GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת רזין בית אור: הבעיה היא שמה שדוח המבקר מעלה, וגם אנחנו מהניסיון שלנו של מרכזי הסיוע מפניות שאנחנו מקבלות, שהרבה פעמים לצערנו זה נשאר ברמה של מערך שנשאר בפייסבוק.
איילת רזין בית אור: שלשום התבשרנו על הגשת כתב אישום מפליג בחומרתו בפרשת הטלגרם נגד רונן שיך, נדמה לי.
איילת רזין בית אור: יש שם שלוש קטינות שנפגעו בסיפור הזה, בפרשת האחים עוזיאל, בפרשת טלגרם נוספת.
איילת רזין בית אור: גם, תיאור מאוד מאוד קשה של פגיעה בקטינה.
איילת רזין בית אור: מישהו בקשר עם הקטינות האלה?
איילת רזין בית אור: תנו לי להניח שלא.
הילה סגל: למה זאת ההנחה שלך?
איילת רזין בית אור: אני אגיד לך למה, כי אלה המקרים שהגיעו לכתבי אישום, והרוב בכלל לא מגיעים לתלונה במשטרה וגם לא מגיעים לכתב אישום.
איילת רזין בית אור: נקודת המוצא חייבת להיות שבכל כיתה יש ילדים וילדות שעברו פגיעה מכל סוג, בוודאי – אנחנו אוהבים עכשיו להשתמש בביטוי זינוק אקספוננציאלי – אז בעקבות הדיווחים על זינוק אקספוננציאלי בפגיעה ברשת.
איילת רזין בית אור: ואנחנו רואות את זה בנתונים שלנו במרכזי הסיוע, אנחנו רואים את זה בנתונים של משרד החינוך של 105.
איילת רזין בית אור: הנתונים זועקים.
איילת רזין בית אור: לכן זאת חייבת להיות נקודת המוצא.
איילת רזין בית אור: אתמול עלתה לוועדת שרים הצעת חוק שלנו, שעוסקת בהכשרות חובה לאנשי חינוך, רווחה ובריאות, ללמוד לזהות פגיעה מינית והתעללות ולדעת לתת מענה מותאם.
איילת רזין בית אור: לשמחתי זה נדחה להחלטה בשבועיים ואנחנו נעשה עבודה מול המשרדים.
איילת רזין בית אור: אבל בהקשר הזה, ובהקשר הזה בדיוק, אני פונה אליכם לפעול לקבל את תמיכת השר, שכל מורה כחלק מההסכמה שלו יהיה חייב לעבור הכשרה, בדיוק כמו שהוא חייב לעבור על פי חוק הכשרה בנושא עזרה ראשונה.
איילת רזין בית אור: זה דיני נפשות.
עודד פורר: הילה, תשובה, ואחר כך חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.
הילה סגל: אנחנו קודם כל עובדים עם מרכזי הסיוע, אנחנו בקשר שוטף עם הארגונים.
הילה סגל: מערכת החינוך היא מערכת מרכזית שמזהה ומאתרת וממנה מגיעים חלק מאוד משמעותי של האירועים.
הילה סגל: הרבה פעמים לא מזה שילד בא ומספר, אלא הרבה פעמים משינויי התנהגות.
הילה סגל: אנחנו עובדים מאוד מאוד חזק סביב הנושא של איתור וזיהוי.
הילה סגל: יש כלים שאנחנו מאוד נשמח להראות לכם, גם למורים, גם לצוותים, בדיוק על החלק החמקמק הזה.
הילה סגל: שלא ילד בא ואומר נפגעתי, אלא על מה אנחנו שמים את הדגש.
הילה סגל: הגבתי למשוואה שעשית בין עניין כתבי האישום לבין הקשר עם הילדים.
הילה סגל: כל הקטינים שבית ספר מזהה או מלווה, חלק משמעותי מאוד הוא הליווי.
הילה סגל: האמירה שבוודאי הם לא מלווים היא אמירה מקוממת, שאני מבקשת לבדוק אותה ולא להגיד אותה סתם.
איילת רזין בית אור: אני מתנצלת.
איילת רזין בית אור: מה שרציתי להתייחס אליו זה שאם אנחנו יודעים שאחד מכל שישה-שבעה ילדים נפגע, בכל כיתה יושבים לפחות ארבעה-חמישה ילדים כאלה.
איילת רזין בית אור: ואני מרשה לעצמי להניח שמשרד החינוך והמורים לא יודעים, כי אין להם כלים.
איילת רזין בית אור: לא כי הם אנשים לא טובים, להפך.
איילת רזין בית אור: אני מאוד רוצה לחזק את מעמד המורה בישראל, וחשוב גם לתת לו את הכלי הזה.
עודד פורר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.
עודד פורר: אחריה חברת הכנסת סונדוס סאלח.
עודד פורר: אני מזכיר לכם, זה דיון מעקב, אנחנו תכף מסיימים אותו.
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל מברכת אותך על העובדה שסוף-סוף קיבלת איזושהי סטטיסטיקה.
עאידה תומא סלימאן: כי האמת היא שניסינו ועבדנו קשה, אבל כל הכבוד.
עאידה תומא סלימאן: למרות זאת, אני חושבת שזה תמרור אזהרה מאוד חזק, המספרים האלה.
