית, שתדון בהורדת גיל הממוגרפיה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב התוצאה הייתה שהוועדה לא ראתה נחיצות בלהוריד את הגיל.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שזה יישאר על השולחן.
עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת מכבוד היושב ראש, באמת להירתם איתנו למאבק של משרד הבריאות, זה גם יעזור לנשים להתעודד ללכת לבדוק כמה שיותר מוקדם, ולהוריד את גיל הממוגרפיה.
עודד פורר: חברת הכנסת אימאן ח'טיב-יאסין, יוזמת היום המיוחד, בבקשה.
אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם, תודה, יושב הראש, תודה, חברתי עאידה, שגם התחלת.
אימאן ח'טיב יאסין: האמת שאני מאוד מתרגשת מהיום הזה.
אימאן ח'טיב יאסין: מתרגשת גם מהמקום האישי וגם מהמקום שגם אנחנו מדברים על אתגרים בלתי פוסקים של המשפחות בלהתמודד עם מחלת הסרטן.
אימאן ח'טיב יאסין: גם היום הזה לא בא בקלות, עאידה.
אימאן ח'טיב יאסין: בהתחלה כשהגשתי את הבקשה ליום הבקשה נדחתה, אבל אחר כך אני ביקשתי ישיבה מיוחדת והסברתי למה ומה, וכל הדברים, ואכן הבקשה אושרה, והיום זה אושר.
אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר להתחיל באמת בלי לדבר ולספר על המקום ועל הסיפור האישי, ואגב גיל 40, שהיום מדברים מחקרית, ש-30% מהנשים הערביות חולות הסרטן, זה מתחיל אצלן בגיל 40, בגילאי ה-40, זה כאילו יותר מהנשים בחברה היהודית.
עודד פורר: זאת אומרת המחקר מראה שנשים ערביות בגילאים האלה - - -
אימאן ח'טיב יאסין: מתחילות לחלות בסרטן בגילאי ה-40, ונשים יהודיות, במיוחד מהקהילה האשכנזית בגילאי ה-50.
עאידה תומא סלימאן: גם התמותה אצל הנשים הערביות היא יותר גבוהה, ועדין בעלייה כאשר הצליחו לעצור את אחוזי התמותה בקרב נשים יהודיות.
עודד פורר: ממה הפער?
אימאן ח'טיב יאסין: אוקי, אז בדיוק ממה הפער, זה הדבר שאני רוצה לדעת.
אימאן ח'טיב יאסין: אני בעצמי גם חליתי בגיל 40, 45.
אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שנעשו מחקרים, אבל לא הצליחו להשלים את כל המחקרים על הגן שנמצא אצל נשים מזרחיות, שבתוכן גם נשים ערביות, וכל המחקרים שנעשו על הגן של סרטן, זה היה על נשים אשכנזיות, ופרופ' ג'מאל זידאן, שעשה מחקר לאורך כל הדרך, הוא היה צריך להיות גם איתנו היום.
אימאן ח'טיב יאסין: צריך גם משאבים בשביל לעשות את המחקרים האלו, ולצערנו הרב, גם זה לא נמצא.
אימאן ח'טיב יאסין: אני ממש מתפלאת על המקום הזה שהמדינה חושבת כאילו לא.
אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו עכשיו הגשנו שוב פעם הצעה להורדת גיל הממוגרפיה, אני וגם חברתי סונדוס, ויש הרבה חברות וחברים מכל סיעות הבית שתמכו בהצעה הזאת.
עודד פורר: מה הגיל היום?
אימאן ח'טיב יאסין: 50.
אימאן ח'טיב יאסין: היום זה 50.
עודד פורר: זה בסוף יותר זול למדינה הרי.
אימאן ח'טיב יאסין: בדיוק, אפילו שחושבים כלכלית, צריך ללכת לכמה עולה הבדיקה, כמה עולה?
אימאן ח'טיב יאסין: גרושים.
