GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל מרים סיני: זו רק דוגמה אחת על הסיפור של תכלול מדיניות שבאמת היה גם חלק מהתוכנית הלאומית ולא מתבצע עדיין בצורה מלאה.
יעל מרים סיני: הדבר השני זה מניעה, כל מה שקשור לחינוך.
יעל מרים סיני: בעיניי זה כישלון גדול ואני אפילו לא מכירה תוכניות עתידיות משמעותיות בנושא הזה, כל מה שקשור לעבודה של משרד החינוך בהקשר הזה.
יעל מרים סיני: הדבר האחרון זה המיצוי והעמדה לדין של תוקפים.
יעל מרים סיני: ממש לפני שבוע היה מקרה בטמרה שמראה את כל הסיפור של ניסיון לרצח של אישה על ידי הגרוש שלה.
יעל מרים סיני: חוץ מזה שהיא בעבר התלוננה וחוץ מזה שהיא הגיעה למקלט וחוץ מזה שהיא התגרשה ממנו, אז אחרי שהיא נפגעה לקח ארבעה ימים למשטרה להגיע לזירה, המצלמה שצילמה את האירוע נעלמה וכמובן גם הסכין שהוא השתמש לפגיעה.
יעל מרים סיני: אז אפשר שוב ושוב לרדוף אחרי הזנב של עצמנו, אבל בסוף אם הקורבנות ואם הנשים כרגע שיושבות בבית ומפחדות לא יחשבו שיש משמעות לתלונה שלהן למשטרה ולא יחשבו שיש משמעות לאומץ שלהן להתמודד עם התוקף, אז מה זה שווה?
עודד פורר: איריס, אני רוצה התייחסות שלך לדברים שעלו פה לפני שאני מסכם את הדיון.
איריס פלורנטין: ראשית אני רוצה להתייחס למה שבוויצ"ו אמרו לגבי העובדה שהן רודפות אחרי החוזה.
איריס פלורנטין: הן לא רודפות אחרי החוזה, אני רודפת אחרי החוזה וזה לא התפקיד שלהן.
איריס פלורנטין: אנחנו אחת לחודש-חודשיים מאריכים את החוזה בהתאם לתהליך של קורונה במצב חירום, ההסכם כבר נמצא בתהליך מול האוצר בוועדת חריגים, בואו נזכור שאין תקציב מדינה והם יקבלו את ההסכם בזמן ואין להם שום בעיה תקציבית.
איריס פלורנטין: אז כדאי לשים את הדברים על דיוקם.
איריס פלורנטין: לגבי מספר הפונים לקו 118, יש בין 1,000 ל-2,000 פניות, יש את הנתונים מפורסמים, אפילו ב-N12 כל הזמן אפשר לראות אותם, הפניות מגיעות ומופנות למי שצריך.
איריס פלורנטין: לגבי השאלה בנושא צעירות.
איריס פלורנטין: כמובן שהשירותים מותאמים לצעירות.
איריס פלורנטין: אנחנו לא עושים שירותים כרגע ייחודיים לצעירות בנושא אלימות, אני אפריד.
איריס פלורנטין: יש הרבה מאוד שירותים לנערות וצעירות בשירות בתוך המשרד שלנו, גם מקלטי חירום וגם מענים ייחודיים לנערות וצעירות.
איריס פלורנטין: במסגרת המענים של אלימות במשפחה מכיוון שהשקף של מי שמגיע הן נשים צעירות גם השקף מקבל את הטיפול הרלוונטי ומתאימים את הטיפול כמובן מול הכשרות רלוונטיות שמטפלים מקבלים והדרכות.
איריס פלורנטין: אני חושבת שעניתי על הכול, אם לא, תשאלו.
עודד פורר: אני אשמח לשמוע את ההסבר שלך לאי ההלימה בין העלייה בפניות למרכזי הסיוע לעומת העלייה בנתונים שמציגים במשטרה.
איריס פלורנטין: אני לא יכולה לדבר על הנתונים של המשטרה, אבל אני יכולה להגיד שיש עלייה מאוד גדולה בפניות לקווים.
איריס פלורנטין: יכול להיות שהפנייה הגדולה לקווים, אחת, היא פנייה של אנשים ששואלים ואין מיצוי מיידי בין השאלות לבין הגעה לטיפול.
איריס פלורנטין: אני כן יכולה להגיד שהייתה עלייה גדולה בטיפול, עובדה שאנחנו פתחנו שני מקלטים נוספים ואנחנו ממשיכים לפתוח בהתאם לפניות.
איריס פלורנטין: אני כן יכולה להגיד, כפי שאמרתי גם קודם לכן, שיש פער בין כמות הנשים שנפגעות בבתים לבין אלה שמגיעות, אנחנו צריכים למצוא את הדרך להגיע אליהן ולשכנע אנשים להגיע ולמצות את הפנייה ולהגיע לטיפול.
איריס פלורנטין: יש פער בין כמות האלימות המדווחת במחקרים לבין מי שבסוף מגיע לטיפול.
איריס פלורנטין: צריכים להגיע אליהם ברמת מניעה.
תמר זנדברג: רק משפט בכל זאת בנושא הזה.
תמר זנדברג: הפער הזה שבין שכיחות התופעה לבין הדיווח, אפילו לגורמי הטיפול, לבין הדיווח לגורמי האכיפה הוא כמובן מוכר וידוע.
