GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פורר: תעלה בבקשה לממונים עליך, תגיד 'זאת הדרישה מהכנסת' הדרישה הזאת תתחיל לעלות מול אגף התקציבים יום-יום, שעה-שעה בכל דיון שיעלה בוועדת הכספים, 5 מיליון שקלים בסך הכל.
עודד פורר: אני הייתי שמח לדעת א.
עודד פורר: מהי עמדת הממונה, מהי עמדת המנכ"לית ומהי עמדת השר, האם אתם מצליחים למצוא בתוך התקציב את אותם 5 מיליון שקלים.
עודד פורר: נסה להשיג תשובה עד סוף הדיון.
עודד פורר: הדיון ממשיך, אני היום עד הצהריים ברצף של דיונים.
עודד פורר: יעל שרר בבקשה.
יעל שרר: תראו, אני חייבת להגיד שהיו לי ארבעה ימים עם הרבה מאוד התרגשות ואני ממש ממש מברכת על הפתיחה של החדר האקוטי ביוספטל, זה מאבק שמתנהל מ-2014.
יעל שרר: ביום הראשון לכניסתי לתפקיד טסתי להיפגש עם ד"ר בר אושר שנמצאת כאן, וחשוב לי להזכיר שזאת הבטחה שזה ייפתח, שנתתי לד"ר יצחק קדמן בעקבות דיון בכנסת שהיה ב-2014, אמרתי לו שייפתח חדר אקוטי באילת, וזה מרגש אותי שזה קורה.
יעל שרר: אני רואה התקדמות גדולה בהכרה בחשיבות של זה בצמרת משרד הבריאות ובלשכת השר.
יעל שרר: אבל זה לא אומר שאנחנו יכולים לנוח על זרי הדפנה כי המצב היום בשטח הוא בבעיה, ופריסת החדרים האקוטיים לא מתאימה לצרכי האוכלוסייה.
יעל שרר: חדר בשרון זה דוגמה קלאסית שבה משרד הבריאות סגר את השירות האקוטי בשנת 2016, אמר עם הסגירה שהוא הולך למצוא פתרון לסוגיה הזאת והשנה 2020 ואיפה הפתרון?
יעל שרר: נמצאים עדיין בדיונים.
יעל שרר: אלה 1.5 מיליון בני אדם באזור השרון והמשולש שאין להם פתרון והם כולם נפלו על בית החולים וולפסון שעכשיו הוא מטפל במקום במיליון בני אדם שזה הסדר גודל ההגיוני של קליטה, הוא מטפל ב-3.3 מיליון בני אדם שזה פי 3, והם לא מסוגלים לעמוד בזה.
יעל שרר: אני רוצה להגיד לכם, בטח הייתם חושבים שאני מקבלת טלפונים קורעי לב רק מנשים וגברים שהיו בחדר האקוטי והם מתלוננים.
יעל שרר: הטלפונים הכי גרועים שאני מקבלת זה מצוות בבית החולים וולפסון שמתבייש, מתבייש, בשירות שהוא נותן היום.
יעל שרר: אני שומעת מהבנות וממי שמגיע לוולפסון מה הם עוברים שם וזה היה גם בעיתונות.
יעל שרר: אני רוצה להגיד לכם, מה שלא יצא לעיתונות זה יותר גרוע מזה, וכבר שנה אנחנו זועקות שהסכסוך בין משרד הבריאות לבית החולים וולפסון על התקציב ועל הכספים הוא נעשה מעל הראש של הנאנסות והוא נעשה מעל הגוף המדמם שלהם.
יעל שרר: התקציב שהם רוצים ולא מקבלים, בסדר, אין בעיה.
יעל שרר: אבל מי שנפגע מזה זה הנשים, במקום הכי פגיע שלהן, עד 72 שעות אחרי האונס, ובאופן אקטיבי כדי להפעיל לחץ על משרד הבריאות וולפסון מרעים עוד ועוד את השירות כטקטיקה ואני חושבת שזה מחפיר שזה משרת אותם.
יעל שרר: זה ויכוח שנעשה מעל הגוף של נשים וגברים, אני אומרת בדיון הזה - - -
ע'דיר כמאל מריח: יעל, דברייך נוגעים ללב אין ספק, ואנחנו מאוד מתחברים וכל יושבי השולחן, אתם לא צריכים לשכנע את המשוכנעים, אנחנו איתך במאבק הצודק הזה ואני חושבת שזה המקום שנפנה לגורמי מקצוע בכדי לנסות ולקדם פתרונות, אז אני כן מציעה שנבדוק עם ד"ר פומרנץ, אם הוא איתנו עכשיו.
יעל שרר: אבל אני רוצה להגיד, באמת.
יעל שרר: חייבים להעביר את התקציב הזה.
יעל שרר: זה לא יכול שהמלחמה הזאת נעשית על חשבון אנשים שמגיעים לחדר האקוטי.
יעל שרר: זאת אלימות.
יעל שרר: אני לא מסכימה לזה.
יעל שרר: אני קוראת מכאן למשרד הבריאות, סבבה, זה אירוע חטיפה והחוטף רוצה כסף, תתנו לו.
יעל שרר: תתנו לו.
יעל שרר: אין לי אופציה אחרת היום, אין לי מזור לתת לאנשים שפונים אלי ומתקשרים אלי.
יעל שרר: תעבירו את הכסף.
