GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זהר סהר לביא: בחלק השני אנחנו מדברים שכדי לתת את המענה הראוי אנחנו צריכים להציב טור של כוננים ייעודי שזה מעלה מאוד מאוד את העלות - - -
עודד פורר: חזרת לתקציב.
עודד פורר: זה לא ש- - -
זהר סהר לביא: רגע, שאלת שאלה, אני אענה לך.
עודד פורר: את עונה את אותה תשובה פעמיים.
סונדוס סאלח: לא, היא לא מספקת.
זהר סהר לביא: לא מספקת אז - - -
עודד פורר: את אומרת שיש פה שני טעמים, אחד זה תקציב והשני זה עלות.
עודד פורר: זה אותו טעם.
סונדוס סאלח: - - - הקצב של - - - כבר מדאיגה.
יואב סגלוביץ': אני אתן נתון.
יואב סגלוביץ': אנחנו גם דיברנו בזמנו, גם בבית חולים מאיר וגם דיברתי עם סגן השר יואב קיש וגם הייתה שאילתה בכנסת ואחרי שדיברתי עם כל הגורמים מאחורי הקלעים מדובר כרגע על תקן וחצי בוויכוח, את אומרת לי לא ואני אומר לך כן - - -
זהר סהר לביא: לא, כי אנחנו לא נותנים תקנים.
זהר סהר לביא: אני לא יודעת, אתה כל הזמן אומר את המושג הזה.
יואב סגלוביץ': אני יודע בדיוק מה העלות, הייתי בביקור בבית חולים מאיר, הם עושים שם פרויקט נפלא, הם עושים אותו לבד בלי משרד הבריאות, הם מוכנים, הם צריכים בסך הכל סכום לא גבוה, סגן השר קיש הבטיח לי גם בשאילתה רשמית אבל לא רק, שהוא מטפל - - -
עודד פורר: תיכף ניתן למנהל בית החולים - - -
זהר סהר לביא: אנחנו כרגע נמצאים במשא ומתן עם שני בתי החולים ואנחנו מקווים שזה יתקדם.
עודד פורר: מה המשא ומתן, אני חייב להבין.
עודד פורר: לא מדובר פה על הסכמי השכר של כל הרופאים במדינת ישראל.
עודד פורר: מה יושב במשא ומתן ביניכם לבין בתי החולים כדי לפתוח חדר אקוטי.
עודד פורר: מה הפערים, משא ומתן זה אומר שיש מישהו שצריך לתת ומישהו שצריך לקחת.
עודד פורר: נושאים ונותנים.
עודד פורר: מה אתם נושאים ונותנים.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שאם היו נותנים לבתי החולים, לא היו אומרים 'לא'.
זהר סהר לביא: קודם כל אני אגיד שזה לא שכל בתי החולים רוצים לפתוח מרכז אקוטי, אנחנו יכולים להגיד שגם באילת עד שהגיעה מנהלת בית החולים הנוכחית לא היה רצון לפתוח.
עודד פורר: מה הממשלה רוצה?
זהר סהר לביא: כרגע אנחנו אכן מדברים על עניינים של פערים תקציביים שבית חולים מאיר מציב פער תקציבי שזה לא משהו שהמשרד תומך במרכזים הקיימים, אני מקווה שנגיע עם אחד מבתי החולים בהקדם לאיזה שהוא עמק השווה.
יואב סגלוביץ': על כמה הוויכוח?
יואב סגלוביץ': מה הדלתה, מה הפער?
עודד פורר: יושבים פה חברי כנסת שיכולים לסייע לכם בוועדת הכספים.
עודד פורר: תגידי לנו מה הוויכוח.
עודד פורר: זה 100, 200?
עודד פורר: זה הסכומים שמדברים בוועדת כספים שאנחנו באים עכשיו, סדרי גודל של בין 100-200 מיליון, על כמה כסף אנחנו צריכים להילחם בוועדת הכספים כרגע בשביל הנושא של חדרים אקוטיים כי משרד הבריאות לא מצליח בתוך תקציבו שאני לא רוצה לנקוב, אבל הוא סדר גודל של מיליארדים לא בודדים, מה הפער?
זהר סהר לביא: אולי אגף התקציבים אצלנו יענה אבל אני יכולה להגיד, מה הפער לצורך לכל בתי החולים?
עודד פורר: לא, אתם עכשיו מנהלים משא ומתן.
עודד פורר: על מה?
עודד פורר: על מה הפער?
יואב סגלוביץ': רק על מאיר.
יואב סגלוביץ': כמה זה על מאיר?
סונדוס סאלח: אולי אתם מחכים לעוד מקרה אונס?
סונדוס סאלח: כמה מקרי אונס עוד צריך שיקרו - -- משא ומתן?
עודד פורר: אני אנסה לקבל את התשובה ממנהל תחום תקצוב רפואה שי מעוז.
יואב סגלוביץ': אולי גם אפשר שאלה ספציפית על מאיר, הם מוכנים - - - מיליון וחצי איש אין - - -
עודד פורר: נגיע לשם.
עודד פורר: שי מעוז, מנהל תחום תקצוב רפואה בריאות הציבור.
עודד פורר: לפני ששי ידבר אני רוצה כמה מילים מהממ"מ.
נורית יחימוביץ כהן: בוקר טוב.
