GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אסתי אשל: אולי לחוקק חוק, כמו שיש למעשה בנושא של קציני מבחן.
אסתי אשל: שאם מישהו עושה עבירה, מחייבים אותו ללכת לטיפול.
אסתי אשל: למה גבר שמכה או שמגיש תלונה או לפני משפט או משהו כזה, לא יחייבו אותו לטיפול?
אסתי אשל: דבר שני, למה לא לבנות גם לגברים מכים מקלטים ולא להוציא את האישה והילדים עם ההגבלות של גיל הילדים, של מספר הילדים?
אסתי אשל: אולי נוציא את הגבר והאשה תישאר בבית וגם לו ניתן את המעטפת הטיפולית באותו מקום שנוציא אותו אליו?
אסתי אשל: אלה דברים שאני מדברת מהשטח שאנחנו נתקלים בהם וחשוב לחשוב קצת מחוץ לקופסה ולא עוד תקנים לגבי טיפול בנשים או משהו כזה, אלא לבנות שירותים, כמובן עם תקנים ראויים, ואז אולי אנחנו נוכל להגיע למצבים טובים יותר מבחינת גברים מכים.
עודד פורר: אני רוצה לקראת סיכום, חברות הכנסת, כל אחת אם אתן רוצות לסכם משהו.
תמר זנדברג: אני חושבת שהדיון הזה היה סופר חשוב, אולי אחד הדיונים הכי חשובים בנושא הזה שראה אין ספור ישיבות ודיונים, למה?
תמר זנדברג: כי זה התפקיד שלנו, גילינו פה אמת מאוד מאוד, שלא ידענו אותה, אף אחד מאתנו, והיא הוסתרה מאתנו בצורות כאלה ואחרות עד כה.
תמר זנדברג: בסוף הדברים נציגת השלטון המקומי נתנה את התוכן, את המענים, את התכניות לגברים, את התכניות הטיפוליות, בעצם את כל מה שהוא נכנס בתוך התכנית הזאת, וברור שבלי הכסף אי אפשר לבצע שום דבר מזה, בוודאי ובוודאי לא דברים חדשים שכל כך נזקקים פה.
תמר זנדברג: שמענו בדיון הקודם שהיה בוועדה אחרת, עוד לפני שהוועדה הזו קמה, בוועדת העבודה והרווחה באמת את כל הדברים החדשניים, שימוש בטכנולוגיות ותכניות לגברים, שלא לדבר על העלייה שחלה עם משבר הקורונה וכולי.
תמר זנדברג: כל הדברים האלה כמובן יכולים להישאר על הקרח בלי שהם יקבלו את המענה התקציבי המתאים.
תמר זנדברג: אני רוצה להזכיר לכולנו, זה הצלת חיים, לא פחות.
תמר זנדברג: הדיון הזה מתקיים בעיתוי מאוד מאוד חשוב שאין רצח של אישה על הפרק.
תמר זנדברג: זה שעון מתקתק.
תמר זנדברג: הרצח הבא יכול להיות היום, יכול להיות מחר, יכול להיות מחרתיים ויכול להיות בשבוע הבא.
תמר זנדברג: במקום לקיים את הדיון בגלים הוועדה הזו וטוב שקמה, ושוב, ברכות ליו"ר החדש, אמורה לטפל באופן רציף כל הזמן, כדי לא להזניח ולא רק להתעורר כשהתקשורת מתעוררת.
תמר זנדברג: ואז מה גילינו?
תמר זנדברג: אנחנו מדברים על 50 מיליון קטנים, צנועים, במקום 750 מיליון חברות וחברים, שנבין על מה מדובר.
תמר זנדברג: במקום שתוך 5 שנים נגיע ל-250 מיליון שקלים בשננה ומשם נמשיך אנחנו בחוסר מטורף אחורנית באופן שלא יאפשר לפתח את המענים המצטברים והחדשים והנוספים מדי שנה.
תמר זנדברג: לכן מצאנו לנו כאן עבודה חדשה, אדוני היו"ר שאנחנו כולנו ביחד נעשה אותה ונעמוד על כך שמלוא התקציב הזה יינתן, כי באמת, שוב אני אומרת, זה באמת מדובר באשה הבאה שאנחנו עכשיו עדיין לא יודעים מי היא ורצים אחריה כדי להציל את חייה, לא פחות מזה, וכך גם צריך להתייחס לזה, בחרדת קודש.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה להגיד כמה מילים.
עודד פורר: אחרייך ח"כ קטי שטרית.
עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת תמר, אבל זה לא כל כך מדויק מה שנאמר.
עאידה תומא סלימאן: הוועדה הזו ולא חשוב לי מי עמד בראשה, זה מאוד חשוב שח"כ יו"ר הוועדה עודד פורר נכנסת כבר על הישיבות הראשונות לנושא הזה, כי באמת זה נושא שאסור להפקיר ובעיני אף אחד לא יטפל בו כמו הוועדה הזו, כמו שעשתה בעבר.
עאידה תומא סלימאן: הוועדה הזו חשפה פעם אחרי פעם אחרי פעם את העובדה שהתכנית לא מתוקצבת כל שנה.