אימאן ח'טיב יאסין: מול זה אנחנו יודעים כמה שהמחלה של סרטן השד נפוצה בקרב נשים, לא רק בישראל, בכל העולם, אבל מצד שני גילוי מוקדם מאיץ עד 90% החלמה ויציאה ממעגל המחלה אם מגלים את זה מוקדם.
אימאן ח'טיב יאסין: אז גילוי מוקדם הוא המרשם.
אימאן ח'טיב יאסין: כדי לעשות גילוי מוקדם צריך גם מרכזים שיעשו את הדבר הזה, לא לדבר על זה שיש מקומות שאין בהם בכלל, למשל בנצרת רק לפני כמה שנים, וזה אזור שמשרת 600,000 תושבים, וגם המרכז הזה והמכשיר שנמצא שם, לצערנו הרב כל בתי החולים לא מקבלים תקציב קבוע מן המדינה, והמרכז קם כמעט על תרומות.
אימאן ח'טיב יאסין: אני אישית יזמתי, כשקנינו את המכשיר הזה והתגייסנו כדי לקנות אותו ולתת את השירות לכלל הנשים באזור.
אימאן ח'טיב יאסין: בדרום המצב על הפנים, גם צריך לעשות העלאה של המודעות, גם צריך קודם כל, לא משנה אם אנחנו מעלים מודעות ונשים יודעות, ומוכנות גם ללכת לבדיקה, אבל מצד שני, אין נגישות לבדיקה, ולכן כל הסיפור הזה הוא סיפור קריטי.
אימאן ח'טיב יאסין: לצערנו הרב, שוב אני אומרת את זה, המדינה תמיד עושה חישובים כלכליים, אז גם בהיבט הכלכלי, זה משתלם פי עשרות.
אימאן ח'טיב יאסין: תחשבו, אישה כמוני, שחלתה, שהייתה צריכה לשבת בבית שנה ומשהו, לקבל משכורת, שבן הזוג שלה היה צריך ללוות אותה לטיפולים באופן מתמיד, שחברות וקרובי משפחה היו צריכים ללוות אותה אחרי הטיפול לפחות בשבוע הראשון.
אימאן ח'טיב יאסין: זה המון.
אימאן ח'טיב יאסין: לא רק זה, אני חושבת, ומכאן באמת נתתי את הכותרת כאילו על המשפחה.
אימאן ח'טיב יאסין: כל הנושא של הבירוקרטיה שנמצא, ואנחנו הנשים, ואנחנו עכשיו כאילו במקום, כאילו שמדברים רק על הנשים, אנחנו במעמד פגיע.
אימאן ח'טיב יאסין: נשים חולות סרטן, לא משנה איזה סרטן, כל מי שחולה בסרטן, הוא במצב נפשי, בריאותי מאוד מאוד רדוד ורעוע.
אימאן ח'טיב יאסין: מצד שני חשוב שבמוסדות הרלוונטיים ייתנו את הטיפולים, שינגישו אותם, בביטוח לאומי שיקצרו את התהליכים.
אימאן ח'טיב יאסין: אלה נושאים שצריך לתת עליהם דעת ולעקוב אחריהם.
אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו עכשיו בתקופה של הקורונה, אנחנו ראינו, עאידה, את הנתונים, כמה בדיקות נחסמו, וכמה בדיקות לא נעשו בתקופת הקורונה, ועכשיו אנחנו נראה את הדבר היותר מכאיב, שאנחנו נראה עוד עלייה.
עודד פורר: מעניין לדעת כמה בדיקות ממוגרפיה התבצעו בכלל בארץ, בין מרץ עד סוף אוקטובר, במקביל לשנה שעברה.
עודד פורר: מעניין מאוד לדעת.
עודד פורר: יש פה נציג ממשרד הבריאות איתנו בזום?
עאידה תומא סלימאן: אני הגשתי הצעה דחופה בנושא.
עודד פורר: אין אף אחד אחר בזום?
עודד פורר: את הנתון הזה אפשר לבקש, אני כבר אומר לנציגי קופות החולים שנמצאים פה איתנו בזום, גם משירותי בריאות כללית וגם מקופת חולים מכבי וגם מלאומית, תנו השוואה לגבי קופות החולים.
