GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחום לנגנטל: דבר זה תורם אצלי לחוסר תחושת המיצוי והיכולת להעמיק במה שאתה רוצה לעשות.
נחום לנגנטל: אני משתדל עד כמה שאני יכול להשקיע זמן בוועדה לקידום מעמד האישה, כי אמנם בעיתונות ועדת הכספים נחשבת לוועדה אולי הכי חזקה פה בבית, אבל אני חושב שהוועדה לקידום מעמד האישה יש בה יותר חשיבות, כי בסך הכול היא במובנים מסוימים מהוועדות הבודדות פה שכן מעצבות את החברה הישראלית.
נחום לנגנטל: הגעתי הנה לאחר שעיקר העבודה נעשתה על-ידי חברותי בשנים הקודמות.
נחום לנגנטל: בסוף העשור הקודם הגיעו לבשלותם חוקים מאוד חשובים, שבעצם גם יצרו את השוויון, את הקידום, את המאבק באלימות, ואני חושב שהיום החברה הישראלית היא חברה מאוד מתקדמת בעניין קידום מעמד האישה, אם משווים אותה למקומות אחרים בעולם.
נחום לנגנטל: נשארו, כמובן, עוד לאקונות ופרצות שצריך להשלים, אבל אני חושב שהמצב הוא יחסית די בסדר.
נחום לנגנטל: מה שעדיין בחברה הישראלית מאוד בעייתי בחקיקה אפילו, לא באות המתה, הוא הנושא של השוויון הנשים בעבודה, בכסף.
נחום לנגנטל: גם אם כבר הגיעו בכנסת להישגים כתובים בספר החוקים, ורמזה על כך יעל, מאחר שמשק העבודה וההנהגה הכלכלית של המדינה ברובה היא גברית, והיא אפילו בעניין הזה מאוד נוקשה ואולי אפילו וולגרית, גם כאן יש לנו קשיים גדולים מאוד לעסוק בתחומים הללו.
נחום לנגנטל: למשל, אני כרגע עוסק במסגרת הוועדה בכמה חוקים שקשורים במעמדן של נשים שהתגרשו לגבי הזכויות שלהן שלא מעוגנות מספיק, לגבי הזכויות שלהן בקופות הפנסיה של הבעלים שלהן.
נחום לנגנטל: אישה יכולה להיות נשואה לגבר עשרים שנה, ואחר-כך כשיש פירוק השיתוף היא הולכת לביתה, ובדרך כלל הגבר מתחתן עם אישה יותר צעירה, וכשהוא הולך לעולמו, מישהי אחרת יורשת את כל זכויות הפנסיה, ואילו האישה שעברה את השנים הטובות אתו נשארת בעצם בלי כלום.
נחום לנגנטל: אלה דברים שאנחנו מנסים לטפל בהן.
נחום לנגנטל: הוא הדין לגבי משפחות חד-הוריות.
נחום לנגנטל: כלומר, יש התפתחויות בחברה הישראלית, וככל שהדברים האלה יותר מתפתחים, זה גם לא שייך להתייחסות ערכית, אם אתה מרוצה מהתופעה של משפחות חד-הוריות, אם אתה רוצה שזה יהיה או לא – זה חלק מהחברה.
נחום לנגנטל: אני לא חושב שמישהו מרוצה מהמצב של גירושין במשפחות, אבל זו עובדה וזו המציאות, והשאלה איך אתה חי במציאות הזאת על מנת להבטיח את הזכויות הכלכליות של הנשים.
נחום לנגנטל: בזה אני קצת יותר עוסק, ואני חושב שאלו דברים שצריכים לפתרון.
יעל דיין: אני מכירה עגונה שהבעל מעדיף ללכת לבית-סוהר מאשר לתת גט, מזה עשרים שנה, ועכשיו הגיעו לפתרון, ודורשים ממנה סכום כסף שאין לה, של 20,000 דולר, כדי שהוא ישחרר אותה.
יעל דיין: פונים אלי שאני אתרום.
יעל דיין: אני חושבת שזה מבזה.