עאידה תומא סלימאן: זה בושה מה שקורה עם הממשלה הקודמת והנוכחית בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: ארגוני הנשים יצאו לשביתה כללית אם אתן זוכרות, עד שהחליטו להתחיל להזרים כסף.
עאידה תומא סלימאן: הכסף שמוזרם, ידענו מהתחלה, ואני התחלתי את הדיון פה בישיבה עכשיו כשאמרתי ש-50 מיליון שקל אמורים להיות לביצוע תכניות חדשות, שנה אחרי ה-50 מיליון האלה שניתנו אמורים להכנס לגוף התקציב ולתת עוד 50 מיליון נוספים.
עאידה תומא סלימאן: הבנו את זה מהתחלה.
עאידה תומא סלימאן: האוצר לא רוצה להבין את זה, הממשלה לא אכפת לה מהנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: הם פעם נתנו 8 מיליון שקל, בשנה הראשונה, 8 מיליון שקל.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה עושים עם 8 מיליון שקל.
עאידה תומא סלימאן: מאוד חורה לי שעכשיו גם מי שתקצב ותיעדף את התקציבים החדשים למשרד הרווחה בזמנו, כולל אותם 8 מיליון, היום נלחם על התקציב.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מברכת על כל אחד.
עאידה תומא סלימאן: אני מתכוונת לשר הרווחה לשעבר.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על כל אחד שמצטרף למאבק הזה, אבל בלתי מתקבל על הדעת שאנחנו צריכות לקבץ נדבות כדי לקבל את התקציב המועט, 50 מיליון שקל.
עאידה תומא סלימאן: היו"ר, ישבת בוועדת הכספים, ראית איך מיליארדים עוברים בשניה שם, ואנחנו מדברים על 50 מיליון שקל.
עאידה תומא סלימאן: זה חיי נשים.
עאידה תומא סלימאן: מאוד חורה לי גם להתחיל לדבר עכשיו כאילו הכל מתחיל מחדש.
עאידה תומא סלימאן: יש פאשלה רצינית של הממשלה, יש הזנחה פושעת בעיני בנושא הזה, הגיע הזמן לשים לה קץ.
עאידה תומא סלימאן: אני גם מבקשת תוך כדי המעקב שנעשה, שנעשה גם מעקב על דברים שהמשרדים אמורים לעשות ולא עולים כסף, והם לא נעשים.
עאידה תומא סלימאן: למשל האם הגעתם לעניין של איחוד כל הערכת המסוכנות, הזרמת המידע?
עאידה תומא סלימאן: אלה דברים שהם בעבודה היום יומית ולא עולים כסף וכן מצילי חיים.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה כבוד היו"ר, שבאמת הנושא הזה יעמוד על סדר יומה של הוועדה באופן שוטף, ממש, לחייב גם את האוצר וגם את המשרדים להגיש דו"חות כל חודשיים מה קורה בתכנית הזו.
עודד פורר: ח"כ קטי שטרית.
קטי קטרין שטרית: אני חושבת שהנושא הזה מאוד מאוד חשוב, זה לא עניין של ימין ולא עניין של שמאל, אלימות אפשר לראות אותה לצערנו הרב בכל המשפחות, פחות או יותר, שמוצגות לפנינו.
קטי קטרין שטרית: יש כאן הרבה מאוד עבודה.
קטי קטרין שטרית: המצב לא פשוט ואולי גם התחושה היא שהיד קלה על ההדק.
קטי קטרין שטרית: אני גם לא מתיימרת להיות מומחית.
קטי קטרין שטרית: אני מודה כאן שאני לא מומחית, אני חסרת אונים בשלב מסוים לאור האלימות הגואה והגועשת, ולאו דווקא בגלל שהתקשורת מאירה את הנושא הזה, עם כל הכבוד לתקשורת, אנחנו פשוט מודעים למה שקורה, גם ברחובות, גם בתוך הבתים.
קטי קטרין שטרית: אני חושבת שיש פה אתגר מאוד רציני לך, יו"ר הוועדה, כי הוועדה למעמד האשה היא בעצם קידום האשה, זה פחות או יותר מה שחשתי שאנחנו, יש הישגים בלקדם את האשה, אם זה בדירקטורים או בכל מיני תחומים אחרים, אבל אני חושבת שהבסיס שלנו בחברה התערער לאור האלימות הגואה וגועשת.
קטי קטרין שטרית: יש לזה המון סיבות.
קטי קטרין שטרית: גם במערכת החינוכית, בכל המעגלים האפשריים.
קטי קטרין שטרית: אבל אני חושבת שהדיון באמת צריך להיות מאוד מעמיק.
קטי קטרין שטרית: ועודד, אם אנחנו כנבחרי ציבור צריכים להשאיר חותם זה דווקא בדברים האלה.
קטי קטרין שטרית: אם מנענו ממשפחה כזו או אחרת, אני נחשפתי לסרטון מזעזע שבמקרה הייתי בבית, הטלויזיה הייתה פתוחה, וראיתי שם גבר מכה אישה ואני מסתכלת על הילדים, ילד בן ארבע, וחמש, או שש, מנסים להפריד את האבא מהאמא, ואם יכולתי להכנס לתוך המסך, אני לא יודעת, אני לא הייתי שולטת בעצמי מה הייתי עושה לו.