תמר זנדברג: אתה צודק שיש כאן קפיצה שיכול להיות שהיא גם נחשפת בזמן המשבר כי אפרופו התוכנית הלאומית ואפרופו העבודה שעושה משרד הרווחה, אני חושבת שיש כאן חוליה שצריך לתת עליה את הדעת יותר במעבר למשטרה ובמעבר לדיווח, זה נושא שידוע ומוכר, ועם התפתחות המענים הטיפוליים והתוכנית וכל המענים שאנחנו מדברים וכל מה שדיברנו כאן ומדברים בכל הישיבות - - -
עודד פורר: זה אמור להוריד עומס במשטרה.
תמר זנדברג: לא, הפוך, הצעד הנוסף לעבודה מול גורמי האכיפה ואיך שהם מטפלים בנושא, גם במשטרה וגם בבתי המשפט, הוא עוד לא הופנם ואני חושבת שמאוד כדאי שאנחנו גם נקדיש דיונים לזה.
תמר זנדברג: כרגע איילת מאיגוד מרכזי הסיוע הפנתה את תשומת ליבי לקמפיין שיש באוסטרליה מטעם המשטרה שאומר, כמו קו הסיוע, כמו 118 של הרווחה, טלפון של המשטרה שעושה קמפיין, you make the call we'll make it stop, מטעם המשטרה.
עודד פורר: את נשמעת מופתעת, כאילו המשטרה עושה את זה.
עודד פורר: זה נשמע די אלמנטרי.
קריאה: אבל גם כשהם מתחייבים שהם יגרמו לזה להפסיק ואני שואלת למה באוסטרליה אפשר ופה לא.
תמר זנדברג: אז אני אומרת, באמת פה, ואני אומרת את זה גם בתור גורמי סיוע, נקרא לזה לא מקצועיים, כשאלינו מגיעה אישה אנחנו לא נמליץ בהכרח על פנייה למשטרה, אנחנו נמליץ על פנייה לגורם טיפולי, נמליץ על פנייה לאיגוד מרכזי הסיוע בשביל הליווי, כי אנחנו יודעים שזה לאו דווקא המענה הכי טוב, בטח לא הכי מהיר, בטח לא הכי שיוביל.
תמר זנדברג: לכן אני חושבת שלנו כוועדה גם אסור להזניח את הצד הזה, במיוחד עם התפתחות המענים הטיפוליים, שיש פה בסוף בסוף בסוף אכיפה שהיא חייבת לצעוד עם הזמן גם היא מבחינת איך מטפלים בנושא, מה המענה שניתן לאישה במשטרה, איך נראה הגורם הטיפולי, מי יחקור אותה, איך, לאן יגיע התיק, איך הוא יטופל וכמובן אחר כך גם במשפט עצמו, אם וכאשר.
עודד פורר: אני רוצה לומר שאלימות בתוך המשפחה היא רעה חולה בכל חברה, בטח כשאנחנו מדברים על החברה שלנו, אבל כשאנחנו מסתכלים בתקופת הקורונה האירוע הזה מקבל פרופורציות אחרות לגמרי.
עודד פורר: עם זה פתחנו גם, זו תקופה שסיר הלחץ הזה מקבל חימום מאוד מאוד מאוד אינטנסיבי, אם באמצעות סגרים כאלה ואחרים והגבלה על יציאות מהבית, אם הגבלה על פעילויות במקומות עבודה שפתאום לא פעילים ולאנשים יש פחות את מקום העבודה לצאת אליו שלעתים הוא מהווה מפלט, אם זה המסגרות החינוכיות שלא פועלות באופן שוטף ועד המשבר הכלכלי שיילך וילווה אותנו, לצערי, עוד תקופה ארוכה, שהוא טריגר מאוד מאוד חזק.
עודד פורר: ממשלת ישראל חייבת, כשהיא מתייחסת לתוכנית בראי משבר הקורונה קדימה, להתייחס גם לנושא אלימות בתוך המשפחה כחלק מהעניין שחייבים להסתכל עליו לפחות לשנה הקרובה.
עודד פורר: כשאני אומר שזה צריך להיות כתוכנית לשנה הקרובה זה אומר לא עכשיו יצרנו איזה שהוא פתרון אד-הוק, הנה פתרנו פה לחודש הקרוב, תגברנו קצת שם, עשינו חצי קמפיין פה, אלא תוכנית עבודה ברורה לחלוטין שמסתכלת שנה קדימה איך מתמודדים עם זה.
עודד פורר: זה שנתוני המשטרה אומרים שיש פחות פניות בנושא של קטינים, אבל אנחנו לא חושבים שיש פחות פגיעות אלא פחות פניות בגלל שאין את המסגרות, אומר שהמערכת חייבת לתת מענה לזה, אומר שמשרד החינוך חייב להגיד, אוקיי, אין לי את המסגרות הרגילות שבהן אנחנו יודעים לייצר את התהליכים שבהם קטינים מקבלים מענה במקרים כאלה, אנחנו צריכים לייצר מענים אחרים, חייבים לייצר מענים אחרים.
עודד פורר: ואני מתחבר גם למה שאמרה פה חברת הכנסת זנדברג, גם המשרד לבטחון פנים חייב להבין, אוקיי, עכשיו יש עלייה של 15%, כנראה שאנחנו נראה את העלייה הגדולה בעוד מספר חודשים.