נורית יחימוביץ כהן: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
נורית יחימוביץ כהן: אני כתבתי את המסמך מ-2017.
נורית יחימוביץ כהן: אני לא אחזור על דברים שנאמרו עד עכשיו, אני כן רוצה לציין נקודה שעדיין לא הוסברה כאן שעולה מהנתונים, הנתונים כאן הם מ-2014 ו-2015, כאשר בשנת 2015 נרשמו בערך 600 נפגעות בכלל החדרים האקוטיים ו-87 נפגעות בבתי חולים ללא מרכז אקוטי.
נורית יחימוביץ כהן: שאלה אחת שעולה זה איך ייתכן שכל כך מעט בבתי חולים ללא מרכז אקוטי, כי בסך הכל רוב בתי החולים אין בהם מרכז אקוטי, ודבר שני שעולה מהנתונים האלה, זה שבעצם כל ה-87 נפגעות הן בגירות ולא נרשמו בכלל קטינות.
ע'דיר כמאל מריח: כלומר קיימות אך לא מדווחות.
אורלי אלמגור לוטן: איפה שיש חדרים אקוטיים רואים שיש אחוזים של קטינות גם שמגיעות לשם.
אורלי אלמגור לוטן: איפה שאין חדרים אקוטיים לא מגיעות קטינות.
אורלי אלמגור לוטן: יודעים ולא מגיעות קטינות.
אורלי אלמגור לוטן: זו הנקודה פה.
עודד פורר: מה זאת אומרת יודעים ולא מגיעים?
אורלי אלמגור לוטן: איפה שאין חדרים אקוטיים, מה שנורית אמרה, היו 87 שהגיעו בשנים האלה גם לבתי החולים ודיווחו על פגיעה ואחר כך אפשר לעשות את ההעברה למקום אחר אבל היו רק בגירות, לא היו דיווחים על קטינות, ואיפה שיש חדרים אקוטיים היו רק קטינות.
אורלי אלמגור לוטן: אז כשמדברים על הצורך בחדרים אקוטיים, ואפרופו המקרה באילת, צריך לזכור גם את הסיפור של הקטינים שכנראה לא מגיעים למקומות שאין בהם את החדרים האקוטיים.
אורלי אלמגור לוטן: לתוך כל ה- - - פשוט הוסיפו את הסיפור של הקטינות והקטינים.
עודד פורר: שי בבקשה.
שי מעוז: תודה רבה גם על הדיון החשוב וגם על המילים הלא פשוטות והחשובות שאנחנו שומעים.
שי מעוז: אני אומר את זה קודם כל כאדם.
עודד פורר: אני אשמח אם גם תתייחס לזה בנושא של עמדת משרד הבריאות, על זה שנפגעת מקצרין נדרשת לנסוע ספציפית לבית החולים בני ציון.
שי מעוז: בהמשך למה שציינה זהר, אני חושב שמאוד חשוב לשמוע גם את הגורמים המקצועיים, את ד"ר חן קוגל - - -
עודד פורר: נגיע גם אליו.
עודד פורר: גם אליו יש לי כמה שאלות.
שי מעוז: לגבי המשמעויות של סוגיית ההכשרה לסוגיית ההפעלה של המרכזים, אני אתייחס רק לסוגיה התקציבית ברשותכם כי באמת אני לא איש המקצוע לגבי שאר התחומים.
שי מעוז: לעניין הסוגיה התקציבית, בעצם המשרד בשנתיים האחרונות תיגבר והשווה את התקצוב של המרכזים הקיימים כחלק מאותה תפיסה שגם ציינתם כבר של חיזוק המרכזים גם בהדסה, גם בסורוקה וגם בוולפסון ואנחנו נסיים השנה גם להסדיר את התקצוב בהשוואה לסטנדרטים גם בפוריה וגם בבני ציון.
שי מעוז: באמת השבוע התחיל לפעול ביוספטל המרכז וזה דבר גדול ומבורך, וכמו שגם צוין פה בעבר אנחנו מאוד רוצים להפעיל מרכז נוסף בשרון, בין אם בבית החולים מאיר או בית החולים הלל יפה.
עודד פורר: מה הפער התקציבי עם בית חולים מאיר?
שי מעוז: להבנתי הפער הוא בסדר גודל של מאות אלפים.
יואב סגלוביץ': 750,000 שקל וזה נפתח.
שי מעוז: זה הסדר גודל שגם אני מכיר.
שי מעוז: כן אנחנו מבינים שיש לנו איזה שהוא סטנדרט הפעלה וגם אם נרצה להרחיב בהמשך אנחנו - - - אני כן יכול לומר שכבר האצנו בשבועות האחרונים את המאמצים מול שני בתי החולים כך שנוכל לבשר את הבשורה הזאת - - -
יואב סגלוביץ': משרד הבריאות מתקצב משהו כמו 600,000 נכון להיום את מאיר.
יואב סגלוביץ': צריכים 1.5 מיליון, פער של 750,000 שקל, שנים של ויכוחים על הדבר, הם בשלים, הם מוכנים.
יואב סגלוביץ': זו פשוט גרירת רגליים.
עודד פורר: אני חייב לומר משהו, סליחה בכל הכבוד גם שי גם זהר, זה לא בגזרה שלכם.