עאידה תומא סלימאן: הסטטיסטיקה הזאת אמורה להדאיג אתכם יותר מאשר אותנו, כי זה אומר שהתלונות לא מגיעות.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שעדיין אין קשר אמון שהילדים האלה או הבנות האלה יגיעו ליועצות וידווחו, אלא אם יש בעיה בצורת איסוף המידע על התלונות האלה, שאני חושבת שגם קיימת.
עאידה תומא סלימאן: שנתיים דיברנו על הצורך בלאסוף את כל הנתונים מכל בתי הספר מכל בתי הספר כדי שתהיה לכם ראייה כוללת, ובכל זאת סוף-סוף קיבלנו, ומה שאני רואה מולי מפחיד אותי.
עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שיש 30?
עאידה תומא סלימאן: אני לבד יודעת על יותר מ-30.
עאידה תומא סלימאן: האמינו לי, אני באופן אישי יודעת על יותר מ-30, על סרטונים שהופצו על צעירות ועל איך שניצלו אותן.
עאידה תומא סלימאן: ולא נכון, התוכניות האלה לא מגיעות לכל בתי הספר, במיוחד באוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: אתן יודעות טוב מאוד שהמנהל הוא זה שמחליט אילו תוכניות ייכנסו, ואתן יודעות טוב מאוד שיש מנהלים שעל גופתם המתה יעבירו תוכניות כאלה, ומשרד החינוך שותק, משרד החינוך מבליג על כך שהילדים שלנו לא מקבלים את המידע הזה.
עאידה תומא סלימאן: בעיני זה לא מתקבל על הדעת, ואתם יודעים שיש יועצות שיכולות ויש להן הזמן להקשיב למה שיש לתלמידים לומר להן.
עאידה תומא סלימאן: כמי שניהלה שנים רבות את מרכז הסיוע בנצרת ואת תוכניות העלאת המודעות – אתן יודעות שהיועצות היו פונות אלינו לארגון לבקש שאנחנו ניכנס לבתי הספר ונעשה את העבודה, כי הן לא מספיקות עם חצי משרה ועם רבע משרה.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מברכת, אבל אני חושבת שצריך.
עודד פורר: אני ארצה לשמוע גם את התגובה בעניין הזה.
עודד פורר: חברת הכנסת סונדוס סלאח, אחר כך הממ"מ, ואז אני רוצה לתת למשרד החינוך להגיב, כי נאמרו פה דברים שנבקש התייחסות אליהם בהמשך.
סונדוס סאלח: אני מסכימה שהנתונים הם מאוד מאוד מדאיגים, במיוחד כשאנחנו מדברות על אוכלוסייה שחוששת לשתף פעולה בסטטיסטיקות, במעקבים, בתשובות נכונות לשאלות.
סונדוס סאלח: אני משתפת אתכם כמורה, אני מסכימה מאוד עם עאידה.
סונדוס סאלח: התוכניות האלה הן רק בגדר הצהרות יותר בחברה הערבית ולא ממש תוכניות שהן מקורקעות ונמצאת להן תוכנית יישום בפועל, כי אין מדידה ליעדים שהם רבעוניים עד החודש הזה, עד הסמסטר הזה, מה נעשה.
סונדוס סאלח: חסרים לי היעדים בתוך התוכנית ולבדוק את ההתקדמות.
סונדוס סאלח: מדובר באוכלוסייה שהיא מרגישה בסכנה לחשוף את עצמה, לחשוף את הנושא, במיוחד במאפיינים המיוחדים בחברה הערבית.
סונדוס סאלח: אז יש צורך להתאים את התוכנית ודווקא לבנות אותה עמוקה יותר, מותאמת למאפיינים של החברה הערבית.
סונדוס סאלח: זה שיש מכל חמישה או שישה תלמידים אחד שנמצא במצוקה ומאוים ברשתות או בסרטון כזה או אחר, מה שאנחנו יודעים מראה שיש אחוז יותר גדול שאנחנו לא יודעים עליו ולא מכירים תלמידות ותלמידים שנמצאים בסכנה.
סונדוס סאלח: יש הכלי שנעשה בו שימוש, הכלי החינוכי בתוך בתי הספר.
סונדוס סאלח: הוא לא נוגע ממש לסוגיה הזאת, למרות שזה כלי שניתן להשתמש בו כי התלמיד ממלא את זה באופן אנונימי ולא מזדהה ולא רושם את שמו.
סונדוס סאלח: שם אפשר להכניס עוד סעיפים לזהות תלמידים.
הילה סגל: יש חדש.
עודד פורר: יש חדש.
עודד פורר: מיד הן יתייחסו.
עודד פורר: אורלי, בבקשה.
אורלי אלמגור-לוטן: נכנסנו לדיון הבא, אבל בעקבות מה שעאידה אמרה, התעסקנו בעבר בנושא של הכשרות לבעלי מקצוע שעוסקים בפגיעה מינית, ואחד הדברים שעלו על מערכת החינוך זה שרוב העובדים במערכת החינוך, בעיקר עובדי ההוראה, לא מקבלים הכשרות מתאימות לאיתור ילדים ותלמידים שנפגעו.
אורלי אלמגור-לוטן: אני לא יודעת אם זה עלה בדיון, אבל אם זה לא עלה כדאי אולי לחזור לנושא הזה של הכשרות.
