GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<< אורח >> יעקב עמר: כשהביטוח הלאומי לקח את המודל הזה והכיר בו כתוכנית שיקומית, והוא נותן למנדבות האלה, שהן זכאויות על פי הפרמטרים שלהם, את התוספת של הבטחת הכנסה.
<< אורח >> יעקב עמר: כלומר, יש בת שאין לה עורף משפחתי, היא מקבלת את דמי הכלכלה שהיא מקבלת מאתנו כ800 שקל, ביטוח לאומי משלים לה להבטחת הכנסה לאלף ומשהו שקל, כדי שתהיה להם יכולת לחיות ולהמשיך להתקיים.
<< אורח >> יעקב עמר: זה משהו שאני כל כך הופתעתי, אבל ברגע שביטוח לאומי, כגוף מאוד חיובי בעניין הזה מבחינתנו, הכיר בתכונית הזאת כמודל שהוא מודל של תכונית שיקומית, אז שמחנו לקבל את זה ולעשות את הדברים.
<< אורח >> יעקב עמר: קצת נתונים מבחינת הפעילויות שיש לנו, יש לנו כ-630 תקנים כאלה של בנות שהן בסיכון, מתוכן יש 180 תקנים של דירות, לנו יש 24 דירות היום של בנות שירות לאומי שעוסקות בהן.
<< אורח >> יעקב עמר: ביקשתן להגיד גם כמה בנות יש בכל תחום, אז יש לנו את זה בחלוקה.
<< אורח >> יעקב עמר: יש שלוש עמותות, של הגופים המוכרים, שהן מרכזות ומטפלות בבנות האלה.
<< אורח >> יעקב עמר: באגודה להתנדבות יש 125 בנות, ב"בת עמי" יש 193 בנות וב"עמינדב" יש כ-149 בנות, שזה סה"כ מצטבר, מה שיש לנו, גם בנים וגם בנים וקנה הדיור, הכל משאיר כ-650 מאוישים היום.
<< אורח >> יעקב עמר: יש במגזר הערבי תהליך שהתחלנו בשנה שעברה, לפתוח קבוצות שם.
<< אורח >> יעקב עמר: קשה מאוד, קשה לנו מאוד להיכנס לתוך החברה הערבית כדי ליצור גם קבוצות שלהן בתוך השירות הלאומי.
<< אורח >> יעקב עמר: השנה אנחנו באמצע התהליך של פתיחתה של קבוצה דרוזית לתוך העניין הזה, ויש לנו קבוצת חרדים, חרדיות יותר נכון.
<< אורח >> יעקב עמר: אנחנו לא מפרסמים את זה עם הסיפור של החרדיות מכיוון שזה קטע שאסור לדבר עליו ברמה האישית, אבל יש קבוצה כזאת שעובדת ונמצאת באחד מן הגופים.
<< אורח >> יעקב עמר: מבחינתנו כל מה שקשור לפעילות ותכף אני אגיע לחסמים, בסך הכל אמרתי תיקני הדיור זה 180, 24 דירות, סה"כ איוש 164 מתוך ה-180 זה תהליך תמיד דינמי, כל הזמן יש כניסות ויציאות של המתנדבים האלה.
<< אורח >> יעקב עמר: אני מניח שאתם מכירים את הקושי והקשיים שישנם עם המתנדבים האלה.
<< אורח >> יעקב עמר: מבחינת החסמים שישנם בתוך הפעילות, תראו הפעילות שאנחנו עושים עם המתנדבים לאחר שיצרנו גם שפה משותפת, גם סילבוס מתאים, תוכנית על פי מחקר ועל פי כל מה שצריך שיהיה, מתבצע הספר הזה, והספר הזה הוא בשיתוף עם משרד החינוך, עם משרד הבריאות ועם משרד הרווחה, שהם עושים את זה אתנו ביחד.
<< אורח >> יעקב עמר: אני מוביל את כל הפרויקט הזה, בתהליך שלו, כבר מספר שנים.
<< אורח >> יעקב עמר: אבל ברמה העקרונית הקושי שלנו פעם אחת זה היקף התקנים, שיש כל מיני אנשים ממתינים ואנחנו לא יכולים להכניס יותר אנשים, זה 1. 2.
<< אורח >> יעקב עמר: ברמה של ההתמודדות עם המתנדבים.
<< אורח >> יעקב עמר: ההתמודדות עם המתנדבים האלה היא שונה לחלוטין מהמתמודדות רגילה, מפני שיש פה, פתאום יש לך הפסקת זמן כזה, שהם פתאום נכנסים לאיזה טראומה, אז צריך לעשות להם טיפול מיוחד, לעשות להם את התהליך ואז אחר כך להחזיר אותם לשירות הלאומי.
<< אורח >> יעקב עמר: בתוך העניין הזה יש כמות יחסית גדולה של ימים שהם עושים הפסקות שירות, אנחנו משמרים אותם, למרות שהם לא משלמים לנו, או שאנחנו לא משלמים או לא מממנים את הגופים שעושים את זה, משום שישנם פערי תקציב, אני מקווה שבסבב הקרוב, כשתהיה ועדת תעריף שלנו, אם היא תעלה לאוצר ותביא את זה, המנכ"ל שלנו ראובן פינסקי, ראובן נכנס לזה עם כל הכוח, ואנחנו ביקשנו כ-500 תקנים נוספים, כדי שיהיה לנו- - -
קטי קטרין שטרית: זה הצורך?
