GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חגי פורגס: אמרתי, במקביל להתאמה לשטח אנחנו יוצרים פתרונות ומסירים חסמים.
עודד פורר: איזה?
חגי פורגס: למשל לטפל בשכר הלימוד, לטפל בתקינה, לטפל בתפוסה, ליצור הכשרות במסלולים יותר גמישים, ממומנים.
חגי פורגס: יש הרבה פתרונות.
עודד פורר: איפה זה עומד היום?
חגי פורגס: כל פתרון בשלב אחר.
חגי פורגס: יש פתרונות שבוצעו, יש פתרונות שדורשים חקיקה.
חגי פורגס: יש ועדות שיושבות ודנות בכל הדברים האלה.
עודד פורר: בקיצור, יש הרבה אבל אין שום דבר.
עאידה תומא סלימאן: הרבה הצעות אבל אין שום דבר.
עודד פורר: בבקשה, חברת הכנסת אורלי פרומן.
אורלי פרומן: קודם כל אני מתנצלת, אבל אני רצה בין דיונים שבוערים לפתיחת שנת הלימודים, בוועדת החינוך, אבל אני ממש לא ויתרתי לעצמי כדי להשתתף בדיון החשוב הזה שהוא בעצם המשך.
אורלי פרומן: דנו בנושא סייעות בהקשר אחר, אבל ההקשר הוא אותו הקשר.
אורלי פרומן: חברים, אין תפקיד כזה סייעת חינוכית במדינת ישראל.
אורלי פרומן: פיתחו את ספר התפקידים במשרד העבודה, אין תפקיד כזה.
אורלי פרומן: אם אין תפקיד, אין דרישות סף.
אורלי פרומן: את הפונקציה חייבים.
אורלי פרומן: לסבר את האוזן, הסייעת היא ע' גננת.
אורלי פרומן: בגן יש 35 פעוטות, גננת וסייעת.
אורלי פרומן: בגילאי שלוש יש שתי סייעות.
אורלי פרומן: את הנכס הכי יקר לכל אחד מאיתנו אנחנו מפקידים בידי אנשים שאינם מקצועיים, שלא עברו הכשרה.
אורלי פרומן: אני לא רוצה לחטוא כי יש הרבה סייעות שהן עם השנים, אבל לא יעלה על דעתנו שיכנס רופא לבית חולים בלי שהוא עבר לימודי רפואה.
אורלי פרומן: למה לגן הילדים, לאותם פעוטות חסרי ישע מגיל לידה עד גיל שלוש, נכנסים אנשים שאין להם - - -
עודד פורר: ומגיל שלוש עד גיל שש גם.
אורלי פרומן: סליחה, לידה עד שש, נכנסים אנשים שאין להם הסמכה מקצועית ולימודי תעודה וכל מה שהמדינה תחליט.
עודד פורר: שאגב, דרכה אפשר לשפר את השכר גם.
אורלי פרומן: אני חושבת שזה חלק מאותה הפקרות של המדינה את הגיל הרך לאורך שנים, לידה עד שש.
אורלי פרומן: לא חשבו שצריך למסד, לא דנו בתקינה אמיתית, בצורך האמיתי, כמה מבוגרים צריכים להיות בגן הילדים, וזה שונה בגילאים השונים.
אורלי פרומן: אני יכולה לספר הרבה סיפורים.
אורלי פרומן: אני הייתי לאחרונה מנהלת אגף חינוך במשך שנתיים, אגף שאחראי על כל מערכת החינוך באותה עיר שהיא עיר סדר גודל בינוני פלוס.
אורלי פרומן: התעסקתי 70%–80% מהזמן רק בנושא הזה, מגיעה, לא מגיעה, אין סייעות, יש סייעות, מה עושים שם, איך קורה שם.
אורלי פרומן: אני לא מגזימה, עודד, 70%–80% מזמני הוקדש לטיפול בנושא הכול כך משמעותי הזה.
אורלי פרומן: יש שם זאטוטים שלא יכולים להגיד מה לא בסדר, אבל אנחנו יודעים.
עודד פורר: כמה זמן מדינת ישראל משחיתה על הסיפור הזה, סייעת כן הגיעה, לא הגיעה, כמה בכל הרשויות המקומיות?
עודד פורר: אם השכר והמבנה היה נכון, אז המקרים האלה היו מצטמצמים למינימום.
אורלי פרומן: זה מה שאני מציעה, כי אני עובדת גם על הצעת חוק בעניין הזה, למסד מה זה תפקיד של סייעת ומה דרישות הסף לסייעת ומה התפקידים של סייעת בגילאים השונים.
אורלי פרומן: התוצאה הישירה תהיה שגם יוכלו להציע שכר הולם.
אורלי פרומן: מה זה 4,000 שקל?
אורלי פרומן: היא קמה בבוקר ואם נדמה שכואב לה הראש, באמת לא שווה להגיע לגן הילדים.
אורלי פרומן: הילדים צריכים דמויות יציבות והם צריכים דמויות מקצועיות.
אורלי פרומן: הם צריכים גם כאלה שיחבקו וגם כאלה שילמדו ויחנכו, לכן זה חלק מאותה רפורמה שצריך לעשות בגיל הרך, מגיל לידה עד גיל שש.
אורלי פרומן: יחידה כזאת צריכה לקום תחת משרד החינוך, ושיפסיקו לריב למי זה שייך, היא שייכת לשלטון המקומי או שייכת - - - .