עודד פורר: ד"ר דליה אדמון, מנהלת מחלקת נשים בבית החולים תל השומר ואחריה ד"ר איריס שהם.
דליה אדמון: אני רוצה לברך.
דליה אדמון: אני מעל 30 שנים במקצוע, אני לא זכיתי לדיון כזה ענייני, מחובר, יורד לפרטים.
דליה אדמון: יש בי רוח של אופטימיות ובאתי די באדישות שביקשו ממני, אז אני אשתתף בעוד דיון.
דליה אדמון: אני חייבת לומר.
דליה אדמון: אז תודה.
דליה אדמון: אני אשמח ללוות ולומר ולספר מנסיוני.
דליה אדמון: רבותי, אי אפשר להפחיד את הרופא במיון, 'אתה תיקח לא נכון את העדות והכל ייגמר ולא יהיה משפט' כי זה מה שעושים 30 שנה.
דליה אדמון: חן, היית בא איתי בלילות גם כשלא עבדת במכון הפורנזי, והיית עוזר שוב ושוב ושוב.
דליה אדמון: אבל כנראה שבמעבר לעשות את זה מערכתי זה לא קורה.
דליה אדמון: והדור הצעיר שוב לומד שאם הוא לא ייקח את זה נכון, ובהשתלמות הנפלאה שריקרדו וזהר ארגנו לנו לפני שנה, עד עכשיו לא קיבלנו תשובה אם מותר או אסור לפתוח לא בתוך חדר אקוטי, ערכת אונס משטרתית.
דליה אדמון: הדעות חלוקות, יש פה אי בהירות משוועת.
דליה אדמון: אז את הדברים האלה צריך לתקן.
דליה אדמון: זה ברור ומובן, ובוודאי לא בשנת קורונה שכמה שהמכובדים יילחמו, אנו לא נפתח מחר חדרים אקוטיים בכל הארץ, אבל אפשר לעשות דברים, והטלמדיסין סופר מבורך, שנגיע לזה שאישה שהגיעה, והיא כמובן רוב הפעמים לא רוצה לעבור למיון אחר, ידאגו לה בצורה טובה במקום שהיא מגיעה.
דליה אדמון: זה כל מה שאנחנו מבקשים, והרופאים - - -
עודד פורר: לפני ד"ר איריס שהם אני רוצה לתת את רשות הדיבור לד"ר איילת רזין מאיגוד מרכזי הסיוע שצריכה לצאת לדיון בוועדה אחרת.
איילת רזין בית אור: אז קודם כל הדברים הנוכחיים ששמענו עכשיו ואני שמחה שעוד הספקתי לשמוע אותם זה זעקה מן השטח של אי בהירות, אנחנו שומעים את זה כל הזמן, בכל הדיונים שקיימת בזמן הקצר שאתה היו"ר, בנושא הזה, אי בהירות, והדבר הזה צריך לבוא לידי סיום.
איילת רזין בית אור: עאידה, היו"ר הקודמת ב-2017, הדיון הראשון שהשתתפתי בו בתפקיד שלי, אולי זה היה כבר 2016, היה בנושא הזה, ואנחנו דורכים באותו מקום.
איילת רזין בית אור: הדבר היחיד שהשתנה זה מאתמול, חדר אקוטי באילת, והדבר השני שלא משמידים ערכות.
איילת רזין בית אור: הדבר הזה זה לפתחכם ולפתחנו לקדם, הנושא של תיקון חקיקה בנושא שחייב פשוט להסדיר את זה, שפשוט לא להשמיד ערכות.
איילת רזין בית אור: מאוד פשוט.
איילת רזין בית אור: זה הפתרון בהקשר הזה.
איילת רזין בית אור: כל הזמן אנחנו מתקדמות עם הטכנולוגיה, יש פיתוחים טכנולוגיים, מה שאנחנו לא יודעים לפצח היום, עוד 20 שנה אולי נדע.
איילת רזין בית אור: לא להשמיד ערכות.
איילת רזין בית אור: אני רוצה לדבר על מה המשמעויות, הדיון עסק בפריסה, מה המשמעויות כשאין חדר אקוטי.
איילת רזין בית אור: אני רוצה להעלות שלושה נושאים.
איילת רזין בית אור: אחד – הנושא שבכלל לא מגיעות להתלונן, שמענו, והדברים היו מאוד נכוחים מפיה של פני ובמרכזי הסיוע אנחנו מכירות את זה היטב, שהיא בכלל לא מבינה בטווח הזמנים הקצר שעומד לרשותה מה קרה לה.
איילת רזין בית אור: מה היא אמורה לעשות עם מה שקרה.
איילת רזין בית אור: היא כל כך עסוקה בכאב, בבלבול, היא לא מבינה.
איילת רזין בית אור: והמשמעות של נסיעה, שאנחנו כל הזמן מדברים על אילת וסורוקה, זה לא רק זה, מה, מנהריה קל להגיע לצפת או לחיפה, מקרית שמנוה, ממטולה?
איילת רזין בית אור: אנחנו כאילו הצטמצמנו לאילת ואי אפשר להישאר שם.
איילת רזין בית אור: למשל עכשיו מדובר, לפחות בקרב אוכלוסיית אשדוד, על אשדוד.