קטי קטרין שטרית: 500 תקנים?
קטי קטרין שטרית: זה אומר ש - - -
<< אורח >> יעקב עמר: תראי, אני מניח שהצורך הוא הרבה יותר.
<< אורח >> יעקב עמר: כמות המתנדבות.
<< אורח >> יעקב עמר: הפוטנציאל הזה הוא גדול מאוד, אבל אנחנו- - -
קטי קטרין שטרית: האם אתה יכול להגיד לי למשל בשנתון, בעשור, כמה זמן אתם קיימים?
<< אורח >> יעקב עמר: אנחנו מ-2009.
קטי קטרין שטרית: אז מ-2009 אתה רואה עלייה?
<< אורח >> יעקב עמר: כן, בטח, וודאי.
<< אורח >> יעקב עמר: אנחנו התחלתנו ב-2010, היינו 84 מתנדבים.
קטי קטרין שטרית: היום מה המספר?
<< אורח >> יעקב עמר: היום אנחנו 630 בתחום של הסיכון וכמעט 1600 בקטע של המוגבלויות.
<< אורח >> יעקב עמר: שמה הלובי הוא הרבה יותר חזק כנראה, בגלל זה המדינה משלמת יותר - - -
קטי קטרין שטרית: נכון, אתה צודק בהחלט.
קטי קטרין שטרית: בגלל זה אנחנו נמצאים כאן, כדי לעשות לובי לנערות בסיכון.
<< אורח >> יעקב עמר: תראי, אנחנו קיבלנו התחייבויות מפעמים קודמות שעם האוצר אנחנו בשיתוף פעולה מלא.
קטי קטרין שטרית: מה תווך הזמן שאותה נערה מגיעה אליכם?
קטי קטרין שטרית: נניח בסביבות גיל 17, כמו שאתה אומר.
<< אורח >> יעקב עמר: אצלנו אמרתי, זה או שנה או שתיים.
קטי קטרין שטרית: מעט, זה מעט יחסית.
<< אורח >> יעקב עמר: זה מעט, אבל זו פלטפורמה מאוד מאוד משמעותית.
קטי קטרין שטרית: אתם רואים את הנערות האלה חוזרות אחר כך אליכם ומסייעים או מתנדבים?
<< אורח >> יעקב עמר: כן, יש בנות כאלה שהפכו להיות מנטוריות בתוך הדברים האלה.
קטי קטרין שטרית: וואו, יפה מאוד.
<< אורח >> יעקב עמר: זה בדיוק כל מה שאנחנו עושים, אנחנו עושים תהליך.
<< אורח >> יעקב עמר: יש לנו עם משרד הרווחה ועם משרד הבריאות מה שנקרא, הכנה לתכניות המשך, כלומר הם מסיימים אצלנו את השירות והם הולכים לעשות את הדברים.
<< אורח >> יעקב עמר: שם יש הרבה בעיות של תקציבים שלא מגיעים לקבל את הכל, למרות ש - - -
קטי קטרין שטרית: ממכם לאן הם עוברים?
<< אורח >> יעקב עמר: הם אמורים להיות משוחררים לחיים, אנחנו לא.
<< אורח >> יעקב עמר: וזה הקטע הקשה.
קטי קטרין שטרית: מעט מאוד.
קטי קטרין שטרית: הם היו צריכים לעבור למשל איזה עורף משפחתי.
<< אורח >> יעקב עמר: זה בדיוק מה שאנחנו אומרים.
<< אורח >> יעקב עמר: בקטע הזה, שאם אנחנו עוברים למשרד הרווחה - - -
<< אורח >> אורית להב: חברת הכנסת, אני אשמח לדבר על "יתד", כי אני חושבת שזה מאוד קשור גם למה שאת מדברת עכשיו.
קטי קטרין שטרית: מאה אחוז, רק אנחנו יכולים לצאת מהמצגת.
<< אורח >> יעקב עמר: לא הצגתם אותה כשדיברתי, ראיתי.
קטי קטרין שטרית: דיברת כל כך לעניין שאנחנו יכולים להשלים.
קטי קטרין שטרית: אני צפיתי במצגת אתמול, הסתכלתי עליה, לצערי הרב רק אתמול.
<< אורח >> יעקב עמר: אני צריך להדגיש לכם, אני קיבלתי את התראה רק ביום- - -
קטי קטרין שטרית: אה מצוין, אם זה ככה אז מצוין.
קטי קטרין שטרית: אני פשוט ראיתי את זה אתמול בשעות המאוחרות של הלילה, אחרי שחזרתי מאוד מאוחר מהשומרון.
קטי קטרין שטרית: גם חטפתי שם דלי של צבע, אז היה מאוד מעניין אתמול, אז עד שהגעתי והצלחתי ככה לחזור לעצמי, זה היה כבר מאוחר, אז זה השעות.
קטי קטרין שטרית: אצלי הצוות לא מתרגש, הוא מקבל הודעות ממני באחת, ב12 בלילה, זה בסדר.
קטי קטרין שטרית: כן, אנחנו אתך, אני אשמח מאוד.
קטי קטרין שטרית: אני רוצה להגיד לך שאני שומעת דברים נהדרים על פרויקט "יתד", לפחות לאן שאני מגיעה.