אורלי פרומן: היא לא שייכת לאף אחד, היא עובדת בגן ילדים.
אורלי פרומן: מי משלם לה משכורת, זה לא הסיפור.
אורלי פרומן: הסיפור הוא איזה הכשרה היא עברה ומה הנתונים האישיים והמקצועיים שאותם היא מביאה אל גן הילדים, וכמובן צריכה לקבל שכר הולם לתפקיד לא פשוט.
אורלי פרומן: חברים, זה תפקיד קשה.
אורלי פרומן: זה השינוי שאני חושבת שצריך להיעשות בתחום הזה.
ששי שדה: אדוני, אתה צודק.
ששי שדה: הרשויות מגדילות את ההוצאה בין 25% ל-40% בתשלום על סייעות מחליפות.
אורלי פרומן: מחליפות סייעות ומחליפות גננות.
אורלי פרומן: אגב, גם כשגננת לא מגיעה, אין גננת מחליפה.
ששי שדה: וכמה כסף הן יכולות לקחת ולהשקיע אותו בסייעת.
עודד פורר: בבקשה, יפה ארמוזה.
יפה ארמוזה: קודם כל אני חושבת שהוועדה הזאת הייתה הכרחית ומבורכת.
יפה ארמוזה: בראש ובראשונה אני רוצה להודות לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן שפשוט לא יכלה להגדיר את זה כל הסייעות בצורה יותר טובה ממה שהיא עשתה.
יפה ארמוזה: היא עשתה את זה בצורה מדויקת, בצורה נכונה.
יפה ארמוזה: הרגשתי שהיא מדברת מהגרון שלי, שלנו.
יפה ארמוזה: בראש ובראשונה אני חושבת שהגדרת המקצוע, קודם כל חייבת להיות הגדרת תפקיד חד משמעית.
יפה ארמוזה: אחרי זה יתחילו בעצם לצמוח הדברים הבאים.
יפה ארמוזה: צריך לקום גוף אחד שהוא לא ההסתדרות הכללית שמושכת בחוטים ולפיה יישק דבר, שיעגן את זכויות הסייעת, את הגדרות התפקיד שלה וכמובן את התגמול שלה.
יפה ארמוזה: אני כן חייבת לציין שרשויות מסוימות כמו הרשות שלנו, שהיא עיריית מעלה אדומים, כן מוציאה את הסייעות שלה להכשרה לימודית.
יפה ארמוזה: היא מוציאה אותן לדוד ילין להכשרה של שנה וחצי שבסופו של דבר מתקבלת תעודה שמוגדרת הסייעת שעוברת את ההכשרה המסוימת הזאת, סייעת פדגוגית לכל דבר ועניין.
עודד פורר: התעודה הזאת משפיעה על השכר?
יפה ארמוזה: ממש לא.
יפה ארמוזה: אין שום פרמטר שמשפיע על השכר שלנו וזה מה שהופך את זה לנורא עצוב.
יפה ארמוזה: יש פה כל הזמן נתינה, התמקצעות מצידנו, לויאליות למערכת, לויאליות לתלמידים, לבית ספר, לגנים, ושום תמורה לא ניתנת.
יפה ארמוזה: הדבר השלישי והאחרון זה באמת שאנחנו מרגישים שהאחריות עלינו ובשבילנו, היא נזרקת מגוף לגוף ובעצם אנחנו נופלות בין הכיסאות.
יפה ארמוזה: אלה שלושת הדברים העיקריים.
מזי מסה: אני רוצה להוסיף עוד משהו אחד חשוב, זה שהסייעות ככל הסייעות זה סייעת גן, זה סייעת משלבת, סייעת פרטנית לילד אלרגי, סייעת רפואית.
מזי מסה: יש כל כך הרבה מקצועות לסייעת שחייב כל מקצוע להתאים לאופי הסייעת.
אורלי פרומן: הגדרות שונות לתפקידים שונים.
עאידה תומא סלימאן: שאין.
אורלי פרומן: כי אין מקצוע כזה.
עודד פורר: תמר בן דרור מארגון אית"ך.
תמר בן דרור: שלום, בוקר טוב, אני עורכת דין באית"ך-מעכי, משפטניות למען צדק חברתי.
תמר בן דרור: קודם כל מודה מאוד על הדיון החשוב הזה ועל הרבה דברים מאוד חשובים שנאמרו פה.
תמר בן דרור: דיברו פה על הרבה מאוד סוגים של סייעות, שהן סייעות שמועסקות על ידי הרשויות המקומיות, שמאוגדות על ידי הסתדרות המעו"ף.
תמר בן דרור: מדובר כמו שנאמר על סייעות רפואיות, משלבות, סייעות הגנים בשעות הבוקר.
תמר בן דרור: עליהן יש איסור על פיטורי קיץ לפי דין.
תמר בן דרור: התנאים שלהן גרועים, נאמר פה.
תמר בן דרור: אין להן הכשרה, אין להן דרישות.
תמר בן דרור: זה מאוד בעייתי.
תמר בן דרור: אנחנו מתעסקות בזה כבר הרבה שנים.
תמר בן דרור: יש סייעות שבכלל לא דובר עליהן עד עכשיו, סייעות המוכש"ר, שם יש השוואת תנאים לסייעות של הרשויות המקומיות.