עודד פורר: נשמע את ההתייחסות מיד.
עינב לוק: אתחיל ואתייחס שתוכנית כישורי חיים עברה בשנה האחרונה תהליך של פיתוח ושינוי מאוד משמעותי.
עינב לוק: כי מה שקרה עד היום, הייתה תוכנית, וכל בית ספר יכול היה להחליט אילו פרקים הוא עושה מתוך התוכנית, אילו פרקים הוא לא עושה, מה מתאים לבית הספר, מה מאפיין את בית הספר.
עינב לוק: עברנו בשנה האחרונה תהליך מאוד רציני של לשנות את התוכנית ביסודה ובהגדרתה, והמטרה היא באמת מצד אחד לאפשר לבתי הספר להגיד מה הצרכים של בית הספר, מה הקשיים שאיתם הוא מתמודד, ומצד שני להגיד יש נושאים אוניברסליים שכל מערכת החינוך צריכה לעסוק בהם, וגם להתאים את התוכנית למציאות המשתנה.
עינב לוק: התוכנית היא יחסית מיושנת, צריך היה להתאים אותה למציאות המשתנה, לראות איך היא קורית גם בעולם הווירטואלי, להתאים אותה לחברות השונות.
עינב לוק: כרגע היא נמצאת בתהליך של כתיבה.
עינב לוק: אנחנו אמורים לסיים את הכתיבה שלה בסוף תשפ"א, וכבר מחציתה בשלבים מאוד מתקדמים.
עינב לוק: בתחילת תשפ"א כבר נפיץ אותה לשטח עם ההנחיות החדשות, כולל הטמעה והסברה ליועצות החינוכיות והתנעה.
עינב לוק: זה לגבי התוכנית, והיא בהחלט עם תכנים חדשים שנכתבים בהקשר של החברה הערבית על ידי מדריכות מהחברה הערבית שכותבות מחדש את התכנים בהתאמה לצרכים של החברה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: כמו שהיה הכנה לחיי הנישואין?
עינב לוק: לא, ממש לא.
עינב לוק: נשמח להראות לכם את התוכנית החדשה, לשתף אתכם.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לראות.
עודד פורר: אני אתייחס לתוכנית הזאת בסיכום.
עינב לוק: עוד שתי סוגיות.
עינב לוק: סוגיה נוספת היא הנושא של שאלון אח"מ שעבר שינוי, מותאם גיל, כולל שאלות גם בהקשר הזה.
סונדוס סאלח: מה עם דוגמה?
עודד פורר: אני לא פותח את התוכנית כרגע לדיון.
סונדוס סאלח: אפשר לקבל אותו?
עינב לוק: אפשר לראות את השאלון, בשמחה.
עודד פורר: אני אתייחס לזה בסיום.
עודד פורר: אנחנו פשוט בדיון מעקב על נתונים אחרים.
סונדוס סאלח: אני צריכה לצאת לעוד ועדה, אבל אם אפשר לבקש.
עודד פורר: אני אבקש את זה בסיכום.
עינב לוק: משפט אחרון זה הנושא של איתור וזיהוי ילדים בסיכון, שמחויבות לעבור את זה כל היועצות החינוכיות בתחילת דרכן ובמהלך הכשרתן, והן מפעילות ומעבירות את זה לצוותי החינוך.
עודד פורר: לא התייחסת לסוגיה שהעלתה חברת הכנסת תומא סלימאן על מנהלי בתי ספר שלא מעבירים נתונים.
עודד פורר: הרי בתוך המחוזות האלה אני מניח שישנם בתי ספר שפשוט שם הכול נפלא, וכנראה שלא.
הילה סגל: אני חושבת שזה יהיה לא נכון מצדנו לשבת כאן ולהגיד שהכול מצוין ולתת תשובות.
הילה סגל: אנחנו מייצגות מערכת ענקית, מגוונת, עם שונות אדירה.
הילה סגל: אנחנו מכירות, וחברת הכנסת סלימאן מכירה את העבודה שלנו לעומק.
הילה סגל: יש פה פערים.
הילה סגל: אני רוצה להגיד שאנחנו יותר מאי פעם נמצאים בעבודה צמודה עם האגף לחינוך ערבי.
הילה סגל: כל הנושא של אלימות מינית בכלל נמצא על הפרק.
הילה סגל: אנחנו היום בהבנה מאוד ברורה של הרחבת משרות יועצת בבתי ספר יותר מאי פעם.
הילה סגל: האם מצבנו כבר מצוין?
הילה סגל: האם הוא יותר טוב ממה שהוא היה אי פעם?
הילה סגל: בהחלט.
הילה סגל: סביב החברה הערבית זזנו תזוזה מאוד רצינית.
הילה סגל: בשנה האחרונה נעשתה פעולה עם 70 בתי ספר, בדגש מיוחד על הנושא של אלימות, בדגש מיוחד על השיעורים, בדגש מיוחד על הליווי של הפיקוח ועל דיווח למטה.
הילה סגל: האם עדיין יש בתי ספר שיש לנו סימני שאלה?
הילה סגל: יש לנו.
עודד פורר: זה בסך הכול דיון מעקב, אבל יש כמה דברים שעלו פה שאני אבקש.