עודד פורר: זה בגזרה מעליכם.
עודד פורר: איפה השר, איפה המנכ"ל, איפה מי שקובע את סדרי העדיפויות של המשרד?
עודד פורר: מה תקציב משרד הבריאות?
שי מעוז: כמו שציינתי, באמת הנושא הזה נכנס לדגשים של - - -
עודד פורר: שאלתי מה תקציב משרד הבריאות.
שי מעוז: התקציב התפעולי שלנו הוא סביב ה-9 מיליארד שקלים, רובו עובר לשירותים לפי חוק כך שהתקציב הגמיש הוא הרבה יותר קטן.
עודד פורר: כמה הוא?
שי מעוז: סדר גודל של עשרות מיליונים של תקציב שאנחנו יכולים להשפיע, וכפי שאתם יודעים יש נושאים רבים וחשובים וזה לבטח גבוה מאוד ברשימה.
שי מעוז: ואכן כמו שגם נאמר פה, אנחנו מבינים שהנושא הזה הוא בדגש של שר הבריאות, אנחנו נעשה את כל המאמץ כדי שגם המשא המתן שלו, גם על ההיבטים המקצועיים שלו וגם על ההיבטים התקציביים שכאמור הם באמת לא מאוד גדולים יסתיים ונוכל - - -
עודד פורר: אני נמצא בוועדת הכספים חמש שנים.
עודד פורר: מעולם לא הגיע איש ממשרד הבריאות ואמר לוועדת הכספים 'תקשיבו, חסרים לנו 5 מיליון שקלים כדי לפתוח עוד מרכזים אקוטיים בחמישה בתי חולים.
עודד פורר: מעולם.
עודד פורר: פעם אחת לא הגיע נציג של משרד הבריאות.
עודד פורר: הנושא הזה פשוט לא נמצא אצלכם על סדר היום.
עודד פורר: ואני אומר לכם, אנחנו לא נרד מהנושא הזה, והוא יישב על סדר היום.
עודד פורר: עוד פעם, זה מעליך, אבל אני מבטיח לך, אתה תראה מהר מאוד איך בתוך תקציב משרד הבריאות ועם אגף התקציבים, אתם בשנה הבאה, אני מוכן להבטיח את זה, אתם תפתחו עוד מרכזים אקוטיים כי אתם לא תעמדו בלחץ הציבורי, זה הסיפור.
עודד פורר: פשוט טאטאתם את העניין הזה מתחת לשולחן.
עודד פורר: אני רוצה לדבר עם ד"ר חן קוגל מנהל המכון לרפואה משפטית.
עודד פורר: אני אשמח אם קצת תפרט ברמה המקצועית מה מונע מכם לפתוח חדרים אקוטיים ודבר שני, קצת על הנוהל של טיפול בנפגעי תקיפה מינית שאתם העברתם וכרגע לפיו פועלים בבתי החולים.
חן קוגל: אני רוצה לומר שאנחנו כמובן ניתן את הליווי המקצועי ואת ההדרכה הצמודה לכל חדר אקוטי שייפתח כפי שאנחנו עושים היום לכל מי שיש לו חדר אקוטי ומעוניין גם לקבל, כי לא כולם מעוניינים.
חן קוגל: אבל בעניין המקצועי רציתי לומר שאני חושש, אני רוצה להעלות בעיה לחברי הכנסת הנכבדים שאני חושב שאתם יכולים לעזור בפתרון שלה.
חן קוגל: אנחנו שמענו כאן איזו שהיא אמירה שזה חדר פשוט וכל העניין הוא עניין כספי ורק צריך חדר וציוד פשוט, זה קצת רדוקציה של העניין כי יש גם עניין של המיומנות של הצוות המקצועי וזו מיומנות נרכשת וניסיון וזה לא רק ההכשרה של השבועיים שעושים אותה, כמו שאף אחד לא רוצה שמנתח שלמד קורס של שבועיים ינתח אותו, כך גם הנפגעת או הנפגע, היו רוצים שמישהו שיודע.
חן קוגל: גם אני, שעשיתי הכשרה של חמש שנים, לקח לי זמן להבין מה שאני רואה, זו הבעיה.
חן קוגל: תיכף אציג מה אני חושב שאפשר לפתור אותה.
עודד פורר: השאלה בתוך הבעיה הזו שהצגת, האם העדיפות היא שהנפגע לא יקבל שום טיפול.
חן קוגל: לא, ודאי שלא.
עודד פורר: כי צריך להבין שיש נפגעות ונפגעים שפשוט לא יקבלו טיפול כי הם לא ילכו לבית חולים אחר.
חן קוגל: אתה צודק.
חן קוגל: אני מעלה את הבעיה ואז אני אתן את ההצעה שלי לפתרון.
חן קוגל: שניה.
חן קוגל: מה שאני אומר, שייצא שכרנו בהפסדנו אם רק ניתן שבועיים הכשרה או לא משנה כמה ונסתפק בזה ונשאיר את הרופאים בשטח, כי גם, בואו נחשוב, במרכז אקוטי נניח שנפתח נאמר בצפת, אז יהיו נניח 20 נפגעות בשנה וכל רופא שמטפל שם יראה שתי נפגעות בשנה.
חן קוגל: זה לא המיומנות שלו.
