GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מלי אורגד: תנו לי לדבר ואני אסביר.
מלי אורגד: אנחנו כן פנינו לחשב הכללי בתקופת הקורונה וביקשנו להגיע לוועדת חריגים וזה מה שעשינו, ואישרו לנו 20% מהתקציב של שנה קודמת ולא מעבר לזה.
עודד פורר: מתי זה היה?
מלי אורגד: ברבעון הראשון כשמנהלות מרכזי הסיוע היו צריכות לקבל את התקציב.
עודד פורר: לפני ארבעה חודשים.
עודד פורר: מאז פניתם שוב?
מלי אורגד: מאז פנינו שוב, וכרגע מהבנתי ומהתשובה שקיבלנו, יש אפשרות כנראה, אנחנו עוד בודקים את זה ממש בישורת האחרונה, להעביר עד 40%.
מלי אורגד: לא שמעתי את המילה של 70%.
מלי אורגד: אם יש משהו אחר אני מוכנה לבדוק.
עודד פורר: מה שאני מבקש ממשרד הרווחה, נא לשלוח העתקים לוועדה של כל הפניות שביצעתם לוועדת החריגים לטובת הנושא הזה של מרכזי הסיוע, מתחילת משבר הקורונה, זאת אומרת מאז ה-16 במרס ועד היום, כולל התשובות שהתקבלו מהאוצר, מהחשב הכללי.
עודד פורר: אנחנו נסייע בידכם בעניין הזה, אני רק אומר שאם לא פניתם, יש פה טעם לפגם.
מלי אורגד: בשמחה.
מלי אורגד: חשוב לי להגיד שמשרד הרווחה מוקיר את העבודה של המרכזים.
עודד פורר: כולם מוקירים.
עודד פורר: משרד האוצר מוקיר, משרד הרווחה מוקיר, בסוף ההוקרה הזאת לא מסבסדת את העלויות.
מלי אורגד: נכון.
מלי אורגד: לצערנו לא הכל תלוי בנו.
מלי אורגד: אני רוצה להתייחס למה שעלה פה ונאמר, לצערי לא קיבלתי את התכנית הלאומית מראש, אבל אני שמחה שהנושא עולה, כפי שאמרתי.
מלי אורגד: אני אתייחס למה שכן עלה פה.
מלי אורגד: משרד הרווחה מטפל גם בקטינים, ילדים ובני נוער, וגם בבגירים ובגירות מעל גיל 18 ומעלה.
מלי אורגד: לגבי קטינים יש לנו 19 מרכזי טיפול ברחבי הארץ שנותנים מענה ליותר מ-2,300 ילדים ובני נוער ועוד 700 טיפולים דרך קופות טיפול.
מלי אורגד: אנחנו מטפלים גם בנפגעים וגם בילדים שלהם יש התנהגות מינית פוגעת.
מלי אורגד: לגבי התחום של הבגירים זה עלה כאן מאוד חזק, אני חייבת לומר ולציין שהתחום הזה הורחב והיה פיתוח מואץ בחמש השנים האחרונות, מ-12 מרכזי טיפול אנחנו היום עם 62 מרכזי טיפול שמטפלים ביותר מ-2,000 מטופלים ומטופלות, גם גברים וגם נשים מעל גיל 18, אנחנו נותנים מענים פרטניים, רגשיים, מענים קבוצתיים בתוך מרכזי הטיפול שיש לנו מרמת הגולן ועד אילת.
מלי אורגד: אורית סיפרה על הוסטל בית אלה, ואני שמחה שהיא הזכירה ודיברה על החשיבות של ההוסטל, ממש בימים אלה אנחנו יצאנו למכרז ואמור לקום הוסטל נוסף המשכי להוסטל בית אלה שהוא יותר הוסטל חירומי לטווח קצר, אמור לקום הוסטל שיקומי ארוך טווח.
מלי אורגד: אני משערת, ממש יצא המכרז, ספקים הגישו ואנחנו ממש בישורת האחרונה, כדי לבחור את הספק המתאים שייתן מענה לשני ההוסטלים הללו.
מלי אורגד: אז אני שמחה לבשר בשורה חדשה.
מלי אורגד: תראו, אין ספק שהתחום של אלימות מינית חייב לקבל מקום מרכזי בכלל וגם בתוך המשרד.
מלי אורגד: אני כן יכולה לומר שמשרד הרווחה שם את התחום הזה ואני חושבת שנתנאל אמר, אני מאמינה שראש המינהל שלנו איריס פלורנטין עובדת גם מולו, אני יודעת שאנחנו בסדר עדיפות מאוד גבוה על מנת לקבל תקציבים נוספים.
מלי אורגד: נכון שיש עדיין רשימות המתנה, כי ככל שאנחנו מעלים את המודעות ומרכזי הסיוע עושים עבודה נהדרת סביב זה, יש עדיין המתנה.
מלי אורגד: הטיפולים שלנו הם לא טיפולים קצרי טווח, הם טיפולים ארוכים.
מלי אורגד: אנחנו אחרי שנה לא אומרים לנפגעת 'זהו, אי אפשר יותר להמשיך לטפל בך'.
מלי אורגד: אנחנו נותנים לה טיפול איכותי, לא נופל משום קליניקה פרטית וארוך טווח.