קטי קטרין שטרית: הגעתי לצפת, הגעתי לגוש עציון, הגעתי לנוף הגליל והגעתי לעוד הרבה ערים.
קטי קטרין שטרית: נועם אתה כאן, תזכיר לי על עוד דברים שהיינו בהם שבהם דיברו על "יתד", גם אפילו חנכתי מבנה של "יתד" בצפת, עם תרומה נהדרת של תושבים שהיו גרים שם והפכו להיות אנשי עסקים חובקי עולם, והם חזרו ותרמו לקהילה.
קטי קטרין שטרית: מצאתי בזה דבר יפה מאוד דווקא בפרויקט הזה.
קטי קטרין שטרית: הייתי שם והכל חדש, מבריק ונהדר, ראיתי אנשי מקצוע, שוחחתי איתם, שעובדים יפה מאוד.
קטי קטרין שטרית: אני חושבת שכדאי שתבקרו שם ותראו, מקום מדהים.
קטי קטרין שטרית: כן, אנחנו נשמח לשמוע אותך, רק תציגי את עצמך.
<< אורח >> אורית להב: יופי, תודה.
<< אורח >> אורית להב: שלום לכולם, שמי אורית להב, אני יושבת במטה "יתד" במשרד הרווחה.
<< אורח >> אורית להב: אני אציג בכמה דקות את "יתד", אני חושבת שהרוב פה, אנחנו בקשרים איתם בדרך זו או אחרת.
<< אורח >> אורית להב: אז "יתד" זו קודם כל תוכנית לאומית, זה מקסים שאומרים פרויקט אבל בפועל זו תכנית לאומית בהחלטת ממשלה, בסוף 2016.
<< אורח >> אורית להב: יש לה זרועות ביצועיות היום גם בראשויות המקומיות וגם בפרויקטים ארציים ומיזמים ארציים.
<< אורח >> אורית להב: בתחילת הדיון היום הציגו הדוקטורים שעשו את המחקר.
<< אורח >> אורית להב: מכינות ניצוץ זה אחד הפרויקטים של תכנית "יתד", אבל יש גם עוד פרויקטים רבים.
<< אורח >> אורית להב: אנחנו בקשר עם 11 משרדי ממשלה, בועדה ארצית שיושבת פעם בחודש וחצי, חודשיים, ובקשר עם עמותות כולל פורום ארגוני צעירים שיושבים פה, פורום ארגוני צעירות שיושבות כאן, עמותת "עלם", הרבה עמותות שונות ופילנתרופיה, כשהמטרה ביחד היא להוות פלטפורמה לעבודה משותפת עבור צעירות וצעירים במצבי סיכון.
<< אורח >> אורית להב: כמובן שאנחנו לא מחליפים אף אחד אלא המטרה היא להפוך אחד פלוס אחד לשלוש.
<< אורח >> אורית להב: אנחנו מדברים היום, בעצם במשרד הרווחה מוכרים קרוב ל17,000 צעירות וצעירים מתוכם אם אנחנו מתרכזים בצעירות, אנחנו מדברים על כ60%, שבחברה הכללית זה 58% ובחברה הערבית זה 68%.
<< אורח >> אורית להב: צעירות שבעצם מלוות ומטופלות.
<< אורח >> אורית להב: יש לנו תכניות ייחודיות גם לחברה הערבית, הייתה פה חברת הכנסת ח'טיב, ואני מבינה שהיא עזבה אבל חשוב כן להגיד את זה.
<< אורח >> אורית להב: יש את מיזם "נור", שזה מיזם עבור נערות וצעירות בחברה העברית, כשהמטרה היא באמת לכיוון של שירות, השכלה, תעסוקה, דיור, אלימות, משפחה, מיניות, כל החלקים האלה, אנחנו היום משקיעים בזה.
<< אורח >> אורית להב: יש לנו שבע ראשויות, אנחנו היום משקיעים בזה, זה מיזם חדש, יחד עם ביטוח לאומי וקרן "רש"י" אנחנו היום משקיעים בזה הרבה מאוד.
<< אורח >> אורית להב: יש את מכינות ניצוץ, זה שש מכינות, מה שהוזכר בהתחלה.
<< אורח >> אורית להב: יש שתי מכינות לצעירות.
<< אורח >> אורית להב: יש את מיזם מקושרים, שזה מיזם גם בשותפות עם קרן "רש"י" שזה מנטורים.
<< אורח >> אורית להב: חשוב לי להגיד שהתכנית היא כן חדשה מאוד, ארבע שנים זה מעט מאוד זמן בעולם שלנו.
<< אורח >> אורית להב: ויש באמת, כמו שאת שמעת התפתחות מאוד משמעותית וקשר עם באמת הרבה מאוד עמותות והרבה מאוד מיזמים, אני אתן עוד דוגמאות.
<< אורח >> אורית להב: יש הרבה מאוד תכניות שמפוקחות על ידי תקון, אלין שנמצאת פה, מפוקחות על ידי תקון ונמצאות ברצף של הפעילות איתן, ומעגלי צעירות.
<< אורח >> אורית להב: כמובן תכניות שיושבות אצל אלין, "צלש", שירות לאומי מותאם, מה שהזכיר ראש השירות הלאומי, דירות מעבר לבוגרות חוץ ביתיות בקשר לעצמאות, שלוש דיוריות לצעירות שהן במימון של "יתד", ויש מכרז עכשיו, שאלין באמת אחראית עליו, לגבי דירות מעבר המשך, של 40 דירות מעבר- - -
קטי קטרין שטרית: אז זהו, אנחנו רוצים להגיע לנושא המכרזים ולכן אני נאלצת להפסיק אותך, כי אני חייבת לשמוע עוד.