קטי קטרין שטרית: אבל זה מקרה מזעזע שאותי זיעזע ולכן בחרתי להגיד לך היום, אני בשש ועדות, החלטתי לרדת מכמה ועדות שהן חשובות מאוד, שהרבה אנשים רצים אליהן בבית הנבחרים כדי להיות בהן, אני רוצה להיות פה רק לצורך העניין.
קטי קטרין שטרית: אם אני אמנע אלימות בתוך המשפחה, אם אני אצליח, אם אני אאיר בפנס את הדברים האלה, שהם ממש חשוכים ואף אחד לא מדבר עליהם, אז אני חושבת שזה ההישג הטוב ביותר שיכול להיות לנו בוועדה.
קטי קטרין שטרית: לכן כשהיה שיח על האם יו"ר יהיה גבר או אישה, אמרתי שזה לא משנה, זה ממש לא משנה.
קטי קטרין שטרית: חותם גם אישה יכולה להטביע וגם גבר יכול להטביע.
קטי קטרין שטרית: עודד, אני באמת פונה אליך מלב אל לב, צריך לייחס חשיבות רבה.
קטי קטרין שטרית: אני כחברה בקואליציה מתחייבת לפעול שהתקציב הזה כן יגדל.
קטי קטרין שטרית: אני חד משמעית אומרת.
קטי קטרין שטרית: התקציב הזה חייב לגדול.
קטי קטרין שטרית: אבל אני לא רוצה שהוא יגדל על דברים שאין להם בסיס פרודוקטיבי.
קטי קטרין שטרית: שבאמת משהו טוב יצא מזה.
קטי קטרין שטרית: אם ניקח את זה לכל מיני, לא, בואו, אנחנו צריכים לראות תכניות- - -
עאידה תומא סלימאן: יש תכנית.
קטי קטרין שטרית: - - - לעקוב אחריהן, לבדוק שבאמת יש להן תוצר טוב כזה ואחר ויש שיפור.
קטי קטרין שטרית: ומפה להתקדם הלאה כמה שיותר.
קטי קטרין שטרית: ואני עומדת לרשות הוועדה והחברים, אמיתי, אני יודעת שאצלכם במשרדים יש בעיה עם תקציבים, אני בפירוש על זה.
עודד פורר: אני אתחיל מהדברים שאמרה קטי.
עודד פורר: הנושאים שעולים פה בוועדה הם לא ימין ולא שמאל ואין בהם שום שאלה, יש פה באמת שאלה על פני החברה הישראלית, גם מבחינת המלחמה באלימות, גם מבחינת השוויון, גם מבחינת היכולת לפרוץ ולשבור תקרות זכוכית בכל נושא שעולה פה לדיון.
עודד פורר: הוועדה פעילה פחות משבוע, הנושא הזה הוא אחד הנושאים הראשונים שביקשתי לשים על סדר היום והוא גם לא יירד מסדר היום.
עודד פורר: לצערי, צופה פני עתיד, הוא גם לא יירד מסדר היום הציבורי כי מה לעשות, בתוך עמנו אנחנו חיים, אנחנו מבינים שאנחנו עוסקים פה במשהו שבכל רגע ורגע קורים דברים.
עודד פורר: אם קטי אמרה שהיא לא כל כך מכירה את התכניות המקצועיות, אני מכיר פחות ממנה.
עודד פורר: אבל את העיקרון, העיקרון מאוד מאוד ברור ולא צריך להיות איש מקצוע ולא צריך להיות עובד סוציאלי כדי להבין שברגע שאתה סוגר את מדינת ישראל בסגר וברגע שאחוזי האבטלה עולים למעל 20%, הנתונים הראשונים שיקפצו בסטטיסטיקה זה הפניות למוקדי אלימות במשפחה ושל נשים למקלטים וחס וחלילה לרצח.
עודד פורר: זה ברור לחלוטין.
עודד פורר: לא צריך להיות גאון גדול.
עודד פורר: התכנית שבה אנחנו דנים כאן וגם את זה צריך לזכור, לא תוכננה בימי קורונה.
עודד פורר: היא תוכננה עוד, התקציבים שנדרשו לטובת יישום התכנית הזו היו בשגרה, לא במצב שאנחנו נמצאים כבר מספר חודשים במשק שהוא במשבר, צופה פני עתיד, המשבר הזה הולך ללוות אותנו לפחות עוד שנה.
עודד פורר: אני חייב לומר שהופתעתי כי בכל המסמכים שקראתי, הרושם, גם מהניסוחים, שמתקבל, הוא רושם שאומר תכנית שעולה 250 מיליון שקל, 50 מיליון בכל שנה.
עודד פורר: זאת אומרת כל שנה נשים 50 מיליון שקל, לא 50 מיליון שקל שגדלים.
עודד פורר: לא תכנית שעולה, בסוף הדרך התכנית הזאת עולה 250 מיליון שקל בשנה, זו תכנית שמשמעותה היא 250 מיליון שקל לבסיס.
עאידה תומא סלימאן: אחרי חמש שנים.
עודד פורר: אתם עכשיו מדקלמים את הסיסמאות של האוצר שכשבאים אליו עם תכנית של 250 מיליון שקל הוא אומר 'בוא נפרוש אותה' ובפרוסות מתחילים להיעלם הדברים.