עודד פורר: לא יכול להיות שאנחנו היום עם 500% אחוז עלייה בפניות למוקדי סיוע, או 400% או אפילו 100% ובקצה זה יהיה רק 15%.
עודד פורר: יכול להיות שהקצה הזה יגיע קצת יותר מאוחר, יכול להיות שנגיע לתיקים ולאירועים שבהם המשטרה תצטרך להיות מעורבת יותר מאוחר, אבל חייבת להיות פה איזה שהיא תוכנית כוללת.
עודד פורר: אני אבקש לקבוע דיון המשך בשבועות הקרובים.
עודד פורר: אני כן רוצה לתת קצת זמן למשרדים להיערך אליו, משרד החינוך, משרד הרווחה והמשרד לבטחון פנים, נושא הדיון יעסוק בתוכנית של שלושת המשרדים האלה שנה קדימה למלחמה במקרי אלימות בתוך המשפחה ורצח נשים.
עודד פורר: אנחנו מבינים שהנתונים בעלייה, אנחנו מבינים שהנתונים קשים, אנחנו שומעים פה מכל אחד מהארגונים על עלייה בפניות אליו, אנחנו צריכים לעסוק במה עושים, מה קורה הלאה ואיך מתמודדים עם זה קדימה.
עודד פורר: משרד החינוך יצטרך לתת פה התייחסות בראי הקורונה, הוא יצטרך בעוד סדר גודל של חודש לבוא ולהגיד לנו, בשנת הלימודים הבאה, עוד חודש זה ממש לקראת פתיחת הלימודים, בראי הקורונה שככל הנראה בחורף יהיו מגבלות כאלה או אחרות על תלמידים, תלמידים יישבו בבית, איך המשרד לוקח את התוכניות או את היכולות הקיימות שלו בתוך המסגרות לייצר פתרונות לבני נוער שחווים אלימות במשפחה, איך הוא מעביר את זה לעולם שבו אנחנו חיים היום.
עודד פורר: כנ"ל לגבי משרד הרווחה ובוודאי המשרד לבטחון פנים מבחינת ההיערכות קדימה.
עודד פורר: אם עדיין לא הייתה עלייה בפניות, זה יגיע, אין מצב שבו אנחנו נמצאים עם כזאת עלייה בפניות למוקדי סיוע בלי שזה ישתרשר בסוף הדרך.
עודד פורר: זה כבר משתרשר ב-15% עלייה, אבל אני מעריך שיהיו נתונים אחרים.
עודד פורר: אני מתכבד את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
עודד פורר: היום 29 ביולי, ח' באב תש"ף.
עודד פורר: הנושא זה זכאות לדמי אבטלה לסייעות הצהרונים שהוצאו לחל"ת.
עודד פורר: אני אפתח ואומר, הדיון הזה הוא דיון שחייב להסתיים עד השעה עשר מבחינת לוחות הזמנים שלנו, הוא נקבע מעכשיו לעכשיו בעקבות זה שנחשפנו והבנו שישנה פה בעיה עם סייעות שבכל מהלך היציאה לחל"ת בגלל כל נושא הקורונה מצאו את עצמן ללא דמי אבטלה או עם דמי אבטלה מופחתים.
עודד פורר: אני חייב לומר עוד פעם, מדובר במגזר שרובו ככולו כמעט נשים שנמצאות בתחתית השרשרת מבחינת התייחסות המוסדות אליהן, הן לא יודעות מי הבוס שלהן, זה הרשות המקומית, זה משרד החינוך, לפעמים זה חברות פרטיות כאלה או אחרות.
עודד פורר: הדיון הזה, אני כבר אומר לכם, הוא דיון ראשון, נראה מה התשובות שאנחנו נקבל פה, אבל אני מציע גם למשרדי הממשלה, זה לא שבאתם לדיון וזה נגמר באירוע הזה, זה הולך להימשך, לא תיפרדו מההגעה לפה בזמן הקרוב.
עודד פורר: אני רוצה תחילה שיציגו את הנושא נציגות של ועד צהרונים בירושלים, עדנה יהושע נמצאת איתנו בזום.
עודד פורר: כן, עדנה.
עדנה יהושע: שלום.
עדנה יהושע: אני חברת ועד עובדות הצהרונים.
עדנה יהושע: אנחנו מפוטרות כל עשרה חודשים, יש בנות שזוכות לעבוד בקייטנות כי ההעדפה היא לעובדות הבוקר והן משולמות הרבה יותר מעובדות הצהרונים.
עדנה יהושע: עכשיו, לאור המצב, החליטו שמי שעושה את הקייטנה תעבוד עד ה-6 באוגוסט והבנות לא מעוניינות לעבוד את שישה הימים מפני שהן לא יכולות לקבל דמי אבטלה על הימים האלה.
עודד פורר: עדנה, שאני אבין.
עודד פורר: אם הן עובדות את שישה הימים האלה הן לא יקבלו דמי אבטלה על חודש אוגוסט?
עדנה יהושע: הן לא יקבלו דמי אבטלה.
עדנה יהושע: רובן לא רוצות לעבוד.
עדנה יהושע: הבנתי שעכשיו התחילו לגייס בנות חדשות.