קטי קטרין שטרית: יש לנו רק חצי שעה כדי לסכם את הכל.
קטי קטרין שטרית: אז אנחנו עוברים רגע לפלגית מארגון "ידידים".
קטי קטרין שטרית: תני לנו בבקשה סיקרה לגבי הבעיות של המכרזים שמסתיימים ב-2020.
פלגית גרוס: כרגע אנחנו פועלים בעיקר בשלושה סוגי התקשרויות.
פלגית גרוס: אחד תחת מכרז, אחת תחת מיזם משותף, ועוד יש לנו פעילות בהיקף של כ-300 נערות שהוא תחת תמיכה.
פלגית גרוס: וזו הבעיה המרכזית, כל הסיפור של התמיכות.
פלגית גרוס: כל מי שפועל היום בתכניות שנמצאות בתמיכה ממשלתית, אין לו שום וודאות של רצף פעילות לשנה הקרובה.
פלגית גרוס: אנחנו פועלים בשנה לימודית אבל במקביל גם בשנה קלנדרית מבחינת תקצוב, ויש לנו ככה ממש קבוצה גדולה של נערות שנמצאות היום באיזשהו איום שהתכנית שלהן תפסק שוב בראשון לינואר, כי אין שום רצף ושום הבטחה לתקצוב של תכניות שהן נתמכות בשנת 2021.
פלגית גרוס: יתר התכניות שלנו כרגע, כן יש להן איזושהי התקשרות יותר ארוכת טווח, זאת אומרת, עד סוף השנה- - -
קטי קטרין שטרית: סליחה רגע, שנייה אחת.
קטי קטרין שטרית: האוצר רוצה לדעת באיזה מכרזים מדובר, את יכולה לתת לי שמות?
פלגית גרוס: אנחנו מפעילים תכנית "צלם" לנערות במכרז.
קטי קטרין שטרית: אוקי, זה אחד.
קטי קטרין שטרית: מה עוד?
פלגית גרוס: תכנית שבאמת פועלת ברצף?
פלגית גרוס: יש לנו תכנית במיזם משותף עם משרד החינוך, המנהל על חינוך דתי.
קטי קטרין שטרית: תכף אנחנו נשמע אותם.
פלגית גרוס: יש לנו עוד תכנית שאנחנו מפעילים באמת בהכנה לשירות משמעותי של נערות במצוקה, של בני נוער בסיכון, אבל בתוכן יש 300 נערות בסיכון שאין להן שום הבטחה לרצף, מאחר ומדובר בתכנית אמנם שאמורה להיות בה רצף פעילות, אבל היא פועלת תחת תקנת תמיכה, ששמה זו לא התקשרות.
קטי קטרין שטרית: שמות התכניות ?
קטי קטרין שטרית: שמות שתי התנכיות?
פלגית גרוס: תכניות "סלע" לנערות, ויש לנו "סלע חמ"ד".
פלגית גרוס: התכנית שפועלת תחת התקנת תמיכה זו תכנית "מעגלי אחראיות", שזו באמת הכנה לשירות משמעותי לנערות מהפריפריה, שיש בה המון ליווי כמובן בנוסף לזה, שהיא באמת בסכנה שאין לה שום יכולת לדעת מה באמת קורה עם המשך התקצוב שלה.
קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אנחנו עוברים למשרד החינוך, ואנחנו רוצים לשמוע את בעז קולומבוס.
קטי קטרין שטרית: מפקח החמ"ד במשרד החינוך, לגבי מיעוט בפנימיות לבנות בחמ"ד, שלוש בנות לעומת שש בנות לדוגמא.
קטי קטרין שטרית: זה פחות או יותר היחס?
בעז קולומבוס: בוקר טוב.
בעז קולומבוס: רק אתייחס לגבי מה שאמרה פלגית עכשיו.
בעז קולומבוס: אנחנו עובדים במיזם משותף עם ארגון "ידידים", המיזם של "סלע" לבנות.
בעז קולומבוס: זו בעצם תכנית משותפת שכבר נמשכת כמה וכמה שנים, ואנחנו רואים בה חשיבות גדולה וגם הצלחה גדולה.
בעז קולומבוס: אולי גם בהמשך אילן, נציג אגף לנוער בסיכון במשרד יוכל גם טיפה יותר להרחיב בעניין.
בעז קולומבוס: בהיבט של הרחבת המענים לבנות החינוך דתי או הציבור הדתי לאומי בסיכון, אז אנחנו בשיתוף מלא בתוך המשרד עצמו עם מנהל לחינוך התיישבותי, גם בכפרי נוער לבנות בסיכון, שיש כמה וכמה כאלה.
בעז קולומבוס: הדגש שחשוב לומר הוא, שמאחר והרבה מאוד בנות מגיעות מבתים בעלי רקע דתי, או דתי לאומי, הצורך הוא במסגרות נפרדות, זאת אומרת לבנות בלבד.
בעז קולומבוס: יש לנו כמה וכמה פנימיות כאלה היום.