נחום לנגנטל: אני רוצה להגיד משהו לגבי הסוגיה של דת ומדינה, שזו סוגיה סבוכה, ואם תרצו, אני מוכן לעשות את זה פעם בצורה יותר מפורטת, כי זה נושא ענק.
נחום לנגנטל: אומר עכשיו בקיצור.
נחום לנגנטל: זה לא סוד, החברה הישראלית היא די קרואה בסוגיות הללו.
נחום לנגנטל: השאלה כרגע היא איך מעצבים את האופי של המדינה הזאת.
נחום לנגנטל: אי-אפשר גם להתכחש לעובדה שיש מאות אלפים של אנשים שהם שומרי מסורת, חלק מהם דתיים יותר, חלק מהם דתיים פחות, זה לא משנה כרגע, וזה חלק ממציאות אימננטית של החברה הישראלית, והשאלה איך אנחנו חיים בדברים האלה.
נחום לנגנטל: החברה הישראלית יש בה שני מהלכים, כתוצאה מהקונפליקט הזה שנוצר.
נחום לנגנטל: אפשרות אחת היא אפשרות של הורדת ידיים: מי שינצח, ינצח.
נחום לנגנטל: בדרך הזאת הולכת רוב החברה הישראלית משך כמה עשרות שנים, פעם זה מנצח, פעם זה מנצח, זה מעצבן את זה, זה מעצבן את זה, והצדק הטבעי לא תמיד ברור לכל צד.
נחום לנגנטל: לאדם שהוא בעל תפיסת עולם שאומרת, חופש, שוויון, חירויות, שזה הדבר הכי חשוב בחיים, כשבאים ואומרים לו: מגבילים את חירותך, הוא מרגיש בעניין הזה שזה דבר שנוגד את הצדק הטבעי.
נחום לנגנטל: אחד שבא מתפיסת עולם שאומרת: יש שורשים לעם היהודי, אנחנו חוליה של שרשרת שלמה, יש חובה למסורת וכו', אם באים ואומרים לו, בשם החירות אני כרגע בא ופוגע בך במשהו, הוא מתקומם.
נחום לנגנטל: מי צודק ומי לא צודק, אני כבר עייפתי מלהתווכח ומלהיות צודק.
נחום לנגנטל: אני חושב שזה כבר לא רלוונטי.
נחום לנגנטל: מה שיותר חשוב זה כרגע להסתדר.
נחום לנגנטל: אם החברה ואומרת שכל אחד מאמין באמונתו, השאלה איך מסתדרים.
נחום לנגנטל: כשאומרים להסתדר, יש פה בעיה בכלל בחברה, כי אתה חייב לוותר כדי להגיע לתוצאה.
נחום לנגנטל: אתה צריך להבין שהצד השני יוותר, ובאיזשהו שלב כל אחד מוותר ומגיעים לפשרה.
נחום לנגנטל: הבעיה היא שאדם צריך היום להיבחר במרכז מפלגה, ומרכז המפלגה בדרך כלל מבקש ממך שתוציא את הדם לצד השני.
נחום לנגנטל: כשאני מופיע בטלוויזיה ואני "מכניס" לצד השני ומדבר באופן שאפילו אני מתבייש איך שדיברתי, ובכל הכוח "הכנסתי" לצד השני, ודיברתי מאוד קשה ועמדתי מאוד על דעתי, למחרת העוזרת הנאמנה שלי מקבלת פקסים וטלפונים – "כל הכבוד לו, היה פשוט פנטסטי".
נחום לנגנטל: אבל אם אני אבוא בשידור טלוויזיוני ואגיד, צריך להגיע לפשרה ולהבנה, גם בנושאים מדיניים.
נחום לנגנטל: צריך להגיע לפשרה, תמיד אנחנו רוצים לחיות על חרבנו?
נחום לנגנטל: אז יגידו לי: שמע, בשביל זה שלחנו אותך?
נחום לנגנטל: שלחנו אותך כדי ש"תכניס".
נחום לנגנטל: מה, שלחנו אותך כדי שתתפשר?
נחום לנגנטל: זה חלק מהתהליכים של החברה הישראלית שהיא מבקשת דם.