עודד פורר: אני רוצה לקבל את הנתונים בחלוקה – אני לא רוצה להגיד חלוקה לבתי ספר, כי יתחילו להגיד לי בבית ספר אתה תדע, לא תדע.
עודד פורר: אני לא רוצה לרדת ברמה הזאת, אבל בחלוקה לרשויות.
עודד פורר: את הנתונים ששלחתם לנו לכאן אני רוצה לדעת בחלוקה לרשויות, איזו רשות מקומית, כולל רשויות שיש בהן אפס.
עודד פורר: זאת אומרת, רשות שדיווחה אפס יש בה בעיה.
עודד פורר: אני רוצה להבין באילו רשויות מקומיות יש בעיה.
עודד פורר: לכן אפשר לקבל את אותם 285 אירועים בחלוקה לרשויות מקומיות.
הילה סגל: רק להזכיר, לא אמרנו שאין אירועים ברשויות או בבתי ספר.
עודד פורר: אין אירועים שהגיעו להיוועצות.
הילה סגל: האירועים האלה הגיעו להיוועצות סביב הנושא של הפצת תמונות.
הילה סגל: זאת אומרת, יש לנו עוד הרבה נתונים על פגיעה מינית בכלל.
עודד פורר: זה הסעיף הבא.
עודד פורר: את אותם 3,452 אירועים שהגיעו להיוועצות עם מדריכי יחידה למיניות ומניעת פגיעה, כנ"ל, אותה חלוקה גם לפי מחוזות, גם לפי רשויות מקומיות.
עודד פורר: זה בלחיצת כפתור, זה לדעתי יכול להיות מהר מאוד.
הילה סגל: אמרה קודם עינב שבשנה הזאת התחלנו איסוף שיטתי.
הילה סגל: עד עכשיו זה לא היה שיטתי.
הילה סגל: יש לנו בשנה הבאה עוד שדרוג של המערכת.
הילה סגל: אנחנו נבדוק.
הילה סגל: כל מה שאנחנו יכולים לתת לוועדה אנחנו ניתן, ומה שלא אנחנו נבדוק את האפשרות לעשות את זה.
עודד פורר: הרי הנתונים מגיעים מהמחוזות ולמחוזות הם מגיעים מהרשויות המקומיות.
עודד פורר: גם אם המערכת לא יודעת לעשות את זה, אפשר לעשות את זה בלי הרבה עבודה.
עודד פורר: בנוסף, את התוכנית שאתם מייעדים לקראת שנת הלימודים תשפ"א, מה שנשאל פה על ידי חברות הכנסת.
עודד פורר: אני מבקש להעביר אותה לוועדה ברגע שהיא מוכנה.
עודד פורר: אני גם מציע לכם לבוא ולהציג אותה בפני הוועדה, אני חושב שזה יהיה בהחלט ראוי וניתן לזה את כל המקום ואת הכבוד הראוי.
הילה סגל: נשמח.
עודד פורר: שלום.
עודד פורר: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר היום, מימוש זכויות הורות בקרב גברים.
עודד פורר: אני אגיד כמה מיילים בפתח הדיון.
עודד פורר: קיבלנו לא מעט פניות בעקבות הכותרת, אז הכותרת היא בהחלט חשובה וראויה, היא גם בעקבות מחקר שהונח בפניי שנכתב בראשיתו לבקשת הוועדה, מתוך הבנה שמימוש זכויות של הורות בידי גברים עובדים מאפשר יציאה של יותר נשים לעבודה, וזה בהחלט נושא הדיון.
עודד פורר: אגב, הוא נוגע גם בשתי הצעות חוק שאחת מהן עברה בכנסת ה-20 ואחת מהן עלתה להצבעה ממש כאן בשבוע שעבר או לפני שבועיים.
עודד פורר: אני כן רוצה להתייחס אליהן, כי למשל הצעת החוק שעברה בנושא חופשת לידה לגברים – אני היחיד שהצביע נגד בהצעת החוק הזאת.
עודד פורר: במליאה הצבעתי נגדה, וגם אם היום היא תעלה להצבעה אני שוב אצביע נגדה.
עודד פורר: אני חושב שהצעת החוק הזאת מפלה לרעה גם גברים וגם נשים.
עודד פורר: לא יכול להיות שגבר שכיר יוכל לצאת לחופשה על חשבון ימי החופש שלו, אבל גבר עצמאי לא יוכל לצאת לחופשה כזאת.
עודד פורר: אישה שנשואה לגבר שהוא עצמאי לא תוכל לחלוק איתו את השבועיים הללו.
עודד פורר: הצעת החוק הזאת היא ישראבלוף בשיא תפארתו, איך אנחנו מייצרים כותרת שנתנו חופשת לידה לאבות כדי שיוכלו לחלוק את זה עם האימהות כשבפועל לא נתנו שום דבר.
עודד פורר: תתכבד הממשלה ויתכבד הביטוח הלאומי וייתן את חופשת הלידה הזאת בדיוק כפי שהוא נותן חופשת לידה לאימהות על חשבון הביטוח הלאומי, לא על חשבון ימי החופשה, או לחילופין שיפצה את העצמאי או את העצמאית באירועים האלו.
עודד פורר: לכן הצבעתי נגד הצעת החוק הזאת אז.
עודד פורר: אם הייתה עולה שוב, הייתי מצביע נגדה גם היום בפורמט שבו היא עלתה.