עדנה יהושע: אתם יודעים, מי שנפגע פה זה הילדים, הילדים הכי מסכנים, הם צריכים עוד פעם להתרגל לצוות חדש.
עודד פורר: כן, זה ברור.
עודד פורר: תודה, עדנה.
עודד פורר: עורכת הדין תמר בן דרור, מנהלת קו חם סייעות.
תמר בן דרור: בוקר טוב.
תמר בן דרור: אני רכזת הקו החם ויש לנו גם פרויקט הסייעות באית"ך-מעכי, משפטניות לצדק חברתי, ובאמת צריך לעשות איזה שהיא הבחנה.
תמר בן דרור: יש הרבה מאוד סוגי סייעות ואחד הסוגים זה הסייעות בצהרונים.
תמר בן דרור: עדנה היא חלק מהסייעות בירושלים שמאוגדות דרך כוח לעובדים.
תמר בן דרור: יש גם הרבה מאוד סייעות שבכלל לא מאוגדות, אחת מהן נציגה שהצטרפה פה אלינו.
תמר בן דרור: מדובר בסייעות שמגיעות למשמרת בצהריים, הן מועסקות דרך העסקה עקיפה, הן מפוטרות בכל קיץ, יש להן חוזים מאוד מאוד פוגעניים וזו בעצם הבעיה ארוכת הטווח.
תמר בן דרור: הפיטורים, צריך להגיד, לא מאפשרים להן לצבור זכויות כמובן, להעביר דמי מחלה משנה לשנה, פיצויי פיטורים במצב של פיטורים ועוד הרבה מאוד זכויות שאפשר לצבור רק כאשר מועסקים בהעסקה רציפה.
תמר בן דרור: ומעבר לכך כמובן השכר המאוד נמוך, ההעסקה העקיפה.
תמר בן דרור: אלה הבעיות ארוכות הטווח ואני שמחה מאוד שמתקיים הדיון הזה ושהדברים מועלים על סדר היום ואני מאוד מברכת על זה ומצטרפת לזה שזה באמת לא יכול להיות הדיון האחרון, אלא רק ראשית של תהליך.
עודד פורר: סליחה, תמר, מי המעסיק, העירייה, הרשות המקומית?
תמר בן דרור: לא, הזכיינים, זה גם משהו שעדנה אמרה.
עודד פורר: אל תתייחסי עכשיו רק לירושלים, אני מדבר כללית.
עודד פורר: כללית, יש מקומות שבהם הרשות המקומית היא המעסיקה או שאין דבר כזה?
תמר בן דרור: נכון, יש מגוון, אבל בעיקר יש מעט מאוד שמועסקות, וזה בדרך כלל אלה שמועסקות במשמרת הבוקר, אבל אלה שמתחילות רק בצהריים יש - - -
עודד פורר: הבנתי, את מבחינה בין הסייעות שמגיעות רק בצהריים לסייעות שעובדות בגן הילדים גם בבוקר.
תמר בן דרור: כן.
תמר בן דרור: השנה, צריך להגיד, שהן נפגעות פעמיים כי אפילו דמי האבטלה שבדרך כלל הן יכולות לקבל הן לא יכולות לקבל כי יש את המגבלה של 30 ימים רציפים.
עודד פורר: הסייעות שמועסקות על ידי הרשות המקומית בחודשי הקיץ לא מפוטרות?
תמר בן דרור: זה לא חוקי שהן מפוטרות.
תמר בן דרור: להגיד לך שזה תמיד המצב, ממש לא, אבל זה לא חוקי לפי ההסכמים שבהם כן חלה עליהן חוקת העבודה.
תמר בן דרור: אבל על סייעות הצהרונים, הנקודה השונה היא שלא חלה עליהן חוקת העבודה ושאין להן את הזכויות האלה ואז אפשר לפטר אותן.
תמר בן דרור: אני מאוד מבקשת שבאמת נשמע גם את סיגל, שהיא דווקא נותנת איזה שהוא קול של אלה שלא מאוגדות.
עודד פורר: בבקשה, סיגל אבישי.
סיגל אבישי: בוקר טוב.
סיגל אבישי: אני חייבת להגיד שהיום אני נמצאת כבר במקום אחר, אבל בזמנו כשהייתי סייעת צהרונים וגם סייעת בוקר משלבת שלא מאוגדת ועובדת דרך עמותה, שזה סוג של העסקה קבלנית, הייתי מפוטרת כל קיץ מה-30 ביוני, ב-1 ביולי הייתי מתייצבת בלשכה, חותמת למשך חודשיים, כמובן שאני לא יודעת אם יש לי עבודה ב-1 בספטמבר וזהו, וחוזרת בסוף אוגוסט לראות אם יש לי עבודה.
סיגל אבישי: מעבר לזה שאין זכויות אחרות חוץ מהפנסיה, שהיום אני מקבלת דרך הרשות, באמת לגשת ללשכת העבודה, כי אנחנו רוצות לעבוד, זה היה בשבילי סיוט גדול ולחזור לאוגוסט לפתחי הרשות כדי לבקש עבודה זה גם איזה סוג של - - -
עודד פורר: תודה, סיגל.
עודד פורר: שי כהן, יו"ר צהרוני המשכיל ואחר כך אני רוצה לתת למשרד האוצר, לאביעד שוורץ.