נחום לנגנטל: ביום ראשון הייתי באילת בכינוס של עורכי-דין, ונניח שזו קבוצה קצת יותר אינטליגנטית, היו אלף עורכי-דין באודיטוריום והתעמתתי מול דוד ליבאי ויצחק זמיר.
נחום לנגנטל: דנה וייס היתה המנחה.
נחום לנגנטל: דיברנו באופן מתורבת וחלקנו מאוד אחד על השני על דרכי מינוי שופטים, שזה נושא טעון מאוד.
נחום לנגנטל: אני יורד מהבמה, כל עורכי הדין באים אלי בטענות, "למה לא הכנסת להם?
נחום לנגנטל: למה לא הראית להם?
נחום לנגנטל: " חשבתי שאולי זו רק הבעיה שלי.
נחום לנגנטל: אבל אמרו אותו דבר לדוד ליבאי.
נחום לנגנטל: אמרו לו: היית כזה צמחוני, לא יכולת להכניס יותר?
נחום לנגנטל: לדאבוני, חלק מהאסקלציה של החברה הישראלית, שהיא דורשת מנבחריה שיהיו אכזריים, שלא יהיו אנשים קונסטרוקטיביים.
נחום לנגנטל: אני אומר את זה כלפי הנושא של נשים.
קריאה: זה מתחיל בנבחרים וזה יורד למטה.
נחום לנגנטל: אני אומרת את זה כלפי מה שאמרה חברת הכנסת דיין קודם.
נחום לנגנטל: קחו למשל את הסוגיה המאוד מעצבנת מבחינתי, העניין של נשים לוחמות וגברים לוחמים בצבא.
נחום לנגנטל: מצד אחד, אנחנו באמת רוצים שאישה שרוצה לשרת בצבא עם חרב בין שיניה, בתפקידים הכי מובחרים, שתעשה את זה.
נחום לנגנטל: אדרבה.
נחום לנגנטל: אני לא נגד גיוס נשים.
נחום לנגנטל: מצד שני, יש חיילים מישיבות ההסדר, שתבינו באיזה מצב הם נמצאים.
נחום לנגנטל: המשפחה הדתית, החבורה הבני-ברקית הישיבתית אומרת להם, אתם לא דתיים רציניים, אתם משרתים בצבא.
נחום לנגנטל: תהיו כמונו אם תלמדו כל הזמן רק תורה ותהיה טפילים על החברה הישראלית ורק תקחו ממנה מלגות, אז תהיו בסדר, אז תהיו כמו שהקב"ה רוצה מכם להיות.
נחום לנגנטל: אומרים אותם תלמידי ישיבות ההסדר: לא, אנחנו נשרת בצבא ונהיה במילואים.
נחום לנגנטל: באים שניהם לשרת באותו טנק.
נחום לנגנטל: אומר אותו אדם דתי – אני אומר את זה על הבן שלי שמשרת – הוא אומר:
נחום לנגנטל: הרי אני מתחנך שאסור לגעת פיסית באישה עד שלא מתחתנים אתה.
נחום לנגנטל: זאת אמונתי.
נחום לנגנטל: אחד יכול לחשוב שזה פרימיטיבי מאוד, אבל זה מה שהם חיים.
יעל דיין: אין שירות באותו טנק.
נחום לנגנטל: אז באותה יחידה.
נחום לנגנטל: קחו דוגמא אחרת: שיש מד"סיות.
נחום לנגנטל: הייתי תלמיד ישיבת הסדר ולי היתה מד"סית בצבא.
נחום לנגנטל: בזמנו העברנו את זה, זה לא היה כל כך נורא.
נחום לנגנטל: היום תלמידי ישיבות ההסדר לא מוכנים שיהיו להם מד"סיות.
נחום לנגנטל: איפה היה השכל?
נחום לנגנטל: אם היו יושבים ביחד ומטכסים עצה.
נחום לנגנטל: אמרתי ליועצת הרמטכ"ל לענייני נשים, שבו ביחד, את והרב הראשי לצה"ל, תחתכו עם הסכין איפה כן ואיפה לא.
נחום לנגנטל: הרי אפשר לפתור.
נחום לנגנטל: אבל אנחנו צריכים להופיע בטלוויזיה.