בעז קולומבוס: אנחנו כל הזמן בבדיקה אם יש צורך במוסדות נוספים, שאני אומר שהרקע שלנו הוא בעיקר חינוכי-טיפולי, ולא במסגרת הרווחה, כדי לאפשר את השיוך הנורמטיבי ככל שניתן.
בעז קולומבוס: יכול להיות שאם אילן ירצה להרחיב, אז מבחינת ההתמחות, היא נמצאת בעיקר באגף לחינוך ונוער בסיכון.
קטי קטרין שטרית: האם יש איזה תובנות מסוימות שאתה יכול להגיד שאנחנו זקוקים להן?
קטי קטרין שטרית: או אם היינו נוהגים ככה אז הדברים היו מסתדרים יותר?
קטי קטרין שטרית: כי אני הבנתי פה ממנהלת הועדה שיש בעיה גם בעיה בלאתר אותן.
קטי קטרין שטרית: יש מיעוט של נערות שנמצאות בפנימיות לעומת למשל נערים?
קטי קטרין שטרית: ומה הסיבה לכך שיש מיעוט?
בעז קולומבוס: מספר המוסדות הייעודיים הוא קטן יותר.
בעז קולומבוס: אנחנו לא יודעים לומר בוודאות היום, אם יש מחסור.
בעז קולומבוס: אנחנו יודעים שמספר המוסדות קטן יותר.
בעז קולומבוס: בעבודה משותפות גם סביב תהליכי הערכה והסקר שאנחנו עושים יחד עם ארגון "ידידים", כדי לבדוק האם ישנו צורך בפתיחת מוסדות נוספים.
בעז קולומבוס: אני כן יודע לומר שמבחינה גיאוגרפית, אנחנו באזור המרכז והצפון עם יותר מוסדות ודווקא באזור הדרום אנחנו חסרים במוסדות בעלי אופי פנימייתי.
בעז קולומבוס: זה יכול להיות היום איזשהו צורך ששווה לחשוב עליו כהרחבת המענה.
קטי קטרין שטרית: מצוין, נהדר.
קטי קטרין שטרית: אני רוצה מכאן לעבור לרויטל מהנהגת ההורים הארצית, היא נמצאת אתנו בזום.
קטי קטרין שטרית: הבנתי גם שלהורים יש משהו להגיד, אז אולי כדאי שנעשה את זה.
קטי קטרין שטרית: רויטל, שלוש דקות לרשותך, בבקשה, אנחנו בלחץ של זמן, מצטערת.
קטי קטרין שטרית: מה שנותנים לנו בוועדה זה שעה וחצי, כמובן שזה לא מספיק, אבל יהיו לנו עוד הרבה ועדות, ונוכל להעלות ולהציף את הכל.
קטי קטרין שטרית: מה שאני כבר יכולה להבטיח, זה שאני כבר כל כך בנושא הזה, אשאר כל כך הרבה זמן.
קטי קטרין שטרית: לא יודעת כמה אני אוכל להישאר בכנסת, אבל בכל יום שאני אהיה בכנסת, זה הנושא שאני מרימה ואני ארים ואני אמשיך לפעול, אז יהיו לנו עוד הרבה ועדות אם לא הספקנו לשמוע את כולם, בואו ננסה כמה שיותר להספיק ולשמוע כמה שיותר.
רויטל אבו דגה: אז בוקר טוב, ובאמת תודה על הדיון.
רויטל אבו דגה: הנושא הזה בעצם מאוד קריטי וכמו שאמרת קודם הוא קריטי עוד יותר בתקופה הזאתי.
רויטל אבו דגה: הילדים וההורים נמצאים היום בסיר לחץ שהם לא רגילים אליו, כל מה שאולי לא היה קיים פעם, היום עוד יותר קיים ועוד יותר מורגש, בבתים שהיו לכאורה נורמטיביים עד כה.
רויטל אבו דגה: הראייה שלנו היא אחרת קצת מכל מה שנאמר עד עכשיו.
רויטל אבו דגה: אנחנו מסתכלים על הבסיס, והבסיס מבחינתנו מתחיל בחינוך.
רויטל אבו דגה: ילד בגיל גן ומעלה, שלא יודע שהוא נפגע, וזו המציאות שהוא חי בה, לא יודע אחרי זה גם להרים את הדגל ולהגיד, תעזרו לי.
רויטל אבו דגה: החינוך כרגע צריך, וזה לא קיים, לא באופן משמעותי, וכמעט ואך ורק על הניירת.
רויטל אבו דגה: צריכים להיות מערכים ברורים, חד משמעיים, של חינוך למיניות, של מניעת אלימות.
רויטל אבו דגה: שילד ידע איפה הוא צריך להיות מוגן ואיפה הוא צריך להגיד, פוגעים בי.
רויטל אבו דגה: מעבר לזה יש גם את ההיבט החברתי, ילדה הרבה פעמים תפתח לחברות שלה.
רויטל אבו דגה: אז ילדה שהחברות שלה לא מכירות את המונחים האלה והמושגים האלה, לא תזהה את הקושי בחברה האחרת שלה.
רויטל אבו דגה: נגישות המידע לילדים: אנחנו לא רואים במוסדות החינוך פרסומים ברורים, חדים לעין של בואו, תפנו אלינו, תעזרו בנו.
רויטל אבו דגה: אנחנו לא רואים את זה מתקיים בשום צורה ובשום דרך.