עודד פורר: אז א.
עודד פורר: אני שמח שהבהרנו את הנושא, זו תכנית שהעלות השנתית שלה היא 250 מיליון שקל.
עודד פורר: לא 50 מיליון שקל בשנה ולא תוספות ולא חצי ולא בערך.
עודד פורר: יש פה תכנית של 250 מיליון שקל בשנה, זו העלות שלה ולשם אנחנו צריכים להתכוונן ולהגיע.
עודד פורר: כרגע היא מתוקצבת גם בתקציב 2020 וגם בתקציב 2021 ב-20%.
עודד פורר: כרגע משרד האוצר, ממשלת ישראל מתקצבים רק 20% מהתכנית, ואת הפער הזה אנחנו צריכים לסגור כאן ולפעול כדי שהוא ייסגר.
עודד פורר: אני מבקש שבכל מצגת שבה מציגים, ואני אומר את זה פה לנציגי המשרדים, תבהירו את זה לחברי הכנסת, ישבו פה חברות כנסת שליוו את התכנית הזאת יותר ממה שאני ליוויתי אותה והם הבינו כמוני, שזה 50 מיליון שקל, היה פה שלב במהלך הדיון שאמרו 'אה, 50 מיליון שקל בבסיס זה מצוין, זה נהדר'.
עודד פורר: אז צריך להיות ברור לכולם שכרגע התכנית הזאת מתוקצבת ב-20% ממה שתוכנן, אגב, ממה שאישרו השרים ב-2017.
עודד פורר: אמרתי, אנחנו נמצאים עכשיו בשלב של הליכי אישור תקציב כזה או אחר.
עודד פורר: אז קטי, את עדיין חברה בוועדת הכספים אני מניח.
תהלה פרידמן: גם אני.
עודד פורר: וגם את חברה בוועדת הכספים.
עודד פורר: אז אני אומר לכם, שם ייגזר גורלה של התכנית.
עודד פורר: לא פה.
עודד פורר: וזה ייגזר שם, בציר שיהיה חוצה מפלגות, שמדבר על זה שהתקציב ב-2020 וב-2021, בוא נגיד כך, היעד הוא להגיע ל-250 מיליון, בואו נתקרב לשם.
עודד פורר: בואו נתחיל להתקרב ליעד.
עודד פורר: אני גם לא רוצה סתם לשים, לקפוץ מ-50 מיליון בביצוע ל-250 מיליון, זה גם אתגר לא פשוט, אבל אנחנו צריכים לשנות את הפרדיגמה, וקטי, נצטרך להיות עם האצבע על הדופק באישור התקציב.
עודד פורר: ובאישור התקציב בהחלט אפשר יהיה לייצר את התיעדופים האלה, ואם אני צריך לסכם את הדיון במשפט אחד, אז חברות וחברי הוועדה יפעלו בוועדת הכספים בעת הבאת תקציב המדינה לאישור, לעמידה ביעד תקצוב התכנית ב-100%, כלומר 250 מיליון שקל בשנה.
עודד פורר: אני שמח לפתוח ישיבה ועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
עודד פורר: היום 13 ביולי, כ"א בתמוז תש"ף.
עודד פורר: הנושא הוא דיווח משרד החינוך בהתאם לסיכום הישיבה מיום 30 ביוני בנושא חשד לעבירה לפי חוק הסרטונים.
עודד פורר: יש לנו כאן מוזמנות ממשרד החינוך.
עודד פורר: ברוכות הבאות.
עודד פורר: אני שוחחתי אתמול עם המשנה למנכ"ל.
עודד פורר: זה לא שאני מחפש להביא לפה נציגים של משרד החינוך, אבל בישיבה ב-30 ביוני נאמר על ידי הנציגים שלכם שאין נתונים מהמחוזות, אז רצינו לסייע בידיכם לאסוף את הנתונים מהמחוזות.
עודד פורר: קיבלנו את זה בכתב, מיד נדבר על הנתונים עצמם ועל השונות בהם.
עודד פורר: אבל ניתן לך לפתוח, עינב לוק, מנהלת אגף בכיר שפ"י.
עינב לוק: בשנה האחרונה אני מנהלת את הארגון, ואני רוצה להגיד קודם כל שהנושא של הפצת תמונות וסרטונים בעלי גוון מיני נמצא על סדר היום של שפ"י באופן מאוד משמעותי.
עינב לוק: במהלך השנה האחרונה אנחנו פועלים בנושא הזה בשני כיוונים.
עינב לוק: כיוון אחד זה הנושא של מניעה, והכיוון השני זה טיפול באירועים.
עינב לוק: בנושא של מניעה אנחנו משתמשים גם בנתונים כדי לבנות את התוכנית שלנו למניעת פגיעה ברשתות החברתיות.
עינב לוק: הנתונים מאפשרים לנו להבין באיזה גיל זה מתרחש, מה מאפיין את ההתנהלות.
עינב לוק: יש לנו כמה תובנות שאולי בהמשך, אם זה יהיה רלוונטי, אני אציין, כמו שאנחנו רואים שבחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה הנושא הזה נמצא יותר על הפרק.
עינב לוק: אנחנו רואים שהפגיעה היא בעיקר בגיל של חטיבת הביניים.