מלי אורגד: הרבה פעמים הביקוש וההיצע מול התקציבים הוא עומד אחד מול השני ואני בתקווה שאנחנו נקבל תקציבים נוספים ואנחנו נוכל להרחיב ולפתח עוד ועוד.
עודד פורר: ד"ר יקיר ליאת, עוזרת השרה לחיזוק וקידום קהילתי.
עודד פורר: אחרייך חברי הכנסת יתייחסו.
ליאת יקיר: הנושא הזה נמצא על סדר היום של שולחן השרה לחיזוק קהילתי השרה אורלי לוי, במשך כל העשור האחרון היא עסקה בנושא, תיקוני חקיקה ו-15 הצעות חוק בנושא הטיפול בעבירות המין, המשרד לחיזוק קהילתי, הרציונל שעומד בבסיס התכניות שלנו למיגור התנהגויות אנטי חברתיות שפוגעות קשה בפרט, בדור הבא של הפרט וכמובן בחוסן הקהילתי, הן התערבויות מבוססות קהילה שזה בעצם אומר מבחינתנו בראש ובראשונה קהילת אנשי המקצוע שהיא הקו הראשון למיגור התופעה והנורמות החברתיות שמאפשרות אותה.
ליאת יקיר: הנושא של חובת הכשרות לאנשי מקצוע חוזר בכל המלצה של דו"ח של מבקר המדינה בכל נושא ההשקעה הכספית כאן מועטה ולכן המשרד תומך בהצעת החוק של ח"כ קרן ברק בנושא חובת ההכשרות לאנשי מקצוע, כדי שלא נשב בעוד עשר שנים שוב בוועדות.
עודד פורר: מה העלות התקציבית, כשאת אומרת עלות קטנה, מה סדרי הגודל?
עודד פורר: על כמה אנחנו מדברים?
ליאת יקיר: יש לנו את המספרים והמערך שלנו ערוך לכך משום - - -
עודד פורר: רגע, מה המספרים, מה העלות.
ליאת יקיר: אין לי כרגע את המספרים - - -
עודד פורר: 10 מיליון, 100 מלין, מיליארד?
ליאת יקיר: מדובר על כמה מיליונים.
עודד פורר: בתוך תקציב המשרד לקידום קהילתי האם לא הצלחתם לאתר את המיליונים האלה בשביל לעשות את זה?
עודד פורר: בשביל מה אנחנו צריכים לעבור את כל האירוע הזה?
ליאת יקיר: אנחנו זקוקים לשיתוף פעולה מצד המשרדים כדי לאפשר את ההכשרות.
עודד פורר: מה תקציב המשרד שלכם?
ליאת יקיר: הרשות לביטחון קהילתי שנמצאת תחת המשרד לחיזוק קהילתי יש לה בעצם תשתיות ב-256 רשויות - - -
עודד פורר: את מתעקשת לא לענות לי.
עודד פורר: ליאת, העלית נושא חשוב שאת אומרת שאתם תומכים בו,
ליאת יקיר: אני רוצה ומר - - -
עודד פורר: אני רוצה לשאול.
עודד פורר: מערכת היחסים שלנו כרגע היא שאני שואל ואת עונה, ולכן כשאני שואל אני מבקש שתתייחסי לשאלות שלי.
עודד פורר: אני מבין שבאת עם דברים שאת רוצה להגיד, אבל יש דברים שאני רוצה לדעת.
עודד פורר: לכן אני אומר, את אומרת שנדרש תקציב של מיליונים בודדים לטובת הנושא של ההכשרות האלה שאת אומרת שהן חשובות עד מאוד.
עודד פורר: השאלה היא בתוך כל התקציב של המשרד לחיזוק וקידום קהילתי, האם אתם לא מצליחים לאתר מיליונים בודדים?
ליאת יקיר: אני מנסה לענות שהתקציב הוא לא הבעיה אלא שיתוף פעולה של המשרדים שיאפשרו לאנשי המקצוע תחת המשרדים, לאפשר לנו לעשות את ההכשרה.
ליאת יקיר: שוב, תחת התשתיות של הרשות לביטחון קהילתי ב-256 רשויות בישראל.
ליאת יקיר: אנחנו ערוכים מבחינת כח אדם וידע לעשות את ההכשרות ברמה המקומית, לא רק מבחינת החשיבות שהידע יהיה המקצועי ביותר אלא גם כמו שעתליה סיפרה שקורה בחיפה, הישיבה המשותפת של אנשי המקצוע ברמה המקומית שבאמת מכירים אחד את השני ויודעים לפעול כשיש מקרים קשים, כדי להגביר את הדיווח.
עודד פורר: אם כולם יושבים ומחכים לפעול, מה מפריע להם?
ליאת יקיר: אנחנו מנסים לקדם בחוק של חובת ההכשרות, שאנחנו נהיה הגוף שמכשיר, שמרכז את הידע ואת המיומנות.
ליאת יקיר: התקציב הוא לא העניין אלא העניין הוא לאפשר לנו לבצע את ההכשרות.
עודד פורר: מי לא מאפשר לכם להכשיר.
עודד פורר: יושבים עכשיו אנשים שרוצים לעשות הכשרות, יש להם את הזמן הפנוי - - -
עאידה תומא סלימאן: אדוני היו"ר, אני רוצה להבין, מי בתוך הרשות הזו, איזה מערך אתם מדברים עליו?