עודד פורר: תגידי מתי את רוצה, אורלי, אני אתן לך.
אורלי פרומן: אחריו.
עודד פורר: אז אחרי שי תהיה חברת הכנסת אורלי פרומן ואחר כך אביעד שוורץ ממשרד האוצר.
שי כהן: שלום, בוקר טוב.
שי כהן: אני, כמו שהצגת, הבעלים של חברת צהרוני המשכיל והעובדים שלנו הם הבסיס שעליהם אנחנו קיימים, בזכותם אנחנו קיימים, בלעדיהם אנחנו לא שווים כלום.
שי כהן: אנחנו נשמח מאוד שהן יהיו מטופלות גם בחודשים יולי ואוגוסט, אבל צריך לזכור שהמדינה קבעה את צהרוני ניצנים והעבירה את זה בחוק תחת משרד החינוך שבעצם הצהרונים מתוקצבים היום מהמדינה והם מתוקצבים אך ורק על חודשי העבודה, זאת אומרת שבחודשים שבהם אין עבודה אז אנחנו גם לא מתוקצבים בעצמנו וגם פעילות המטה שלנו בחודשים יולי ואוגוסט כשאין עבודה בצהרון.
שי כהן: בעצם אין הכנסה לחברה וממילא אי אפשר להעסיק אף אחד וגם אי אפשר לשלם לאף אחד את התשלומים הנלווים.
שי כהן: אני הייתי שמח מאוד שגם זה ייכנס איפה שהוא ולא רק החל"ת, כי החל"ת זו בעיה אחת שקיימת השנה, בדרך כלל היא לא קיימת, כי חותמים 30 יום ומעלה, השנה היא בעיה שהצטרפה ל בעיות נוספות.
שי כהן: אני שוב מסכם רק את הבעיות, הבעיה השנה החל"ת, שהן לא יכולות לחתום ואם הזמן של ה-30 יום יירד לשבועיים או שלושה אז כמובן שהן יוכלו לחתום השנה.
שי כהן: אני חושב שגם לשנים הבאות כדאי מאוד שאנחנו נדאג לעובדים האלה שעליהם אנחנו מתבססים והם אלה שבפועל דואגים לכל הילדים שההורים שלהם יעבדו בשקט והמשק שלנו יעבוד, אז שאנחנו נוכל גם לשלם להם תשלום בחודשים יולי ואוגוסט, וזה לא משנה אם הם מועסקים על ידינו או על ידי מתנ"ס או על ידי רשות עירונית כזו או אחרת.
עודד פורר: תודה, שי.
עודד פורר: אני אסכם ככה את הפלטפורמה של הדיון הזה שוב, כי הוא קצר.
עודד פורר: יש כאן שני נושאים, אחד ארוך טווח ומערכתי, והוא העסקת הסייעות בהעסקה פוגענית שאומרים להעסיק אותם עשרה חודשים ולפטר אותם לחודשיים ולקחת אותם לעבודה, כי הרי ברור כשפיטרת אותם שב-1 בספטמבר יצטרכו אותן שוב, זו לא שאלה.
עודד פורר: זו מדיניות כנראה של משרד האוצר ומשרד החינוך מבחינת תקצוב הנושא הזה.
עודד פורר: זה הנושא ארוך הטווח, ניגע בו בקצרה כעת, אבל הוא בהחלט משהו שיתחיל ללוות אותנו מעכשיו קדימה.
עודד פורר: ויש נושא שהוא דחוף, קריטי ודרמטי וזו העובדה שהצהרונים, בגלל שהפעם הקייטנה עד ה-6 באוגוסט הסייעות יפוטרו והן לא יהיו זכאיות לחל"ת כי החל"ת דורש 30 יום.
אורלי פרומן: אני מודה על הדיון הזה ואני רוצה לקחת את זה לתמונה היותר רחבה.
אורלי פרומן: סייעות חינוכיות, כפי שאני רוצה לקרוא להן, זה אחד התפקידים הכי חשובים בגן הילדים, כי מי ישנו בגן הילדים ביום יום?
אורלי פרומן: גננת וסייעות, ובמקרה של הקטנים שתי סייעות.
עודד פורר: אני חייב לומר שאני ביקשתי שיהיה נציג של הסתדרות המורים כי הנושא נוגע לגננת והעבודה של הגננות בלי הסייעות לא רלוונטית.
עודד פורר: לצערי הסתדרות המורים בחרה לא לשלוח נציג.
אורלי פרומן: במקרה של גילאי שלוש זה גננת ושתי סייעות, זאת אומרת היא מהווה 50% או 60% מכוח העבודה שיש בגן והתפקיד שלה הוא כבר לא התפקיד הקונבנציונלי שהיה פעם, בתפקיד שלה יש הרבה מאוד אלמנטים חינוכיים, היא מבחינתי יד ימינה של הגננת.
אורלי פרומן: עודד, נפתח את ספר המקצועות של מדינת ישראל, אין מקצוע כזה שנקרא סייעת או סייעת חינוכית.
אורלי פרומן: אין.
אורלי פרומן: זאת אומרת אין תהליך הכשרה מחייב, אין תנאי סף לקבלה לתפקיד והן עוסקות ביום יום עם הילדודס הכי הכי יקרים לנו.
