GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פורר: כשאת אומרת הקשר לילד, עכשיו יתחילו לדרג מי קשור יותר.
מיכל לזרוביץ': קשר במובן הטכני.
מיכל לזרוביץ': הוא כתוב בתעודת הזהות.
מיכל לזרוביץ': זה נמצא בצו הורות.
עודד פורר: אם כך בסדר.
עודד פורר: חשבתי שאת מדברת על מי יותר קשור לילד ומי פחות קשור.
עודד פורר: עו"ד איילת גלילי ואז אני אסכם.
איילת גלילי: אני יושבת-ראש הוועדה לשוויון מגדרי בלשכת עורכי הדין וסגנית יו"ר נעמ"ת.
איילת גלילי: אני שמחה על הדיון הזה.
איילת גלילי: אני גם שותפה להרבה דיונים בוועדה הזאת, ועולים פה דברים חשובים.
איילת גלילי: מה שחשוב הוא שגם יהיה מעקב וגם דברים שצריך לתקן עוד נספיק לתקן אותם.
איילת גלילי: מקווים שיאריכו ימיה של הממשלה ושבאמת נספיק לתקן פה בכנסת הנוכחית דברים.
איילת גלילי: באופן כללי, בהתייחס לנושא של חופשת הלידה ושוויון הורי, זה הכול בסופו של דבר גלגל.
איילת גלילי: זאת אומרת, ברגע שיהיה שוויון מהתחלה, אנחנו לא נגיע למצב של אי שוויון הזדמנויות בעבודה לאישה, אפשרות להתקדם בקריירה, אפליה בשכר.
איילת גלילי: כל הדברים קשורים זה בזה.
איילת גלילי: שני דברים לעניין הזה.
איילת גלילי: האחד, מדובר באמת על עניין חינוכי, ואני אגב לכל הישיבות של הוועדה למעמד האישה הייתי מצרפת את משרד החינוך, כי למשרד החינוך יש תפקיד מאוד מאוד חשוב בכל מה שקשור למעמד האישה.
איילת גלילי: כי אם הדברים האלה לא יקבלו משמעות בהסברה, בחינוך מהגיל הרך, בסופו של דבר זה לא יעזור, הדברים האלה יתמוססו.
איילת גלילי: אז הדברים האלה חייבים להיות מלווים גם בהסברה, גם בחינוך, ובסופו של דבר גם לא נגיע למצב שיש לנו כבר תיקון חקיקה שעומד על הפרק בנושא של שכר שווה לעובד ולעובדת ושם אוטומטית כשאתה מדבר גם עם עיתונאים בעניין הזה הם אומרים: בוודאי, בגלל שאישה צריכה לצאת מוקדם לילדים, צריכה לגדל ילדים, נכנסת להיריון, יולדת, אז בוודאי שהשכר שלה יהיה יותר נמוך.
איילת גלילי: אז תמיד אנחנו צריכים להסביר שאין קשר בין הדברים.
איילת גלילי: ואם נפתור גם את העניין הזה ותהיה חלוקה שווה גם בנושא של חופשת הלידה, אז הדברים האלה יעזרו לנו מאוד לפתור בעיות הרבה יותר גדולות אחר כך.
איילת גלילי: לכן אני חושבת שהנושא של החינוך פה משמעותי, וגם הנושא של תיקון מהתחלה.
איילת גלילי: וזה נכון לגבי כל חקיקה בתחום השוויוני.
איילת גלילי: אם אנחנו רואים שיש חוק, שיש נוהל, אם בהתייחס גם לנושא שדנו בו בשבוע שעבר בנושא של ייצוג במועצות דתיות, יש נהלים, יש חוק, יש רגולטור ובכל זאת הדברים לא עובדים.
איילת גלילי: אז צריך לראות איפה הבאג בחוק, איפה הבאג אצל הרגולטור, ואיך אנחנו אוכפים את הדברים האלה.
איילת גלילי: וגם בנושא הזה של עידוד ליציאה לחופשת לידה של גברים, קודם כל חבל שלא נמצאים פה הנציגים של ארגוני הגברים.
עודד פורר: אחד דיבר ואחרים ביקשו לדבר, נתתי להם רשות דיבור אבל הם לא היו.
איילת גלילי: חבל שמגיעים באמת רק בשלב שמדובר על גירושין וצריך לדבר על הורות משותפת, שזה חשוב מאוד, אבל כדאי שנתחיל את ההורות המשותפת הרבה קודם.
איילת גלילי: חשוב שכל הצדדים יהיו שותפים, גברים, נשים וכל המערכות.
איילת גלילי: שוב, אני חושבת שכדאי לצרף פה כמה שיותר גורמים שישתפו פעולה, גם בנושא של הסברה, גם בנושא של חינוך וגם בנושא של תיקון חקיקה.
עודד פורר: אחרונת הדוברים, רונית דרור.
רונית דרור: תודה רבה.
רונית דרור: אני ד"ר בעבודה סוציאלית, מייסדת ושותפה של עמותת "לצדכם".
רונית דרור: זאת העמותה היחידה המקצועית הראשונה לדעתי במדינת ישראל שמטפלת בגברים נפגעים ובאבות בהליכי גירושין בקונפליקט גבוה.