עאידה תומא סלימאן: מי בתוך הרשות?
עאידה תומא סלימאן: איזה עובדים יש להם את האפשרות להכשיר אנשי מקצוע דווקא בנושא של אלימות מינית.
ליאת יקיר: הכוונה במערך הוא שיש לנו את מערך ההפעלה, יש לנו מנהלים ישוביים, תקנים של כח אדם בתוך הרשויות שיכולים לשתף פעולה - - -
קריאה: איפה נמצאים התקנים האלה?
עודד פורר: לא, חברים שנמצאים בזום, זה לא עובד כך.
עודד פורר: יש זכות לחברי הכנסת להתפרץ.
ליאת יקיר: המטרה שלשמה הוקמה הרשות לביטחון קהילתי שבאמת יש לה מנהלים ישוביים ותקנים ב-256 רשויות הייתה במקור - - -
עאידה תומא סלימאן: אלה המנהלים שהיו מנהלים של עיר ללא אלימות?
ליאת יקיר: במקור עיר ללא אלימות, הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול, המטרה שלהם הייתה הכשרה לאנשי מקצוע בשולחן הרשות המקומית כדי להתמודד עם התנהגויות אנטי חברתיות, אלימות במשפחה, אלימות - - -
יוראי להב-הרצנו: מה הקשר שלהם לפגיעה מינית, אני לא מצליח להבין.
יוראי להב-הרצנו: אני מבין שאתם צריכים למצוא לעצמכם תכלית.
עאידה תומא סלימאן: את מכירה את המנהלים האלה?
ליאת יקיר: פגיעה מינית נמצאת תחת ההתנהגויות האנטי חברתיות והמשרד כיום עושה הכשרות לשומרי סף- - -
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אמרת התנהגויות אנטי חברתיות?
ליאת יקיר: - -- כדי לזהות במקרה הזה אלימות במשפחה.
עאידה תומא סלימאן: אין להם אפילו את ההכשרה, למנהלים האלה, סליחה שאני מתפרצת, אין להם אפילו את ההכשרה לזהות את האורות האדומים.
עאידה תומא סלימאן: אין להם את ההכשרה לזהות פגיעה מינית.
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה אותם, את רובם, לא בגלל זה הם קיבלו אותם לתפקיד הזה.
עאידה תומא סלימאן: ואין להם את הסמכות, גם אין להם את ההכשרה שהם יכשירו צוותים מקצועיים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על מורים, על רופאים, על אחיות.
ליאת יקיר: חברת הכנסת עאידה, מהרגע שהרשות עברה מהמשרד לביטחון פנים למשרד לחיזוק קהילתי, תכנית המשרד היא לייצר את הידע ואת ההכשרות האלה, כי באמת המצב הקודם היה - - -
עאידה תומא סלימאן: קיי, אז בתכנית שלכם לייצר - - - אבל לא לבוא ולהגיד 'יש לנו את המערך'.
עודד פורר: אני רוצה לשמוע את התייחסויות חברי הכנסת.
עודד פורר: ח"כ יוראי להב ואחריו ח"כ עאידה תומא סלימאן.
יוראי להב-הרצנו: ראשית כל אני רוצה לברך אותך אדוני על קיום הדיון ואתכן, המשתתפות מהארגונים החשובים שעושות עבודת קודש, מהמעט שהקשבתי לדברים אני מרגיש שהממשלה במקום לעזור לכם לבצע את תפקידכן, מפריעה לכן.
יוראי להב-הרצנו: אי אפשר שלא להבחין באזלת יד ניכרת של הממשלה בסיוע בכל מה שקשור למניעה וטיפול בפגיעות מיניות.
יוראי להב-הרצנו: הדוברת האחרונה מטעם משרד המתנ"ס ממחישה את זה, יש פה פיצול יתר שנועד לחפות על אזלת יד ועל רצון לייצר ג'ובים וג'ובים בעוד שהכספים צריכים להגיע למרכזים שלכן.
יוראי להב-הרצנו: אני חושב שבגדול זאת הקריאה שצריכה לצאת מהוועדה, למשרד הרווחה, להעביר מיידית את התקציבים לפחות בהיקף של 70% על מנת שהמרכזים יוכלו לעשות את תפקידם בשרשרת הטיפול בנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
יוראי להב-הרצנו: זה פשוט לא יעלה על הדעת, ואני חושב שזה נושא, פגיעה מינית משפיעה על חייה של אישה או חייו של אדם לאורך כל חייו הבוגרים ולכן היעדר יכולת שלהן לבצע את תפקידן בשרשרת הטיפול, יש לזה השלכות הרסניות על חיים של אנשים ואזלת ידה של ממשלת ישראל בהקשר הזה בגלל הצרכים הפוליטיים הוא פשוט בלתי מתקבל על הדעת.
יוראי להב-הרצנו: לפיכך אני מבקש שזו תהיה קריאת הוועדה הבקשה הזה.
יוראי להב-הרצנו: אורלי פרומן משתתפת בדיון דרך הזום והיא גם ביקשה לומר מספר מילים.
עודד פורר: אני אתן לאורלי בהמשך.
עודד פורר: ח"כ עאידה תומא סלימאן אחריה ח"כ יואב סגלוביץ'.