עינב לוק: אנחנו רואים שפעמים רבות זה נעשה כחלק מפגיעה, והרבה פעמים זה נעשה כאיזושהי פרידה מבני זוג ואז מפיצים תמונות.
עינב לוק: וגם אנחנו רואים הבדלים בין המגזרים בנתונים.
עינב לוק: לגבי הטיפול באירועים זו שנה ראשונה שהנתונים מגיעים אלינו להיוועצות במדריכי היחידה למיניות ומניעת פגיעה מינית בילדים ובני נוער.
עודד פורר: תסבירי מה הכוונה להיוועצות.
עודד פורר: ראיתי את המונח הזה.
עינב לוק: אני אומר מה המונח אומר.
עינב לוק: אנחנו בעצם מנחים את מוסדות החינוך, שכאשר מתרחשים אירועים חריגים – אני אסביר את זה באופן כללי, לא ספציפית לנושא הזה – אז קודם כל בית הספר מחויב לטפל באירוע, שזה הדבר החשוב והמשמעותי.
עינב לוק: וכאשר מדובר באירוע חריג, יש לדווח למפקחת במשרד החינוך.
עינב לוק: כאשר האירוע הוא מורכב במיוחד, אנחנו מבקשים להיוועץ במדריכים מומחים בתחום.
עינב לוק: יש לנו בשפ"י מדריכים מומחים לאלימות, מדריכים מומחים לפגיעה מינית, מדריכים מומחים לרשת, מדריכים מומחים לסמים ואלכוהול, אובדנות, ואנחנו מבקשים מהם.
עינב לוק: עם היוודע שהאירוע הוא מורכב יש להיוועץ כדי לראות איך אנחנו עושים טיפול באירוע שהוא הוליסטי, כולל היוועצות משפטית, והמדריכים בשפ"י הם המומחים להבין איך לטפל באירוע מורכב.
עינב לוק: כל אירוע כזה שמגיע למדריכי היחידה, אנחנו מטפלים בו, מסייעים, והנתונים שהבאנו הם על כל האירועים שהגיעו להיוועצות עם מדריכי היחידה.
עינב לוק: אני יכולה להגיד שזו שנה שאנחנו אוספים בצורה מסודרת את הנתונים.
עינב לוק: יש לנו אותם בפילוח גם לפי שלבי חינוך, יסודי, על-יסודי.
עינב לוק: יש לנו אותם בפילוח מגזרי ויש לנו אותם בפילוח מחוזי.
עינב לוק: אלה הנתונים ששלחנו אתמול, שהם בהחלט מעידים על כל הנתונים שהגיעו.
עינב לוק: אגיד שיש עוד נתונים שהם לגבי רשת בכלל, אבל מה שכאן שלחנו זה ספציפית להפצת תמונות וסרטונים ברשת.
עינב לוק: הנתונים האלה מאפשרים לנו גם לראות מה סוג האירועים שמגיעים, מה תרבות הדיווח, ואנחנו כבר עסוקים בלטייב את האופן שבו יועצים ומנהלים מתייעצים לגבי אירועים, האם יש תרבות של היוועצות, האם יש פחות, מה הסוג, מה מאפיין, מה הגילאים, מה המגזרים, ולפי זה אנחנו גם מקיימים את הדיאלוג ואת השיח שלנו עם המפקחים על הייעוץ והמפקחים הכוללים.
עודד פורר: אני חייב לומר שזה חלק מהנתונים שביקשתי.
עודד פורר: כי אני ביקשתי את כל האירועים.
עודד פורר: הרי בסוף מה גורם לאירוע להפוך להיות מאירוע לאירוע חריג, ומאירוע חריג לאירוע מורכב שמחייב היוועצות?
עודד פורר: רצינו להבין את התמונה כולה.
עודד פורר: הרי אם אני מבין נכון את דברייך, לא כל האירועים שכוללים הפצת תמונות הם האירועים שמגיעים להיוועצות.
עינב לוק: ברשותך, הילה מנהלת אגף תוכניות סיוע ומניעה מבקשת לענות על השאלה.
הילה סגל: בוקר טוב.
הילה סגל: אני הילה סגל, אני מנהלת אגף תוכניות סיוע ומניעה בשירות הפסיכולוגי הייעוצי.
הילה סגל: אנחנו מכירות את הוועדה לאורך השנים וחשוב לנו מאוד להביא לכאן את המורכבות ולהביא אותה בצורה אותנטית.
הילה סגל: אתחיל מזה שאנחנו מתעסקים עם טווח מאוד מאוד רחב של אירועים, מרמה שילד יכול לכתוב ווצאפ משפיל ברשת, וזה יכול להיות ילד בן שמונה ובן תשע.
הילה סגל: טווח האירועים הוא עצום.
הילה סגל: אנחנו רוצים כתפיסה שחלק מהאירועים – וזה מוגדר בצורה ברורה מאוד, מיד אגיד איך – יטופלו ברמת בית הספר, שתהיה שם סמכות ותהיה שם אחריות ויהיה שם אמון במנהלים, וזאת התפיסה.