חן קוגל: מה הפתרון שאני מציע ואיך אתם יכולים לעזור?
עודד פורר: לפני כן עוד מילה.
עודד פורר: סליחה, אני מצטער שאני קוטע אותך.
עודד פורר: לא יודע אם שמעת את הנתונים על 1,250 פניות למרכזי הסיוע בין 2014-2018 על פגיעות מיניות קבוצתיות ורק 84 תלונות שהגיעו.
עודד פורר: אני לא יודע כמה מתוך אותן 1,250 גם הלכו לבתי חולים.
עודד פורר: יש עניין, והעלינו את זה לא פעם פה בוועדה בהקשרים אחרים, בנושאים אחרים.
עודד פורר: יש עניין של יכולת לקבל את התלונות והפניות כדי שאנשים גם יתלוננו ויפנו.
עודד פורר: זה כמו שיש מוקד שלא פונים אליו, כי אף אחד לא מאמין שמקבלים שם טיפול.
עודד פורר: אתה מתאר מצב, לפי המספרים שאתה מכיר היום, הרי אנחנו יודעים שהמספרים יותר גדולים, אנחנו יודעים שיש כאלה שבכלל לא מגיעים לקבל - - - ואני מעריך שאתם תופתעו לגלות שברגע שאתם תפתחו חדר אקוטי יגיעו עוד פניות כי יש המון מקרים שפשוט לא מגיעים לכדי בירור והמשמעות היא שמסתובבים חופשי פוגעים ואנשים שהעניין הזה אפילו לא הגיע לחקירה וגם לא הגיע לתלונה.
ע'דיר כמאל מריח: מה שמעניין שד"ר קוגל אומר שחלק מבתי החולים לא מעוניינים בחדר אקוטי.
ע'דיר כמאל מריח: על סמך מה אתה אומר את זה?
עודד פורר: ממש לא מעניין אותי מה הם מעוניינים או לא.
ע'דיר כמאל מריח: לא, כי זה מה שהוא אמר.
עודד פורר: יש משרד בריאות.
חן קוגל: אמרתי שיש חדרים אקוטיים שלא מעוניינים לקבל את ההכשרה או את ההדרכה הצמודה.
חן קוגל: קודם כל מה שאמרתם כולכם זה נכון, ודאי שיש המון מתלוננות שלא מגיעות בכלל, וודאי שאם יפתחו עוד מקומות שהן יכולות להגיע, אנחנו נראה שיש יותר פניות.
חן קוגל: אבל הבעיה היא, ואני רוצה לחזור רגע לעניין המקצועי, שזה כמו להגיד 'או.
חן קוגל: קיי.
חן קוגל: מישהו יעשה הכשרה של שבועיים ברפואת עיניים ונפתח לו קליניקה באיזה מקום והוא ייתן - - -', זה לא העניין.
חן קוגל: איך אני מציע לפתור את זה?
חן קוגל: כי הרי צריכים שיהיה מענה, אני מציע את העניין של טלמדיסין, כלומר שגם כאשר יושב רופא שאין לו מספיק ניסיון ועבר הכשרה, אבל האינטרפרטציה של החבלות והאינטרפרטציה היא המשמעותית גם להליך המשפטי, אתה רואה משהו ואתה צריך להגיד ממה זה נגרם, והדבר הזה ייעלם עוד כמה שעות או כמה ימים ולכן מישהו צריך להיות מנוסה ולהגיד לו 'או.
חן קוגל: קיי, מה שאנחנו רואים, תעשה כך ותעשה כך'.
חן קוגל: טלמדיסין זה פתרון טוב, לטלמדיסין יש בעיות משפטיות, ואתם כחברי כנסת לדעתי יש לכם את היכולת – אני לא מתמצא – אבל אני חושב שיש לכם יכולת בעניין הזה של הטלמדיסין.
ע'דיר כמאל מריח: השאלה אם זה נכון הטלמדיסין הזה.
חן קוגל: הנושא שלי כמובן זה ההכשרה המקצועית וההדרכה והליווי המקצועי לאורך זמן ואני אומר , או.
חן קוגל: קיי, בואו נשים חדרים וניתן להם הכשרה של שבועיים, לא טוב.
חן קוגל: צריך למצוא פתרון חוקי שאתם יכולים אולי לתת, איך עושים את זה עם מישהו שיכול לתת גם מרחוק, איזה שהוא ייעוץ ואנחנו ניתן את זה בשמחה, יש לנו כוננים, אנחנו יכולים ומוכנים לעשות את זה, אבל אין לנו את המענה החוקי לעניין הזה.
חן קוגל: אולי יש לכם את היכולת לסייע בדבר הזה.
יואב סגלוביץ': אני יכול להעיר משהו על זה?
יואב סגלוביץ': שאלתי על זה שאילתה והיא תיענה ביום רביעי, משרד הבריאות הוציא נוהל שיש מקום שאפשר להתקשר אליו ולקבל טלמדיסין.
יואב סגלוביץ': עשתה פה יעל שרר והאנשים שלה, 30 פניות לא נענו, לקוח סמוי.
יואב סגלוביץ': בסוף כל ההצעות הן טובות, אחרי שיהיו החדרים האקוטיים.
יואב סגלוביץ': לא לפני.