עאידה תומא סלימאן: כבוד היו"ר תודה רבה על הדיון הזה, וכמובן תודה לאיגוד מרכזי הסיוע, חברותיי שעבדו מאוד קשה לאסוף ולבנות תכנית עבודה שיכולה להוות לנו מן מדריך כזה, גם לנו כחברי כנסת, ללכת סעיף-סעיף ולדעת מה עומד בפנינו כאופציה לפעילות כדי לשפר את המצב.
עאידה תומא סלימאן: חלק ממה שעלה בתכנית כמובן עלה בדיונים קודמים, יש עליו הצעות חוק מכלל חברי הכנסת שיש בהן הרבה דברים חשובים.
עאידה תומא סלימאן: מה שקומם אותי בדבריה של הדוברת האחרונה זה לבוא ולהגיד כאילו אנחנו ערוכים, הנה, או-טו-טו עושים.
עאידה תומא סלימאן: חלק ממה שצריך לקרות במדינה זה להודות שהמשרדים לא ערוכים מספיק טוב כדי לטפל בבעיות האלה, להודות בזה, להכיר בזה ולהתחיל לבדוק את האופציות איך לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה ומקווה שתמשיך יותר להכנס לעומק בחלק מהנושאים שהגיעו בתכנית ואני חושבת שחשוב מאוד שנלחץ כדי שהם יקבלו את התקציבים שלהם.
עאידה תומא סלימאן: כמי שניהלה בעבר מרכז סיוע, כמי שחיה יום אחרי יום את הפחד האמיתי הזה שנצטרך להכניס את הכל לדממה ולפטר עובדות ולא להיות במצב שנוכל להרים את הטלפון ולענות לפונות, אני יכולה להבין את הדאגה שאתן נמצאות בה.
עאידה תומא סלימאן: מקומם גם כן שביקשו לפני ארבעה חודשים להחריג וקיבלו 20%, אין שום מרכז סיוע במצב נורמלי שיכול להגיע לאוגוסט עם 20% אז תתארו לעצמכם מה זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת שנעבוד על הנושא הזה.
יואב סגלוביץ': האמת שהכותרת נמצאת כאן.
יואב סגלוביץ': 'אלימות מינית בישראל, תכנית עבודה לממשלת ישראל ה-35', אם לא הייתי יודע ש - - - ארגוני הסיוע הייתי בטוח שזה של משרד רוה"מ.
יואב סגלוביץ': אז זה עולם הפוך שהולך על הראש.
יואב סגלוביץ': אנחנו מסתובבים על הראש, כל הזמן הולכים על הראש במקום על הרגליים ואז מתפלאים למה רואים את העולם הפוך.
יואב סגלוביץ': העולם הפוך כי ארגוני הסיוע קמו מלמטה ואז משרד העבודה והרווחה – ואני לא בא בטענות- מתלבש על האירוע הזה, מתקצב אותם בתקצוב חסר ובסוף הם צריכים להסתדר בתוך האירוע הזה.
יואב סגלוביץ': בתוך העולם הזה אנחנו נמצאים באמת כשבסוף מגישים את התכנית ארגוני הסיוע כי אכפת להם.
יואב סגלוביץ': שמענו פה סיפור אישי וחלק מהחברות היו גם בוועדה לזכויות הילד שדובר שם על אלימות ופגיעה בילדים, וזה מאותה משפחה.
יואב סגלוביץ': גם שם זה על הראש של מתנדבים וארגונים.
יואב סגלוביץ': זה כבר עלה בדיונים אחרים.
יואב סגלוביץ': פשוט אנחנו הולכים פה על הראש.
יואב סגלוביץ': אני אומר שבסיפור הזה צריכים לעשות היפוך, יש חשיבות גדולה מאוד למתנדבים שמניעים תהליכים אבל המדינה מתפרקת מכל אחריות ואחר כך מפזרת את עצמה לעוד משרדים, ולארגונים יש עכשיו יותר טלפונים להתקשר בשביל לבקש סיוע מהמדינה.
יואב סגלוביץ': זה ממש עולם הפוך ואני חושב שאנחנו בעניין הזה יכולים לעשות לפחות את ה- - - ואני שמח שהייתי שותף לדיון הזה.
יואב סגלוביץ': צריך להביא לפה את האנשים שנוגעים בדבר, אולי את החשב הכללי לאוצר ואחרים ולשים סוף לפחות לתקופה הקשה הזו, שיש יותר ויותר מתלוננות, נפגעים ונפגעות.
עודד פורר: ח"כ פרומן, לפנים משורת הדין אתן לך לדבר כי לפי הכללים רק ח"כ שנמצא בבידוד או מחלה קשה או מאומת לקורונה, ואני מאחל לך שלא תהיי אף אחד מאלה.
אורלי פרומן: תודה רבה עודד, אני לא מועמדת לקורונה אבל בהחלט אפשר לשמוע בקולי, אני יומיים בבית והייתי שמחה הרבה יותר להיות אתכם שם בדיון אבל הקשבתי לו מהבית.
אורלי פרומן: אני חושבת שהנושא מאוד מאוד חשוב.
אורלי פרומן: בהמשך גם לסיור שארגנת במרכזי הסיוע בירושלים, פגשנו שם עובדים ומתנדבים שבאמת עושים ועושות עבודת קודש.