רונית דרור: אני מודה שגם אני מברכת ובירכתי מאוד בהתחלה על קיום הדיון הזה.
רונית דרור: מאוד שמחתי, למרות שגיליתי שלא הולכים לדבר על הנושאים שאני עוסקת בהם והם נורא נורא חשובים לנו.
רונית דרור: עדיין אני שמחה על הרצון של חבריי חברי הכנסת ואנשים פה לתת להורים, לאבות, איזושהי אפשרות להיות שותפים בגידול הילדים, ולהתחיל את זה באמת כשהם נשואים.
רונית דרור: הטענה שלי להתחיל את כל שינוי הקונספציה בביטול חוקים שהם מקשים עלינו בכלל ברמה התפיסתית.
רונית דרור: דיברתם על תפיסה, אז אני אדבר על תפיסה.
רונית דרור: חזקת הגיל הרך, למשל, זאת תפיסה שאימא היא שווה יותר מאבא.
עודד פורר: אבל זה לא נושא הדיון.
רונית דרור: זה נורא חשוב.
עודד פורר: אני מבין שזה מאוד מאוד חשוב.
רונית דרור: אני אגיד למה זה כן נושא הדיון.
עודד פורר: מי שקובע מה נושא הדיון זה אני, לא את, ואני לא רוצה להגיע עכשיו לעימות.
עודד פורר: זה עובד בצורה הזאת שאני נותן רשות דיבור ומדברים, וככל שאת רוצה לדבר על נושא הדיון, על הנושא שנוגע למקום העבודה, זה הדיון.
עודד פורר: יכול להיות שיהיה פה דיון על חזקת הגיל הרך, זה דיון אחר לגמרי.
עודד פורר: זה נושא אחר.
רונית דרור: טיפה אסטה ואומר שהקשבתי בקשב רב לכל הדוברות לפניי, ואני רוצה לשקף את השיח פה של נתנו, אפשרנו, אנחנו רואים אתכם, זכויות שהענקנו.
רונית דרור: שוב, הכול מתחיל מוועדה שבעיני היא חשובה.
רונית דרור: דרך אגב, הוועדה הזאת היא חשובה לטפל בהרבה מאוד נושאים שקשורים לזכויות של נשים.
רונית דרור: אבל כשמדברים על זכויות של גברים ואין שום ועדה בכנסת, אין כמעט בכלל דיונים לאורך כל השנים שהמדינה הזאת קיימת למען זכויות של גברים ואבות, אז אנחנו מפה מתחילים.
רונית דרור: מפה מתחיל העיוות.
רונית דרור: מפה מתחילה הבעיה.
רונית דרור: ברגע שאנחנו נשמע קצת יותר את הקולות של הגברים האלה, יש פה באמת אנומליה של רצון להביא את האבות למרכז הבמה ולאפשר להם להיות אבות, אבל הם לא כאן.
רונית דרור: איך הם לא כאן?
רונית דרור: איך לא שומעים אותם?
רונית דרור: איך לא משמיעים את קולם וגם מנסים להשתיק אותם?
רונית דרור: זאת אומרת, לעבור את מנוע הצמיחה הזה שקראתם לו לשוויון מגדרי, אתם חייבים להקשיב ולתת במה גם לאבות שמרגישים מאוד מאוד מקופחים בכל מה שקשור להורות שלהם בזמן הגירושין.
רונית דרור: ואנחנו לא מדברים על מספרים קטנים.
רונית דרור: אתם חייבים להבין, יש 16,000 זוגות שמתגרשים בשנה.
רונית דרור: זה המון אבות, זה המון אימהות, שברגע שאנחנו מקבעים את האימהות בתוך הבית, בתוך ההורות שלהן כאימהות עיקריות, אנחנו מפספסים פה אבות.
רונית דרור: וזה מסר שאנחנו חייבים לתקן.
רונית דרור: זה מסר שאם הוועדה, אם הכנסת, אם חברות הכנסת, אם ארגוני הנשים שבאמת רובן נמצאות כאן רוצות לסייע לנשים, בואו נתחיל מהמקום הזה.
רונית דרור: מהמקום שאנחנו מאפשרים לנשים להיות שוות זכויות לאבות במובן הזה שהן יצאו לעבודה והן יקדמו את עצמן והן יהיו שותפות במזונות של הילדים שלהן לא פחות מהאבות.
רונית דרור: וכשהאבות יגדלו את הילדים, האימהות תצאנה לעבודה.
רונית דרור: אנחנו חייבים להגיד את כל הדברים האלה בצורה לדעתי הכי ישרה והכי כנה, כי אחרת אנחנו מפספסים פה את העיקר.
רונית דרור: ואי אפשר לדבר על הגברים ועל האבות, עליהם ולא איתם.
רונית דרור: אז הוועדות שקמו, הוועדות שדיברו עליהן חלק מהנשים לפניי – איפה אנחנו?
רונית דרור: למה אבות לא נמצאים בתוך התמונה?
רונית דרור: למה הם לא נמצאים בתוך הוועדות האלה שהוקמו כדי לראות איך עושים את הדבר הזה בצורה הרבה יותר נכונה ומקצועית?
עודד פורר: שאלה למיכל, לפני שאני מסכם.
עודד פורר: מתי הוועדה אמורה לסיים את עבודתה?