נחום לנגנטל: יעל דיין צריכה להופיע וגם אני צריך לעשות אותו דבר, ואז שנינו מתעמתים.
נחום לנגנטל: שנינו הולכים לבקר ביחד בבסיס בצבא של בנות לוחמות.
נחום לנגנטל: אז מה, אני אגיד שהן לא בסדר?
נחום לנגנטל: כל הכבוד להן, במקום להיות סתם משרתות הן לוחמות.
נחום לנגנטל: אני אגיד שהן לא בסדר?
נחום לנגנטל: אדרבה, הן רוצות להתנדב ולעזור למדינה במכסימום האפשרי מבחינתן.
נחום לנגנטל: זה סוג מסוים של אסקלציה שיכלה להימנע.
נחום לנגנטל: אני אומר את אותו הדבר כלפי בתי-הדין הרבניים.
נחום לנגנטל: יכול להיות גרעין קטן מסוים שעליו לא נוכל לעולם להגיע להבנות.
נחום לנגנטל: אבל יש לנו אופי בחברה לנפח את אותו גרעין ולהגיע למצבים הרבה יותר גדולים, כי זה מזין את שני הצדדים.
נחום לנגנטל: יש פה מפלגות שקמו על בסיס של שנאה האחד כלפי השני, ואם, חס וחלילה, יגיעו להבנה בתוך החברה הישראלית אין זכות קיום לאותן מפלגות.
נחום לנגנטל: אם אותה מפלגה עושה את זה כך, יש מפלגת אחות שאומרת, מה היא עושה, גם אני רוצה את הקולות שלה.
נחום לנגנטל: כך אני רואה את הסוגיה הזאת.
נחום לנגנטל: לא שאני מטשטש את המחלוקות האמיתיות האידיאולוגיות שקיימות.
נחום לנגנטל: אבל זה לא כצעקתה.
נחום לנגנטל: בכל אופן, אנחנו פה במסגרת הוועדה לקידום מעמד האישה, ואני אומר את זה לזכותה של יעל, עם כל חילוקי הדעות ועם כל הנושאים שלפעמים מאוד מאוד טעונים, שולחן השרטוטים שאתם כרגע רואים אותו הוא בתשעים וחמישה אחוז ממנו מאוד פרודוקטיבי, אין כמעט הבדלי מפלגות, ולכן, אני אומר את זה לזכותה של יעל, הגיעו להישגים די גדולים, לפחות במה שהבית הזה יכול לעשות – החקיקה והפיקוח על רשויות השלטון, שיהיו בסדר בתחומים האלה.
נחום לנגנטל: זה שעדיין החברה הישראלית עדיין עקומה, במובן שהיא עדיין שוביניסטית בכל מיני תחומים, אלו תהליכים חינוכיים עמוקים רציניים, שאני מקווה שיום אחד הם יבשילו ונירפא מאותה מחלה שקיימת.
ד"ר מרים דוד: אני רוצה להגיד לך, נחום, תודה רבה.
ד"ר מרים דוד: מאחר שאני מכירה את נחום הרבה מאוד שנים, וגם את משפחתו, אני חושבת שאתה מייצג בשבילנו, בשביל החברה הישראלית, במיוחד הדתית, ובדתית יש כל מיני גוונים, באמת את האחד שפורץ קדימה כדי לשנות סטיגמות בחברה הישראלית.
לאה סורקין: אני לא שואלת, אני רק מציינת עובדה: לפי מחקר שראינו, מבחינת הפער החברתי אנחנו במקום אחרון בעולם, כלומר, מצבנו לא טוב.
לאה סורקין: אפשר לדעת האם זה מה שהסברת היא הסיבה?
יעל דיין: כשמשתמשים במושגים האלה זה בתחום הכלכלי, זה פער בלתי נסבל של הכנסה.
יעל דיין: הפער הוא לא בין דתיים לחילוניים.
יעל דיין: הפער האמיתי הוא בין עניים לעשירים.
יעל דיין: מאיפה זה נובע?