אורלי פרומן: אנחנו שוב נתקלים לצערי בבירוקרטיה מיותרת, אזלת יד של משרד ממשלתי.
אורלי פרומן: למה?
אורלי פרומן: למה זה צריך להגיע לוועדה כדי שאנחנו נזעק את זעקתם הגדולה של הילדים והילדות ושל כל הקורבנות ובמיוחד אחרי תקופה כל כך קשה ולחוצה שעברנו.
אורלי פרומן: מלי ממשרד הרווחה, אם לא תדפקו על השולחן, זכותכם לקבל 70%-80% אחוזים בשלב הזה ולהעביר את התמיכה הנדרשת, את התקציב הנדרש למרכזים, אל תשבו ותחכו שזה יגיע אליכם.
אורלי פרומן: פשוט צריכים להגיש בקשה לדרוש, לא לוותר, וזה תפקידו של המשרד הממשלתי מול האוצר או החשב הכללי במקרה הזה.
אורלי פרומן: כל האיטיות של התהליכים - נחכה לתיקון התקנות, שאולי יגיעו ואז אולי נלך לפי שיקול דעת, זה לא עובד ככה.
אורלי פרומן: זה לא עובד.
אורלי פרומן: זה צריך להכנס להילוך מאוד גבוה, בעדיפות מאוד גבוהה, מצד כל המטפלים.
אורלי פרומן: חברים, פשוט צריך אינטואיציה ברורה כדי להבין שהקורבנות שם לא יכולים לסבול את איטיות הבירוקרטיה ואת כל התהליכים שמשרדים ממשלתיים מובילים.
אורלי פרומן: אני מזכירה את הסיפור של החדר האקוטי בכפר סבא שמחדרה עד גדרה אין חדר אקוטי, היה, נסגר, לא נפתח מחדש, וכמובן מקומה של מערכת החינוך גם בנושא הזה, גיל ההתבגרות הולך ונהיה צעיר משנה לשנה, אבל כל הנושא של שיח על זוגיות נורמלית ועל חינוך למניעת אלימות מינית מאוד מאוד משמעותי בקרב ילדים, ילדות ובני נוער.
אורלי פרומן: אין ספק שאנחנו חייבים להמשיך ולעקוב אחרי הנושא הזה, מאד מאוד חשוב.
אורלי פרומן: הערה אחרונה, שלא שייכת לדיון הזה, רק תשומת לב, ועדת האיתור ליועץ משפטי לכנסת מונו שבעה גברים.
אורלי פרומן: אין שם אפילו לא אישה אחת ואפילו לא על פי הכלל של ייצוג הולם כפי שאתה ואני יודעים שצריכים להיות בוועדות איתור של משרדי הממשלה.
עודד פורר: נתייחס לזה.
עודד פורר: ראשית, בפתח הדברים להודות קודם כל למריאנה שהסכימה לבוא לפה ולחשוף את הסיפור שלה, יש חשיבות מאוד מאוד גדולה בעובדה שאת באה לכאן לדבר, יש חשיבות למי שצופה בדיון ולמי שמשתתף כאן בדיון, כדי להבין מה המשמעות של אלימות מינית ושל פגיעה מינית.
עודד פורר: קל וחומר בילדים.
עודד פורר: לצערי ופה אני מצטרף אולי לדברים שאמר ח"כ סגלוביץ, אנחנו רואים פה בעצם את הממשלה נשרכת אחרי העמותות ולא הפוך הרבה מאוד פעמים.
עודד פורר: יחד עם זאת אני חייב לומר שהונחה כאן תכנית מאוד משמעותית על ידי איגוד מרכזי הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית, בנושא מניעת אלימות מינית בישראל, מיגור האלימות המינית בישראל, שבהחלט יכולה להיות סוג של מורה דרך או מורה נבוכים למשרדי הממשלה השונים.
עודד פורר: כאן חשוב לי לומר שהמלחמה באלימות בישראל היא לא עניינם של איגוד מרכזי הסיוע או של עמותה כזו או אחרת לבד, זה עניינה של החברה הישראלית וזה צריך להיות עניינה של ממשלת ישראל עכל משרדיה, שלוחותיה, רשויותיה, אגפיה, ולכן אני פונה למשרדי הממשלה, כל משרד ממשלתי שמוזכר בדו"ח, ואני מבקש להעביר מכתב שלי עם התכנית עצמה לכל אחד מהמנהלים הכלליים של משרדי הממשלה המוזכרים בדו"ח, בבקשה להתייחסותם להמלצות העולות מהדו"ח.
עודד פורר: אני מבקש בנוסף לציין שאני רואה טעם לפגם בעובדה שמשרד הרווחה עד עכשיו לא פנה פניה חריפה לחשב הכללי לעניין התקצוב בתחומים האלה.
עודד פורר: מדובר באלימות שברור לחלוטין לפי כל גורמי המקצוע ולפי כל הנתונים שגואה דווקא בימי הקורונה ולא יכול להיות שעושים תכניות, תקציבי קורונה וקופסאות קורונה והנושא הזה לא נמצא שם.
עודד פורר: 1.
עודד פורר: יש אחריות למשרד הרווחה לדאוג שהנושא יהיה שם 2.
עודד פורר: יש אחריות למשרד הרווחה לפעול ללא לאות מול החשב הכללי ומול משרד האוצר, כדי שגם מה שיש, אפשר יהיה להעביר אותו בגלל שאנחנו בשנה בלי תקציב.