תמר בן דרור: גם שם אמור להיות להן את אותם תנאים של הסייעות שמועסקות ברשויות המקומיות.
תמר בן דרור: בפועל הזה לא נאכף.
תמר בן דרור: זאת עוד סוגיה.
תמר בן דרור: דובר פה על עובדות מעונות היום הפרטיים, סוגיה אחרת.
תמר בן דרור: אנחנו גם חברות במטה "בידיים טובות" יחד עם מעל 20 ארגונים שמתעסקים בדיוק בהכשרות, וכמובן עובדות הצהרונים שאני רוצה עליהן באמת להרחיב את הדיבור כי כאן באמת מדובר בעובדות שאין להן העסקה רציפה ואין העסקה ישירה, משמע, הן אלה שבעצם מפטרים אותן בכל שנה.
תמר בן דרור: אין ודאות לגבי העסקה בשנה העוקבת.
תמר בן דרור: דיברו פה על הזכות שלהן לדמי פיטורים.
תמר בן דרור: הרבה מהן בכלל לא זכאיות לדמי פיטורים וגם אם הן זכאיות, הן הרבה פעמים לא דורשות כי הן לא מקבלות בפועל מכתב על חל"ת.
תמר בן דרור: אין להן בכלל עם מי לדבר כי הן מועסקות בהעסקה עקיפה שאין עליה שום אכיפה, ואף אחד לא בודק אם הזכיין של הרשות המקומית שמעסיק את עובדת הצהרון בפועל, האם הוא באמת נותן לה את הזכויות והאם הוא מאפשר בכלל את החתימה על דמי אבטלה.
תמר בן דרור: הרבה מהן לא זכאיות, בין השאר כי הן מעל הגיל או שלא זכאיות מסיבות אחרות, אז הן גם לא מקבלות בכלל את זה.
תמר בן דרור: פשוט מפטרים אותן, וצריך להגיד שהפיטורים האלה בכל קיץ גם אומר שהן לא יכולות לצבור ותק.
תמר בן דרור: יש פה סוגיה של חוסר תקצוב.
תמר בן דרור: אנחנו רואים שאת הסייעות שמועסקות דרך הרשות המקומית, לפחות שם מתקצבים 12 חודשים.
תמר בן דרור: לא שאני אומרת שהמצב שם טוב.
תמר בן דרור: המצב שם גרוע ביותר אבל לפחות שם מתקצבים ב-12 חודשים.
תמר בן דרור: את עובדות הצהרונים משרד החינוך מתקצב ל-10 חודשים וזה רק במצב של השתתפות בתוכנית "ניצנים", שגם פה צריך להגיד שלא כל עובדות הצהרונים הן תחת תוכנית "ניצנים", מה שאומר שהמצב שלהן בכלל פרוץ לחלוטין.
תמר בן דרור: אין אף אחד שמגדיר מה תנאי ההעסקה שלהן.
תמר בן דרור: כל רשות מקומית עושה כרצונה ובעצם מקבלת איזשהו מעסיק חיצוני שמעסיק אותן ואין להן אפילו את ההגדרות הבסיסיות שיש למי שכן שותפים בתוכנית "ניצנים".
תמר בן דרור: אנחנו לאחרונה שלחנו נייר עמדה יחד עם כוח לעובדים.
תמר בן דרור: כוח לעובדים מאגד את עובדות הצהרונים בירושלים, ובירושלים בלבד.
תמר בן דרור: שאר עובדות הצהרונים, כאמור, לא מאוגדות.
תמר בן דרור: סייעות אחרות מאוגדות תחת הסתדרות המעו"ף.
תמר בן דרור: אמרו פה יפה את הבעיה מול הסתדרות המעו"ף.
תמר בן דרור: אני חושבת שגם אין פה נציגות של הסתדרות המעו"ף.
תמר בן דרור: כוח לעובדים בעצם מאגד את העובדות בירושלים ואני חושבת שיש להם הרבה ידע גם ממה שקורה איתן בשטח.
תמר בן דרור: תודה.
עודד פורר: כן, הם ביקשו לדבר.
עודד פורר: מרכז שלטון מקומי, חגית מגן.
חגית מגן: צוהריים טובים, אני ראש מינהל שכר והסכמי עבודה במרכז שלטון מקומי.
חגית מגן: אני רוצה תחילה רק לדייק כמה עובדות.
חגית מגן: נאמר פה בהתחלה שהגננת מסיימת את עבודתה בשעה 13:00 בצוהריים ומהשעה הזו בעצם מתחיל סוג של בייביסיטר.
חגית מגן: אני רק אדייק, זה מסתיים בשעה 14:00.
חגית מגן: מדינת ישראל נכנסה לתוכנית "אופק חדש" בכל גני הילדים, וגננות מסיימות את עבודתן בשעה 14:00, אז רק לתקן את הטעות הזו.
חגית מגן: נאמר פה גם שסייעות קיבלו תוספת של 100 שקל בקיץ עבור העבודה עם גני הילדים.
חגית מגן: אני רק אחדד, בתי הספר של החופש הגדול השנה הזו, שהופעלו בגני הילדים באופן חריג בשל הקורונה, אנחנו היינו אמורים בשלטון המקומי לקבל את ימי העבודה האלה ללא תוספת שכר נוספת לסייעות היות והן היו בחופשת קיץ במרץ–אפריל.