יעל דיין: מכלכלה "דפוקה" של תשלומי העברה, של שיפוי גדול מאוד והטבות לעשירים ומדינת רווחה לעניים, ומדינה שקולטת עלייה, שלא יכולה להרשות לעצמה את הפערים האלה, ופרזיטיות של מקטעים שלמים, שלפחות בקטע של ביטחון, שזה הנטל אולי הגדול ביותר שיש על מדינת ישראל, הם לא משתתפים.
יעל דיין: הם לא עובדים ולפיכך הם גם לא תורמים למערכת הכלכלית של מיסוי ושל יצרנות וייצור.
יעל דיין: כל הדברים האלה יחד יוצרים פער שכמובן זה גם פער חברתי, אבל אי-אפשר להתעלם מזה.
יעל דיין: מי שאין לו השכלה ואין לו הכנסה והוא מובטל והוא יושב באיזשהו מקום, בדרך כלל בפריפריה, בתת-תנאים כלכליים, אי-אפשר להגיד, כן, אבל הוא מאוד אינטליגנטי, והילדים שלו שווים לילדים שלו.
יעל דיין: זאת אומרת, זה פער שמנציח את עצמו על-ידי שוני ענק ברמות החינוך בין העשירים לעניים, או אפילו לא עשירים, העשירונים העליונים או אלה שיש להם.
יעל דיין: קודם כול הפער הוא בחינוך, וזה כבר מדבר על הדור הבא ועל הדור שאחרי הבא.
ד"ר מרים דוד: אני רוצה לפתוח בשאלה.
ד"ר מרים דוד: קודם כול, אניטה שפירא בספרה "יהודים ישנים, יהודים חדשים" מדברת על החלוץ, הצבר והישראלי.
ד"ר מרים דוד: אני רוצה להוריד בפנייך את הכובע, ואני חושבת שהחברות שלי יסכימו אתי, על הנושא של מקומה של הוועדה הזאת בחברה הישראלית.
ד"ר מרים דוד: זוהי פריצת דרך למעמד האישה, ואנחנו רואים אלו שינויים חלו כתוצאה מהוועדה הזאת.
ד"ר מרים דוד: למשל כל הנושא של שוויון, אותם קורסים של "נשים מובילות שינוי".
ד"ר מרים דוד: אבל עדיין גם הנושא למשל של יועצת למעמד האישה ליד ראשי ערים וכו', אני רוצה לשאול, וחברותי הסטודנטיות תמשכנה – עדיין הוא התפקיד הזה יצר שינוי משמעותי בתפיסה, כי זה תחת החוק.
ד"ר מרים דוד: כל ראש עיר חייב לקחת לו יועצת למעמד האישה, אבל יש משהו קדימה ומשהו אחורה.
ד"ר מרים דוד: כי זה צריך להיות תפקיד של מישהי שכבר יושבת בעירייה או במועצה.
ד"ר מרים דוד: כלומר, זה לא תפקיד בלעדי שהולך למכרז.
ד"ר מרים דוד: הדבר השני: היא לא מקבלת שכר עבור התפקיד הזה.
ד"ר מרים דוד: לכן יש לי שתי שאלות: 1.
ד"ר מרים דוד: אם כבר זה תפקיד שהוא תחת חוק, כל אחד חייב שיהיה לו, למה זה לא יהיה בעל מעמד כמו כל מיני תפקידים אחרים עם שכר? 2.
ד"ר מרים דוד: האם אתם גם מתכוונים את התפקיד הזה לתת לנשיאי אוניברסיטאות?
ד"ר מרים דוד: כלומר, גם באוניברסיטה ששם אנחנו מדברים היום על מגדרים, יחייבו שיהיה תפקיד כזה?
יעל דיין: מי צריך לקבל שכר?
ד"ר מרים דוד: האישה שהיא בתפקיד של יועצת למעמד האישה.
ד"ר מרים דוד: היא לא מקבלת שכר.
ד"ר מרים דוד: היא יכולה להיות באיזשהו תפקיד בעירייה, נתנו לה גם את התפקיד הזה.
יעל דיין: היא לא יכולה להיות, היא חייבת להיות.
ד"ר מרים דוד: היא חייבת להיות עובדת עירייה בתפקיד אחר ולכן היא בשכר אחר.
ד"ר מרים דוד: למה שם זה בתפקיד נוסף?