איילת רזין בית אור: הכנתי מצגת והעברתי אותה באיחור, אבל אם מסתכלים על הפריסה מסורוקה עד תל אביב – שממה.
איילת רזין בית אור: אין שם חדר אקוטי.
איילת רזין בית אור: מה עם האוכלוסייה הזו?
איילת רזין בית אור: וכמובן השרון.
איילת רזין בית אור: אז המשמעות היא שא.
איילת רזין בית אור: אין בכלל תלונות.
איילת רזין בית אור: דבר שני, סגירת תיקים.
איילת רזין בית אור: בשבוע שעבר התבשרנו על האונס הקבוצתי שהארץ סערה ממנו בשנה שעברה של הילדה בת ה-11 שבין היתר אחד הכשלים המשמעותיים שהיו שם זה שלא לקחו אותה לקחת דגימות פורנזיות, בגלל כשל של שוטרת, אגב.
איילת רזין בית אור: אני לא מכירה דבר כזה.
איילת רזין בית אור: השיחה מוקלטת וזה פורסם.
איילת רזין בית אור: אז התיק נסגר, זה האונס שממנו הציבור סער בשנה שעברה, אני מזכירה.
איילת רזין בית אור: אז יש את סגירת התיקים, יש זיכוי בהליך פלילי.
איילת רזין בית אור: אישה בזנות שנאנסה, חלקם זוכו, אבל היא התלוננה על אונס באילת, בית המשפט העליון זיכה, ואני מקריאה: 'בשולי הדברים האלה אציין את מה שצריך להיות מובן מאליו, את חשיבות ההקפדה על הוראות נוהל הטפול המשטרתי במתלוננת על עבירת מין המורה על הפניית הנפגעת לטיפול רפואי' בדיקת חיים מה שנקרא, 'אין להותיר עניין זה לשיקול דעת.
איילת רזין בית אור: בדיקת חיים נחוצה לא רק לנסות למצוא על גופה של נפגעת העבירה ראיות המעידות על ביצוע העבירה, אלא גם כדי להעניק לה סעד ותרופה.
איילת רזין בית אור: לא רק בצרכי החקירה עסקינן אלא בעניין אנושי בסיסי ורפואי, רפואת הנפש והגוף' זה בית המשפט העליון אומר.
איילת רזין בית אור: אז למה זה לא מחלחל למטה?
איילת רזין בית אור: פרקליטות שמלווה את החקירה, משטרה.
איילת רזין בית אור: 'סופו של המעשה איפה בפשיעה, האם תחילתו באונס?
איילת רזין בית אור: בהחלט ייתכן, אך מחדלי חקירה אינם מאפשרים לדעת זאת ברמת הוודאות הנדרשת' והם מזכים.
איילת רזין בית אור: אישה בזנות מאילת צריכה לנסוע לסורוקה, וגם אני לא מדברת בכלל על זה שהשוטרים לא - - - כמו שצריך.
איילת רזין בית אור: פגיעות מיניות ואי טיפול מיידי, אני שמה בצד רגע את העניין הנפשי, אי טיפול מיידי יש לו השלכות רפואיות בריאותיות מרחיקות לכת.
איילת רזין בית אור: מעבר לפציעה והצורך באשפוז והכאב הכללי, יש הריונות לאחר אונס שאם לא תופסים אותם מיד יש לזה עוד השלכות, 5%, הנתונים שהוצגו בכינוס העשור של מרכז בת-עמי.
עודד פורר: מחלות.
איילת רזין בית אור: הידבקות במחלות מין – 18.
איילת רזין בית אור: טיפול מונע ל-HIV מקבלים 23%.
איילת רזין בית אור: היה צורך לתת להם.
איילת רזין בית אור: כלומר מי שלא הגיע לטיפול היא בסיכון לחטוף HIV.
איילת רזין בית אור: יש כל מיני בעיות פוריות ששוב, אם לא יודעים לקשר אותן לפגיעה המינית כי הן לא קיבלו טיפול כי הן לא ידעו שיש דבר כזה, וכאן אני מפנה עוד אצבע כלפי משרד הבריאות, תכתבו עכשיו בגוגל כולם 'חדר אקוטי', מה מופיע?
איילת רזין בית אור: כלום.
איילת רזין בית אור: רק למה לא להגיע לחדר אקוטי.
ע'דיר כמאל מריח: אין הנגשת מידע בכלל.
איילת רזין בית אור: אם אני אכתוב 'עברתי אונס מה אני עושה', 'אני חוששת ששמו לי סם אונס במשקה מה אני עושה', אני מבטיחה לכם שלא יעלה באנר ענק של משרד הבריאות שאומר 'יש לנו אפשרות לעזור לך, יש לנו מענים, בואי לחדר האקוטי בסורוקה' אבל זה לפתחו של משרד הבריאות וזה עכשיו צריך לעשות, להנגיש את המידע הזה.
איילת רזין בית אור: פני אמרה 'לא ידעתי בכלל, מי העלה בדעתו'.
ע'דיר כמאל מריח: כולל בערבית.
ע'דיר כמאל מריח: אפרופו הנגשת מידע בכל השפות.
ע'דיר כמאל מריח: כי חלקן קטינות, חלקן לא מבינות.
איילת רזין בית אור: בכל השפות, נכון.
איילת רזין בית אור: עוד דבר אחד, היו"ר התייחס לזה.