עודד פורר: אני מבקש לראות את ההתכתבויות, אם היו כאלה, בין המשרד לבין החשב הכללי, ובמקביל להוציא פניה לחשב הכללי להעביר את כל 100% התקציב בעניין הזה ולמצוא את הפתרון כפי שהוא מצא בנושאים אחרים, חשובים לא פחות.
עודד פורר: אני חייב לומר לגבי הנושא של חינוך שקצת עלה כאן.
עודד פורר: משרדי הממשלה לא ערוכים, בוודאי לא משרד החינוך, לכל הנושא של הכשרות בתחום הזה.
עודד פורר: זו הערה חוזרת בכמה משרדים, כל הנושא של ההכשרות, ואולי זה הבסיס הראשון שעליו אפשר להתחיל לבנות הלאה ומבחינת השקעה זו השקעה אולי שה-value for money שלה הוא הכי גבוה.
עודד פורר: ההשקעה לא גדולה, הערך שלה מאוד מאוד גבוה.
עודד פורר: יש הבדל עצום אם אתה פוגש במפגש של האזרח מול המשרד הממשלתי וציבור שעבר הכשרה, לעומת מצב אחר וזה משליך על כל הטיפול בנושא הזה.
עודד פורר: אני מקווה שבשנה הבאה יציגו כבר ביצוע לפחות בחלק נכבד מההמלצות.
עודד פורר: לסיכום ובעניין אחר שהתייחסה אליו ח"כ פרומן, ועדת האיתור ליועמ"ש לכנסת היא ועדת איתור שנקבעה מכח חוק.
עודד פורר: יש דברים שמבחינת החוק כנראה לא בשליטת היו"ר או אחרים, אז יו"ר ועדת הכנסת ויו"ר ועדת החוקה ויו"ר הוועדה לביקורת המדינה, אבל בהחלט שאר הנוגעים בדבר שממנים את נציגיהם, היה ראוי לו היו לוקחים בחשבון ומאזנים את ההרכב הזה.
עודד פורר: כי לראות ועדת איתור שאין בה ולו אישה אחת, כמו לראות את קבינט הקורונה שאין בו ולו אישה אחת עד שמוסיפים בסוף, וגם זה כאיזה שהוא עלה תאנה.
עודד פורר: אגב, השרה מרב כהן הייתה צריכה לשבת בקבינט הזה מתוקף תפקידה, לא בגלל שהיא שרה.
עודד פורר: זה לא רק מבחינת האיזון המגדרי.
עודד פורר: זה בהחלט מצביע על כיוון לא כל כך חיובי, בלשון המעטה, שהממשלה מקרינה לשטח.
עודד פורר: אני קורא עדיין לנוגעים בדבר שיכולים לשנות את ההרכבים, לשקול מחדש את נציגיהם בוועדה על מנת שיימצא שם איזון מגדרי יותר נכון.
עודד פורר: צוהריים טובים, אני פותח את הישיבה בנושא הבא בסדר-היום: דיון מהיר בנושא: "משבר הקורונה חידד את העובדה שנשים שהן חיוניות ביותר לחברה, מועסקות בענפים מתגמלים פחות", של חבר הכנסת עופר כסיף.
עודד פורר: כנהוג בדיונים מהירים, חבר הכנסת כסיף, תציג את מרכולתך.
עופר כסיף: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה על הדיון החשוב הזה.
עופר כסיף: המגפה, כפי שנאמר, חשפה ביתר שאת שבישראל יש חלוקת עבודה מגדרית מובהקת.
עופר כסיף: נשים עובדות הרבה יותר בעבודות שהשכר הממוצע בו נמוך.
עופר כסיף: הן מרוויחות פחות גם בעבודות שמקבילות לעבודות שעוסקים בהן גם גברים.
עופר כסיף: והכול בממוצע, כמובן.
עופר כסיף: הן בדרגות יותר נמוכות, עובדות הרבה יותר במשרות חלקיות, נסמכות יותר על המערכת הסוציאלית – מי שראה את הדוח של אדווה, אנחנו רואים ש-60% מהזכאים להבטחת הכנסה הן נשים, ו-70% מהזכאים לקצבת סיעוד הן נשים.
עופר כסיף: כמו כן, הן עוסקות גם בעבודה ללא שכר, והכוונה לעבודות בית, טיפול בילדים וכן הלאה.
עופר כסיף: זאת עבודה לכל דבר, אבל זה לא ללא שכר.
עופר כסיף: הדברים שאמרתי הם תוצאה של מה שהכלכלן האמריקאי מייקל פיורה כינה בשם "שוק עבודה מפולח".
עופר כסיף: בשוק עבודה מפולח, לשיטתו של הכלכלן שהזכרתי, הוא מזכיר שזה גם אינטרס של המעסיקים הרבה פעמים, להחזיק דווקא שוק עבודה מפולח בין אם זה על בסיס מגדרי, בין אם זה על בסיס לאומי או דתי או שילוב של שלושתם בדרך כלל.
עופר כסיף: הסיבה לכך היא שמצד אחד זה יוצר מנגנון של "הפרד ומשול" בקרב העובדים, מה שמקשה על מאבק משותף, וזה גם מה שנקרא בשפה המכובסת עבודה גמישה, שמקלה על מעסיקים להיפטר מעובדים.