ד"ר מרים דוד: והאם אתם מתכוונים שהתפקיד הזה גם ייכנס לאוניברסיטאות, שליד נשיאי האוניברסיטאות יהיה תפקיד של יועצת למעמד האישה?
יעל דיין: אענה בקיצור.
יעל דיין: החוק שחוקק כאן, וזה חוק שאני יזמתי של יועצות לרשויות המקומיות, לא היה נחקק אילו היה לו סעיף עלות.
יעל דיין: זה נכון גם לגבי הרשות למעמד האישה במשרד ראש הממשלה.
יעל דיין: זה סוג הפשרות שאני מיטיבה לעשות ומברכת עליהן.
יעל דיין: אומר לי שר הפנים דאז, זה היה שרנסקי, כשהחוק עבר – אין סיכוי בחמש השנים הקרובות שיהיה לנו תקציב, בגלל המצב הספציפי של הרשויות המקומיות, לנושא הזה של יועצת, או תקן נפרד.
יעל דיין: ואז אני יכולה לא לחוקק את החוק, ואותו הדבר היה עם הרשות למעמד האישה.
יעל דיין: אמרו לי, בסדר, תקימי רשות אבל את לא מקבלת גרוש.
יעל דיין: תביאי אנשים שממילא מקבלים משכורת ממקורות אחרים.
יעל דיין: אני יכולה לא לחוקק ולהגיד, אני לא רוצה לבנות משהו שהוא לקוי מיסודו, משום שצריך להיות תגמול וצריך להיות תקציב פעולות.
יעל דיין: או מה שאני אומרת, אני מוכרחה להגיד, לא רק מהשנים האחרונות אלא מהתחלה, יש דברים שהם עקרוניים, יש חשיבות להעמיד אותם על המפה, בעיקר כאשר אלה שינויים מבניים, ואם אני מתנה את זה בתקציב, אני יכולה לשכוח מזה, ואז זה לא יקום, ובסופו של דבר הכוונה הטובה או הדקלרטיביות לא תתבצע.
יעל דיין: מה אני אגיד?
יעל דיין: היה בדעתי, ואני אזכיר בין ההישגים, שהיה בדעתי לחוקק חוק אבל משרד הפנים או שר הפנים לא נתן לזה תקציב?
יעל דיין: מניסיוני, הדברים האלה מתגלגלים אם החקיקה היא נכונה.
יעל דיין: זאת אומרת, האישה שעושה את זה, לא עושה את זה בהתנדבות.
יעל דיין: יש ביקורת על ראש הרשות לגבי המינוי שלה.
יעל דיין: הוא לא יכול לקחת בת-דודה או קרובה או חברה ולמנות אותה וגם לתגמל אותה כספית.
יעל דיין: העובדה שזה לא מתוגמל יש לזה גם מעלה שזה לא מקור לעוד מינויים שכל ראש רשות יכול לעשות.
יעל דיין: וצריך לזכור שאנחנו מדברים על המון רשויות, גם רשויות ערביות וחרדיות, שממש לא רוצים את הדבר הזה, והם חייבים בזה על-פי חוק.
יעל דיין: אם זה היה גם תלוי כסף, אם היו עושים את זה מקור להיטיב עם עצמם.
יעל דיין: מאחר וזה קיים די הרבה זמן, למשל קיימות מועצות נשים וכו', עוברת תקופה מסוימת וראש הרשות ברוב המקומות מבין למה זה עושה לו טוב, ואז הוא נותן פיצוי לא בחוק, לפעמים חוזה אישי כמו שיש בחיפה עם היועצת של מיצנע, לפעמים העלאה בדרגת שכר בתוך העירייה, כי אלה עובדות עירייה, ולפי חוק זה חייב להיות באחת מארבע הדרגות העליונות של השירות הציבורי – לפעמים התגמול הוא שתוספת התפקיד הזאת נותנת העלאה במשכורת במסגרת שבה עובדים.
יעל דיין: שנה לפני בחירות מוניציפליות, אני מבטיחה לכם, כל היועצות האלה תפרחנה, כי יהיה להן תקציב הפעלה, כי ראשי הרשויות מתחילים להבין מה פירוש הדבר לגבי חמישים אחוז מהבוחרות שלהם ברמה המקומית, כי זו לא פוליטיקה גבוהה.