חגית מגן: המרנו בהסכמים את חופשת הקיץ במקום באוגוסט, במרץ–אפריל.
חגית מגן: על אף העובדה שהיינו אמורים לקבל את הימים האלה ללא תוספת שכר וללא הגדלה נוספת בעלויות של השכר, שילמנו לכל סייעת שהגיעה תוספת של 100 שקלים לכל יום עבודה.
חגית מגן: באוגוסט זה גם הגיע לתוספת של 37 שקלים לכל שעת עבודה.
חגית מגן: בנוסף, נעשתה להם מחיקה של ימים שליליים.
חגית מגן: מי שלא החזירה את כל ימי ההיעדרות בקורונה, איפסנו לה ימים ומחקנו, אז אני רק רוצה להעמיד פה את הדברים על דיוקם.
חגית מגן: אני קודם כל מצטרפת פה לכל הקריאות שנאמרו בדבר הצורך להגדיר מחדש את התפקיד, אפילו בטייטל, בהתייחסות, לא כסייעת.
חגית מגן: נזרק פה "סגנניות", תומכות הוראה.
חגית מגן: אנחנו הקמנו שולחן עגול עוד לפני הקורונה.
חגית מגן: בשולחן העגול הזה היו חברים גם משרד האוצר, גם הסייעות עצמן, נציגות הסייעות, כמובן הסתדרות המעו"ף, שמבחינת מרכז שלטון מקומי כגוף מעסיקים, הגוף שמולו הוא עובד מבחינת הנציגות של העובדים זה הארגון היציג כיום, והיום זה ההסתדרות הכללית.
חגית מגן: הסייעות נמצאות שם תחת הסתדרות המעו"ף ואנחנו מנהלים את המשאים ומתנים עם הסתדרות המעו"ף.
חגית מגן: עוד אציין בהקשר של השכר שלהן, נכון, השכר לא גבוה.
חגית מגן: אני יכולה להגיד שהשכר בשלטון המקומי, בכלל באופן חד-ערכי הוא בכלל לא גבוה ביחס גם לשירות הציבורי ובוודאי שביחס למגזר הפרטי, ונכון, הסייעות עבור עבודתן בהחלט לא משתכרות את השכר שאני כאזרחית במדינה ובוודאי כמי שיושבת בתפקיד הזה, לא חושבת שהוא שכר שמשקף את העשייה, את התמורה שלהן עבור החברה הישראלית ואת החשיבות שיש בתפקיד הזה.
חגית מגן: ברשותך, היושב-ראש, אני רוצה רק לדייק.
חגית מגן: יש הגדרת תפקיד בשלטון המקומי לסייעת גני ילדים.
חגית מגן: ההגדרה הזו מופיעה תחת קובץ ניתוח עיסוקים ותיאורי תפקיד של משרד הפנים, אז יש הגדרה.
חגית מגן: תנאי סף נכון להיום זה 12 שנות לימוד עם קורס מחייב של 270 שעות.
חגית מגן: נכון להיום, בשיתוף עם משרד החינוך כמו שנאמר פה על ידי מר חיים הלפרין, יחד עם מינהל הדרכה אצלנו, יש בנקודת זמן כרגע 70 קורסים שרצים, כולל במגזר החרדי, גם עם סמינר הקיבוצים.
חגית מגן: למגזר החרדי אנחנו עובדים עם גבעת וושינגטון.
חגית מגן: זה כמובן באישור משרד החינוך, כמו שאמרתי, עם משרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: גם באוכלוסייה הערבית?
חגית מגן: גם באוכלוסייה הערבית.
חגית מגן: את האחוזים אין לי.
עודד פורר: כשאת אומרת רצים קורסים, כמה משתתפים בכל קורס כזה?
חגית מגן: כל קורס כזה בין 25 ל-30 סייעות, קורסים נכון לעכשיו.
עודד פורר: כמה זמן הקורס?
חגית מגן: הקורס נפרס על שנתיים כי מדובר על 270 שעות, ואת הקורסים האלה יש לנו בעיה לעשות בזמן שהלימודים מתקיימים.
עאידה תומא סלימאן: אלה קורסים לחדשות או לאלה שכבר קיימות?
חגית מגן: קודם כל אנחנו מתחילים עם כל החדשות.
חגית מגן: את משערת לעצמך שסייעת שכבר עובדת 20 שנה, דור א' בשלטון המקומי, יהיה קשה מאוד להוציא לקורסים כאלה.
עודד פורר: אגב, אחת כזאת מקבלת איזושהי הכשרה מקצועית נוספת?
עודד פורר: יש נושא של השתלמויות, יש נושא של הכשרה מקצועית שגם מטייבת את היכולות שלך וגם קצת מוציאה מהשגרה של כל יום לבוא לגן ולחזור בצוהריים.
אורלי פרומן: חגית, מהניסיון שלי, גם הסייעות הוותיקות מאוד שמחות לצאת ללמידה מסודרת עם מרצים מהאקדמיה ולהעשיר את עצמן.
אורלי פרומן: נכון, הן מביאות את הניסיון לתוך הלמידה, מה שמעשיר את הקורס עצמו, אבל הן מאוד שמחות ליום בשבוע הזה לצאת להתרענן ולחזור לגן קצת אחרת.
חגית מגן: שערי הקורסים לא סגורים בפני אותן סייעות.