עאידה תומא סלימאן: הייתה לפני תקופה צעקה של אונקולוגים, ואני העליתי אותה בהצעה לסדר, שהם הזהירו, שלאחר הקורונה יהיה גל של גילויי מחלות סרטן, שהתעכבו בגלל הבדיקות.
אימאן ח'טיב יאסין: גם הנושא של הניתוחים באותה רמה.
אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, כולנו יודעים שניתוחים אלקטיביים לא נעשו בתקופה הראשונה של הקורונה ואנחנו יודעים שסרטן זה דבר שמתפרץ ומתרבה, וכל יום, זו מלחמה נגד הזמן, לא משהו אחר.
אימאן ח'טיב יאסין: הגילוי המוקדם והטיפול במחלה, אם זה ניתוח, אם זה טיפולים, זו מלחמה נגד הזמן.
אימאן ח'טיב יאסין: דבר אחרון אני רוצה להגיד לכלל הנשים, אני רוצה להגיד: לכו להיבדק, תדאגו לגוף שלכן.
אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת שאנחנו הנשים תמיד שמות את עצמנו בעדיפות אחרונה, במיוחד בנושא הבריאותי.
אימאן ח'טיב יאסין: הילד קצת מרגיש חום, אנחנו מהבוקר עוזבות הכול והולכות לקופת חולים, הבן זוג שלנו חולה, אז אנחנו ממש עוזבות את הכול ועושות את כל מה שצריך.
אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו חולות אז אנחנו אומרות, יאללה זה קצת חום, הוא יילך, יאללה קצת כאב, אולי מהעבודה במטבח, אולי מהעמידה, לא יודעת איפה, ואז אנחנו באמת מתמהמהות ופתאום אנחנו מגלות שאנחנו במצב קשה.
אימאן ח'טיב יאסין: אז במקום הזה באמת, קחו אחריות על החיים שלכן.
אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להגיד עוד משהו, שיש חיים אחרי הסרטן, במיוחד אם אנחנו מגלים את זה מוקדם, יש חיים.
אימאן ח'טיב יאסין: סרטן זו לא תחנה אחרונה, ובין הפחד לכאב, אנחנו צריכים לבחור בחיים.
אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להגיד שאני יכולה לשמש, בצניעות אני אומרת את זה, דוגמה, בתוך המחלה, אני קמתי ואמרתי שצריך לעשות למען כלל הנשים, וזה מה שכל אחד צריך לעשות, ולא צריך גם להעמיס את הנטל על אותן נשים ולחשוב כאילו באותו רגע על פתרונות בשביל שלא יהיו נשים אחרות.
אימאן ח'טיב יאסין: מכאן כבוד היו"ר, אני חושבת שצריך, מהמקום הזה, הוועדה הזאת, שעניינה זה נשים, לתת את הפתרון הבריאותי, כי קודם כל בריאות.
אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו לא מדברים על שיעול ולא מדברים על משהו ארעי וחולף.
אימאן ח'טיב יאסין: גם אחרי עשר שנים, זה לא חולף, מי מטפל באישה הזאת אחר כך?
אימאן ח'טיב יאסין: מי מלווה אותה בכל הסיפורים ובכל הדברים ובכל ההמשך?
אימאן ח'טיב יאסין: מי מטפל באותם ילדים בבית?
אימאן ח'טיב יאסין: מסביר להם על מה שקורה, מי נותן הדרכה?
אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו היינו עכשיו בוועדת החינוך והיינו בוועדת הרווחה והבריאות.
אימאן ח'טיב יאסין: לצערי הרב, אני לא אמרתי את זה בוועדת הבריאות והרווחה, אבל אני אומר את זה עכשיו כאן, שנבקש ממשרד הרווחה להיות באחת הוועדות, כדי להגיד על התוכניות שיש להם ושהם נותנים בנושא הזה, וגם לילדים.