רויטל אבו דגה: מעבר לזה שהילדים חיים הרבה ברשתות החברתיות, גם שם אנחנו לא רואים את זה מתקיים.
רויטל אבו דגה: מבחינת נגישות הדיווח, לילד, ילדה, לא קל לגשת ולדווח.
רויטל אבו דגה: צריך להנגיש להם את זה.
רויטל אבו דגה: שיחת טלפון, דיברתי עכשיו על זה שהם לא יודעים לאן להתקשר.
רויטל אבו דגה: ילדים הרבה פעמים לוחצים, כי זה מה שהם מכירים ויודעים, צריך לאפשר להם את הלחיצות האלה.
רויטל אבו דגה: פופאפים ברשת חברתית יאפשרו להם את הלחיצה הזאת.
רויטל אבו דגה: קישור ישירות לצ'ט בוואטסאפ ינגיש להם את האפשרות הזאת, הרבה יותר טוב ממה שקיים כרגע.
רויטל אבו דגה: נושא אחרון, יש פה פיזור מאוד מאוד גדול בתפעול, בין משרדי הממשלה ובין גורמים רבים.
רויטל אבו דגה: זה מאוד מבורך מצד אחד, מצד שני חסר לי, חסר לנו את הריכוז.
רויטל אבו דגה: מי מפקח ?
רויטל אבו דגה: מי מוציא לפועל את כל מה שעדיין לא קרה?
רויטל אבו דגה: אנחנו רואים עם מ-2017 ועוד דברים אחרים.
קטי קטרין שטרית: נכון, אנחנו עוברים לשמוע את אוריאן.
קטי קטרין שטרית: אוריאן היא בעמותה לילדים בסיכון והיא יצאה מהבית בגיל 11.
קטי קטרין שטרית: נכון אוריאן?
קטי קטרין שטרית: שלום אוריאן
אורואן אושדי: שלום, שמי אוריאן אושדי.
אורואן אושדי: יצאתי מהבית בגיל 11 מיוזמתי האישית, למרות המשפחה שלי הייתה מוכרת לרווחה.
אורואן אושדי: הזכות לקרוא ולכתוב לא הייתה לי, ורק במסגרת, שיצאתי להשמה חוץ ביתית, סוף סוף צמצמו לי את הפער הלימודי.
אורואן אושדי: בגיל 14 הבנתי שהמסגרת החוץ ביתית שלי לא תואמת לי ועברתי לכפר נוער מיוזמתי.
אורואן אושדי: סיימתי את הלימודים שלי בבגרות מלאה ובהצטיינות, תמיד שאפתי להצליח ולהיות בזכות עצמי ולמרות זאת בגיל 20 הגעתי עם חובות, בודדה, ללא עורף, ללא יכולת להצליח.
אורואן אושדי: הגעתי לעמותת ילדים בסיכוי, והם תרמו לי המון.
אורואן אושדי: הם לימודי אותי מה זה משפחה, ונתנו לי עורף, כלים, הם לימדו אותי לחלום.
אורואן אושדי: הם נתנו לי את הכוחות להתמודד עצמי, להסתדר.
אורואן אושדי: בגיל 25, אתה מוצא את עצמך לבד, "יתד" לא נותנת לך יותר סיוע.
אורואן אושדי: היום אני סטודנטית, אני לומדת משפט ומנהל ציבורי בתוכנית "גל" למנהיגות חברתית.
אורואן אושדי: אני מאוד מתרגשת.
קטי קטרין שטרית: את מדהימה, את מדהימה.
קטי קטרין שטרית: את מרגשת את כולנו.
אורואן אושדי: יש לי פחד יומיומי לנשור מהלימודים.
אורואן אושדי: לקח לי שנתיים עד שהצלחתי להגיע לתואר אקדמי.
אורואן אושדי: אתה בגיל 25 פשוט ללא מלגות, ללא סיוע מהרווחה ואתה פשוט מתמודד לבד.
אורואן אושדי: אם הצלחת לשרוד ולהינצל יש סיכוי שתצליח.
אורואן אושדי: היום אני יכולה להגיד לכם שהמצב הרבה יותר קשה.
אורואן אושדי: אני בקשר עם צעירות בעמותה שלי ואני רואה איך המצב מתדרדר.
אורואן אושדי: צעירות צריכות לבחור אם לקנות תחבושות או לעלות על האוטובוס.
אורואן אושדי: אני רואה את המצב של האובדנות.
אורואן אושדי: קל לצעירות לבחור בעולם הזנות, להגיע לרחוב, לבנות משפחה בצורה לא מושכלת ואני פשוט לא רוצה שזה יקרה עוד.
אורואן אושדי: חשוב לי שיהיה שיפור במעמד הצעירות, חשוב לי שתהיה התאמה מגדרית לצעירות, חשוב לי שיהיו יותר מענים וכלים שתואמים גם לטכנולוגיה, גם לעידן של היום, גם למצב שתואם לאיך שהמדינה שלנו מתנהלת, וזה פשוט מרגיש כאילו יש הדרדרות.
אורואן אושדי: ההידרדרות הזאת פשוט מדאיגה אותי.
אורואן אושדי: במקום שיהיה צמצום במעגל הזה, הן מתחילות בגיל צעיר, בגיל שאני הגעתי לרווחה, בגיל 11, והן כל חייהן נכנסות לעולם המצוקה.