מיכל לזרוביץ': במפגש האחרון שלנו החלטנו על לוחות זמנים לכתיבה של ההמלצות.
מיכל לזרוביץ': היא עקרונית סיימה את הדיונים ותוך חודשיים-שלושה אני מאמינה שאנחנו נפרסם את ההמלצות.
עודד פורר: אז אני רוצה לסכם.
עודד פורר: אני מבקש להעביר לוועדה לקידום מעמד האישה את ההמלצות עוד טרם פרסומן.
עודד פורר: אני גם מבקש לקבוע דיון לכשהן יפורסמו.
עודד פורר: אני חושב שזה מקום ראוי להציג את ההמלצות של הוועדה המשותפת.
עודד פורר: אנחנו רוצים גם שיישלח לנו עדכון כאשר התהליך של אותו פישוט הליך שדיברת עליו, לקבל זכויות הורות לגבר, ייכנס לתוקף.
עודד פורר: זאת אומרת, ברגע שזה נכנס, כל הנוהל, התהליך.
עודד פורר: כמו כן, אבקש להעביר לוועדה במסמך כיצד מיידעים בנציבות שירות המדינה את הגברים שנולד להם ילד על הזכויות ההוריות שיש להם.
עודד פורר: לוודא שההודעה הזאת לנשים ולגברים זהה ומתבצעת במקביל.
עודד פורר: אגב, זה לא משהו שמצריך המתנה לסיום עבודת הוועדה.
מיכל לזרוביץ': למיטב ידיעתי נשים לא מקבלות הודעה על הזכויות שלהן.
מיכל לזרוביץ': זה לא משהו ששולחים לנשים ולא שולחים לגברים.
עודד פורר: את יודעת מה?
עודד פורר: תשלחו לנשים ולגברים גם יחד.
עודד פורר: לא צריך לחכות חודשיים בשביל לעשות את זה, אפשר לעשות את זה כבר למי שנולד היום במזל טוב בן או בת.
עודד פורר: באופן כללי, זה אחד הנושאים בעיני שדורש את הטיפול הכי הדוק והרביזיה הכי משמעותית, גם בהיבט החקיקתי.
עודד פורר: לא רק אצל שכירים, אלא גם אצל עצמאיות ועצמאים.
עודד פורר: התפיסה ששני בני הזוג יכולים – אני פחות מכיר את הרעיון הזה.
עודד פורר: הרעיון שהציגה חברת הכנסת זנדברג, אם מישהו לא שם לב, מצא חן בעיני מבחינת תפיסת העולם.
עודד פורר: תפיסת העולם היא שיש איזושהי הטבה להורים, והם רשאים לחלוק אותה לפי יכולתם, לפי רצונם, בין אם זה ביחד ובין אם זה לחוד.
עודד פורר: כי לא קורה כלום אם יחליטו תקופה מסוימת לעשות כמה ימים ביחד.
עודד פורר: בוודאי אם אנחנו מדברים על התקופה שהיא מיד לאחר הלידה, שאז אין שאלה בכלל שצריכים להיות ביחד.
עודד פורר: אני אגיש גם תיקון, ואת זה אני אעשה כחבר כנסת, לאותו חוק חופשת לידה לאבות, שאפשר להם לקחת את ימי החופש.
עודד פורר: זה לא צריך להיות על חשבון ימי חופש, זה אמור להיות על חשבון הביטוח הלאומי וזה אמור להיות לאבות עצמאיים כשם שזה לאבות שכירים.
עודד פורר: עד כאן.
עודד פורר: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.
עודד פורר: היום 15 ביולי, כ"ג בתמוז, תש"ף.
עודד פורר: אני אומר כבר לכולם – אנחנו מוגבלים בזמן הדיון עד השעה 11:00, בשעה 11:00 מתחילה המליאה.
עודד פורר: בכל מקרה נהיה חייבים לסיים את הדיון ב-11:00.
עודד פורר: אז קודם כל הדיון הזה צריך להיות ממצה ויעיל.
עודד פורר: אני מקווה שכולם יספיקו לדבר, אבל לפחות שנהיה מאוד מאוד ממוקדים.
עודד פורר: אני ביקשתי לקבוע את הדיון הזה לאור שביתת העובדות הסוציאליות – ואני אומר "עובדות" ולא "עובדים" כי מה לעשות?
עודד פורר: 86% מהעובדים הן עובדות, וזה בהחלט נתון שאותו חייבים לשים על סדר היום.
עודד פורר: נסתכל גם על נתונים שקיבלתי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
עודד פורר: יש כמה בעיות סביב הנושא הזה.
עודד פורר: אחת הבעיות הן שאנחנו רואים שהממוצע החציוני שבו עובדות סוציאליות נשארות בענף לעומת מקצועות אחרים – אנחנו מדברים על שמונה שנים.
עודד פורר: שמונה שנים זה מעט.
עודד פורר: אם אני מסתכל בשירות ומשווה את זה למקצועות אחרים שהוותק החציוני שם – אצל הנדסאים, עובדי הוראה, מהנדסים, משפטנים – כל זה מעל 20 שנה.
עודד פורר: זה אוטומטית משפיע על דירוג השכר, מה שגם מלמד על השחיקה שבמקצוע הזה.