עודד פורר: אם כבר מדברים על הנוהל, אני מסתכל על הנוהל בתוקף, ותיכף נדבר על זה שאני יודע שיש טיוטה לגבי הנוהל שהולך להשתנות, על נוהל טיפול בנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.
עודד פורר: נספח מס' 1 בעמוד 14 מדבר על הבדיקות הקליניות של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית, ביניהם לקבל מידע על היסטוריה רפואית כללית.
עודד פורר: מסמך בסעיף 3.
עודד פורר: ז' שאני מניח שאתה מכיר את הסעיף הזה, אני אשמח להבין את המשמעות.
עודד פורר: מדוע נפגעת שמגיעה צריכה לעבור תשאול כזה בבית החולים ברמה הראשונית, איפה זה קשור ברמת הבדיקה?
חן קוגל: יש מחלות שונות שמדמות פציעות באברי המין ויש מחלות שונות שגורמות לרגישות גדולה יותר, לא רק באברי המין, הפגיעה היא גם במקומות אחרים.
חן קוגל: אני יכול לתת לכם שמות, - - - יש מחלות כאלה.
חן קוגל: אבל הדבר שאולי מטריד אתכם זה לשאול על קיום יחסי מין בזמן האחרון ואולי - - -
עודד פורר: לא, אני מדבר, בנוהל אתם מבקשים לשאול על הרגלי האוננות.
עודד פורר: אני רוצה להבין מה המשמעות של זה.
חן קוגל: תעזוב, זה עבר זמנו.
עודד פורר: אבל זה הנוהל שלכם, חברים.
עודד פורר: זה הנוהל בבתי החולים לתשאול נפגעת בתקיפה מינית.
עודד פורר: זה עבר זמנו, אני מסכים איתך שזה עבר זמנו, אבל זה הנוהל.
חן קוגל: הנוהל צריך להשתנות והוא משתנה, וכבר כשהוא נכתב ב-2003 זה לא היה רלוונטי, אני מסכים, אין לי מה לעשות אלא לומר שהנוהל כרגע - - -
עודד פורר: אני מסתכל על הטיוטה של משרד הבריאות, אותו דבר.
עודד פורר: שיניתם פשוט את המינוח ל'הרגלי נגיעה עצמית'.
חן קוגל: מדובר על ילדים והשאלה שנשאלת היא, אני חושב שאוננות זה באמת מוגזם, אבל הנקודה שצריך לברר זה האם היו יחסי מין לאחרונה מכיוון שכאשר מבודדים שם דנ"א של מישהו - - -
עודד פורר: לא על זה שאלתי.
עודד פורר: גם לנו יש קצת קומן-סנס.
עודד פורר: אתה צריך להבין גם את הרמה הרגשית בעניין הזה.
עודד פורר: גם אם תגיד לי שמבחינה רפואית יש צורך לעניין הזה, ואתה אפילו את זה לא אומר, אז - - -
חן קוגל: זה ירד.
חן קוגל: הטיוטה היא לא טיוטה שהוגשה עדיין לאישור.
חן קוגל: העניין הזה ירד, אני מבטיח שהעניין הזה ירד.
חן קוגל: זה עדיין אפילו לא עבר אותי, הטיוטה הזאת, ואני לא יודע איך זה הגיע אליכם, אבל העניין הזה לא יהיה.
חן קוגל: ברור שזה לא יהיה.
עודד פורר: מסתבר שהצוות פה יודע לעשות עבודה טובה.
חן קוגל: כן.
חן קוגל: אבל בוודאי שזה לא יהיה, זה טיוטה, זה לא יהיה בנוהל הסופי, יש עוד הרבה דברים שעוד ירדו.
חן קוגל: אני לא יודע איזה טיוטה קיבלתי כי אני קיבלתי משהו שהיה מאוד ראשוני ושלחנו את זה להערות נוספות.
חן קוגל: זה לא רלוונטי, ברור שזה לא רלוונטי.
עודד פורר: ראש עירית אילת מאיר יצחק הלוי.
עודד פורר: אני חושב שחשוב לקבל את ההתייחסות שלך ולשמוע גם איך עירית אילת מתמודדת עם האתר הלא פשוט כי העיר אילת היא ייחודית בהרבה מאוד דברים, גם בנושא הזה של צעירים שמגיעים מכל הארץ לנפוש ולבלות ובעיקר בחודשים האלה, ועלתה פה גם שאלה שכבר מגיעה נפגעת כזאת ורוב הנפגעות והנפגעים באילת, החבר'ה הצעירים, זה לא מקום המגורים שלהם.
עודד פורר: כל נושא הליווי עד ההגעה הביתה ואיפה אתם, אני מניח שמחלקת הרווחה שלכם מכירה את הנושאים האלה.
עודד פורר: בבקשה מאיר.
מאיר יצחק הלוי: אדוני היו"ר תודה רבה.