אימאן ח'טיב יאסין: הם אמרו שהם לא רוצים להופיע, שאין להם מה להגיד.
אימאן ח'טיב יאסין: בושה וחרפה, בושה וחרפה.
אימאן ח'טיב יאסין: אם זה המצב, בושה וחרפה.
אימאן ח'טיב יאסין: איך רווחה, איך כזה דבר יכול להיות?
אימאן ח'טיב יאסין: מהמקום הזה צריך באמת לזעוק את הזעקה הזאת ולדאוג שנצא בדברים מעשיים ולא רק לזעוק.
עודד פורר: כן, חשוב לי לציין, אנחנו לפחות ננסה למקד את הדיון בשני סוגים של סרטן, שזה סרטן השד וסרטן צוואר הרחם, שבשני המקרים יש דרך להתמודד.
עודד פורר: האחת זה גילוי מוקדם, מאוד מאוד חשוב, בוודאי בסרטן השד, והשני זה הנושא של נגיף הפפילומה, שיש חיסון, וצריך לראות כמה נערות – החיסון הוא בכיתה ח'.
עודד פורר: פה לדעתי גם, אפרופו, כולם מדברים עכשיו על החיסונים על הקורונה.
אימאן ח'טיב יאסין: אני לא זוכרת את החיסון הזה, זה היה מזמן.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, בזמננו זה לא היה, אפילו בגיל של הבנות שלי לא היה.
עודד פורר: היום אנחנו נסתכל גם על האחוזים, כמה מתחסנות מקרב נערות.
עאידה תומא סלימאן: וכמה בכלל מעלים את המודעות בבתי הספר לאפשרות הזו.
עודד פורר: בסדר, נתחיל את הדיון.
עודד פורר: נתחיל עם מירב דמארי, מנהלת הסברה, מידע וקידום בריאות מהאגודה למלחמה בסרטן, ואחריה ד"ר יעקב סגל, מנהל תחום רפואת נשים בקופת חולים מכבי, שאני אשמח גם אם יהיו לו נתונים קצת בהקשר למה ששאלתי קודם.
עודד פורר: בבקשה מירב.
מירב דמארי: בוקר טוב לכולם.
מירב דמארי: קודם כל אני מברכת על היוזמה של הדיון הזה.
מירב דמארי: אנחנו באגודה למלחמה בסרטן, כמו שאני מקווה שאתם יודעים, בעיצומו של מבצע "הקש בדלת" אונליין.
מירב דמארי: זאת אומרת שאנחנו לא מפסיקים, האגודה לרגע לא עוצרת, גם בתקופת הקורונה, גם כשהיה סגר נתנו תמיכה מלאה מהבית, בטלפונים, תמיכה רגשית.
מירב דמארי: 1,200,000 אנשים פנו אלינו, ועכשיו אנחנו ב"הקש בדלת".
מירב דמארי: אז ככה רק רציתי את החגיגיות הזאת להעלות.
מירב דמארי: הקשבתי לדברים שנאמרו עד עכשיו, אני מאמינה שעוד יעלו עוד כל מיני דברים בהמשך, שאולי נרצה להתייחס.
מירב דמארי: נכון לכרגע, לגבי סרטן שד, גילוי מוקדם, האגודה למלחמה בסרטן יזמה בשיתוף עם משרד הבריאות את סריקת הממוגרפיה ואנחנו רואים בשני העשורים האחרונים ירידה של 25% בתמותה.
עאידה תומא סלימאן: באופן כללי, מה עם הנשים הערביות?
מירב דמארי: הנשים הערביות, אני עכשיו כרגע בדקתי באונליין, בזמן שחברת הכנסת המכובדת דיברה.
מירב דמארי: יש לנו 5,536 מאובחנות, סה"כ, בסרטן השד, בנתון הכי מעודכן שיש באתר של משרד הבריאות.
מירב דמארי: מתוך 5,536 יש 494 נשים ערביות שאובחנו בסרטן השד, מתוכן, 388 אובחנו מעל גיל 45.