עודד פורר: מדובר על מקצוע מאוד מאוד מאוד שוחק, בעומס מאוד מאוד גדול של טיפול בתיקים, ברמות שבאמת לא מקובלות גם בעולם.
עודד פורר: אם אנחנו מדברים על לפחות הנתונים שהוצגו בפני, אז מצד אחד אנחנו מגלים שיש אלף תקנים לא מאוישים, ומצד שני – כל תקן, כל עובדת סוציאלית צריכה לטפל בבין 400 ל-600 מקרים.
עודד פורר: זה משהו שפשוט בלתי נתפס מבחינת העומס, בוודאי אם גם עושים את זה בהשוואה בין לאומית.
עודד פורר: אנחנו גם לומדים איזה מקרים נדחים עכשיו בגלל האירועים האלה ובגלל השביתה הזאת שלא מגיעה לידי הסכמות – אני לא יודע אם יש משא ומתן, ותכף נשמע, כי לפחות אחת הטענות היא שהאוצר לא יושב אתם.
עודד פורר: אני ביקשתי מאגף התקציבים לבוא לפה היום.
עודד פורר: דיברתי עם הממונה על התקציבים שהבטיח לי שיהיה פה נציג מאגף התקציבים – אני מקווה שהוא באמת יגיע בסוף.
עודד פורר: זה שאתם החלטתם באוצר שהממונה על השכר ייצג את אגף התקציבים – זה לא מקובל.
עודד פורר: זה לא מקובל.
עודד פורר: אני ביקשתי את הממונה על השכר פה, וביקשתי את אגף התקציבים פה, כי אתם לא פועלים הרי בחלל ריק.
עודד פורר: בכל מה שתגידי פה – את לא באמת יודעת לייצג את אגף התקציבים.
<< קריאה >> נוי סופר: אנחנו עובדים יחד.
עודד פורר: במשאים ומתנים יושב רק נציג אגף תקציבים והוא מייצג את הממונה על השכר?
<< קריאה >> נוי סופר: לא.
עודד פורר: אז זה בדיוק המקום.
עודד פורר: ואם ביקשנו בוועדה ספציפית מראש שיגיע גם נציג כזה וגם נציג כזה – אני מצפה את המינימום, שיגיע לפה נציג.
עודד פורר: זה שאם קיבלתם את ההחלטה לעצמכם זה בסדר, אבל אגב, זה מראה חלק מההתייחסות לעניין.
עודד פורר: הנושאים שהם דחופים ונפלו גם בוועדת חריגים זה עדכון רשימת נשים מאוימות, זה טיפול בילדה שנפלה מהקומה השישית במהלך סכסוך עם הוריה, טיפול בתינוק שאמו לא יכולה לטפל בו, טיפול בגבר בן 14 הסובל מפיגור ומאיים על אביו – אלה דברים שפורסמו אתמול בכאן 11 רק כדוגמה לנושאים שנופלים בין הכיסאות.
עודד פורר: את הזעקה הזו של העובדות והעובדים הסוציאליים אנחנו שומעים מכלל הציבור ומנקודות הקצה שבסוף נוגעות באירועים.
עודד פורר: הכי קל לבוא לעובדות הסוציאליות ולומר להן – איך אתן מעיזות דווקא בתקופה הזו של הקורונה לעורר את העניין.
עודד פורר: אבל אולי המשבר שבו נמצאת העבודה הסוציאלית מואצת דווקא בתקופה של הקורונה?
עודד פורר: אולי בתקופה של הקורונה אנחנו רואים עלייה של מאות אחוזים בפניות למוקדי הסיוע, כי כל מדינת ישראל הפכה להיות סיר לחץ אחד גדול?
עודד פורר: אז אי אפשר לבוא לעובדות הסוציאליות שעובדות בחלקיות משרה בשכר נמוך, בשחיקה עצומה, שטיפלו עוד לפני משבר הקורונה במאות מקרים לעומת עשרות בודדות בכל המקומות האחרים בעולם, שעליהם היתה אחראית עובדת סוציאלית, ולהגיד להם – איך אתם דווקא עכשיו?
עודד פורר: כי דווקא עכשיו הן נמצאות בעומס עוד יותר גדול.
עודד פורר: גם הסוס הזה שנותנים לו פחות ופחות קש לאכול – בסוף מת מרעב, אין מה לעשות.
עודד פורר: לכן ביקשתי לקיים את הדיון הזה.
עודד פורר: אחד הטריגרים המשמעותיים לדיון היה לפחות מה שאני שמעתי מהתקשורת – העובדה ששר האוצר לא נפגש עם העובדות הסוציאליות, לא מוכן לשים את הדבר הזה כחלק מסדר היום.
עודד פורר: אני נלחמתי ונאבקתי בוועדת הכספים על סכומי כסף מאוד מאוד גדולים שצריכים להיות מוזרמים למשק לטובת סיוע.
עודד פורר: בתוכם, בתוך יסוד: משק המדינה, שהעברנו באפריל האחרון, שהוספנו לתקציב ונתנו למשרד האוצר עוד 80 מיליארד שקל, מתוכם עשרות מיליארדים היו אמורים ללכת למשרדי הממשלה.
עודד פורר: מתוך המיליארדים האלה שהלכו למשרדי הממשלה –כמה כסף הלך לטובת נושאי רווחה?