אורואן אושדי: אם לא יהיה שיפור והתאמה באיתור הצעירות והנערות, באיתור המענים, בהעצמה של כלים והתנהלות כלכלית, בהעצמה לקריירה, תעסוקה והפגת הבדידות, הן לא יצליחו להשתקם.
אורואן אושדי: חשוב לי מאוד להדגיש את זה, שאימהות צעירות לא מתקבלות ב"יתד" והן צריכות להיות במערכת הכללית של הרווחה.
אורואן אושדי: הן לא יכולות כמעט להצליח להגיע לעולם הקריירה, באקדמיה, כי אין להן את היכולת להתמודד לבד עם העולם הזה.
אורואן אושדי: אם לא יהיה שינוי משמעותי בהתייחסות לצעירות והתאמת המענים לצעירות, לא יהיה שיפור והמצב שלנו רק ילך ויתדרדר.
אורואן אושדי: נכון לעכשיו עם הקורונה רק רואים את המגמה הדאיגה שעוד ועוד צעירות מגיעות למצבים קיצוניים.
אורואן אושדי: אין הוסטלים לצעירות ממעגל הזנות, הן צריכות להיות בהוסטל כללי עם שאר הנשים והן חוזרות לשם והמעגל של היצירה מעולם הזנות קשה יותר.
אורואן אושדי: אני מקווה שהועדה הזאתי תשפר את מעמד הצעירות, תגדיל ותשפר את מצב הנערות, ויפתח באמת תובנות ושיח מחודש לטיפול בנערות וצעירות בישראל.
אורואן אושדי: תודה רבה.
קטי קטרין שטרית: אוריאן, אני חושבת שאת סיכמת את הרצון שלי לבוא ולסייע.
קטי קטרין שטרית: את כל כך מרגשת, רהוטה, את מדהימה, הצלחת, את תצליחי.
קטי קטרין שטרית: אני כל כך מאמינה בך, ואני שמחה מאוד שאת נמצאת בעמותה, ששם את יכולה גם לתת כלים לנערות אחרות שנמצאות על סף ייאוש, להתרומם ולהאמין שיש להן תקווה, כי את כן מגשימה חלומות, ולכן אני חושבת שאנחנו בעולם הקטן שלנו, כל אחד מאתנו יעשה את הצעד ובסופו של דבר אנחנו נוכל להגיע באמת לנחלה ולמנוחה.
קטי קטרין שטרית: אז תודה רבה לך על מה שאמרת, ואנחנו חוזרים לאלין, כי מה שאת הדגשת פה בפירוש קשור למידע שחסר לנו לגבי נתונים של מספר הצעירים, חסרי עורף משפחתי.
קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על נתונים שיש לנו מ-2017, נכון?
קטי קטרין שטרית: מ-2017 מה נעשה?
קטי קטרין שטרית: זה המסמך, המסמך שאני מסתכלת עליו שקיבלנו מהמ"מ אצלנו.
קטי קטרין שטרית: הוא מתייחס לסקירת שירותים חברתיים לצעירים מעל גיל 18 חסרי עורף משפחתי.
קטי קטרין שטרית: אשמח מאוד לשמוע ממך, אלין, מה נעשה או מה הנתונים.
אלין אלול: כמו שאמרתי קודם, צעירים מעל גיל 18 חסרי עורף משפחתי נמצאים תחת התכנית הלאומית של "יתד", אורית כאן הציגה את המספרים.
אלין אלול: לנו כמשרד בוודאי ובוודאי יש את התמונה הכוללת של כל מי שנמצא בתוך המערכות של משרד הרווחה.
אלין אלול: אם בראשויות המקומיות, אם בתכניות השונות שהמשרד מפעיל, והמשרד מפעיל רצף של תכניות, גם במינהל שירותים חברתיים ואישיים, גם בתכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, וכמובן גם במינהל תקון, המינהל שלנו.
אלין אלול: כך שמבחינה זו, אפשר להעביר מיפוי של נתונים לכל מי שמקבל שירות במשרד הרווחה.
אלין אלול: הנתונים האלה קיימים במערכות של משרד הרווחה.
אלין אלול: ברשותך הייתי רוצה כן להתייחס לדברים שהעלתה נציגת הנהגת ההורים, וכמובן לדברים המרגשים של אוריאן, שבעצם מביאה דרך הסיפור האישי שלה את המפגש שלה עם שירותים שונים, שבעצם היו בדרכה לאורך השנים שהיא עשתה, ועשתה דרך יפה ומדהימה וכל הכבוד.
אלין אלול: אני חושבת שבאמת אחד הדברים שאנחנו כמינהל תקון מאוד מאוד עסוקים בו היום, זה באמת ליצור את הפלטפורמה הרחבה שאוספת את כל המגוון הרחב של התכניות שקיימות.
אלין אלול: יש הרבה מאוד תכניות שהמשרד מפעיל, יש הרבה גופים שמפעילים עבור המשרד שירותים, והיום אנחנו בעצם נמצאים לקראת פיילוט של תפיסה אחודה, אחת מרכזית כזאת, שיש לה התייחסות על לכל השירותים, מרגע שנער או נערה מזוהים בסיכון ועד למקום שהם מקבלים את החליפה האישית שמותאמת לצרכים שלהם.
אלין אלול: ברשותך, אם אפשר, הייתי שמחה לתת לנפתלי יעבץ, שמרכז את הפיילוט הזה להגיד ממש במשפטים ספורים.