איילת רזין בית אור: למשטרה מגיעות 6,000 תלונות פחות או יותר, שזה גם, מתי מעט מן המקרים, אבל אם אנחנו גוזרים מזה שרק 500-600 מגיעות לחדרים אקוטיים אנחנו רואים שזה מתי מעט מהמקרים מגיעים לחדרים האקוטיים והנתון הזה כשלעצמו צריך לעורר הרבה הרבה סימני שאלה, ואם אנחנו רוצים לטפל בתופעה של אלימות מינית חייבים להתחיל פה בבסיס, ברשויות.
עודד פורר: ד"ר איריס שהם מנהלת החדר האקוטי בסורוקה, אחריה עו"ד ליאנה מגד ממשרד המשפטים.
איריס שהם: בוקר טוב, אני אדבר כמרכז הפריפרי הכי צעיר שהוקם לפני כמעט עשור בסורוקה.
איריס שהם: דבר ראשון אני רוצה להגיד מילה טובה גם למשרד הבריאות וגם לחן שמהרגע שנפתחנו הרגשנו מאוד עטופים וקיבלנו מענה כמעט יום-יומי, גם טלפוני, לכל דבר שהיינו צריכים.
איריס שהם: אני חושבת שאנחנו מרכז שנפתח לפי הספר, אני באה מבית ייקה אז פתחתי את הפרוטוקול ועברנו דף-דף אז אם אני מתכתבת עם הוועדות הקודמות שהיינו בהן, אז את כל סמי האונס אנחנו שולחים, ערכות אונס לא זרקנו מעולם ב-10 השנים האחרונות, אין אצלנו התניה בין תלונה במשטרה לבין הבדיקה, אפילו אגיד ההיפך, רוב הבנות שמגיעות אלינו לא מגישות ולא רוצות לראות את השוטר, אולי 10% או 15% מהבנות שמגיעות אלינו בכלל מוכנות שהשוטר ייכנס לחדר, בגלל חובת הדיווח אנחנו חייבים לקרוא למשטרה.
איריס שהם: אני חושבת שהדיון צריך להיות מוסט לשאלה הזאת, למה כל כך מעט בנות רוצות להגיש תלונה, למה אפילו לראות שוטר שישאל אותן אם הן רוצות להגיש תלונה או לא, זו חוויה כל כך כל כך מורכבת ולשם אנחנו צריכים להפנות את האנרגיה שלנו, לא יודעת איך, בהסברה, בהנגשה, אולי שלא סייר של 02:00 בלילה יבוא לעשות את זה אלא מישהו שהוא מומחה בתחום.
ע'דיר כמאל מריח: אני מאמינה, האם אפשר ליישם את זה שבמשטרה יקיימו את הנוהל הזה שתישלח שוטרת ולאו דווקא שוטר, במקרים כאלה?
איריס שהם: אני יכולה להגיד לך ש-90% מאלה שהגיעו הם שוטרים ולא שוטרות.
איריס שהם: זה באמת, זה החיים.
עודד פורר: אני חייב לומר משהו, לפחות במקרה שציינה איילת קודם מסתבר שמדובר בשוטרת, שאמרה שהיא לא מכירה - - - זה לא אומר שאם זה שוטרת ולא שוטר - - -
ע'דיר כמאל מריח: לא, אולי מבחינת רגישות כאישה לאישה יש פה משהו שיכול להקל עליה.
עודד פורר: משטרת ישראל גם היא כמו כל גוף אחר שנוגע בדבר, חייב להדריך את הצוותים שלו לגבי איך מטפלים באירועים האלה.
ע'דיר כמאל מריח: זה משהו שגם שווה לבדוק מול משטרת ישראל, איך הם מטפלים בזה, ואולי כן אפשר לכוון שיישלחו שוטרות ולאו דווקא שוטרים.
ע'דיר כמאל מריח: בגלל הרגישות.
עודד פורר: כדי לא לגלוש מהזמן אני אומר שב-14.9 אנחנו מקיימים דיון על ההליך הפלילי כולו וניכנס לזה שם יותר לעומק.
איריס שהם: אני חושבת ששם רוב הבעיות שלנו כי באמת רוב הבנות שמגיעות אלינו, ולקח לי זמן להבין את זה, לא מגיעות בשביל הבדיקה הפורנזית, לא מגיעות בשביל התרופות, הן מגיעות פשוט בשביל שמישהו יראה אותן ויכיל אותן ויבדוק אותן ויגיד במרכאות שהכל בסדר מבחינה גופנית אבל זה משהו שהוא מאוד משמעותי לאותה נבדקת, לדעת שהיא תוכל להרות, תוכל להתחתן, תוכל ללדת ילדים, משהו מאוד בסיסי שהוא הרבה מעבר לכל הדברים האחרים שאנחנו מציעים להן, וחלקן באות אלינו וזה כל מה שהן רוצות.
איריס שהם: הן לא רוצות טיפול תרופתי, הן לא רוצות בדיקה פורנזית, הן לא רוצות להגיש תלונה במשטרה, וזה קול שצריך להישמע, זה בעיני הלב של המרכזים שלנו, יותר מהכל.
איריס שהם: הבדיקה הכוללת והגישה הכוללת.
איריס שהם: התלונות במשטרה באמת צריך איך שהוא להתערב ולשפר.
עודד פורר: עו"ד ליאנה מגד ממשרד המשפטים, אחרייך דבורה באומן מביה"ח הדסה.