עודד פורר: אגב, זה הדבר היחיד שהמדינה ביצעה.
עודד פורר: מהביצוע, כל הסיוע שהיה אמור להגיע לעסקים, בנתונים שאנחנו קיבלנו – רוב הביצוע הוא רק העברה למשרדי הממשלה.
עודד פורר: זה כן קרה.
עודד פורר: כמה כסף הוזרם לטובת העובדות והעובדים הסוציאליים?
עודד פורר: לצערי לא הרבה, כמו שלא הועבר לתחומים אחרים.
עודד פורר: אפס זה לא הרבה.
עודד פורר: אני אגיד יותר מזה – כשאנחנו דרשנו בסיוע אפרופו הקורונה, סיוע למגזר השלישי, 200 מיליון שקל – גברתי מהממונה על השכר, את יודעת להגיד כמה מה-200 מיליון שקל בוצע?
עודד פורר: לא סתם רציתי שיהיה כאן נציג של אגף התקציבים, בכל הכבוד.
עודד פורר: כמה בוצע מתוך ה-200 מיליון שקל, אתה יודע, חבר הכנסת יוראי הרצנו?
עודד פורר: אפס.
עודד פורר: כי מה שנוגע למגזר השלישי, אותם 200 מיליון שקל שהיו צריכים להגיע לעמותות – ועכשיו אנחנו מדברים על עובדות סוציאליות, הרבה מהן גם מועסקות בתוך העמותות האלה.
עודד פורר: העמותות האלה המשיכו לתת את השירותים שהן נותנות, נותנים עוד יותר מהשירותים כי מי שעובד במגזר השלישי מחויב לנושא הזה, כי הוא רואה את הטיפול הזה הרבה מעבר לשכר – אבל חבר'ה, אני באתי לסופר בלי סופר בארנק, ואמרו לי: אתה צריך לשלם.
עודד פורר: אמרתי: אבל יש לי עקרונות.
עודד פורר: אמרו לי – בסדר, אנחנו לא מכבדים עקרונות בסופר.
עודד פורר: אז עובדות סוציאליות עובדות עם עקרונות ועם אידיאלים ועם שליחות, אבל חבר'ה, אני לא מכיר אף רשת סופרים שאמרה – תשלמו לי באידיאלים.
עודד פורר: אז אי אפשר להפיל את כל התחלואים של החברה הישראלית על קבוצה של עובדות סוציאליות ולהגיד – המצב ייפתר מעצמו.
יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, תודה לך על הדיון הזה.
יוראי להב-הרצנו: אני יכול רק להתנצל בפני כל מי שנמצא אתנו בזום ובפני הנציגות המכובדות שיש פה שרק שני חברי כנסת מהאופוזיציה נמצאים בדיון הזה, מאחר ואני מוצא שאין חשוב, אין מאבק צודק וחשוב כמו המאבק של העובדות והעובדים הסוציאליים.
יוראי להב-הרצנו: זה לא מאבק על היכולת שלכם לקיים את העבודה שלכם כמו שזה מאבק על היכולת שלנו לקיים איזושהי תשתית רווחה בסיסית במדינת ישראל.
יוראי להב-הרצנו: יושבת פה ענבל חרמוני שהיא יושבת-ראש הארגון של העובדים הסוציאליים ואני רוצה לחזק את ידייך, ענבל, ולומר לך – יישר כוח על המאבק הצודק ועל העובדה שאתן מבקשות ומבקשים לא רק לבצע את העבודה שלכם אלא אתם מבקשים שהתיקים והאנשים שלהם אתם עוזרים יקבלו סיוע נאות והולם, ולכן גם הכי קל לנצל אתכם.
יוראי להב-הרצנו: אתם האוכלוסייה שהכי קל לנצל אותה כי אתם לא פועלים מתוך בצע כסף אלא מתוך שליחות אדירה, מותך רצון לבצע עבודת קודש אמיתית.
יוראי להב-הרצנו: לצערי יודעים באוצר ובמשרדי הממשלה שאין מצב שאתם לא תענו לשיחת טלפון שתמנע את הרצח הבא, שאין מצב שאתם לא תקיימו את הסיוע הזה במידה והוא עוזר להציל חיים, ולכן אפשר לא לשלם לכם הרבה, אפשר להתעלם משיחות הטלפון שלכם, אפשר פשוט להתעלם מזה.
יוראי להב-הרצנו: יש בפנינו פה דוח של "עו"סים שינוי" שזה העתיד של העובדים והעובדות הסוציאליים, והנתונים מטרידים מאוד.
יוראי להב-הרצנו: 40% מהסטודנטיות והסטודנטים הצהירו שלא יעבדו במקצוע אחרי התואר.
יוראי להב-הרצנו: 40%.
יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לראות שסטודנטים למשפטים, אם 40% לא יעבדו בתואר, אם 40% מהסטודנטים להנדסה לא יעבדו בתואר – אנחנו למדים על קריסה עתידית של הדבר שמהווה את אדני מערכת הרווחה הישראלית.
יוראי להב-הרצנו: 91 מהסטודנטיות דיווחו כי לא יעבדו בשירותים הסוציאליים תחת המדינה.
יוראי להב-הרצנו: 91%.