עודד פורר: למה שהן ילכו אליהם?
עודד פורר: אם לא תדרגי את הקורסים האלה ברמה כזו שהליכה לקורס תתבטא בסופו של דבר בשכר, הן לא ילכו.
עודד פורר: באיזה מקום זה לא קורה בשירות הציבורי?
חגית מגן: 270 השעות מוכרות לצורך קבלת גמול השתלמות, זה בוודאי.
חגית מגן: השעות האלה לא "נזרקות" להן עבור כל ההשקעה הזו, בוודאי לסייעת חדשה שמתקבלת או סייעות יחסית צעירות שעדיין אין להן גמולי השתלמות, וכל גמול השתלמות בשלטון המקומי הוא 328 שקלים.
חגית מגן: אמנם זה לא הרבה אבל זה גמול שהוא רץ על כל השכר כי זה שכר לכל דבר ועניין, כמובן פנסיוני, לקרן השתלמות עם כל עלויות המעסיק שנלוות לזה, אז ה-270 שעות בהחלט הולך לגמול השתלמות.
עאידה תומא סלימאן: בעניין השכר, הם מקבלים עבור 12 חודשים אבל משלמים לסייעות 11 חודשים.
עודד פורר: לא, 12 משלמים.
עודד פורר: הסיפור על ה-10 חודשים זה בעיקר לאלה שעובדות בצהרונים, וכשיש קייטנת קיץ אז לפעמים הן מועסקות בקייטנה.
עודד פורר: אם אין קייטנה הן פשוט יוצאות לאבטלה או שאפילו מועסקות בקייטנה ויוצאות לאבטלה באוגוסט.
עודד פורר: או סייעות בחינוך המיוחד, אגב.
עודד פורר: בבקשה, יעל גבר.
יעל גבר: תודה, אני מגיעה בשם אלו"ט, שזה האגודה הלאומית לילדים ובוגרים עם אוטיזם.
יעל גבר: אני בעצם כאן כדי לייצג את הילדים עם הצרכים המיוחדים ובמיוחד את הילדים והתלמידים במערכת החינוך על הספקטרום האוטיסטי.
יעל גבר: גם בנייר העמדה שהצגנו לפני הוועדה, אחד הדברים הבולטים ביותר זה שהיום נראה שאין הגדרה מספקת לדיפרנציאציה בין הסייעות, זאת אומרת סייעת בגן נקראת סייעת, וסייעת שמשלבת ילד בחינוך המיוחד נקראת גם סייעת למרות שהתפקידים הם מאוד מאוד שונים.
יעל גבר: אני חושבת שאחד מהשינויים הנדרשים בתוך הדבר הזה, זה באמת לייחד כל תפקיד של סייעת ולייצר בתוך הנושא הזה של הסדרה של המקצוע גם את דרישות התפקיד וגם את המשמעויות של התפקיד הזה.
יעל גבר: סייעת לילד משולב בתוך בית ספר או בתוך גן, תפקידה איננו זהה לסייעת שהיא סייעת של גן בכללותו, ויש חשיבות גם ברמת ההכשרה שעוד רגע אני אדבר גם על זה, וגם ברמת ההגדרה של התפקיד.
יעל גבר: אני אדבר על הנושא הכי כואב אצלנו בעמותה ובאופן כללי עבור ילדים על הרצף, זה נושא ההכשרות של הסייעות.
יעל גבר: כמו שאמרתם והצגתם את זה עבור סייעות אחרות, גם סייעות השילוב והסייעות שמצטרפות לכיתות הקטנות, כיתות התקשורת וגני התקשורת בחינוך המיוחד, לא עוברות הכשרה.
יעל גבר: ההכשרה על פניו, כתובה, שאמורה להיות הן על ידי משרד החינוך והן על ידי השלטון המקומי, אבל בפועל מעטות הרשויות שמבצעות אכן את ההכשרה הזו.
יעל גבר: אנחנו מנסים להיכנס לתוך רשויות ולסייע בהכשרה הזו.
יעל גבר: היה לי מאוד חורה לשמוע בתחילת הדיון על זה שהסייעות הן חומר ירוד או משהו כזה.
יעל גבר: אני מאוד מאוד לא מסכימה עם הנחת היסוד הזו.
יעל גבר: אני חושבת שמלכתחילה כשלמקצוע הזה לא נדרשת הכשרה, אז בסופו של דבר לילדים שלנו יגיעו אנשים שיכולים להיות החומר הכי נפלא בעולם אבל הן לא באמת יודעות מה המשמעות של אוטיזם ואיך ניגשים בכלל לעבוד עם ילד מהסוג הזה.
יעל גבר: אני אגיד שבחודש אוגוסט עשינו הכשרה מקוונת בזום בעקבות הקורונה ופתחנו אותה לכל סייעות השילוב בארץ.
יעל גבר: אנחנו מאוד הופתענו לראות שהיו רשומות למעלה מ-800 סייעות שילוב שהשתתפו בהכשרה הזו לאורך ארבעה מפגשים, בזמנן הפנוי, בארבעה ערבים בשבועיים האחרונים של אוגוסט.
יעל גבר: זה הקצה של הקרחון על כמה הסייעות האלה צריכות וזקוקות וצמאות להכשרה הזו, וכמה הדבר הזה יכול לשרת ולהעמיק לנו כמבוגרים בחברה שבאה ואומרת שאנחנו רוצים שילוב ורוצים שהשונה יהיה כחלק מאיתנו, מה המשמעות הזאת בסוף לילדים בקצה.