עודד פורר: מרכז בת עמי.
ליאנה מגד: אני אשמח לומר כמה דברים.
ליאנה מגד: אני רוצה להגיד באמת - - - לגבי הצורך לוודא איזה שהוא רצף טיפולי - - - הבדיקה ואחר כך הגשת התלונה - - - כפי שהציג באמת יו"ר הוועדה, אני רוצה להזכיר, אנחנו בעצם העברנו את דו"ח ועדת - - - שיתקיים דיון בהקשר הזה בחודש ספטמבר.
ליאנה מגד: בדו"ח הזה יש המלצה מאוד מרכזית בעיני שבעצם מדברת על הצורך בעובד סוציאלי מלווה לנפגעי עבירות מין ממועד החקירה ועד תום ההליך הפלילי.
ליאנה מגד: אני מציינת את זה פה, למרות שזה בעצם לא כולל את שלב החדרים האקוטיים, שזה שלב שעוד מוקדם בכלל לעניין של הליך פלילי, אבל אותו עקרון של הצורך בליווי של נפגעי עבירה שיהיה איזה שהוא גורם מערכתי שיודע לקחת אותו ממקום למקום ולתת לו איזו שהיא אוריינטציה בפני מה הוא עומד, זה דבר שהוועדה שלנו זיהתה כדבר סופר מרכזי ולכן אני שמה אותו גם פה על השולחן, זה מתקשר לדברים ששמענו מח"כ סגלוביץ וזה בהחלט נקודה למחשבה.
ליאנה מגד: כנציגת משרד המשפטים אנחנו גם נעשה בדיקה פנימה באמת מה אפשר לעשות עם משרד הרווחה ומשרד הבריאות לגבי הצורך בליווי הנפגעת סביב החדרים האקוטיים.
ליאנה מגד: זו נקודה ראשונה.
ליאנה מגד: נקודה שניה שאני רוצה לציין היא באמת כפי שציינה ד"ר שהם, אכן יש קושי גם עם הגשת תלונות במשטרה של נפגעי עבירות מין, יש רצון מערכתי לעשות עבודת עומק בנושא הזה שבאמת תביא ליישום המלצות דו"ח ועדת ברלינר גם בהקשר של המשטרה, הפרקליטות.
ליאנה מגד: - - - בתי המשפט.
ליאנה מגד: החשוב בהקשר הזה שאני רוצה להציג בפני הוועדה, זה שבעצם אנחנו מרכזים, עד פרוץ הקורונה, הייתי בעצם בעיצומו של מהלך כזה לרכז הסדרה של החזקת הערכות, הדגימות שנלקחות בחדרים האקוטיים, היינו באמצע עבודה מערכתית, אגב, דבר שעלה מתוך הוועדה לקידום מעמד האישה בדיון לפני כשנה וחצי או שנתיים שהיו"רית הקודמת ח"כ עאידה תומא סלימאן - - -החדרים האקוטיים ואז באמת ראינו שיש צורך בהסדרה כוללת של איך מחזיקים, איך שומרים, מי האחראי על הדגימות האלה, האם המשטרה, האם משרד הבריאות, - - - היינו ממש בעיצומו של סוג של יצירת הסדר מהותי וחדש בנושא הזה של כמה זמן נחזיק את הדגימות, מתי ידברו עם הנפגעות, מתי נפגעת תוכל להביע את עמדתה מה היא רוצה לעשות עם הדגימות האלה.
ליאנה מגד: אנחנו מתכוונים להמשיך את העבודה הזאת, עדיין אין לנו מסמך - - -להעביר לוועדה, אבל אנחנו על זה, יש צורך מאוד משמעותי.
ליאנה מגד: ד"ר זהר לביא מאוד מקדמת את הנושא הזה מולנו.
ליאנה מגד: אנחנו מקווים שנוכל להציג בחודשים הקרובים התקדמות משמעותית.
עודד פורר: שי מעוז ממשרד הבריאות.
עודד פורר: אחריו סטלה וינשטיין חברת מועצת העיר אשדוד.
שי מעוז: - - - נאמרו גם על ידי רועי קאהן נציג האוצר, בעצם המשרד כן ביקש תקצוב להוספה של חדרים נוספים במסגרת דיוני תקציב 2020, כידוע הדיונים האלה לא מוצו ולכן גם יכול להיות שרועי לא הכיר את זה כי באמת הדיונים האלה לא נערכו ולא הסתיימו ואנחנו מאוד מקווים שהקונסטלציה הפוליטית תאפשר גם למצות את הדיונים ולסיים אותם כדי למצוא פתרון תקציבי לבסיס.
שי מעוז: בעצם כל מענה שאנחנו מדברים עליו נכון וראוי שייכנס לבסיס תקציב המשרד, ולא יהיה איזו שהיא תוספת חד פעמית שאחר כך בתי החולים מאוד יתקשו לשמר אותה.
שי מעוז: לכן חשוב לנו שזה ימוצה במסגרת דיוני התקציב.
שי מעוז: אין לי פה תלונה על משרד האוצר כי באמת הדיונים האלה לא קרו ו - - -
יואב סגלוביץ': כמה ביקשו?
שי מעוז: 6 מיליון שקלים תוספת לבסיס תקציב המשרד.
יואב סגלוביץ': לכמה מרכזים?