יוראי להב-הרצנו: לכן, גברתי מהאוצר – אני חייב לומר לכם, כי אנחנו בקשר ישיר עם ענבל חרמוני ועם יתר הגורמים שעוסקים בזה: ההתנהלות שלכם לא מקובלת.
יוראי להב-הרצנו: לא מקובלת, והיא מתחת לכל ביקורת בעיניי ובעיניי חברי הכנסת.
יוראי להב-הרצנו: לא ייתכן שאתם גם לא שולחים את הנציגים הרלבנטיים לדיון, זה כפי שיושב-ראש הוועדה אמר.
יוראי להב-הרצנו: לא ייתכן שאתם תתעלמו מהמאבק הזה, שתסרבו לשבת למשא ומתן עם הנציגות המאורגנת של העובדות הסוציאליות.
יוראי להב-הרצנו: זה פשוט מתחת לכל ביקורת.
יוראי להב-הרצנו: אתם, נציגי האוצר, לא פוגעים בהן.
יוראי להב-הרצנו: אתם פוגעים בחלקים הכי מוחלשים של החברה הישראלית.
יוראי להב-הרצנו: לפיכך, אני מקווה שמהוועדה הזו תצא דרישה ממשרד האוצר שתשבו למשא ומתן אמיתי, כי אני שמעתי את ההצעות שהעברתם לנציגות של העובדים הסוציאליים, שהן פשוט עם כל הכבוד לא שהן לא עונות על הדרישות, הן פשוט מהוות התעלמות מופגנת ומבישה מהדרישות האלה.
יוראי להב-הרצנו: לפיכך אני מבקש שההתייחסות תהיה יותר רצינית, ואני מקווה שמהוועדה הזו תצא הקריאה הזו.
ענבל חרמוני: קודם כל אני רוצה לפתוח בתודה ליושב-ראש הוועדה.
ענבל חרמוני: אני חושבת שהצגת את הדברים מצוין, ולא הייתי יכולה להציג את זה טוב יותר.
ענבל חרמוני: אז הרבה תודה, ותודה לחבר הכנסת שנמצא פה.
ענבל חרמוני: אני אתחיל ואומר שהיתה פגישה עם שר האוצר אתמול.
ענבל חרמוני: זה חשוב לומר.
ענבל חרמוני: ייתכן ותתקיים גם היום עוד פגישה אתו.
עודד פורר: בדרך כלל כשקובעים דיון בוועדה פתאום המשרדים - - -
ענבל חרמוני: לא, לא.
ענבל חרמוני: חד משמעית זה לא מייתר שום דבר.
ענבל חרמוני: אני אומרת את הדברים לצורך שנשים את הדברים כפי שהם, זה לא הופך אותם לפחות חמורים, פשוט זו המציאות.
ענבל חרמוני: ישבנו אתמול עם נציגי האוצר, גם עם נוי סופר, ואנחנו ממשיכים גם היום.
ענבל חרמוני: זה לא הופך את המצב ליותר טוב.
ענבל חרמוני: כרגע ההצעות שמתה
ענבל חרמוני: פכות על השולחן עדיין מתנות את התוספת והתגמול לעובדות סביב עבודה נוספת שכבר היום היא מסביב לשעון.
ענבל חרמוני: עדיין יש התניה של משרד האוצר כאילו העובדות צריכות איזשהו תימרוץ לעבוד יותר.
ענבל חרמוני: זאת אומרת, יש הצעה שמונחת על השולחן על סכום מאוד מאוד נמוך שהוא בתמורה לזה שהעובדות יגדילו את אחוזי המשרה שלהן, כאשר אנחנו מדברים על כך שזה לא פותר את הבעיה, שזה לא נותן מענה.
ענבל חרמוני: אנחנו דורשים עבודה על עבודה שהן כבר היום עושות הרבה מעבר למה שמשלמים להן.
ענבל חרמוני: אתה אמרת אוד מאוד נכון – העומסים תמיד היו גדולים.
ענבל חרמוני: אנחנו מתריעים כבר שני עשורים, למעשה, על עומסים בלתי אפשריים, על שכר מאוד מאוד נמוך.
ענבל חרמוני: מה שקורה זה שבארבע השנים האחרונות יש נטישה של הפרופסיה שהולכת ומתגברת, בגלל השכר הנמוך, בגלל אלימות שמופנית כלפי העובדות, בגלל עומס חריף מאוד.
ענבל חרמוני: העומס בתורו – בואו נבין, וזה קשור גם לדוח שיצא מהמ.מ.מ לבקשתנו – שבאמת העומס שהיה ממילא מחריף, כתוצאה משתי סיבות: אחת, בלי קשר לקורונה, במשך 4-3 שנים עובדים נוטשים את המקצוע.
ענבל חרמוני: שתיים, עכשיו הגיעה הקורונה וטרפה את הקלפים בצורה כזו שיש 70% עלייה בפניות למעשה לשירותי הרווחה ולשירותים החברתיים.
ענבל חרמוני: המשמעות היא פער מאוד מאוד גדול בין הצרכים לבין היכולת לתת מנעים, כי שוב- העובדים הולכים ומתמעטים, בגלל שכר, בגלל אלימות שלא מטופלת, והצרכים עלו ב-70% מאז הקורונה.
ענבל חרמוני: עכשיו אני אתייחס לטענה שעולה הרבה פעמים – למה דווקא עכשיו.