אורלי פרומן: באמת, אתה שולח את הילד שלך לגן, אתה רוצה להיות בטוח שהוא בידיים נאמנות, מקצועיות, ויש באמת נשים נפלאות שם שעושות את עבודתן נאמנה, אבל אין שום תהליך מחייב שהיא צריכה לעבור, הכשרה ותנאי סף.
אורלי פרומן: יש יוזמות מקומיות.
אורלי פרומן: אני יכולה לומר שבכפר סבא, כשניהלתי את אגף החינוך, הקמתי בית ספר לסייעות וביחד עם האקדמיה יום בשבוע נתנו להן והן למדו במשך שנתיים כי הן חייבות ללמוד, זה תפקיד מאוד מאוד מאוד משמעותי, רגיש, עדין.
עודד פורר: יש עוד רשויות שעשו את זה?
אורלי פרומן: כן, יש עוד רשויות שעושות, זו יוזמה שצצה מלמטה, אבל אין שום דבר שמחייב.
אורלי פרומן: ניסינו ביחד עם מרכז השלטון המקומי, צריך להניע את זה, צריך לייצר מקצוע כזה עם כל מה שמתלווה למקצוע.
אורלי פרומן: כפועל יוצא יכול להיות שאפשר יהיה גם לטפל בשכר, כי השכר שלהן הוא עלוב, הוא בכלל בלי פרופורציה לגודל התפקיד, להיות ביחד עם 35 זאטוטים, חמודים, מתוקים ושובבים במשך כל כך הרבה שעות, זו גם עבודה פיזית קשה וגם מנטלית לא פשוטה.
אורלי פרומן: הסייעות עובדות או מועסקות, או על ידי העיריות או על ידי זכיינים.
אורלי פרומן: בדרך כלל הסייעות של הבוקר עושות גם משמרות של הצהרונים, הן רוצות להרחיב את המשרה שלהן, ובצדק, להרוויח קצת יותר כסף.
אורלי פרומן: כשהן מועסקות על ידי העירייה, לפחות ביום לימודים ארוך, גם בתוכנית ניצנים, אז הן עובדות, אגב, גם בקיץ, כיוון שכל ילד ששייך לצהרון במשך השנה זכאי במשך הקיץ לקבל גם את הבקרים והסייעות שם ואז גם בצהרונים וגם בקיץ הן היחידות שמחזיקות את הגן.
אורלי פרומן: תבינו את גודל האחריות שיושבת על כתפיהן, הן מחזיקות את הגן.
אורלי פרומן: אז קודם כל צריך לברך שהן ישנן כי יש חסר עצום בסייעות וכשיש היעדרויות רבות הילד יכול להגיע כל יום לגן ולמצוא צוות אחר שם.
אורלי פרומן: לכן צריך לטפל מן השורש בתפקיד הזה, זה תפקיד חשוב, צריך לתגמל אותן כמו שצריך, צריך לתת להן את הפיצוי ההולם בטווח הקצר הזה, שדיברת, הנושא של החל"ת מהקורונה, הרי גם הן הושבתו בעל כורחן, וצריך לדעת שהמערכת צריכה אותן וצריכה לטפל בהן ולהכשיר אותן.
עודד פורר: תודה, אורלי.
עודד פורר: אביעד שוורץ, משרד האוצר.
אביעד שוורץ: שלום לכולם.
אביעד שוורץ: אני אתייחס לסוגיה שציינת כדחופה ואני אגיד שבתוכנית הכלכלית שאושרה אתמול במליאה, אחרי קריאה שנייה ושלישית, אז גם קוצר משך החל"ת המינימלי המאפשר לעובד לקבל דמי אבטלה ל-14 יום.
אביעד שוורץ: בהיבט הזה נראה לי שזה כן נותן מענה למה שצוין, בין ה-6 באוגוסט עד ל-1 בספטמבר התקופה היא מספיק ארוכה בשביל לזכות בדמי אבטלה לסייעות שיעבדו גם עד ה-6 באוגוסט.
אביעד שוורץ: בהיבט הזה יש מענה.
אביעד שוורץ: אני כן אציין שגם באופן כללי עלתה התופעה של הפיטורים והעסקה מחדש.
אביעד שוורץ: כיום עובד שעושים לו דבר כזה נהנה מרצף זכויות, כן שומרים לו את רצף הזכויות וברגע שהוא ממשיך לעבוד זה נספר כחודש המשכי.
אביעד שוורץ: למשל אם הוא עבד עשרה חודשים, פוטר ואחרי שלושה חודשים הועסק מחדש, אז ממשיכים לספור לו מעשרה חודשים, לא מתחילים מחדש מאפס להיבט של הזכויות הסוציאליות של העובד.
עודד פורר: מה האינטרס של המדינה?
עודד פורר: הרי בסוף כשאתה אומר פוטר ומועסק מחדש, הוא פוטר, הוא הלך לביטוח לאומי, הוא קיבל כסף מביטוח לאומי, תמורת הכסף הזה הוא לא עבד.
עודד פורר: האם לא נכון יותר, הרי ברור לחלוטין שבסוף המערכת הזאת היא מערכת שעובדת כל שנה ודווקא החודשיים האלה, או לפעמים חודש, בגלל הקייטנות, מאפשרת להם את ההיערכות לקראת השנה הבאה.