עודד פורר: הצעת חוק אחרת, דומה, שעלתה על ידי חבר הכנסת גפני, שכידוע הוא כנראה לא ראש שדולת הנשים בכנסת, וגם היא עלתה בתמימות לפני כשבועיים, מדברת על זה שנאפשר לקחת ימי מחלת ילד לאישה אם בעלה לומד.
עודד פורר: כמובן שהכוונה היא לא אם הוא לומד מתמטיקה יישומית לצורך עבודתו, אלא מדובר בסוף לאפשר לקבוצה מאוד גדולה של תלמידי כוללים.
עודד פורר: אגב, אני לא שולל את החשיבות של הלימודים בכולל, אבל אי אפשר להשית על המעסיק בכל פעם לתת את ימי החופשה הללו.
עודד פורר: אגב, לשיטתי זה גם פוגע ביכולת של נשים חרדיות לצאת לעבודה בגלל המעסיק הפרטי.
עודד פורר: זה להבדיל מהמדינה, כי המדינה פחות מתייחסת לעלויות האלה, כי כמובן את העלויות האלה כולנו משלמים, אבל כשהמעסיק הפרטי לוקח בחשבון האם הוא לוקח אישה לעבוד אצלו כשהוא יודע שעל כל אחד מילדיה היא תיקח ימי מחלה והוא יצטרך לממן אותם, אפילו שבעלה לא עובד, הוא יחשוב פעמיים והדבר הזה יפגע בסוף גם ביכולת שלהן להתקבל לעבודה.
עודד פורר: הניסיון לצייר כל מיני חוקים כאלה, כאילו מקדמים שוויון, בסופו של דבר פוגע גם במעמד האישה, גם בזכויות של העצמאיות והעצמאים וגם ביכולת לייצר פה אפשרות אמיתית לתעסוקה שהיא לא רק תעסוקה לשם תעסוקה, אלא תעסוקה שווה גם מבחינת רמת ואיכות מקומות העבודה שמיועדים לשני בני המינים.
עודד פורר: ועל זה נושא הדיון.
עודד פורר: לפני שנראה מצגת של הממ"מ אני מבקש אמירה של היועצת המשפטית בנושא המשפטי, ואחר כך נעבור למצגת.
ענת מימון: אסקור בקצרה את ההוראות שקיימות היום שמעניקות לפי החוק זכויות לגברים.
ענת מימון: יש כמה סוגים של חופשות היום.
ענת מימון: החקיקה נעשתה טלאי על טלאי לאורך השנים ויש כמה סוגים של זכויות שמוענקות לגבר.
ענת מימון: הדבר הראשון, אני קוראת לזה חופשת לידה בהחלפה.
ענת מימון: נתנו לאבות את הזכות לצאת לתקופת לידה והורות במקום בת הזוג שלהם.
ענת מימון: הזכות הזאת קיימת רק בחלוף שישה שבועות מיום הלידה, ואז הגבר נכנס לנעלי בת הזוג ולוקח במקומה את יתרת תקופת הלידה שנותרה.
ענת מימון: במקרה הזה הוא באמת בא במקומה, אבל מבחינת הזכאויות לפי החוק, הזכות הזאת עומדת והיא נסמכת לפי כך שבודקים שגם לגבר יש תקופה שהוא עבד לפני זה וגם הוא צריך שאשתו עבדה.
ענת מימון: כלומר, גבר שאשתו לא עובדת לא יהיה זכאי להחליף אותה אחר כך בתקופת הלידה וההורות.
ענת מימון: זה הסוג הראשון של תקופת לידה והורות לגבר.
ענת מימון: הסוג השני, והוא יחסית מהפכני וחדשני, נחקק בשנת 2017 כשהארכנו את תקופת הלידה וההורות בתשלום מ-14 שבועות ל-15 שבועות.
ענת מימון: למעשה נקבעה הוראה שאפשרה לבן הזוג לקחת במקום בת הזוג את השבוע ה-15 בתשלום מהביטוח הלאומי.
ענת מימון: זה חל גם לגבי עצמאים.
ענת מימון: אבל במקרה זה היא צריכה להודיע שהיא מוותרת על אותו שבוע נוסף.
ענת מימון: יש פה בעצם חידוש מהפכני, כי זו פעם ראשונה שבחקיקה מאפשרים לשני בני הזוג לשהות יחד בתקופת לידה והורות, והוא במקומה לוקח את השבוע הנוסף בתשלום.
ענת מימון: דבר נוסף שהיה פה מהפכני, שאפשרנו לראשונה לבת הזוג לקצר את תקופת הלידה וההורות שלה, שזו תקופה שבחוק אסור להעסיק אותה בתקופה הזאת של ה-15 שבועות.
ענת מימון: גם על זה אגב יש הרבה ביקורת, אבל זה נושא אחר.
ענת מימון: למעשה פה אפשרנו לה לאפשר את תקופת הלידה וההורות מ-15 ל-14 שבועות.
עודד פורר: אגב, זה אחד התיקונים שאני מבקש לנסות להעביר אותו בכנסת הזאת, בשיתוף פעולה של קואליציה ואופוזיציה, שלא יהיה איסור מצד אחד, ומהצד השני גם לאפשר לאישה עצמאית לעבוד בבית ולקבל את דמי הלידה.