ענבל חרמוני: לא, לא דווקא עכשיו.
ענבל חרמוני: אני באופן אישי כבר שנתיים וחצי מתריעה על קריסת השירותים.
ענבל חרמוני: לא ידעתי שתהיה קורונה, לא היה לאף אחד מושג, והנה – ידעתי כבר שאין ידיים עובדות, שיש מאות מטופלים לכל עובדת וזה לא ריאלי, זה אומר שאנשים לא באמת מטופלים.
ענבל חרמוני: אזרחי ישראל ישנים פחות או יותר בסדר כי הם יודעים שיש להם רשת ביטחון סוציאלי לשעת חירום – זה לא קיים.
ענבל חרמוני: המערכת לא מתפקדת גם כשאנחנו לא בשביתה, לא כי העובדים ומי שעובד בתוכה הוא לא נהדר, כשרוני ומקצועי, אלא כי אי אפשר, באמת, שעו"ס קשישים תטפל ב-500 קשישים.
ענבל חרמוני: בוא נגיד שאחרי הקשיש ה-60 היא לא באמת יכולה לטפל.
ענבל חרמוני: אז יש עוד 440 קשישים אצלה ובכל הארץ שכנראה לא מטופלים.
ענבל חרמוני: כנ"ל לגבי ילדים בסיכון וכנ"ל הלאה.
ענבל חרמוני: אני חוזרת: הגיעה הקורונה, אחרי שאני והצוות מתריעים שנתיים וחצי במחאות, בהפגנות, בדיבורים, במכתבים – עשרות מכתבים, שיחות ופגישות, עם האוצר ועם נציגי משרדים, ישיבות פה, בוועדות.
ענבל חרמוני: מדברים אתנו ולא מגיעים – תוצר כמו קודם, אפס.
ענבל חרמוני: והנה, הגיע דבר לא צפוי, אבל אנחנו צריכים לקחת בחשבון בכלל באופן כללי שהלא צפוי הוא הצפוי.
ענבל חרמוני: ומה שקרה – שהמערכת לגמרי קרסה.
ענבל חרמוני: לא הקשיבו כשלא היינו בקורונה.
ענבל חרמוני: הבעיה היא שגם כשאנחנו כן בקורונה אין הקשבה.
ענבל חרמוני: ומה מציעים לי, כשאנחנו מדברים על החורבן הגדול הזה של המערכת ועל העלייה ב-70% בפניות וחוסר יכולת לתת מענה כי העובדים נוטשים, עם שכר של 7,000-5,000 שקל, ואחרי 25 שנה?
ענבל חרמוני: ישב פה חבר כנסת בוועדת הכספים שאשתו עובדת סוציאלית 25 שנה, עם תואר שני בדרג ביניים, עם 9,000 שקל.
ענבל חרמוני: אדוני, אחרי 25 שנה.
ענבל חרמוני: עם זה היא גם תצא לפנסיה ויישארו לה 4,000 שקל.
ענבל חרמוני: מזל שבן הזוג שלה חבר כנסת, לא לכולם זה יתאפשר, וכמובן שאנחנו גם לא צריכים לתלות את יהבנו על המשכורת הנוספת בבית, שגם לא תמיד נמצאת.
ענבל חרמוני: אבל מה שמעבר לזה – זה לא הולם את הצרכים, זה לא הולם את הנדרש – את העבודה מסביב לשעון.
ענבל חרמוני: צריך להבין שעכשיו מדובר בזה שעובדות לא נרדמות בלילה כי ברור להן שהן פספסו היום לא מקרים קטנים שאפשר למנוע.
ענבל חרמוני: אנחנו היום במצב שאנחנו מפספסות את מקרי החירום.
ענבל חרמוני: אין דרך שלא.
ענבל חרמוני: כשבאה אלי עובדת סוציאלית ואומרת לי – אני, כעו"ס לחוק הנוער, והקטינים שנמצאים הכי בסיכון – עובדת ב ¾ משרה כי זה התקן שנתנו לי, עם 300 קטינים בסיכון – אני אומרת לה: חביבתי, הם רשומים על שמך רק כדי שיהיה את מי להאשים כשתפשלי.
ענבל חרמוני: אין סיכוי שאת לא תפשלי, ולא בגללך.
ענבל חרמוני: אין סיכוי שלא ייפול לך מישהו בין הידיים.
ענבל חרמוני: וכמו שאמרת בצורה מאוד מדויקת: אי אפשר להשאיר את העובדות הסוציאליות שנשלחות מטעם המדינה , ולא משנה אם זה בעמותות שהמדינה מתקצבת או לא, זאת עדיין האחריות של המדינה – וברשויות, במשרד הבריאות, אי אפשר להשאיר אותן – לכו, תתמודדו עם הכל, תספגו גם את כלה זעם של האזרחים, ושימשכו אתכן בשערות על הרצפה, ישלפו עליכן סכינים, יאיימו על הילדים שלכן, יגידו לכן שיודעים איפה אתן גרות וגם יבואו אליכן הביתה, ואתן תישארו בלי גנה.
ענבל חרמוני: שנה וחצי מונחת התוכנית על שולחן האוצר, אגף התקציבים – תוכנית מוגנות שהמדינה היתה צריכה לייצר.