עודד פורר: זה החודש שאפשר לעשות בו הכשרות, זה החודש שאפשר לעשות בו רענונים, החל מההכשרות של עזרה ראשונה ועד להכשרות פדגוגיות.
עודד פורר: למה אתם לא מסתכלים על זה ברמה המערכתית?
עודד פורר: גם מבחינת העלויות התקציביות.
אביעד שוורץ: אני אציין שבנושא ספציפית הסייעות זה לא משהו שאני מתעסק בו בתחום, בצורת ההעסקה, כן צריך לעשות בירור לגבי הנושא ואיך היא נקבעה.
אביעד שוורץ: כמו שציינת בהתחלה, זה לא נעשה ישירות על ידי משרד החינוך, כל הנושא הזה, אלא הוא דרך הרשויות או אולי דרך גופים נוספים שפועלים.
עודד פורר: או דרך הרשויות שמשרשרות את זה לצד ג' גם.
אורלי פרומן: כן, לזכיינים.
אביעד שוורץ: לכן אני אומר, בגלל שיש פה איזה שהוא אלמנט שהוא לא נעשה ישירות על ידי משרד החינוך, כל צורת ההעסקה והקביעה לאיזה חודשים כן ולא, אני לא מכיר את הפרטים של הנושא.
אביעד שוורץ: צריך לבדוק.
אורלי פרומן: יש מישהו באזור שלך עכשיו באוצר שכן עוסק בזה?
אורלי ליימן עיני: אני יכולה להתייחס?
אורלי ליימן עיני: אני רפרנטית חינוך.
עודד פורר: אוה, אגף התקציבים, תמיד אני אוהב שאתם מצטרפים אלינו.
אורלי ליימן עיני: כן, גם אביעד מאגף התקציבים, אבל אנחנו שני רפרנטים בשני נושאים שונים.
אורלי ליימן עיני: אני רק אתייחס לכך שהסייעות שמועסקות השנה בצהרונים, זה ממש אירוע חד פעמי לאור הקורונה, זה לא כמו בשנה שעברה, אז בהקשר להתייחסות שזה משהו שקורה כל שנה, זה לא, זה משהו שקורה חד פעמי ולכן יכול להיות שעלו מורכבויות בהמשך הדרך באופן חד פעמי.
עודד פורר: חיים הלפרין, משרד החינוך.
עודד פורר: חיים, נשמח לשמוע את עמדת משרד החינוך בעניין.
חיים הלפרין: אנחנו, כשתקצבנו את הסייעות בעיקר בניצנים הגדרנו אותם כהעסקת שעתית כי כל המודל הוא מודל שעתי, אבל בתיאום עם השלטון המקומי - - -
עודד פורר: אנחנו לא שומעים אותך כל כך טוב, חיים.
חיים הלפרין: אני אומר שבקול קורא שהוצאנו לרשויות המקומיות, שכל מודל ההעסקה של הסייעות הוא מודל שעתי והגדרנו, גם בתיאום עם השלטון המקומי, תהליך שבו ניתן להסב את ההעסקה השעתית להעסקה שנתית מצטברת באופן שבו מי שרוצה להעסיק את הסייעת בתהליך שנתי ולא שעתי יכול לעשות את זה.
חיים הלפרין: זה מאוד מוגדר ומאוד ברור, כלומר זה לא משהו שמחייב שיהיה בהכרח הליך של פיטורים אוטומטיים וכו', זה תלוי באמת במודל ההעסקה שהרשות בוחרת להעסיק את הסייעות.
עודד פורר: למה השארתם את זה פתוח, חיים?
חיים הלפרין: כי יש מודלים שונים של העסקה ברשויות המקומיות.
חיים הלפרין: למשל אם רשות מקומית, זה לא עובדים שלה, אז היא מעדיפה שהזכיינים שלה יפעילו את זה במנגנון שנוח להם.
חיים הלפרין: לפעמים הם משפים אותם יותר, לפעמים פחות.
חיים הלפרין: אנחנו לא נכנסנו לתהליכים הפנימיים האלה כי באמת יש בעיה של שיא כוח אדם - - - השלטון מקומי מוציא - - - אבל עשינו את זה בכוונה באופן הזה שבו עד כמה שאפשר הסייעות, שגם ככה זו אוכלוסייה חלשה, זה כבר נאמר, לא תיפגע.
עודד פורר: מה העמדה שלכם לגבי המקצוע הזה?
עודד פורר: אתם רוצים להפוך את זה למקצוע, אתם רוצים לעשות סדר בנושא הזה, יש לכם תוכניות לגבי הסייעות?
עודד פורר: או שמבחינת
עודד פורר: כם המצב הנוהג הוא מצב טוב.
חיים הלפרין: דווקא התחלנו, עכשיו הכול תקוע, אבל התחלנו לבנות יחד עם האגף הקדם יסודי, יחד עם השלטון המקומי, מודל, מה שסיפרה אורלי שקורה בכפר סבא, אנחנו חושבים שצריך לעשות אותו כמודל ארצי, לבנות יחד עם השלטון המקומי תהליך שבו יהיה גם איזה שהוא אופק לסייעת, שהיא לא תחשוב ששכרה יהיה תמיד קבוע והיא לא תקבל עוד אגורה במעבר משנה לשנה.