הילה סגל: יש לנו בתפיסה ובמדיניות שלנו בחוזרי המנכ"ל תבחינים שמגדירים מהו אירוע חמור, ולגבי כל אירוע מהו אירוע שצריך להיות מטופל ברמה הבית-ספרית ומהו אירוע שחייב להיות מדווח לפיקוח ולקבל היוועצות.
הילה סגל: אירועים של הפצת תמונות מיניות הם אירועים חמורים, הם אירועים שעונים על התבחינים שלנו והם אירועים שהשאלה אם יש חובת דיווח או לא, כן להגיש תלונה במשטרה או לא, כן לכנס ועדה או לא.
הילה סגל: שלא לדבר על כל ההתנהלות הזאת בתקופה של הקורונה, צריך גם את זה לזכור.
הילה סגל: אז יש פה טווח מאוד רחב של אירועים, אנחנו לא רוצים לחשק את המנהלים, אנחנו לא רוצים להקטין את המנהלים, אנחנו רוצים לתת להם את הסמכות שלהם, ולצד זה אנחנו מספקים להם מומחים כי זאת תורה שלמה של האם יש כאן אירוע של פגיעה.
הילה סגל: אירועים לאורך השנים היו נתפסים כאירוע בין ילדים וצחוקים.
הילה סגל: אנחנו לא מתייחסים לזה כך.
הילה סגל: אנחנו רוצים להגדיר בדיוק, וזה מוגדר בחוזרי המנכ"ל.
הילה סגל: אנחנו נשמח להגיד, אנחנו החמרנו מאוד.
הילה סגל: אחד הדברים שקיימים אצלנו במדיניות – החוק היום לא מחייב הגשת תלונה במשטרה על הפצת תמונות.
הילה סגל: כשזה מגיע למוסד חינוכי, חייבנו את מנהלי בתי הספר להגיש תלונה במשטרה, כי זה חמקמק.
הילה סגל: כי הרבה פעמים תמונה מסתובבת, לא יודעים מי שלח אותה, והכלים פה לא מספיקים בבית הספר.
הילה סגל: כתפיסה המדיניות שלנו היא קודם כל עבודה חינוכית של מניעה, אחר כך עבודה טיפולית.
הילה סגל: הרבה פעמים ילדים צעירים – צריך לטפל בהם, צריך להסביר להם, צריך ללמד אותם.
הילה סגל: וכמובן מעל גיל האחריות הפלילית וכשקורים אירועים, גם תגובה משמעתית וגם תגובה של פנייה למשטרה.
עודד פורר: לפי מה שאת אומרת, כל האירועים שנוגעים בהפצת תמונה וסרטונים בעלי גוון מיני הגיעו להיוועצות.
הילה סגל: תמונות וסרטונים, האם זה תמונה פורנוגרפית שנשלחה בין הילדים בכיתה, או האם מדובר חלילה בתמונה של ילד או ילדה מהכיתה?
הילה סגל: זו דרמה, זה הבדל רציני מאוד.
הילה סגל: לכן חוזר המנכ"ל שלנו עושה הבחנה בין כמה רמות חומרה.
הילה סגל: אנחנו נשמח לפרט, אם תרצה.
עודד פורר: תפרטי.
הילה סגל: בבקשה.
הילה סגל: יש לנו חוזר מנכ"ל שנקרא אקלים חינוכי מיטבי והתמודדות מוסדות חינוך עם אירועי אלימות וסיכון, והרשת היא חלק מתוך יומם של הילדים, בשגרה, בחירום.
הילה סגל: שם הם מתנהלים, והקורונה עוד הוסיפה לנו מציאות שבה אנחנו לצערנו מעודדים אותם להיות עוד יותר ברשת.
הילה סגל: אז יש לנו כמה וכמה טבלאות.
הילה סגל: טבלה ראשונה מדברת על אירועים של בריונות ברשת.
הילה סגל: אירועים של אמירה, של הוצאת ילד מקבוצה, וגם זה צריך לזכור בהתאם לגיל.
הילה סגל: זאת אומרת, גם כאן צריך לזכור שיכולה להיות קבוצת ווצאפ של ילדים בני 12, ילדים מהכיתה שיוצרים קבוצת ווצאפ.
הילה סגל: על פי הנהלים של ווצאפ, בכלל בגיל הזה אסור להם לפתוח קבוצת ווצאפ.
הילה סגל: זאת גם סאגה מסוג אחר.
הילה סגל: נשמח לשתף את הוועדה ולהתייעץ לגבי המורכבות שאנחנו נתקלים בה בהקשרים האלה.
הילה סגל: אבל טבלה אחת תתייחס לאירועים כמו שהם היו במרחב הכיתתי – אמירה, השפלה מילולית, התנהלות חברתית בתוך הקבוצה בווצאפ, ושם יש אוסף של פעולות לחובה ולשיקול דעת שבתי הספר צריכים לפעול על פיהם.
הילה סגל: אחר כך ישנה החמרה נוספת.
הילה סגל: למשל, חרם ברשת.
הילה סגל: למשל, אמירה משפילה בעלת רקע מיני ברשת.
הילה סגל: שם יש החמרה.
הילה סגל: חובת היוועצות עם מפקח המחוז לגבי שיקולי הדעת.
עודד פורר: כשמישהו נועץ עם מפקח המחוז זה מופיע פה?
הילה סגל: זה לא הפצת תמונות.
מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לשאול שאלה.
מיכל וונש: גם בכובעי כמי שהייתה ממונה על מניעת הטרדה מינית, אומנם במרכז אקדמי, וגם מתוך היכרות עם הנושא, באתי כדי לבטא איזשהו סוג של דחיפות ביצירת מנגנון היוועצות דווקא בעידן הזה.
מיכל וונש: נגעת בזה פעמיים, אבל אנחנו יודעים ורואים ספייק מאוד גדול של השימוש ברשת להפצת תכנים מהסוג האסור, ואין לנו המנגנון של בית הספר, ואנחנו גם לא יודעים כמה זמן לא יהיה לנו את המנגנון של בית הספר.
מיכל וונש: רציתי לשאול האם יש היערכות כרגע, ממש היערכות חירומית.
מיכל וונש: אני כל הזמן אומרת שלצד המשבר יש גם הזדמנויות רבות.
מיכל וונש: יכול להיות שהמנגנון שייבנה יהיה נכון גם לא לשעת חירום כמנגנון יעיל יותר, כיוון שאני מכירה אותם מתוך בתי הספר ומכירה גם כמה זמן זה לוקח לעשות את הבירור.
מיכל וונש: אבל אין לנו המנגנון עכשיו ואנחנו לא יודעים לכמה זמן לא יהיה אותו.
מיכל וונש: אני רואה בזה דחיפות מאוד גדולה שמנגנון ההיוועצות הזה יהיה רלוונטי גם בתקופה הזאת, כיוון שאני לא רואה איך מעבירים את מנגנון ההיוועצות כרגע, בזמן אמת, בשעת חירום, כשאנחנו יודעים וצופים שהמשבר הזה הוא לאורך זמן, ממש מלחמת התשה, ומלחמת ההתשה ברשת בתחום הזה היא עניין של חיים ומוות.
מיכל וונש: היא ממש בנפשנו.
מיכל וונש: אז אשמח מאוד אם תוכלו להתייחס גם לזה.
עינב לוק: אגיד באופן כללי קודם כל, שכל הנושא של המעבר מכיתה פיסית לכיתה וירטואלית חייב אותנו לכמה היבטים.
עינב לוק: גם בהיבט של מניעה, שיח על הדברים האלה בכיתות.
עינב לוק: אם יש לנו תוכנית שאנחנו מדברים עליה בכיתה, אקלים חינוכי מיטבי, על תקשורת בין-אישית, על יחסים, אז אנחנו בתקופה האחרונה בנינו מנגנון שמדבר על אקלים וירטואלי.
עינב לוק: על איך אני מקדם את האקלים החברתי.
מיכל וונש: שם בדיוק ההזדמנות.
עינב לוק: יש ילדים שמדווחים עכשיו על בדידות יותר גדולה, שהם לא נמצאים בקבוצות ושאף אחד לא מדבר איתם, ועצם ההגעה לבית הספר יצרה מחווה שאתה לא לגמרי בודד.
עינב לוק: ופתאום כשאתה נמצא ברשת החברתית, זה מייצר איזושהי תחושה של בדידות.
עינב לוק: לכן הנושא של קידום אקלים מיטבי חינוכי בתנאים האלה הוא גם הזדמנות והוא גם חובה.
עינב לוק: הדבר השני זה הגברת המודעות לגבי התנהלות ברשתות החברתיות.
עינב לוק: אנחנו צילמנו לאחרונה הרבה מאוד שיעורים ופיתחנו שיעורים חדשים של כישורי חיים שעוסקים בנושא הזה ספציפית על התנהלות ברשתות החברתיות, על הפרעות ב"זום" שמצאנו, הפצת תכנים מביכים באמצע שיעור "זום", ועל כל זה פיתחנו חומרים חדשים שהם יתחילו לעבוד בשנת הלימודים הבאה, וכבר השנה התחלנו להפיץ אותם.
עינב לוק: אנחנו מגבירים את המודעות של פנייה למוקד 105.
עינב לוק: במוקד 105 יש לנו חמש מפקחות שפ"י שהן מומחות לתחום ואנחנו מעודדים תלמידים, הורים, יועצות וצוותי חינוך לפנות אליהן.
עודד פורר: איך אתם עושים את זה?
מיכל וונש: איך זה מונגש, והאם החופש הגדול הוא לא הזמן שחייבים לדעת שזהו, הכול פרוץ?
עינב לוק: אנחנו עושים את זה בכמה מישורים.
עינב לוק: אחד, למשל, ההגברה של המודעות היא כלפי ההורים.
עינב לוק: ההורים חייבים לדעת על קיומו של המוקד.
עינב לוק: בימים האחרונים פרסמנו באתר של שפ"י, בפורטל הורים, ודרך פורום ועד ההורים המרכזי, מידע להורים על נושא של 105.
עינב לוק: זאת אומרת, בכל הערוצים האפשריים, זה נשלח גם על ידי הוועדים המקומיים לכל ההורים.
עודד פורר: אני בכוונה מתעכב על הנקודה הזאת, כי זה בדיוק עלה בדיון בוועדה.
עודד פורר: בא לפה תלמיד מאוד נחמד ממועצת התלמידים, בן 17, ואמר שהוא מעולם לא נחשף למוקד 105, והוא שמע עליו פעם ראשונה, ומדובר על תלמיד ככל הנראה פעיל.