שי מעוז: לצורך הרחבה של המרכזים, כמו שאמרה זהר קודם, כל מרכז - - -
ע'דיר כמאל מריח: שניה, תתעכב על הנקודה הזאת.
ע'דיר כמאל מריח: הרחבה או הקמה של חדשים, ה-6 מיליון?
שי מעוז: הקמה של מרכזים חדשים.
שי מעוז: כמו שזהר אמרה, כל מרכז מוערך סביב 1 מיליון שקלים, אנחנו מדברים על סדר גודל של שישה חדשים.
יואב סגלוביץ': ההערכה היא 1.5 מיליון.
שי מעוז: - - -לאור הדיון הזה והמהלכים החשובים שנעשים עכשיו אני מניח שאנחנו גם נשב בבית ונדייק את ה- - -
יואב סגלוביץ': ההערכה היא 1.5 מיליון ולא 1 מיליון.
ע'דיר כמאל מריח: וחשוב לדייק בפרטים הקטנים כי אם אנחנו מדברים על שישה קיימים ואנחנו רוצים להרחיב לעוד שישה, אז 6 מיליון לא יספיקו לך.
ע'דיר כמאל מריח: כלומר אתה צריך לבנות תכנית רב שנתית ולראות בצורה רוחבית רב מערכתית מה החזון שלך.
שי מעוז: ברור.
שי מעוז: אני חושב שכולנו למדים, אני לפחות עכשיו למדתי עוד דברים וכמו שאמרתי גם בהתייחסות הקודמת, הנושא הזה הוא בדגשים של השר, של סגן השר, וכשיתחדשו הדיונים נדון בנושאים האלה.
עודד פורר: סטלה וינשטיין ואחריה ג'וליה ברדה מנהלת המרכז האקוטי בבית החולים וולפסון.
סטלה וינשטיין: שלום.
סטלה וינשטיין: אני חברת מועצת העיר אשדוד, בין היתר אני גם חברה בוועדה לקידום מעמד האישה בעיר.
סטלה וינשטיין: הקשבתי קשב רב לכל הדיון הזה ואני חייבת לחדד תמונת מצב שהתגלתה לי בחודשים האחרונים.
סטלה וינשטיין: יש לנו בית חולים שנפתח בעיר אשדוד, אסותא אשדוד, פניתי לפני מספר חודשים בעקבות מקרה של תושבת העיר שעברה אונס ובעצם הידרדרה שנתיים אחרי האונס לכדי הפרעות אכילה מאוד קשות ואשפוזים בבית חולים פסיכיאטרי, גיליתי את המהות הטיפולית בחדר האקוטי ומה החשיבות של נאנסת כן לקבל את המענה במיידי בחדר האקוטי, פניתי לבית חולים לפני מספר חודשים בבקשה, והתגלתה לי תמונה, ופה אני פונה למומחים של הוועדה לנסות להבין.
סטלה וינשטיין: בתי החולים, נראה כי הם לא מעוניינים לפתוח את החדרים האלה ואני לא מצליחה כל כך להבין למה, מה ההבדל בין נפגעת אונס לנפגעת תאונת דרכים, או חלילה נפגעת אלימות, מה הסיבה לא לתת את המענה הראוי הזה, וממש בהתנגדות ובתירוצים, לא מעוניינים.
סטלה וינשטיין: מה העלויות הכלכליות שבגינן, בעצם הם כביכול מתרצים את זה בעלויות כלכליות מאוד גבוהות ואני לא מצליחה לשים את האצבע מה ההבדל בין שוב פעם נפגעת אונס שמגיעה בלי חדר אקוטי, ואז בעצם הגעה ל- - - כמעט לצערי הרב, לבין כן קיום של חדר אקוטי כזה מבחינת עלויות ברמת הניהול השוטף של בית החולים.
סטלה וינשטיין: עוד דבר שאני מנסה להבין, האם באמת לבית החולים יש את זכות הבחירה?
סטלה וינשטיין: בסופו של דבר הם נותני שירות, מוקמים על ידי המדינה, ואני לא מבינה איך הגענו למצב שבבית חולים וולפסון זה ממש החדר האקוטי, הם בני ערובה של בית החולים לקבלת עוד תוספות תקציביות.
סטלה וינשטיין: גם אצלנו נאמרה רמיזה מאוד עבה, שאם אנחנו רוצים שהחדר יוקם, כדאי שנפעל לתוספת תקציבית, העברה תקציבית כלשהיא ממשרד הבריאות, הרבה ממה שלי נשמע, הרבה מעבר לעלויות ההקמה.
סטלה וינשטיין: עוד שאלה, איך זה ייתכן שיש עדיין בתי חולים בישראל, ביניהם גם בית החולים אסותא באשדוד, שאין צוות שמוכשר לטפל בנפגעות אונס, אני כבר לא מדברת על חדר אקוטי.
סטלה וינשטיין: אין צוות בכלל.
סטלה וינשטיין: זה מאוד מטריד אותי והייתי רוצה לקבל תשובה.
סטלה וינשטיין: תודה.
עודד פורר: תודה סטלה.
עודד פורר: אנחנו מתכנסים לקראת סיום, אני גם מתנצל בפני דוברים נוספים שלא יספיקו לדבר.
עודד פורר: פני, רצית לומר משהו.