עודד פורר: יש מקצועות שרובן המכריע של העובדות במקצועות עצמאיים הן נשים, קוסמטיקאיות למשל, שאם היא שלושה חודשים עכשיו לא תעבוד, היא הפסידה את כל קהל הלקוחות שלה.
עודד פורר: היא בעצם סגרה את העסק לצורך העניין ולא תצטרך לבנות אותו לכתחילה.
עודד פורר: עורכת דין שתשלח שני מיילים במהלך חופשת הלידה, כאילו לא זכאית כבר לדמי לידה, וגם היא לא יכולה להפסיד את הלקחות שלה.
עודד פורר: לפעמים גם אם יש לה אפילו משרד גדול שהיא מנהלת, הלקוחות רוצים לשמוע ממנה, כי היא האורים והתומים, שגם אם את רוב העבודה עושים העובדים במשרד, רוצים הרבה פעמים לשמוע אותה.
עודד פורר: לכן הפגיעה הזאת בנשים עצמאיות פוגעת בסוף דווקא ביכולת של נשים לצמוח בתחום הזה.
ענת מימון: זה היה הסוג השני באמת, ההחלפה בשבוע ה-15 בתשלום.
ענת מימון: הסוג השלישי זה מה שנגע בו היושב-ראש, זו חקיקה שנעשתה לפני כמה שנים ואפשרה לעובד להיעדר מעבודתו עד חמישה ימים לאחר הלידה.
ענת מימון: במצב הזה אנחנו זוקפים את שלושת ימי ההיעדרות הראשונים על חשבון חופשה שנתית או חל"ת, ושני ימי היעדרות על חשבון ימי מחלה.
ענת מימון: אני חייבת לציין שממילא יש תקנות ימי מחלה שמאפשרות לעובד לזקוף שבעה ימי מחלה לכל תקופת ההיריון והלידה של בת הזוג, בין אם זה בדיקות בהיריון ובין אם זה לאחר הלידה.
ענת מימון: אבל באותה חקיקה חייבנו את המעסיק לתת לעובד את אותם ימים, למרות שזה באמת בא על חשבון העובד.
ענת מימון: זה לגבי תקופות לידה והורות לגבר.
ענת מימון: אלה שלושת הסוגים שיש היום בחקיקה.
ענת מימון: דבר נוסף שיש זה העניין של שעת הורות, מה שנקרא בעבר שעת הנקה.
ענת מימון: זו זכות שהחוק מעניק בארבעת החודשים הראשונים, אחרי שחוזרים מתקופת לידה, להיעדר שעה אחת ביום לצורך הטיפול בתינוק.
ענת מימון: בתיקון שנעשה בשנת 2018 אפשרנו לגבר לחלוק יחד עם בת הזוג את הזכות להיעדר שעה ביום מהעבודה, והם יכולים לעשות את זה לסירוגין.
ענת מימון: כלומר, בשבוע עבודה אחד יש הימים שבת הזוג תיקח את שעת ההנקה ובימים אחרים בן הזוג ייקח את שעת ההנקה.
ענת מימון: זה גם תיקון משמעותי שמנסה לשפר את הנושא הזה של החלוקה של הזכויות ההוריות בין בני הזוג.
ענת מימון: גם לזה יש חריגים, אבל לא ניכנס לזה.
ענת מימון: יש גם הסעיף שנותן לעובד שבת זוגו לא מסוגלת לטפל בילד, אבל זה משהו אחר שמעניק לו את מלוא תקופת הלידה שלה, בגלל שהיא לא מסוגלת לטפל בילד והוא צריך להישאר ולטפל.
ענת מימון: לגבי צמצום יום העבודה לפי ההוראות של התקשי"ר, אני יודעת שהממ"מ ייגעו בזה.
ענת מימון: זה לא לפי החקיקה, ולכן אני לא אגע בזה עכשיו.
ענת מימון: יש תיקון נוסף שעשינו, שרק מראה את המגמה הזאת של לבוא לקראת הנושא של חלוקה, זה הנושא שיש יותר מילד אחד בלידה, כלומר במצב של תאומים.
ענת מימון: זה גם תיקון שנעשה לא מזמן, והוא קבע שבן הזוג יכול לחלוק עם האישה את שלושת השבועות הנוספים שהיא מקבלת בגין לידת ילד נוסף.
ענת מימון: זה באמת מקרה יותר ספציפי, אבל הוא כן מראה את המגמה הזאת שקיימת בחקיקה לאורך השנים.
עודד פורר: מרכז המחקר והמידע, בבקשה.
אורלי אלמגור לוטן: אני ראש צוות.
אורלי אלמגור לוטן: אמיר פרגר הוא חוקר בממ"מ.
אורלי אלמגור לוטן: אנחנו פרסמנו את המסמך לפני שנה בערך, ויש לו שני חלקים.
אורלי אלמגור לוטן: החלק הראשון מדבר על אבות שיוצאים לחופשת לידה.
אורלי אלמגור לוטן: לא התייחסנו לתיקון של החמישה ימים על חשבון מחלה וחופשה, כי זה משהו שאי אפשר למדוד אותו, בניגוד לדמי הלידה שהביטוח הלאומי יודע איך למדוד, ואולי צריך לחשוב גם על איך לבדוק את זה מתישהו.