יעל דיין: אם עושים פעילויות כאלה ואחרות ביום האישה, מאבק באלימות, במערכת החינוך, פעילות לנשים חד-הוריות, יצרנו מודלים של פעילות כזו, יש הדרכה ליועצות בכל הארץ.
יעל דיין: דרך הוועדה אנחנו מבינים מין מסלקה של תכניות ומודלים, והתפקיד הזה מאוד יצירתי בגלל שהוא לא מפורט בחוק.
יעל דיין: יש מקומות כמו בתל-אביב, בקדנציה הקודמת של היועצת, היא פשוט יצרה רשת, יחד אתי ועם לימור לבנת, של נותני חסות לדברים שלנו.
יעל דיין: יצרנו תקציב על-ידי נותני החסות – מפעלים, לא חשוב אם זה קוסמטיקה או "אוסם" או כל דבר אחר - שמנו שלט של בר-מצווה ובת-מצווה לנשים חד-הוריות כל שנה בצורה יפהפיה עם מתנות, גם בהרצליה עושים את זה, וגם ברמת-גן, אז הדברים האלה עוברים ומתפשטים.
יעל דיין: אם הייתי צריכה לחכות שראש העיר יתן לזה תקציב, הייתי מחכה הרבה זמן.
יעל דיין: ברגע שאני מריצה את זה והוא בא ופותח והוא לא שם על זה אגורה, תאמינו לי, בשנה הבאה הוא כבר ישים תקציב.
יעל דיין: זה עניין של פוליטיקה אולי, אבל אנחנו יודעים איך לעשות את זה.
יעל דיין: עד כה הוכחתי כצודקת גם בוויתורים בחקיקה וגם בוויתורים מסוימים בנושאים שיש להם עלות, כי אני יושבת כיועצת לאורך כל הדרך.
יעל דיין: אני לא מחוקקת חוק והולכת הביתה.
יעל דיין: אני עוקבת אחרי זה, אני נותנת עצות, אני מחברת בין גופים שונים.
יעל דיין: בעניין יועצות לנשיאי האוניברסיטאות, כיוון המחשבה שלי לגבי האקדמיה הוא שונה לגמרי.
יעל דיין: כיוון המחשבה שלי הוא, שמאחר שהאישה איננה מיעוט אלא היא מגדר והיא מחצית האוכלוסייה, לא הייתי רוצה שיתייחסו אליה כמו שבמשרד ראש הממשלה יש יועץ ראש הממשלה לענייני ערבים ויש יועץ לאנשים עם מוגבלויות ויש יועץ שקשור לילדים בסיכון.
יעל דיין: אנחנו שם.
יעל דיין: אני לא צריכה יועץ לנשיא.
יעל דיין: קודם כול, למה שזה יהיה נשיא ולמה שלא תהיה נשיאת אוניברסיטה?
יעל דיין: למה שלא יהיה באקדמיה ברמה הגבוהה ביותר מספר שונה של נשים וגברים?
יעל דיין: מה זה ייעוץ?
יעל דיין: זה תפקיד עזר, זה לא תפקיד בפני עצמו.
יעל דיין: מנהלת הרשות למעמד האישה היתה אמונה אלון ואחריה עוד מישהי, והן היו יועצות לראש הממשלה.
יעל דיין: על-פי חוק ביטלנו את העניין הזה של יועצת והפכנו את זה למנהלת רשות.
יעל דיין: באוניברסיטאות יש חובה על-פי חוק שלנו למנות מישהי שעוסקת בנושא של הטרדה מינית, בדרך כלל זו אישה, לפרסם תקנון ושתהיה כתובת לגבי הטרדה מינית של גברים ונשים למי לפנות.
יעל דיין: זה על-פי חוק.
יעל דיין: בדרך כלל זו אישה.
יעל דיין: יש בכל אוניברסיטה מועצה כזו או אחרת ששומרת על האיזון מבחינת קידום נשים, וזה ברמה הלאומית וברמה האוניברסיטאית ובכל רמה אחרת.