ענבל חרמוני: אני, כהסתדרות וכאיגוד, השקענו בזה המון כסף כדי לייצר תוכנית מקצועית בתחום ההדרכה.
ענבל חרמוני: הובטח, לא לי אפילו, ליושב-ראש ההסתדרות – שהתוכנית הזו תתוקצב.
ענבל חרמוני: למה מחכים, שראש אגף התקציבים ושר האוצר כולם יצטרכו לעמוד אתי שכם אל שכם בהלוויה של עובדת סוציאלית?
ענבל חרמוני: למה תוכנית המוגנות הזו לא מתוקצבת עד היום?
ענבל חרמוני: למה עובדת סוציאלית צריכה להרוויח 7,000 שקל ולעבוד מסביב לשעון?
ענבל חרמוני: ועכשיו, כשאנחנו באים לדבר על פתרון אומרים לי: טוב, אז שיוסיפו עוד עבודה מעבר לעבודה עכשיו ויקבלו 400 שקל.
ענבל חרמוני: העובדות לא יחזרו לעבודה גם אם אני ארצה להחזיר אותן, ואני לא.
ענבל חרמוני: אבל בצדק הן לא יחזרו לעבודה.
ענבל חרמוני: והשביתה הזו, לצערי, תימשך עוד שבועות ארוכים בקצב הזה, בגלל שגם עכשיו כשמתקיימים דיונים אני אחר כך מגלה שבערב הוצג מתווה למעסיקים שכולל נסיגה, בין היתר, מדברים שהגיענו אליהם אתמול.
ענבל חרמוני: ולכן אני אומרת פה בצורה מאוד מאוד ברורה: קודם כל אנחנו צריכים פתרון שהוא לא זמני.
ענבל חרמוני: אי אפשר להגיד לי שהפתרון שנותנים עכשיו הוא רק עד יוני ואחר כך נראה.
ענבל חרמוני: הקורונה לא הולכת לשום מקום, אם לא שמנו לב, וגם כשהיא תלך זה לא שביום אחד המובטל או המובטלת שאיבדו את כל הכנסתם והכניסו מלא לחץ לתוך המשפחה, יצרו אובדנות, הגביר מחלות נפש, יצר אלימות – כל זה ביום אחד, כשהנגיף ייעלם יעלם ונסגור את כל התיקים הנוספים?
ענבל חרמוני: לא, חברים.
ענבל חרמוני: זה לא להבין שום דבר באיך שהעולם הזה עובד.
ענבל חרמוני: להגיד לי – כן, העובדות עכשיו במחאה ובשביתה מוצדקת מדם ליבן – אין להן כסף עכשיו לשלם על השביתה הזו כי הן מפסידות כסף, והן אומרות לי: ענבל, אנחנו מתחננות.
ענבל חרמוני: חודשים, אנחנו מוכנות להיות חודשים בשביתה, אנחנו לא יכולות לחזור לעבוד בתנאים האלה.
ענבל חרמוני: אני מבקשת, כבוד היושב-ראש, באמת – שביתה היא לא מטרה.
ענבל חרמוני: אני בעצמי לא ישנה בלילה.
ענבל חרמוני: יש עוד המון מקרים, לא קראת את כולם, מן הסתם.
ענבל חרמוני: לא ישנות בלילה, אני והעובדות והעובדים – אבל אני לא ישנה בלילה גם כשאני לא בשביתה, כי המון מקרים לא מטופלים, גם כשאנחנו לא בשביתה.
ענבל חרמוני: אז עכשיו אולי קול הזעקה שלנו יישמע.
ענבל חרמוני: הדבר הנוסף שאני אגיד לסיום – 89% מהעובדות הן עובדות, וגם רוב מקבלות השירותים בשירותי הרווחה, לא כולן אבל הרוב – הן נשים.
ענבל חרמוני: לכן יש בהחלט מקום לדון בזה גם מנקודת מבט מגדרית, זאת שאלה אם זה היה מגזר שהוא מגזר גברי האם היתה את אותה התייחסות, שאנחנו ביום העשירי לשביתה, ופתרון לא נראה באופק.
ענבל חרמוני: אני כן אגיד: הדיונים ממשיכים, ומפה גם נוי סופר וגם אני הולכות למשרד האוצר, אבל אני כרגע לא רואה אופק של סיום, כי זו טחינת מים.
<< קריאה >> נוי סופר: קודם כל מצטרף אלינו גם עלי בינג מאגף התקציבים לבקשתך, הוא נמצא פה בזום ואם יהיו שאלות שרלבנטיות אליו הוא כמובן יוכל להתייחס.
<< קריאה >> נוי סופר: אני אומר שהתקיימה אתמול פגישה עם שר האוצר.
<< קריאה >> נוי סופר: גם לפני כן.
<< קריאה >> נוי סופר: האמירה שהיתה התעלמות מצדנו היא לא מדויקת, אבל אני לא אתווכח עליה.
<< קריאה >> נוי סופר: אנחנו נפגשנו בשבוע שעבר בימים ראשון, רביעי וחמישי - - -
ענבל חרמוני: בזמן שביתה לא מדלגים על ימים ופגישות.
<< קריאה >> נוי סופר: - - - ואנחנו נפגשנו אתמול בנוכחות שר האוצר, היתה פגישה טובה, לתחושתנו.