יעל גבר: אנחנו שנים דנים בהגדרה של המקצוע, בהכשרה.
יעל גבר: מן הסתם בסוף זה גם אמור להתפרש כשכר אבל לצערי הדבר הזה דורש טיפול שורש עמוק ושנים הנושא הזה על השולחן.
יעל גבר: אני מאוד מברכת על הוועדה הזו ומקווה שהדבר הזה יוסדר.
יעל גבר: הסייעות דורשות הכשרה, צריכות הכשרה.
יעל גבר: זה ראוי, זה מגיע לילדים שלנו.
עודד פורר: עורכת הדין דבי ספיר.
דבי ספיר אליעזר: שלום לכולם.
דבי ספיר אליעזר: הדיון הוא על סייעות ונראה לי שכבר דיברתם הרבה על לידה עד שלוש.
דבי ספיר אליעזר: רק לעשות סדר בתחום הזה.
דבי ספיר אליעזר: ב-2018 נחקק חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות שקבע הליך של רישוי למעונות יום לפעוטות של שבעה ילדים ומעלה, וקבע שבתקנות ניתן לקבוע כל מיני תנאים כסטנדרטים להפעלת מעון יום לצורך קבלת רישיון מעון.
דבי ספיר אליעזר: אנחנו בתקופה הזאת הפצנו טיוטה להערות הציבור בקשר להסדרה בין השאר של מי יכול להיות מחנך-מטפל כהגדרתו בחוק.
דבי ספיר אליעזר: במעונות יום לפעוטות, שזה באמת מסגרות ללידה עד שלוש, תידרש הכשרה מסוימת למחנכות-מטופלות, מחנכים-מטפלים, גם אם הם לא באותם מעונות בעלי סמל שחגי הזכיר.
דבי ספיר אליעזר: החוק הזה מיועד להסדרת המסגרות ולא להסדרת המקצוע, זה מאוד חשוב להגיד, לכן האגף למעונות יום או השר בקשר לעניין הזה, כי הוא מתקין התקנות, מתקין תקנות בקשר לאותן מסגרות במסגרת החוק הזה.
דבי ספיר אליעזר: באופן כללי זה סוג של תקנות מסגרת שקובעות מי יכולים להיות המוסדות שמכשירים, וגם שיכולה להיות הכשרה תוך כדי עבודה, שזה משהו חשוב מכיוון שאין הרבה מחנכות-מטפלות, אבל זה לא במישור של הסייעות במובן של הדיון כאן, שזה באמת יותר נוגע לגני ילדים ומעלה - - -
עודד פורר: תמר אוחנה, כוח לעובדים.
<< אורח >> תמר אוחנה: שלום לכולם, אני ראש מטה ירושלים בכוח לעובדים.
<< אורח >> תמר אוחנה: מאוגדות אצלנו עובדות הצהרונים בירושלים.
<< אורח >> תמר אוחנה: כמו שתמר מאית"ך-מעכי אמרה, חשוב לעשות את ההפרדה של עובדות הצהרונים שעובדות רק בצוהריים ושתנאי ההעסקה שלהן הם רק עשרה חודשים.
<< אורח >> תמר אוחנה: חשוב לציין שהם מוגדרים בקול קורא של משרדר החינוך, שרשויות יכולות באופן וולונטרי להגיע ויש סבסוד לרשויות באשכול חברתי-כלכלי נמוך, עד 5, כאשר בעצם השנה עדיין לא יצא קול קורא.
<< אורח >> תמר אוחנה: התוכנית הזאת, אמנם הוגדר לה כבר תקציב אבל הוא לא הגיע לשטח.
<< אורח >> תמר אוחנה: התוכנית כרגע, אי אפשר להוסיף כוח אדם, אי אפשר להוסיף סייעות כי אין עדיין קול קורא שיצא, וזו נקודה מאוד מאוד כואבת וחשובה.
<< אורח >> תמר אוחנה: אני אגיד שהקריאה שלנו מכאן היא בעיקר לנסות לייצר איזשהו שולחן עגול שמנסה להטמיע את תנאי ההעסקה באותו קול קורא.
<< אורח >> תמר אוחנה: עובדות הצהרונים בירושלים חתומות על הסכם קיבוצי שנוסף על הקול קורא, יש להן תוספות ותק, שכר השעה שלהן הוא יותר גבוה, יש להן שי לחג, דברים שאין לעובדות הצהרונים בכל הארץ, ורק בגלל שהן מאוגדות.
<< אורח >> תמר אוחנה: חבל שזה רק לאותן עובדות בירושלים.
<< אורח >> תמר אוחנה: אנחנו רוצים להטמיע את הדברים האלה כבר בקול קורא בתוך משרד החינוך.
<< אורח >> תמר אוחנה: נמצאות איתי כאן עובדות צהרונים שהן נציגות ועד, למשל עדנה יהושע שתשמח להמשיך אם הוועדה תיתן לה, את הדגשים המרכזיים שלהם.
עדנה יהושע: שלום לכולם, קודם כל אני מסכימה עם כל מה שנאמר פה.
עדנה יהושע: אני אתחיל בסיפור אישי.
עדנה יהושע: אני רוצה להגיד לכם שאני מאושרת שלא הבאתי ילדים לעולם הזה.