עופר כסיף: אנחנו רואים שגם בישראל, מעבר לחלוקת העבודה המגדרית ושנשים נמצאות בתחתית, זה מקביל או חופף פעמים רבות גם לאוכלוסיות אחרות או לפילוחים אחרים.
עופר כסיף: אנחנו רואים, למשל, ששיעורי התעסוקה בשכר נמוך, במשרות חלקיות וכל מה שהזכרתי קודם, יותר גדולים אצל נשים ערביות ואצל נשים חרדיות.
עופר כסיף: אנחנו רואים ששוק העבודה המפולח, אם אני משתמש שוב בביטוי של פיורה, הוא לא רק על בסיס מגדרי אלא גם על בסיס לאומי, אתני ודתי.
עופר כסיף: אנחנו יכולים לראות עוד דבר.
עופר כסיף: במחקר שעשה פרופ' ינון כהן מאוניברסיטת תל אביב, הוא מראה אמפירית ולא רק ברמה התיאורטית, שאי השוויון גדל באופן משמעותי בישראל מאז שנות השבעים, וכרוך בפערי שכר ממוצעים בין הקבוצות השונות – אותו פילוח שהזכרתי.
עופר כסיף: אחד ההיבטים המרכזיים שהוא מזכיר במחקר שלו הוא ההבחנה בין מה שמכונה "עיסוקים נשיים" ל"עיסוקים גבריים".
עופר כסיף: זאת אומרת, יש תגמול דיפרנציאלי ויש גם הבדלים בסטטוס, ביוקרה ולא רק בעניין של השכר.
עופר כסיף: בתוך תגמול אני כולל גם שכר וגם יוקרה, סטטוס והנאה מהעבודה שגם היא משמעותית.
עופר כסיף: יש תגמול דיפרנציאלי ואנחנו רואים שיש יחס הפוך ומובהק בין חיוניות המקצוע, בעיקר בזמני משבר, הקורונה למשל, לבין התגמול.
עופר כסיף: הביטוי של זה בעיקר הוא מה שמכונה במחקרים "מקצועות נשיים", כלומר מה שנתפס כמקצוע נשי, טמון בכך סטטוס יותר נמוך, שכר יותר נמוך ודווקא חיוניות יותר גדולה.
עופר כסיף: מתאם הפוך.
עופר כסיף: דרך אגב, אם היה לי זמן, אבל אין לי מן הסתם, הייתי מראה איך זה סותר את הלוגיקה הפנימית שאמורה להיות לכאורה בשוק חופשי, אבל אני לא אכנס לזה.
עודד פורר: זה המרצה שבך באוניברסיטה.
עופר כסיף: מאוד מאוד מפתה אותי לעשות את זה, אבל אני אתאפק.
עופר כסיף: בכל אופן, אם אנחנו מסתכלים על החיוניות להתמודדות עם מגפת הקורונה במצגת של אדווה, שימו לב ש-85% מעובדי המעבדות הם נשים; 96% מהמרפאות בעיסוק הן נשים; 75% מהפיזיותרפיסטיות הן נשים; 90% מהעובדים הסוציאליים הן עובדות סוציאליות; 85% מעובדי הסיעוד הן מטפלות.
עופר כסיף: אנחנו רואים שדווקא המקצועות החיוניים ביותר בעת משבר, כמו שאנחנו נמצאים בו עכשיו לצערנו, הם מקצועות "נשיים".
עופר כסיף: כפי שכבר אמרתי, התגמול הפוך מהחיוניות.
עופר כסיף: כלומר, השכר יותר נמוך וכן הלאה.
עופר כסיף: לסיכום, הנשים נפגעו יותר מהמגפה כשמדובר על השבתת עבודת נשים, וזה כולל כמובן פיטורים, הוצאה לחל"ת וכן הלאה.
עופר כסיף: לכן ראיתי לנכון להעלות את הנושא החשוב הזה.
עופר כסיף: ההמלצות בסוף צריכות להיות המלצות גם בטווח הקצר, אבל גם בטווח הארוך, מה שהייתי מכנה פתרון מערכתי שלוקח בחשבון היבטים שונים, אבל דיה לצרה בשעתה.
עופר כסיף: אני אסיים פה ותודה.
עודד פורר: חברת הכנסת מיכל וונש, בבקשה.
מיכל וונש: תודה, אדוני היושב-ראש, בהחלט זה נושא כל כך חשוב ואני שמחה שהוא עולה.
מיכל וונש: אני אומרת כל הזמן שלצד משבר הקורונה, יש לנו הזדמנויות רבות ורק צריך לזהות אותן.
מיכל וונש: הדברים שמבע
מיכל וונש: בעים מתחת לפני השטח כבר הרבה מאוד שנים במדינת ישראל, פתאום עולים מעל פני השטח ואולי נצליח לתת להם תשומת לב וגם את הדעת כדי לייצר פתרונות הוליסטיים לנושאים האלה.
מיכל וונש: אנשים מייחלים לחזור לשגרה ואני אומרת: חס וחלילה שנחזור לשגרה ולא נלמד ונשנה את השגרה.
מיכל וונש: זה בהחלט נושא מאוד מאוד חשוב.