חיים הלפרין: אני מקווה שאנחנו נצליח לבנות תוכנית חומש כזאת שתאפשר גם תהליך שיש בו אלמנטים של השכלה ויכולות וגם שדרוג בשכר.
חיים הלפרין: אני חושב שהדברים האלה הם - - - זאת חבורה של נשים מאוד מסורות שרובן הגדול עושות את מלאכתן נאמנה ואין סיבה לא לתת להן את התחושה הזאת שמתייחסים אליהן בהתאם.
עודד פורר: אני ממשיך הלאה, רק תנסה לשפר את איכות הקו שלך כי אנחנו נחזור אליך בהמשך הדיון.
עודד פורר: אלון דסה מהמוסד לביטוח לאומי.
אלון דסה: כן, שלום, בוקר טוב לכולכם.
אלון דסה: אני מנהל תחום אבטלה בביטוח הלאומי.
אלון דסה: מה שקורה באמת, כמו שהחברים הקודמים דיברו כאן, בכל שנה יש אוכלוסיות שמגיעות אלינו לקבל דמי אבטלה במסגרת חל"ת קיץ.
אלון דסה: בדרך כלל אין בעיה מבחינת הזכאות היות שמדובר באנשים שעובדים במשך רוב השנה ורק בחודשי הקיץ, ביולי-אוגוסט, הם מובטלים, לכן הם צוברים תקופת אכשרה ומקבלים את דמי האבטלה בצורה מחזורית.
אלון דסה: השנה באמת בגלל הקורונה הייתה קייטנה שהתארכה עד חל"ת אוגוסט ואז בעצם לא היו להם 30 ימי חל"ת רצופים, כמו שהחוק שלנו דורש, ולכן נתעוררה בעיה.
אלון דסה: הבעיה הזאת גם התעוררה ממגזרים אחרים, לא רק מהמטפלות, יש עוד הרבה מגזרים אחרים שעכשיו בגלל הקורונה נאלצים להוציא אנשים לחל"ת ולהחזיר אותם לתקופות כאלה ואחרות והייתה דרישה לחל"ת יותר גמיש בגלל הקורונה.
אלון דסה: לכן באמת, כמו שהנציגים מהאוצר אמרו, אתמול בלילה עברה הוראת שעה שמקצרת את התנאי של החל"ת במקום 30 יום ל-14 יום וזה כן ייתן מענה ויפתור את הבעיה של המטפלות לקיץ הזה.
אלון דסה: ברור שזה לא חוק קבוע וכשתיגמר הקורונה נחזור לשגרה הרגילה.
אלון דסה: אבל באמת בפן האישי, אם יורשה לי, אני חושב שכל צורת ההעסקה הזאת של העסקה לא רציפה שפוגעת בזכויות של עובדים בקטע הפנסיוני, הפרשות לגמל, להשתלמות וזכויות סוציאליות אחרות, היא העסקה בעייתית ונוצר איזה שהוא מצב בשוק העבודה שמתבססים על דמי אבטלה, על חל"ת, שזה לא בהכרח התכלית שלשמו נועד ביטוח אבטלה.
אלון דסה: יש הרגשה שיותר ויותר גופים במשק מגלים את הדפוס הזה ומתחילים, במרכאות נקרא לזה, לנצל אותו וחבל.
עודד פורר: אלון, קודם כל העמדה הכלכלית שלי, אמרתי אותה לאגף התקציבים, אמרתי אותה לא פעם בוועדת הכספים, כל הפטנט הזה של החל"ת בזמן הקורונה, כמו שהוא נעשה כרגע, אני רואה בו בכלל, ועכשיו אני לא מדבר ספציפית על העניין הזה, סוג של גלולת רעל שאנחנו מכניסים לתוך האירוע.
עודד פורר: המנגנון הנכון הוא מתן מענקים לעסקים שימשיכו להעסיק את העובדים.
אלון דסה: אני מסכים איתך לגמרי.
עודד פורר: ויוכלו להעסיק אותם ב-30%-20% משרה כשהמענק אמור להשלים את שאר התקציב ואז העובד לא נסמך על ביטוח לאומי, העובד לא הופך להיות נזקק ונשמר הקשר שלו לעסק וגם העסק משמר את העובדים, שזה גם חשוב.
עודד פורר: זה אני אומר ברמה הכללית.
עודד פורר: אני מכיר גם את העמדה של מנכ"ל הביטוח הלאומי, לפחות בוועדת הכספים הוא אמר שהוא תומך בעמדה הזאת, אני לא מבין למה המדינה מתעקשת לשלוח מיליון אזרחים לביטוח לאומי.
עודד פורר: עכשיו לגבי ביטוח לאומי, אתה אמרת פה שישנן אוכלוסיות שאתם מכירים כבר שמגיעות מה שנקרא בתעסוקת קיץ ומגיעות אליכם לדרישת אבטלה.
עודד פורר: מה שאני אבקש מהביטוח הלאומי זה קצת נתונים על האוכלוסיות האלה.
עודד פורר: מעניין אותי לדעת האם רוב של האוכלוסייה הזאת שמעסיקה בתעסוקת קיץ זה נשים שבאות לדרוש מכם את אותו חל"ת.
עודד פורר: אני יודע, אגב, שיש בעיה כזו לא רק בקרב הסייעות, יש בעיה כזו גם בקרב עובדי ההוראה שעובדים בעשרה חודשיים וחודשיים.