קטי קטרין שטרית: אני אשמח.
קטי קטרין שטרית: אני רק רוצה להתמקד במה שאת אמרת, אני חושבת שאת צודקת, יש הרבה מאוד תכניות ומעט בכל תכנית.
קטי קטרין שטרית: התפזורת והפיזור הזה לכל מיני חלקים זו הבעיה המרכזית בכך שהתקציבים הם נמוכים וקטנים בכל פרויקט, אני חוששת לתכלל את זה, אז בואו נעבור באמת לנפתלי יעבץ שייתן לנו ממש בדקה או שתיים, כי אנחנו חייבים לדבר גם עם משרד השיכון וגם עם משרד האוצר, ויש לנו רק עשר דקות להכל כולל סיכום.
נפתלי יעבץ: בהחלט, אז אני אהיה מאוד מאוד תמציתי ונקודתי.
נפתלי יעבץ: אני יכול לומר שבאמת שאנחנו מסתכלים על בני נוער שמטופלים אצלנו בתוך מינהל תקון, ברצף של המסגרות, אז יש לנו באמת הרבה מאוד מענים ותכניות שהם בסוף אפשר להגיד שבבים של מענים ותכניות, כי בכל רשות מקומית יש בסוף בית חם ומתל, ומתר ומפתן, וניידת איתור, ועדי, כל רשות על פי הפיזור אצלה.
נפתלי יעבץ: אבל בסוף זה חלקי תכניות קטנות ובני הנוער עוברים בין תכנית לתכנית, הם פחות רואים את הגבולות, אבל בסוף התקציב מגיע כחלקיקי תקציב לכל תכנית, וכמובן אין ראיה מתכללת על הילד כשהוא עובר בין מסגרת למסגרת.
נפתלי יעבץ: מה שאנחנו עובדים עליו זה מה שנקרא מודל בטו"ח (בית טיפולי וחברתי לנוער), בשביל ליצר תפיסה אחודה בתוך הישוב, שממש תראה את הנער, כמו שאלין אמרה, תפירת חליפה אישית לכל נערה ונער, בשביל לבוא וללוות אותם באופן מלא בישוב.
נפתלי יעבץ: כשאנחנו מדברים על שירותי קהילה זה באמת מאתגר, כי חשוב לזכור שנערה יכולה לשוטט בשעות הלילה, בשעות הערב, היא מגיעה לבית החם, אחרי זה פוגשים אותה עובדי האיתור, אחרי זה היא מגיעה למרחב אחר.
נפתלי יעבץ: אז כן אנחנו רוצים ליצור את הסנכרון הזה, כרגע אנחנו נמצאים בתהליך של לאתר שמונה ישובים שיכללו בפיילוט, כולל מגזר ערבי, חורה יכנסו לתוך הפיילוט, ומגזר חרדי, אנחנו בבחינה בשביל להכניס אותם וישובים נוספים ברחבי הארץ, באמת בשביל לבוא וליצר את התפיסה האחודה הזו.
נפתלי יעבץ: אני כן אומר שהקשר הזה, שמן הסתם, הגשנו את זה בבקשות לאישור תקציב המדינה.
קטי קטרין שטרית: אז זהו, תכף נשמע את משרד האוצר.
קטי קטרין שטרית: אבל אם יש פה נציג ממשרד השיכון לגבי שלושת התוכניות הרלוונטיות במשרד השיכון לצעירים חסרי עורף משפחתי?
קטי קטרין שטרית: דיירי רחוב?
רחל שגיא: אני משיקום שכונות, אגב מרקם וותיק.
רחל שגיא: יש לנו פרויקט מאוד חדש ומאוד אפקטיבי לקידום צעירות וצעירים באזורי שיקום שכונות, באזורים חלשים.
רחל שגיא: יש פה המון תכניות מאוד מרשימות, אנחנו באמת שמים את הדגש על הנושא של האיתור, ולהגיע אליהם ולמצוא אותם ולהתחבר אליהם.
רחל שגיא: מאוד חשוב, באמת אני מסכימה עם הדברים שאמרו פה, יש הרבה מאוד תכניות לנוער, הרבה פחות תכניות לצעירים והצרכים של הצעירים לא בהכרח מגיעים לידי ביטוי.
רחל שגיא: אנחנו מנסים באמת גם להתחבר לצעירים שבאזורי שיקום, הקמנו ב-18 ישובים שלוחות לנושא של מרכזי צעירים.
רחל שגיא: מרכזי צעירים זו פלטפורמה מצוינת, אבל הנושא של להגיע לצעירות ולצעירים היותר בלי עורף ובמצבים יותר קשים זו המשימה שלנו.
רחל שגיא: אנחנו כמובן עובדים בתיאום עם כל המשרדים פה, עם יתד, שיוון חברתי, עם נגב גליל, עם כל המשרדים שעוסקים בצעירים ובצעירות.
רחל שגיא: יחסית תכנית חדשה, שנה וחצי בשטח, אבל התגובות הן באמת מאוד מאוד נלהבות.
רחל שגיא: המון צורך, המון רעב לשירותים במיוחד עכשיו בתקופת הקורונה שיש מצוקה כלכלית מאוד קשה בעיקר לצעירים ולצעירות באזורי השיקום, שהם הנפגעים הראשונים ביציאה לחל"ת, פיטורים, בעיות כלכליות קשות.