מיכל וונש: הוא בעצם ממשיך את הדיון שניהלת פה, אדוני היושב-ראש, בנושא העובדות הסוציאליות עם המתאם ההפוך הזה.
מיכל וונש: העובדות הסוציאליות הן רק סימפטום אחד.
מיכל וונש: דוגמה אחת.
עודד פורר: הוא מקביל לדיון החירום שנקיים מחר בנושא הסייעות בצהרונים, שלא מקבלות דמי אבטלה.
מיכל וונש: אנחנו מעלים את זה בצורה נקודתית וזה רק סימפטום לבעיה הכללית.
מיכל וונש: זאת בעיה על-מגזרית, על-פוליטית, שמאפשרת את הקיום ההכרחי של הבית הזה לקיים את שיתופי הפעולה לטובת כלל אזרחיות ואזרחי מדינת ישראל.
מיכל וונש: אני רוצה לומר עוד דבר בנושא הזה.
מיכל וונש: אני חושבת שחלק מהנושא הוא היפוך פרדיגמטי.
מיכל וונש: אני שמחה שיושבים איתי חבריי, שני גברים בחדר, כיוון שההיפוך הפרדיגמטי נדרש, ואת זה אני אומרת גם מימיי כממונה על מניעת הטרדות מיניות.
מיכל וונש: הדבר הכי מטריד בכנסים שבהם דיברתי לממונות על מניעת הטרדה מינית במוסדות להשכלה גבוהה, היה שהיו שם רק ממונות.
מיכל וונש: לא היה גבר אחד בחדר בדרך כלל.
מיכל וונש: אני חושבת שההיפוך הפרדיגמטי שהוועדה הזאת אולי תוכל לייצר, הוא שזאת בעיה של כלל החברה.
עודד פורר: בוועדה פה זה כבר קורה.
עודד פורר: בדיונים היום יש רוב גברי מובהק.
מיכל וונש: הלוואי שזה באמת ייצר את השינוי התפיסתי.
מיכל וונש: זה היפוך הפרדיגמה, שדורש הבנה לא רק בנושא הנשים, אלא בנושא ההכרח למגוון הדעות סביב השולחן, בכל שולחן של קבלת החלטות.
מיכל וונש: וזה לא מגוון חזותי, זה מגוון דעות או גיוון מחשבתי.
מיכל וונש: אני מודה על העלאת הנושא החשוב הזה, ואני אנצל את ההזדמנות לשאול שאלה.
מיכל וונש: בנושא הקמת ועדת המשנה לנושא סחר בנשים, אני יודעת שיש ספייק מאוד גדול בנושא הזה אני לא יודעת אם כבר הוקמה הוועדה.
עודד פורר: עדיין לא הוקמה.
עודד פורר: יש לנו דיון עם מי שאמורה לשבת בראש הוועדה.
עודד פורר: אני מקווה שהיא תקום בזמן הקרוב.
מיכל וונש: זה במסגרת יותר הוליסטית של טיפול בנושאים האלה של כלל החברה ולא נושאים נשיים.
מיכל וונש: ממש לא.
עודד פורר: אני אתן לכמה דוברים ודוברות מהזום.
עודד פורר: נתחיל עם מי שערך את המחקר, או חלק ממנו.
עודד פורר: מיכל אנגלברג מהמטה הפמיניסטי לשעת חירום, ואחריה ד"ר יעל חסון ממרכז אדווה.
מיכל אנגלברג: ערכה את המחקר יעל חסון.
מיכל אנגלברג: אני מעדיפה שיעל חסון תפתח ואני אמשיך אחריה.
עודד פורר: יעל חסון, בבקשה.
יעל חסון: צוהריים טובים ותודה רבה על היוזמה לקיים את הדיון הזה.
יעל חסון: העבודה בנושא נשים בזמן קורונה היא עבודה משותפת של מרכז אדווה, מרכז יודעת ומכון ואן ליר.
יעל חסון: עקבנו אחר השלכות הקורונה על נשים במספר פרמטרים: בעבודה ללא שכר, בתעסוקה, בחיוניות, בהתמודדות עם המשבר, שלשם כך נתכנסנו היום, בביטחון סוציאלי, באלימות ובייצור.
יעל חסון: אני רוצה להזכיר שקרן המטבע העולמית פרסמה השבוע בבלוג שלה מאמר שמזהיר מנסיגה של שלושים שנה אחורה בהישגים שקשורים להשתלבות של נשים בכלכלה, בעקבות משבר הקורונה.
יעל חסון: אני חושבת שזאת אמירה שצריך להתייחס אליה מאוד ברצינות אם העתיד שלנו ושל הבנות שלנו חשוב לנו ומעניין אותנו, ואם המקום הזה חשוב לנו.
יעל חסון: אנחנו רואות בישראל, כמו בהרבה מדינות אחרות, שיותר נשים פוטרו או הוצאו לחל"ת, ובמקביל חלה התרחבות בעבודה ללא שכר בבית ובטיפול בבני המשפחה.
יעל חסון: אנחנו גם יודעות להגיד שהנפגעים והנפגעות העיקריים הם עובדים בעבודות בשכר נמוך.
יעל חסון: הישיבה הזאת מוסגרה תחת נושא החיוניות ואני רוצה לשים לפנינו שני שקפים מתוך המצגת הזאת, שעוסקים בחיוניות.