אורלי אלמגור לוטן: החלק השני מתייחס לזכויות הורות בשירות המדינה לפי התקשי"ר.
אורלי אלמגור לוטן: הלכנו על שירות המדינה בגלל שזה מקום שיש לו נתונים, אפשר לבדוק את זה.
אורלי אלמגור לוטן: אמיר יציג את החלק הראשון שמדבר על חופשת לידה, ואני אתייחס אחר כך לזכויות הורות בשירות המדינה.
אמיר פרגר: שלום.
אמיר פרגר: אני אתייחס לנתונים על תקופת לידה והורות.
אמיר פרגר: אני אקרא לתקופות הלידה וההורות חופשת לידה, בשל הנוחות בדיבור.
אמיר פרגר: לא אתייחס לזכאויות, כי ענת הרחיבה, רק אדגיש משהו קטן.
אמיר פרגר: כחלק מהתיקונים שנערכו ב-2017 קוצר פרק הזמן המינימלי שבן הזוג של היולדת יכול לקחת חופשת לידה משלושה שבועות לשבוע.
אמיר פרגר: זה משהו שעלה בנתונים שמצאנו.
אמיר פרגר: ניסינו לבדוק לגבי הזכאות איך היא ממומשת, כמה גברים יצאו לחופשת לידה, לכמה זמן הם עשו את זה ומתי ומי הם הגברים שעשו את זה.
אמיר פרגר: הסתמכנו על הנתונים של המוסד לביטוח לאומי, שמתייחסים לקבלת דמי לידה, כי דמי הלידה באים יחד עם חופשת הלידה.
אמיר פרגר: רוב הנתונים הם נתונים שהמוסד לביטוח לאומי פרסם, וחלקם הם נתונים שעובדו לבקשתנו.
אמיר פרגר: מבחינת כמה גברים יצאו לחופשת לידה, אנחנו רואים לאורך השנים 2008 ל-2019 עלייה הדרגתית במספר הגברים שלקחו חופשת לידה.
אמיר פרגר: מ-2016 העלייה הופכת להיות חדה יותר, ומ-2016 עד 2019 זו עלייה מסביבות 500 לסביבות 1,500 גברים שלקחו בשנה, שזו עלייה יחסית משמעותית לשנים הקודמות.
אמיר פרגר: העלייה היא גם בשיעור הגברים מתוך סך הכול מקבלי ומקבלות דמי לידה, אבל עדיין ביחס לסך הכול האנשים שקיבלו דמי לידה, השיעור של הגברים הוא מצומצם, כ-1.2% מהסך הכול.
אמיר פרגר: זה לגבי כמה גברים.
אמיר פרגר: חשוב לסייג כאן היבט אחד, אנחנו לא יודעים מתוך הגברים שיצאו לחופשת לידה בכל שנה כמה מהם משפחות חד מיניות וכמה לא.
אמיר פרגר: אבל העלייה החדה שאנחנו רואים מ-2016 והלאה, אנחנו מניחים שלא כולה נובעת מהעלייה בגידול של המשפחות הללו.
אמיר פרגר: מבחינת השאלה לכמה זמן יצאו הגברים לחופשת לידה, אנחנו רואים שעיקר הגידול בשנים האחרונות מתרכז בשני הקצוות.
אמיר פרגר: בקצה הראשון יציאה לשבוע אחד, שלמעלה משליש מהגברים שיצאו ב-2018 ניצלו את הזכאות הזאת לצאת לשבוע אחד של חופשת לידה, ובקצה השני המימוש של התקופה המקסימלית, חמישה שבועות ואילך.
אמיר פרגר: מעניין לראות שלגבי היציאה לשבוע אחד, כמעט כל הגברים שיצאו לשבוע אחד עשו את זה יחד עם בת הזוג במהלך חופשת הלידה שלה.
עודד פורר: חסר פה נתון מתוך כמה לידות.
אמיר פרגר: ב-2018 היו קצת למעלה מ-130,000 נשים וגברים שקיבלו דמי לידה.
עודד פורר: סדר גודל של 129,000 נשים ו-1,000 גברים.
אמיר פרגר: כן.
אמיר פרגר: קצת מעל 1% הם גברים.
מרב מיכאלי: סך הכול הגיוני.
אמיר פרגר: בניצול המקסימלי של תקופת הזכאות, אנחנו רואים עלייה בניצול לתשעה שבועות, ולידה ירידה בניצול לשמונה שבועות.
אמיר פרגר: וזה מתכתב יפה עם השינוי בחוק שנעשה, שבעצם האריך את התקופה המקסימלית של הגבר משמונה לתשעה שבועות, כשגם בניסוי של התקופה המינימלית התכתב יפה עם השינויים שהיו בחוק כפי שאנחנו רואים ב-2016 המינימום של הגברים, כשהגברים יכלו לקחת שלושה שבועות, 15 גברים לקחו, וב-2018 כבר בתקופת המינימום למעלה מ-470 גברים שלקחו שבוע.
אמיר פרגר: זה לגבי משך התקופה שהם יצאו.
אורלי אלמגור לוטן: זה בעצם אומר שכאשר ניתנה עוד גמישות בחוק, כשהמינימום ירד לשבוע, ראו שיותר גברים מנצלים את הזכאות הזאת.