מירב דמארי: זאת אומרת, נכון להיום, משרד הבריאות מאפשר, על פי ועדה שהתכנסה בפברואר 2019 והמלצותיה מקובלות בסל הבריאות, מגיל 45 אפשר לעבור את בדיקת הממוגרפיה בתיאום עם הרופא המטפל.
מירב דמארי: אישה שתקבל בדיקה, תעשה אותה, לא יהיה מצב שלא יאשרו לה את הבדיקה, ולכן אנחנו מסתכלים היום, מעל 45, 80% מהנשים הערביות מאובחנות מעל גיל 45.
מירב דמארי: נמשיך לכיוון הנושא של החיסון, שזה גם מאוד מאוד חשוב.
מירב דמארי: אמנם בסרטן צוואר הרחם אין מה להשוות את המספרים.
מירב דמארי: אנחנו מדברים על מספרים שונים לחלוטין.
מירב דמארי: בסרטן צוואר הרחם בסביבות 300 נשים מאובחנות כל שנה, זאת אומרת זה סדר הגודל במדינת ישראל, ברור שרוב תשומת הלב, המשאבים צריכים ללכת לסרטן השד, שזו המחלה הממארת השכיחה ביותר שיש במדינת ישראל.
מירב דמארי: לגבי סרטן השד אני רוצה עוד משהו להוסיף, על מנת לצמצם את הפערים שהיו בשיעורי בדיקת ממוגרפיה האגודה יזמה את ניידת הממוגרפיה.
מירב דמארי: היו פערים בין ביצוע הממוגרפיה בין יהודיות לערביות, הממוגרפיה הניידת נכנסה בשנת 2001 לפעילות.
מירב דמארי: בשנת 2011 בוטלו כל הפערים בין נשים יהודיות וערביות בביצוע בדיקות הממוגרפיה, בזכות הניידת שהולכת לכפרים ולפריפריה חברתית וגיאוגרפית.
מירב דמארי: אז זה נתון שחשוב להדגיש.
מירב דמארי: לגבי צוואר הרחם, אמרתי שוב, שזה כ-300, אולי אפילו פחות, בשנה שעברה 260 בערך.
מירב דמארי: ברור שאנחנו עושים את כל המאמצים להעלות את המודעות גם לחיסון וגם לבדיקה.
מירב דמארי: עד השנה האחרונה, נכון לשנה האחרונה, רק קופת חולים מכבי, ולאחרונה גם מאוחדת, הכניסו את בדיקת ה-HPV, שזה בעצם בנוסף לבדיקת הפאפ וכמובן שבהודעה הקרובה לעיתונאות' שתצא מאיתנו בינואר, אנחנו נפרט את כל הנושא הזה בשביל להעלות את זה למודעות.
מירב דמארי: כבר שנה שעברה עשינו קמפיין חדש, בנושא חיסון הפפילומה בשביל להעלות את המודעות, כי יש הורים מתנגדים, יש הרבה קבוצות של מתנגדים לחיסונים.
מירב דמארי: הם לא באמת מבינים שהחיסון הזה בטוח, שהוא יעיל, לפי כל המחקרים.
מירב דמארי: אנחנו רואים באוסטרליה שהם הביאו לרמת חיסון גבוהה ולביצוע בדיקות, אז הם ממגרים את המחלה של סרטן צוואר הרחם, ואנחנו באמת בשנה שעברה יצאנו עם קמפיין פפילומה חדש.
מירב דמארי: הוא צבר עד כה כ-600,000 צפיות ואנחנו נמשיך ונעשה.
מירב דמארי: האגודה, כמו שאמרתי, לא עוצרת, גם כשיש קורונה.
מירב דמארי: אנחנו ממשיכים בתפקיד שלנו, שזה בעצם הגוף המשלים, אנחנו עושים גם קבוצות תמיכה פעילות, גם בתקופת קורונה, אז ככה שמהבחינה הזאת – אם יהיו דברים להתייחס בהמשך אני אשמח, אבל זה נכון לעכשיו, תודה.