עודד פורר: אם הוא גם במועצת התלמידים וגם טרח להירשם לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה.
עודד פורר: הוא הופתע לשמוע על מוקד 105, הוא לא הכיר את זה משום ערוץ.
עודד פורר: אני חייב לומר גם כהורה, תדעו, זה שאתם מפרסמים משהו בפורטל או באתר האינטרנט של המשרד זה ממש ממש לא מגיע לאף אחד.
עודד פורר: אני אומר לכם את זה במאמר מוסגר.
הילה סגל: לא, המאמצים צריכים להיות מכל הכיוונים.
הילה סגל: הם צריכים לעשות מול התלמידים ומול ההורים.
עינב לוק: קודם כל, היו לנו כבר פגישה או שתיים עם מועצת התלמידים, אנחנו נגביר את זה.
עינב לוק: אני לגמרי לוקחת את זה לתשומת לבנו.
עינב לוק: זה המאמץ המרכזי שלנו היום, שההורים ידעו שיש להם למי לפנות.
עינב לוק: ההיוועצות היא לא להורים, ההיוועצות היא לצוותי חינוך, ליועצות.
עינב לוק: מוקד 105 הוא דרמטי להפצה.
עודד פורר: קמפיין 105, לעשות אותו, בשיא הצניעות, לא כזה דבר מורכב לתלות שילוט בבתי הספר, לשלוח מסרונים להורים.
הילה סגל: נשמח שתעזרו לנו בזה.
הילה סגל: הייתה השקה בבית הנשיא.
עודד פורר: בית הנשיא זה משהו אחר.
עודד פורר: אני רוצה לרדת לרזולוציה הנמוכה, איך תלמיד כיתה ד', ה' או ח' נחשף לעניין הזה של מוקד 105.
הילה סגל: היום גם כל השיעורים שלנו נסגרים בכלים לשטח.
הילה סגל: למשל סביב כל הנושא של ההסברה, יש מאמץ מאוד חזק, לצד העבודה עם התלמידים, שהיא התשתית, אבל של הדוברויות השונות.
הילה סגל: מדי שנה כשאנחנו מקיימים את השבוע הלאומי לגלישה בטוחה, אנחנו מאוד מתקשים לגייס תשומת לב תקשורתית למהלכים האלה.
עודד פורר: כל התלמידים נגישים אליכם.
עודד פורר: הרי אם אתם רוצים להודיע לתלמידים שמחר צריך להביא קלמר, סרגל ולשלם תשלומי הורים, כולם מקבלים את ההודעה.
עודד פורר: בלי קמפיין, בלי הודעות, בלי בית הנשיא.
הילה סגל: גם לגבי הרשת, אם יש בית ספר ספציפי שידוע שהוא לא עושה פעילות בשבוע הלאומי לגלישה בטוחה, אנחנו רוצות לדעת עליו.
הילה סגל: אנחנו עוברים בתי ספר, אנחנו מוציאים הנחיות.
עודד פורר: מתי השבוע הזה?
הילה סגל: בפברואר מדי שנה.
הילה סגל: בימי שיא בכל הארץ, בשיתוף פעולה עם כל הגורמים האפשריים.
מיכל וונש: בכל בתי הספר?
מיכל וונש: בכל השפות?
הילה סגל: בכל בתי הספר.
סונדוס סאלח: יש לכם נתונים גם על החברה הערבית?
סונדוס סאלח: יש שיתוף פעולה פחות, יותר?
הילה סגל: החברה הערבית היא מגוונת.
הילה סגל: בתוכה יש חלקים שיש יותר עבודה, פחות עבודה.
הילה סגל: אבל כל החומרים שלנו הם חומרים שנכתבו על ידי צוותים מתוך החברה הערבית, הם מיועדים להורים במכוון בחברה הערבית, הם שותים שלנו מתוך האגף לחברה הערבית בתוך המשרד.
הילה סגל: חד-משמעית.
עודד פורר: עורכת הדין איילת רזין, רצית לשאול.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני יודעת שיש הבדל בין איך שמציגים את הנושאים בחברה הערבית לבין איך שמציגים אותם בחברה היהודית.
עודד פורר: בוקר טוב עאידה.
עודד פורר: נתתי לה רשות דיבור.
עאידה תומא סלימאן: פחדתי שזה ילך לאיבוד.
עודד פורר: לא ילך לאיבוד, אל תדאגי.
עודד פורר: פה לא הולכים דברים לאיבוד.
איילת רזין בית אור: קודם כל אני רוצה להודות גם על קיום הישיבה הנוספת הזאת והדקדוק בנתונים, כי באמת דוח מבקר המדינה בנושא הזה, של משרד החינוך, והטיפול של משרד החינוך והיכולת שלו לטפל בפניות מיניות מכל הסוגים בתוכו – הדוח מעלה תמונה מאוד מאוד מטרידה.
איילת רזין בית אור: אני ממליצה לכולכם להציע חברות לשפ"י בפייסבוק ולראות.
איילת רזין בית אור: יש מערכי שיעור באמת מצוינים, מאוד מאוד מרשימים.
איילת רזין בית אור: אני עוקבת.