עדנה יהושע: אתם יודעים מתי קיבלתי את ההחלטה הזאת?
עדנה יהושע: אני כולי רועדת כשאני מדברת על זה.
עדנה יהושע: קיבלתי את ההחלטה הזאת כשעשיתי את ההתמחות שלי במעון.
עדנה יהושע: אני עברתי הכשרה של מחנכות-מטפלות והייתי צריכה לעשות את ההתמחות שלי במעון, ושם ראיתי דברים נוראיים ושם החלטתי שאני לא מביאה ילדים לעולם הזה.
עדנה יהושע: זה בושה וחרפה שככה מערכת החינוך מתייחסת לעובדים שלה.
עדנה יהושע: אתם יודעים שבנות מגיעות לעבודה מתוסכלות בגלל השכר הנמוך שהן מרוויחות?
עדנה יהושע: זה בושה וחרפה.
עדנה יהושע: אני היום לא עובדת כי אין לי עבודה.
עדנה יהושע: העבודה הזאת בצהרונים היא לא יציבה.
עדנה יהושע: אתן לכם את הדוגמא האישית שלי.
עדנה יהושע: הגן שלי לא נפתח.
עדנה יהושע: אני בלי עבודה עכשיו.
עדנה יהושע: העבודה הזאת לא יציבה.
עדנה יהושע: כל שנה אני בסטרס, האם תהיה עבודה, לא תהיה עבודה?
עדנה יהושע: אני רוצה לספר לכם עוד משהו קטן, נורא חשוב לי להגיד את זה.
עדנה יהושע: בגלל שהשכר נמוך אין עובדות טובות.
עדנה יהושע: שנתיים אני עובדת או עם נשים מבוגרות שאני צריכה לעשות את העבודה שלהן כי אין להן יכולת פיזית לעשות את העבודה, ובשנה השנייה עבדתי עם בנות עם בעיות נפשיות.
עדנה יהושע: יש לי בטן מלאה על כל מערכת החינוך.
עדנה יהושע: מדובר הרי בדור העתיד שלנו.
עדנה יהושע: למה ככה להתעלל בילדים ובעובדות?
עדנה יהושע: מספיק כבר.
עדנה יהושע: אני קוראת מפה לכל מי שנוגע בדבר, שמישהו יקום ויעשה משהו בנדון.
עדנה יהושע: אני שוב אומרת, אתם מתעללים בילדים ובעובדות.
עדנה סבג: אפשר לומר גם את מספר הילדים, סליחה שאני מפריעה.
עדנה סבג: הוא גבוה בצהרונים, ללא עזרה.
עדנה סבג: לא מביאים עוד סייעת.
עדנה סבג: כמו שהיא אמרה, מביאים סייעות מבוגרות, איטיות, קשה להן לעבוד.
עדנה סבג: אני עובדת כ-14 שנה.
עדנה סבג: הסייעות ממורמרות.
עדנה סבג: מה זה השכר הנמוך?
עדנה סבג: עכשיו מגיע ראש השנה.
עדנה סבג: לעובדות הבוקר מגיע מתנת ראש השנה ולנו לא מגיע.
עדנה סבג: עכשיו אני צריכה מתנה, קצת להרגיש טוב כשאני באה לעבודה.
עדנה סבג: זה המשך של הבוקר.
עדנה סבג: למה בבוקר יש להם אור ואהבה ועוד סייעת?
עדנה סבג: השנה רוצים לשלב לנו ילדים עם צרכים מיוחדים ובבוקר כן מביאים סייעת משלבת ובצהרון אין סייעת משלבת.
עדנה סבג: אתם יודעים מה הסייעת בצהרון עושה?
עדנה סבג: אני כמובילה צריכה להתעסק עם הילדים, לעשות מפגש, לשטוף ידיים.
עדנה סבג: הסייעת צריכה להכין את האוכל.
עדנה סבג: עם 20 ומשהו ילדים אין לי עזרה כי היא עסוקה לסדר את האוכל.
עדנה סבג: עכשיו מגיעים ילדים בני שלוש ואפילו בני שנתיים ותשעה חודשים ואני צריכה גם לעזור לנקות להם את הקקי.
עדנה סבג: יש לי ילד עם טיטול.
עדנה סבג: זה לא יתכן שאני כל רגע קוראת לה.
עדנה סבג: ממש אתם מזניחים אותנו כסייעות הצהרון ומובילות הצהרון.
<< אורח >> תמר אוחנה: רק לסיכום, נשמח שכן יהיה שולחן עגול בפיקוח הוועדה, להמשך דיון גם מול משרד החינוך, והסדרת התנאים.
<< אורח >> תמר אוחנה: תודה רבה על הדיון הזה.
עודד פורר: יניב בר אור.
יניב בר אור: שלום, קודם כל מאוד מאוד חורה לי עניין ההכללות.
יניב בר אור: מה שקורה כרגע בכל הדיון הזה, כולו בהכללה מאוד גדולה.
יניב בר אור: אני מבין שיש הרבה מאוד בלבול בין סוגי הסייעות והמטפלות ואלה שעובדות בגנים למול אלה שעובדות במעונות למול אלה שעובדות בצהרונים.
יניב בר אור: צר לי על זו שבחרה שלא להביא ילדים לעולם בגלל חוויה שלילית שחוותה במעון יום.