מאיר יצחק הלוי: אני אתחיל ואומר ברמה האישית, אני בימים מאוד עצובים, אתם יודעים שהעיר אילת ב-15, 16 השנים שבהן אני מכהן, קיבלה החלטה שהיא החלטה מטורפת יש לומר, שפותחים תכנית שנקראת 'קיץ בטוח באילת' שבעצם מוכוונת לטובת בני הנוער, אם תרצו עשרות אלפי בני נוער המגיעים אלינו בחודשי הקיץ.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו מהשבוע השלישי של חודש יוני ועד השבוע האחרון של חודש אוגוסט, כל הצוות, מדריכים, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, הורים מתנדבים, בני נוער, אוכלוסייה שמונה קרוב ל-140 איש מתגייסת מדי שנה במשך כשישה שבועות לקלוט את עשרות אלפי בני הנוער המגיעים אלינו מחדרה, מאשקלון, מרחובות, תל אביב, ומכל אזור אחר, ומגיעים לתפוס ראש באילת.
מאיר יצחק הלוי: אני רוצה שנזכור, מדובר בילדים שלנו.
מאיר יצחק הלוי: זה לא ילדים שהגיעו מעבר לקסיופיאה לתוך אילת, אלא אלה ילדים שלנו ומה שהצוות שלי רואה מדי שנה, והוא נפגש כל שנה עם סדרי גודל, תקשיבו טוב למספרים, בשיחות, סדרי גודל של כ-15,000 בני נוער ובשיחות אישיות משהו בסדר גודל של 2,000 בני נוער, אלה מספרים פנומנליים, ואנחנו מבינים שנושא החדר האקוטי, אני אגדיר את זה כך, זה אירוע הקצה.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו צריכים להתחיל לברר היכן תבנית נוף ילדותם של אותם נערים, ילדים, שבאים ובאמת פורקים עול.
מאיר יצחק הלוי: אני חושב שהעיר אילת עושה פה פעולה אצילית, זו מחווה שאין כמותה במדינת ישראל, לדעתי גם לא בעולם, שכל האוכלוסיות המטפלות מתגייסות במשך כשישה-שבעה שבועות, לטפל בבני הנוער שהם לא בני נוער אילתים.
מאיר יצחק הלוי: אני כבר הרבה זמן זועק את הזעקה הזאת.
מאיר יצחק הלוי: גם השלטון המקומי, אני פונה גם לראשי רשויות שהם חברי, אני אומר 'חבר'ה, תבינו, מדובר בילדים שלכם שמגיעים אלינו, אנחנו מאוד אוהבים אותם, רוצים לחבק אותם, רוצים לאהוב אותם, אבל תסייעו בידינו, תשלחו אותם עם ארגז כלים יותר רציני ואחראי' כי באמת אנחנו נתקלים בתופעות שהן תופעות לחלוטין לא פשוטות.
מאיר יצחק הלוי: אני יכול להגיד שאנחנו גם נוחלים הצלחות כי אנחנו מאתרים הרבה מאוד בעיות ומטפלים בהם אם זה באוהל, אם זה באתרים האחרים שהם כולם מופרשים ומוקצים לטובת בני הנוער.
מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד שאין ספק שהחדר האקוטי הוא הדבר החשוב ביותר, התקבלה כבר החלטה ב-4 באוגוסט 2019 ולשמחתי ד"ר רויטל מנהלת בית החולים יוספטל לקחה את הנושא והאיצה אותו, וטוב שכך, וצריך שיהיה בכל בית חולים, אין על זה בכלל ויכוח.
מאיר יצחק הלוי: דרך אגב מדובר בקמחא דפסחא, מדובר בכסף קטן, לעומת האירוע הגדול לטפל באותן נערות שהקושי הזה ילווה אותן כל חייהן.
מאיר יצחק הלוי: אני חושב אבל שאנחנו צריכים לדון הרבה יותר לעומק והרבה קודם בתבנית נוף ילדותנו.
מאיר יצחק הלוי: צריך היום ללכת לאותו בית ספר אזורי שבו היו אותם נערים שראו את החברה שלהם נאנסת על ידי אנשים מבוגרים, צריך לבדוק מה קרה עם אותו מבוגר שהגיע ועשה את מה שעשה וצריכה מערכת שלמה להתחיל לבדוק איך מקרים בהמיים שכאלה אסור שיחזרו על עצמם.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו באילת מבינים שאנחנו עיר תיירות, עשינו פעולות, אני אומר עוד פעם, חסרות תקדים.
מאיר יצחק הלוי: יש לנו סיירת הורים, משטרת תיירות, עובדים סוציאליים, מדריכי נוער, פסיכולוגים, כולם מגויסים בתקופה הזאת למען ילדי מדינת ישראל, אבל זה לא יכול להסתיים באירוע הזה.
מאיר יצחק הלוי: חייב לדעת מה קרה קודם ובעיקר בעיקר.
מאיר יצחק הלוי: חשוב מאוד שהשולחים של בני הנוער, המדהימים יש לומר, 95% זה בני נוער נפלאים, כאלה שיהיו בשייטות, בסיירות, מקסימים.
מאיר יצחק הלוי: אבל יש גם כאלה שחוסנם לא עומד להם או שהם עשבים שוטים כמו אותו בחור בן 27 מחדרה, מה שאנחנו שומעים עכשיו, שמתנהג כפי שמתנהג בצורה בלתי נסבלת.
מאיר יצחק הלוי: יש כאן טיפול מערכתי אז הנושא של החדר האקוטי טוב שאתה דן בו, אדוני היו"ר, טוב שהוא יהיה בכל בית חולים, ואני אומר, בכל בית חולים, אבל זה כבר אירוע הקצה.