עודד פורר: אני חייב לומר, קודם כל, כל הכבוד לך שעמדת פה ודיברת.
עודד פורר: אני לא הצלחתי לדבר אחרייך.
פני אפרצב: קודם כל תודה רבה לכם שנתתם לי בכלל את ההזדמנות.
פני אפרצב: אני חושבת שבשמונה השנים האחרונות עברנו שינוי מאוד מאוד גדול, לא היה קול לנפגעות אונס בתקופה שבה אני נאנסתי וגם לא חמש ושש שנים אחרי זה.
פני אפרצב: רציתי להגיד על הדיון שקודם כל שוב, זה בגדר חלום שמתגשם מבחינתי, לא דמיינתי שאפשר לחלום חלומות כאלה, אז תודה שבכזאת צורה נוקבת, ועודד, על הצורה שבה דרשת את התשובות ולא נתת למשרד הבריאות לתרץ בצורה שאני מתנצלת שאני אומרת את זה, אבל התשובות קצת העליבו אותי בתור נפגעת אונס.
פני אפרצב: חסרים לי פה שוטרים, נציגים של המשטרה, אם הבנתי נכון זה הולך לקרות, השוטרים היו צריכים להיות פה, לשמוע אותי ולקבל את כל המידע.
פני אפרצב: אני חושבת שהמודעות לחדרים אקוטיים היא שחסרה יותר משהחדרים עצמם חסרים והיא קריטית ואני רוצה להדהד את מה שסטלה אמרה עכשיו.
פני אפרצב: אמנם טראומה מינית לא הורגת באותו רגע, אבל היא הורגת אותנו לאט.
פני אפרצב: החלק בנפש שלי שנרצח באותו לילה לא יחזור אלי, עד לפני שנה לא הייתי אדם מתפקד.
פני אפרצב: לא יצאתי מהבית, זאת אומרת אמנם התקיימתי איך שהוא אבל לא באמת חייתי.
פני אפרצב: אז זה נקרא חדר אקוטי, אבל זה פשוט צריך להיות חדר הלם לכל דבר ועניין, בדיוק כמו שאנשים שמגיעים מתאונה על סף מוות, ככה צריך להתייחס לנשים שעברו אונס.
פני אפרצב: בזה אני אסיים.
עודד פורר: לפני סיכום אני רוצה לראות אם יש לנו תשובה ממשרד האוצר.
רועי קאהן: אין לי תשובה לתת לך.
רועי קאהן: כפי שאתה יודע אנחנו נמצאים בתקופה של תקציב המשכי, כמובן שאנחנו נלמד ונבדוק את הנושא ונחזור לוועדה עם תשובה.
עודד פורר: אישרתם 11 מיליארד שקלים כסף כיס לממשלה לעשות בה כרצונה בתקציב הנוכחי.
עודד פורר: זה ייכנס לסיכום גם, שיש ציפייה שבתוך ה-11 מיליארד שקלים האלה יימצאו גם 5 מיליון שקלים לתקצב את המרכזים האקוטיים.
עודד פורר: תעביר את המסר הזה וגם אני אדאג להעביר אותו, ואנחנו יום-יום נשאל אתכם על הנושא הזה.
עודד פורר: אני רוצה לסכם את הדיון הלא פשוט הזה.
עודד פורר: אבל אני חושב שהוא היה דיון מאוד חשוב.
עודד פורר: אני חושב שהאירוע הזה הוא אירוע שהולך ללוות את החברה הישראלית עוד הרבה זמן ואסור לנו להוריד אותו מסדר היום ואסור לנו לתת לזמן מה שנקרא לעשות את שלו וחס וחלילה לחזור לזה עוד פעם בעוד אירוע משמעותי בסדר גודל כזה.
עודד פורר: אני חושב שכן צריך לפחות לאחוז את השור בקרניו איפה שאפשר לטפל בזה, עוד לפני הטיפולים המערכתיים של החינוך והחברה, שהם חשובים לא פחות.
עודד פורר: אני מסכים עם הדברים שאמר פה ראש עירית אילת, דברים שכתב בן דרור ימיני אני מסכים איתם לגמרי, יש לנו תיקון לעשות כחברה, אבל חלק מהתיקון שאנחנו צריכים לעשות כחברה הוא גם לתעדף את הנושאים האלה בטיפול.
עודד פורר: בסוף התקציב הוא המדיניות של הממשלה והאם הנושא הזה נמצא על סדר היום שלה או לא נמצא על סדר היום שלה.
עודד פורר: אני חייב להגיד שהעובדה שמספר לנו נציג האוצר שלא עלתה דרישה ממשרד הבריאות בכלל לתקצב חדרים אקוטיים, זה אחת הכותרות המזעזעות בעיני.
עודד פורר: כי מדובר על סכום כסף לא גדול, לא משמעותי במונחים של תקציב משרד הבריאות, אבל דרמטי, שמראה מה מבחינת משרד הבריאות, איפה נמצא העניין הזה.
עודד פורר: בתחתית.
עודד פורר: יש את תחתית הסולם ויש מתחת לזה, אז זה נמצא שם.
עודד פורר: אנחנו בנושא הזה לא מתכוונים להרפות ומבחינתנו יש דרישה של הוועדה לקידום מעמד האשה ממשרד האוצר ומשרד הבריאות לתקצב עוד השנה 5 מיליון שקלים לטובת פתיחת חדרים אקוטיים בבתי חולים נוספים.