יניב בר אור: כנראה שהיא הגיעה למקום לא נכון.
עודד פורר: יניב, תתייחס לנושא בבקשה.
יניב בר אור: חשוב לי מאוד להגיד שרוב המפעילים ורוב המטפלות עושות עבודת קודש.
יניב בר אור: כשאנחנו מתייחסים כרגע לנושא של שכר המטפלות ושכר הסייעות, חשוב להדגיש קודם כל בראש ובראשונה, מעבר לכל שכר, שנדרשת כאן הכשרה, הדרכה, ליווי פדגוגי צמוד למטפלות האלה ולהרים את הרמה מעבר לשכר, כי מי שנמצא בתחום הזה של חינוך רק בגלל השכר, כנראה שכבר מבין שאם הוא לא הלך ללמוד הנדסה או תחום אחר שמכניס משכורות של חמש ספרות ומעלה, הוא לא הולך להתעשר מהתחום הזה.
יניב בר אור: אנשים עובדים בתחום הזה מתוך אידיאולוגיה ואנשים משקיעים מאות אלפי שקלים ומיליוני שקלים מתוך אידיאולוגיה חינוכית ולא בשביל להתעשר מהתחום הזה.
יניב בר אור: כשאנחנו מסתכלים על מטפלות שמרוויחות שכר מינימום של 100,000 שקל בשנה או 150,000 שקל בשנה, במרכז, ואנחנו מדברים עכשיו על להעלות את השכר שלהן או להוסיף מטפלת כמו שראינו בתקנות שמוצעות על ידי משרד העבודה והרווחה להוספת מטפלות להקטנת הכיתות ולשינוי התקנות בעניין המטפלות שעובדות עם הילדים, אנחנו מדברים על תוספת של בין 300,000 ל-600,000 שקל בשנה.
יניב בר אור: זה לא משהו שקיים בתזרים או ברווח השנתי של מעון יום לפעוטות.
יניב בר אור: זה לא משהו שהוא אפשרי.
יניב בר אור: זה משהו שבסופו של דבר יגיע או מההורים או מזה שמעונות פשוט ירימו ידיים.
יניב בר אור: האופציה העדיפה כנראה על כולם היא שהמדינה תתקצב והמדינה תכניס את ידה העמוק לכיס אם באמת אכפת לה מהעוללים הקטנים, מחסרי הישע הקטנים שמתחנכים במסגרות הפרטיות והמתוקצבות.
יניב בר אור: המדינה, אם היא רוצה להשית רגולציות, היא לא יכולה להשית את כל הרגולציות על מעונות היום הפרטיים בגילאי לידה עד גיל שלוש.
עודד פורר: הנקודה ברורה, יניב.
עודד פורר: זה גם לא היה בכלל על הפרק באירוע הזה, אבל בסדר.
עודד פורר: משרד האוצר, גלי אמיר.
עודד פורר: גלי, תראי, אני חייב לומר משהו עכשיו רגע בתמונה הכוללת כי יש באמת המון סוגים והמון סיווגים, וסייעת כזאת והסייעת שעובדת על 14:00 והסייעת שעובדת מ-14:00 ובגן ילדים כזה וכך וכך.
עודד פורר: בשנת 1997 עבר בכנסת ישראל חוק יום חינוך ארוך שאומר שיום החינוך במדינת ישראל הוא מהשעה 08:00 בבוקר עד השעה, לא זוכר אם זה 16:00 או 17:00 אחר הצוהריים, אבל לא משנה, נניח 16:00 אחר הצוהריים.
עודד פורר: לא זוכר מה כתוב בדיוק בחוק.
עודד פורר: בכל פעם שמאושר תקציב, מביא משרד האוצר את דחיית מועד מימוש חוק יום חינוך ארוך, שאגב, אם היה חוק יום חינוך ארוך, אז כל הסייעות היו נכנסות תחת המסגרת של מערכת החינוך כי מדובר ביום חינוך ארוך.
עודד פורר: באחד הדיונים בוועדת החינוך, אני התנגדתי להארכת התוקף ואמרתי למשרד האוצר, אחת מהשתיים, אי אפשר לאחוז את המקל הזה משתי קצותיו.
עודד פורר: או שתבואו ביושר לכנסת ותגידו, חברים, עבר החוק הזה ב-97' אבל זה הכול ישראבלוף, הוא עבר ואין לנו שום כוונה לקיים אותו, או שתפסיקו לדחות אותו כל פעם, ואז בא נציג האוצר ואמר, סליחה, סליחה, הוא כן מקוים.
עודד פורר: כל המסגרות שקורות אחר הצוהריים, ואנחנו כבר היום נמצאים בשלב שבו יש הרבה מאוד מסגרות אחר הצוהריים כמעט בכל הארץ, חלקן מסובסדות ברשויות סוציו-אקונומי 1 עד 3 כמדומני, וכיוצא באלה, אנחנו מחילים את יום החינוך הארוך לאט לאט, זאת אומרת שגם אתם רואים בכל מה שקורה בתוך מערכת החינוך מהשעה 14:00 ועד 16:00 חלק מאותו יום חינוך ארוך.
עודד פורר: אז עכשיו תסבירו לי איך אתם מייצרים את השונות הזאת במי שעוסקת בחינוך עד השעה 14:00 ומי שעוסקת בחינוך מהשעה 14:00.