מאיר יצחק הלוי: נדמה לי שצריך לדון בתהליכים הרבה יותר קודם.
עודד פורר: בעניין הזה אין מחלוקת, אבל אתה יודע, אנחנו כן מנסים פה בוועדה למקד את הדיון, יחד עם זאת גם אני – ותיכף משה ארבל ישאל אותך שאלה – אבל לי כן חשוב לדעת, נפגעת שכבר מתלוננת ומגיעה להתלונן, עוד פעם, מדובר על נפגעת צעירה שהיא לא מהעיר, איך היא חוזרת הביתה?
מאיר יצחק הלוי: יש אגף שירותים חברתיים, זה צד אחד, שהוא אמון על העניין הזה, והוא אמור ללוות ברגע ונודע לנו על מקרה כזה ודרך אגב, אנחנו מקבלים כל הזמן הודעות כאלה, שיהיה ברור.
מאיר יצחק הלוי: האירוע האחרון הוא פשוט אירוע מטורף, אבל אנחנו באופן קבוע בחודשי הקיץ מטפלים בעשרות מקרים שכאלה, שאנחנו מאתרים את הנערה או הנער, יש גם מקרים שנערים מתקשרים לגורמי הסעד בישוב שלו או להוריו והם מובילים אותו בהליך טיפולי מסודר למחוז חפצו.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו עובדים עם צוותים טיפוליים, עם מדריכי נוער, עם פסיכולוגים.
מאיר יצחק הלוי: יש צוותים שלמים שברגע שמאתרים אירוע כשזה אנחנו מיד מתחברים למקום הישוב של הנערה או הנער ומטפלים בהם.
מאיר יצחק הלוי: אני שמח שעכשיו יש לנו גם את החדר האקוטי שנוכל לתת מענה.
מאיר יצחק הלוי: תמיד ניתן מענה, חשוב גם את זה לדעת, אבל הפעם הוא יהיה מענה הרבה יותר מקצועי עם כל הסעדים הנדרשים, כדי שהוא יוכל לתת את המענים הטובים.
עודד פורר: ח"כ ארבל בבקשה.
משה ארבל: מכובדי ראש העיר, רציתי להפנות אליך שאלה.
משה ארבל: כמובן האתגרים שאילת עומדת בפניהם הם מאוד משמעותיים, גם עירית תל אביב כעיר תיירות ועיר שמתמודדת עם אוכלוסיות שמגיעות מחוץ לשעריה, אבל אין מה להשוות את תקציביה של עירית תל אביב לתקציבה של עירית אילת לכן אני מברך את הפעילות שלכם, יחד עם זאת כן הייתי רוצה לשאול, כי אמנם הצבעת על נקודות קריטיות בסוגיה הזאת ביחס לרשויות אחרות או למקומות אחרים או למערכות חינוך, שהם חשובים כשלעצמם, אבל כיצד אתם פועלים כרשות מקומית ולא כמשטרה, ויש לכם סמכויות מצד חוק רישוי עסקים או מצד חקיקת עזר אחרת, או סמכויות פיקוח אחרות, בכל הסוגיה של מכירת אלכוהול לקטינים אצלכם בתוככי העיר אילת?
מאיר יצחק הלוי: ההשוואה לתל אביב היא השוואה קצת מורכבת.
משה ארבל: לא, סייגתי את ההשוואה תוך כדי דיבור.
מאיר יצחק הלוי: עירית תל אביב עושה עבודה מצוינת, אין עיר שבה מגיעים לשבוע ימים עשרות אלפי בני נוער בו בעת.
משה ארבל: אני גם אמרתי שהמשאבים של תל אביב ושל אילת לא דומים בכלל.
מאיר יצחק הלוי: אין אירוע כזה.
מאיר יצחק הלוי: אני מציע, נמצאת פה מנהלת רשת המתנ"סים שלנו גברת איריס כהן שהיא מנהלת מצטיינת.
מאיר יצחק הלוי: אולי היא תספר לכם מהחוויות מהשטח איך אנחנו מתמודדים עם השאלות שעכשיו מופנות אלי בנושא של אלכוהול, בנושא של סמים.
מאיר יצחק הלוי: שוב אני מדגיש, מדובר באוכלוסייה שהיא לא אוכלוסייה אילתית.
משה ארבל: סוגיית רישוי עסקים שקשורה לאילת.
משה ארבל: בסוף עסק שמוכר אלכוהול לקטין הוא עסק אילתי שמקבל רישוי עסקים מעירית אילת.
משה ארבל: עליו אני מדבר.
מאיר יצחק הלוי: מי שאמון על נושא אלכוהול זו משטרת ישראל כפי שאתם בוודאי יודעים.
עודד פורר: אבל מי שאמון על רישוי עסקים זו העיריה, מאיר.
עודד פורר: אי אפשר לגלגל את זה לכולם.
עודד פורר: אנחנו איתך בעניין הזה ואני לא חושב שעירית אילת צריכה לטפל בעצמה בכל תחלואי החברה הישראלית, הפוך.
עודד פורר: אני חושב שעירית אילת צריכה לקבל סיוע בהערכות החברתית שברור לכולם עכשיו, אחרי שרואים, אתה יודע, אנחנו רואים כמו שאתה אומר את מקרי הקצה.