אורלי אלמגור לוטן: זה חשוב, כי קודם כשהיה שלושה שבועות דובר על 15 גברים, אם אני זוכרת נכון, וכאשר אמרו שהמינימום הוא שבוע קפצנו בסדרי גודל.
אורלי אלמגור לוטן: הרבה יותר ניצלו את זה, שבעיני זה גם שהקלו את הדרישה וגם זו עוד גמישות באפשרות של הגברים לקחת חופשה.
מרב מיכאלי: המינימום של שלושה שבועות היה גם מינימום של ויתור של האישה.
אורלי אלמגור לוטן: גם השבוע הוא בסוף ויתור של האישה.
מרב מיכאלי: אבל עדיין יש משמעות לזה שהאישה מוותרת על שבוע מאשר שלושה.
אורלי אלמגור לוטן: אז גם הקלת וגם הגמשת.
אורלי אלמגור לוטן: אני כן חושבת שצריך להסתכל על שני הדברים האלה ביחד, שזו גם הקלה וגם גמישות.
עודד פורר: הקונספט הוא שכאשר אתה נותן לאנשים לבד להחליט איך הם ממלאים את זמנם ולא מתחיל לקבוע להם.
מרב מיכאלי: זו לא המסקנה הנכונה בעיני.
מרב מיכאלי: המסקנה היא שצריך יותר זמן.
תמר זנדברג: החופשה של נשים גם ככה היא קצרה.
מרב מיכאלי: גם ככה היא קצרה מדי, וכאשר אישה צריכה לוותר על מינימום שלושה שבועות, ברור שזה קשה.
אמיר פרגר: ההיבט הנוסף שניסינו להבין הוא מי הם אותם גברים שיצאו לחופשת לידה.
אמיר פרגר: מבחינת המעמד התעסוקתי, לא מצאנו הבדלים בין אותם גברים שיצאו לחופשת לידה לבין כלל הגברים מבחינת החלוקה בין עצמאים לשכירים.
אמיר פרגר: מבחינת רמת ההכנסה כן מצאנו הבדלים.
אמיר פרגר: הגברים שיצאו לחופשת לידה, רמת ההכנסה שלהם גבוהה מרמת ההכנסה של כלל הגברים בישראל באותן שנים.
אמיר פרגר: נתון מעניין שמצאנו בהקשר הזה הוא שרמת ההכנסה של בנות הזוג של הגברים שיצאו לחופשת לידה נמוכה מרמת ההכנסה של שאר הנשים שיצאו לחופשת לידה וקיבלו דמי לידה באותן שנים.
אמיר פרגר: לכן סביר שזה משתלם לבני הזוג שבן הזוג יצא לחופשת לידה.
אמיר פרגר: אבל אנחנו לא יודעים בוודאות לומר איך זה קורה שאותן נשים שחלקו את חופשת הלידה מרוויחות פחות מנשים אחרות.
עודד פורר: אני חייב לומר שבעיני המספר הכל כך עלוב של גברים שמנצלים את ההטבה הזאת – אין פה מספיק נתונים להגיד שזה השיקול האמיתי.
עודד פורר: אלה מספרים די זעומים.
אמיר פרגר: היבט אחר שניסינו להבין זה מאיפה הם מגיעים, באילו אזורים בארץ אותם גברים מתגוררים.
אמיר פרגר: בנינו איזשהו מדד שמתייחס למספר הגברים שיצאו לחופשת לידה לפי סניפי הביטוח הלאומי.
אמיר פרגר: לפי המדד הזה, הסניפים שבהם נרשם המדד הגבוה ביותר של אותם גברים שיצאו לחופשת לידה הם רמת גן, תל אביב, חיפה וכפר סבא ב-2018.
אמיר פרגר: הסניפים שבהם נמצא המדד הנמוך ביותר הם נצרת ובני ברק.
אמיר פרגר: כאן חשוב לסייג שהסניף הוא לאו דווקא קובע את מקום המגורים.
אמיר פרגר: הסניף ברמת גן, לשם דוגמה, גם מטפל בתושבי גבעתיים.
אמיר פרגר: אז אין כאן הלימה מלאה בין הסניף למקום המגורים.
אמיר פרגר: שוב, גם כאן אנחנו לא יודעים לומר לגבי משפחות חד-מיניות והחלוקה הגיאוגרפית ביניהם.
אורלי אלמגור לוטן: אני אדבר על זכויות מול זכויות בשירות המדינה.
אורלי אלמגור לוטן: ענת דיברה על שעת הורות שניתנת לפי חוק.
אורלי אלמגור לוטן: שירות המדינה, התקשי"ר נותן סדרים יותר מרחיבים לעובדי המדינה.
אורלי אלמגור לוטן: זה נתן לנו משהו שמבחינתנו היה נוח ומעניין לבדוק גם בגלל שיש כאן מקום שמרכז נתונים וגם בגלל, לפחות בעיני, ששירות המדינה הוא מקום שמספק יותר הגנות לעובדים ונותן סביבה שעל פניו היא יותר נוחה לממש את הזכויות האלה, ורצינו לראות מה קורה שם.
אורלי אלמגור לוטן: אני לא אכנס לפרטים, כי באמת יש כאן כמה עשרות חוזרים שמסדירים ומשנים והכול.