עודד פורר: אני לא אתחיל לקבוע לכם איפה ומה, זו החלטה גם לא פשוטה.
עודד פורר: אני חושב שזה סכום סביר שאפשר להקצות אותו ברמה המיידית, והוא גם קיים.
עודד פורר: בתוך ה-11 מיליארד שקלים שהממשלה הרשתה לעצמה גמישות, בתקציב לא-תקציב שהם אישרו פה, בקומבינה שעשו פה בשביל לשמר את עצמם, לפחות שיטפלו בנושא הזה.
עודד פורר: 5 מיליון שקלים.
עודד פורר: לא יכול להיות שנפגעת באשדוד, בנהריה, ברחובות, בכפר סבא, במקומות נוספים שיש בהם בתי חולים צריכה לכתת רגליה, אם היא בכלל יודעת.
עודד פורר: בנוסף, אנחנו דורשים ממשרד הבריאות, וגם כאן זה כלום, זה תקציב קטן בתוך תקציב הפרסום של המשרד.
עודד פורר: הנושא הזה חייב להיות מפורסם בכל השפות.
עודד פורר: בערבית, באנגלית, בצרפתית, ברוסית, וכמובן שבעברית.
עודד פורר: יש פה מנעד רחב של דוברי שפות של עולים ועולות וגם של תיירים ותיירות שמגיעים למדינת ישראל, שצריכים לקבל הנגשה של המידע הזה.
עודד פורר: לא יכול להיות - - - הדבר הראשון שבנאדם עושה נראה לי שהוא בודק משהו היום, זה לחפש בגוגל.
עודד פורר: אגב, זה גרושים במונחים של הממשלה גם.
עודד פורר: זה חייב להיות מפורסם.
עודד פורר: הדבר האחרון, שינוי הנוהל.
עודד פורר: אני לא מוכן לקבל את זה שבנוהל של משרד הבריאות שמנחים את בתי החולים – אגב אני חושב שהנוהל לא מבוצע, להערכתי, במקום שיש בו טיפה קומן-סנס – לשאול על הרגלי האוננות או הרגלי הנגיעה.
רויטל בר אושר: אם לא שואלים, - - - משפטית, ופוסלים את העדות.
רויטל בר אושר: לכן זה מאוד חשוב.
עודד פורר: שישנו את הנוהל.
עודד פורר: בגלל הנוהל.
רויטל בר אושר: כן.
רויטל בר אושר: זה מאוד חשוב מה שאתה אומר.
רויטל בר אושר: זה משהו קריטי מאוד.
עודד פורר: עד כדי כך.
עודד פורר: זה כאילו ברמה המשפטית אם לא שואלים זה פוסל את העדות ואין שום משמעות לשאלה עצמה ברמה המהותית.
יואב סגלוביץ': ולמעלה משלוש שנים עובדים על נוהל חדש.
עודד פורר: הנוהל שכרגע בתוקף הוא הנוהל משנת 2003, יואב.
יואב סגלוביץ': עובדים על נוהל חדש שלוש שנים.
עודד פורר: צריכה לצאת הנחיה מיידית בנושא הזה ולבטל את הפארסה הזו.
עודד פורר: אני לא יודע למי עלתה המחשבה לשאול את השאלה הזו, להכניס את העניין הזה לנוהל, אבל זה חייב לצאת באופן מיידי.
עודד פורר: רצית להוסיף משהו, ח"כ ע'דיר?
ע'דיר כמאל מריח: כן אדוני היו"ר.
ע'דיר כמאל מריח: קודם כל פני, אני מאוד מודה לך על השיתוף שנגע בליבנו כולנו.
ע'דיר כמאל מריח: אדוני היו"ר, אני מבקשת שנבחן את הדברים בצורה רוחבית וכמכלול.
ע'דיר כמאל מריח: כל יושבי החדר שישימו לב, אנחנו דנים אפילו לפעמים במקצועות נשיים.
ע'דיר כמאל מריח: דנו בעובדות המעבדות, בעו"סיות, כל מקצוע שנחשב כ"נשי" סובל מתת תגמול.
ע'דיר כמאל מריח: כל תחום שבו הנפגעות כביכול הן נשים סובל מתת טיפול.
ע'דיר כמאל מריח: זו מגמה, זו מדיניות, סליחה שאני עושה את ההפרדה, זה משהו שהקלאב של הגברים, המועדון הזה של הגברים, דואג יופי לעצמו, וכשזה נוגע לנשים אם הן בתחום התעסוקה, אם זה בתחום חברתי כל שהוא, אז שם יש חוסר טיפול, ואני מבקשת שנבחן את זה ברמה של מדיניות, כלל, כחברה וזה חובתנו כוועדה כאן לבחון את זה.
ע'דיר כמאל מריח: עוד דבר נוסף, ה-5 מיליון, אני לא מבינה את המספר.
ע'דיר כמאל מריח: אם אנחנו למדים שהקמה של חדר אקוטי זה 1.5 מיליון אז מספרית זה לא מסתדר לי.
ע'דיר כמאל מריח: למה לא לדרוש 6 מיליון שקלים ולהקים ארבעה נוספים.
ע'דיר כמאל מריח: אז למה 5 מיליון אם מספרית זה לא מסתדר?
עודד פורר: למה לא 10 מיליון.