עודד פורר: אנחנו לא רואים את מאות המקרים שאתם מטפלים בהם, אני בטוח שיום יום, שעה-שעה, אתם לא צריכים להתמודד עם זה לבד, זה אתגר של החברה הישראלית, אבל מה ששואל ח"כ ארבל, בסוף יש משהו שכן נוגע אליכם, הסוגיה הזאת של רישוי עסקים.
מאיר יצחק הלוי: אני אחזור ואומר, מי שמנפיק את רישוי העסקים, אתם מכירים את זה, אתם אנשים שבאים מהתחום המוניציפלי, זו אכן עירית אילת.
מאיר יצחק הלוי: מי שמאשר את תחנות הדרך זה הרבה מאוד גורמים, משרד הבריאות, משטרה, כיבוי אש וכן הלאה.
מאיר יצחק הלוי: מי שאוכף בקטע של האלכוהול, יש גורם אחד, ולא שאנחנו בורחים משום דבר, ההיפך, אנחנו עוזרים.
מאיר יצחק הלוי: יש משטרה משולבת של עירית אילת עם משטרת ישראל, יש סיירת תיירות, יש משטרה רגילה, יש משטרה של משמר הגבול, יש סיירת הורים באילת שהוקמה באילת שבה עשרות הורים שותפים פעילים בתוך הנושא הזה ובהחלט יש כאן עבודה מאוד לא פשוטה.
מאיר יצחק הלוי: אני לרגע אחד לא מוכן, לשנייה, לנכס את האירועים הללו לתפקודה של עירית אילת.
מאיר יצחק הלוי: לא - - -
עודד פורר: אף אחד לא שם את זה על השולחן ואני אומר לך מאיר, להיפך.
עודד פורר: כמו שאמרת קודם, אני חושב שאתם מתמודדים עם אתגרים שאף אחד אחר לא מתמודד איתם.
עודד פורר: אתם לא צריכים להתמודד איתם לבד, על זה אין שאלה.
עודד פורר: אני רוצה לחזור לנושא שהתחלנו איתו, רועי קאהן, רפרנט בריאות באגף תקציבים במשרד האוצר בבקשה.
רועי קאהן: לגבי הנושאים התקציביים שעלו היום באמת כפי שנאמר על ידי משרד הבריאות אנחנו תיקצבנו השנה כמו בכל שנה את החדרים, את התפעול של החדרים הקיימים בישראל, אנחנו לא מכירים בקשה לאיזה שהוא תקציב של חדר אקוטי - - -
עודד פורר: מה התקציב השנתי לחדרים הקיימים?
רועי קאהן: התקציב של החדרים הקיימים, החדרים שהם לא שייכים למשרד הבריאות, זה 1.6 מיליון שקל, זה התפעול של החדרים בבתי החולים סורוקה והדסה, והשלושה האחרים של משרד הבריאות מתוקצבים גם בבסיס תקציב משרד הבריאות, אני חושב שהתקציב שלהם הוא איפה שהוא באזור ה-800,000 שקל בשנה, יכול להיות ששי מעוז יידע לטייב את המספרים טוב ממני.
רועי קאהן: בנוסף יש את החלטת הממשלה של אילת, שבמסגרתה מוקצים כ-75 מיליון בין השנים 2020-2023 לטובת הקמה ושדרוג של לא מעט תשתיות רפואיות, בין היתר להקמת חדר אקוטי לנפגעי תקיפה מינית.
עודד פורר: ומה עמדתכם לגבי פתיחת החדרים, כל מה שעלה פה בדיון?
עודד פורר: בסוף יש היום בסך הכל בשישה בתי חולים חדרים אקוטיים.
רועי קאהן: אנחנו מבינים כמובן את הצורך.
רועי קאהן: עד היום משרד הבריאות לא פנה אלינו בדרישה כזאת.
עודד פורר: עד היום לא הייתה פניה של משרד הבריאות לאגף תקציבים לפתוח ולתקצב עוד חדרים אקוטיים?
ע'דיר כמאל מריח: זה הטייטל של הדיון הזה.
רועי קאהן: אני לא מכיר שהייתה, לפחות לא בשנה האחרונה, אולי אני שוגה.
רועי קאהן: אם הם חושבים שהייתה הם מוזמנים כמובן להתפרץ לדבריי.
רועי קאהן: אני לא זוכר - - -
משה ארבל: אולי תלחץ 'קבל' באימייל, לראות אולי יגיע לך.
עודד פורר: אתם תצליחו באגף תקציבים לאתר עוד 3-4 מיליון שקלים לטובת פתיחת חדרים אקוטיים?
עודד פורר: מהיכרותך עם תקציב המדינה.
רועי קאהן: החשיבות של הנושא ברורה, כמובן שאם משרד הבריאות יציף את הצורך הזה - - - אנחנו מבינים שלא מדובר בסכום גדול.
עודד פורר: אני אעשה לך את העבודה קלה.
עודד פורר: אני לא צריך את משרד הבריאות.
עודד פורר: הוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת דורשת תוספת של 5 מיליון שקלים לטובת פתיחת חדרים אקוטיים נוספים.
עודד פורר: משרד הבריאות יחליט איפה ואיך הוא מחלק אותם בין המוסדות הקיימים.
עודד פורר: אנחנו ממשיכים בדיון.