יעל דיין: שלא ייצא מצב שיש אפליה נגד נשים, שזה אולי החלק הכי חשוב לשוויון.
יעל דיין: זה גם במועצה להשכלה גבוהה.
יעל דיין: בנוסף לזה, החשוב מכול הוא שיש לימודי מגדר ברוב האוניברסיטאות.
יעל דיין: צריך להגיע להאדרה והעצמה ולסטטוס גבוה ומלא, שזה לא יהיה אגף של אגף של אגף, אלא שבאמת תהיה פקולטה או מחלקה עם אפשרות לקבל תואר בלימודי מגדר או שוויון בין המינים, חיפה התחילה בזה, הם הוותיקים בין הפמיניזם, כולל הרשות המקומית וכולל אוניברסיטת חיפה.
יעל דיין: היום ברוב האוניברסיטאות יש מסגרת כזו.
יעל דיין: היא לא די מחוזקת, ובאקדמיה זה נראה לי המסלול החשוב ביותר.
אלונה אביגור: דיברת על שיפור מעמד האישה ואפליה בנושא השכר, ודיברת גם על הקושי של חקיקת חוקים לשיפור מעמד האישה תלויי תקציב.
אלונה אביגור: בכל זאת הייתי רוצה לשמוע על הנושא של הכרה בעיתונות בהוצאות על קייטנות וכו'.
אלונה אביגור: ההוצאה היא מאוד כבדה ורבות הנשים שלא יוצאות לעבודה בגלל שלמעשה לא יישאר להן כמעט מהשכר שהן מקבלות בגלל ההוצאות הנלוות האלה.
אלונה אביגור: מה קורה עם החוקים האלה?
אלונה אביגור: לאן הם יגיעו והאם יהיה משהו בנושא הזה?
יעל דיין: יש עיוות מסוים בהצגת הדברים, שממש נשים לא יוצאות לעבודה בגלל העלות.
יעל דיין: זה תלוי ברמת העבודה ורמת ההשכלה, והראייה של עבודה לא רק כמקור הכנסה אלא מסלול קריירה שיש בה קידום.
יעל דיין: היום אתה מרוויח את שכר המינימום, בעוד שלוש שנים את השכר הממוצע, בעוד עשר שנים אתה כבר נמצא במקום גבוה והילדים כבר לא תינוקות וכל הסיפור משתנה.
יעל דיין: זאת אומרת, חלק גדול מהנשים, למרות שזה היה מאוד מאוד עוזר להן לקבל איזשהו זיכוי לגבי הוצאות בגיל הרך, מטפלת או מעון וכו', חלק גדול מהנשים עושות את תכנון המסלול, זה גם עניין משפחתי, אנחנו מדברים על שני בני זוג ומחליטים בין השניים מי יעשה מה ומתי, ומה דרגות השכר ומה ההכנסה המשותפת.
יעל דיין: בואו לא ניפול כאן לבכיינות יתר לגבי שכבה מסוימת שממש אי-אפשר להגיד עליה שהיא לא יוצאת לעבודה.
יעל דיין: אלה שממש לא יוצאות לעבודה, זיכוי במס לא יעזור להן, כי הן מתחת לסף המס.
יעל דיין: זאת אומרת, רוב הנשים העובדות במדינת ישראל, כולל אלה שמובטלות ויכולות לחזור לעבודה, הן מתחת לסף ההכנסה החייבת במס.
יעל דיין: לכן החוקים שעוסקים בנקודות זיכוי ממס הכנסה הם לא רלוונטיים לגביהן.
יעל דיין: לתת להן כסף ביד, אף אחד לא יתן.
יעל דיין: אין דבר כזה.
יעל דיין: אם את עובדת ומשלמת מס הכנסה, אנחנו מנסים על-פי חוק, מדובר בעלות גבוהה ואנחנו לא יודעים אם זה יעבור.
יעל דיין: יש חוק בצנרת שאומר, אם את מרוויחה, תקבלי זיכוי ממס הכנסה בגובה מסוים לגבי כל ילד בין השנים 0 ל-5.
יעל דיין: כלומר, עד שמגיע לחינוך חינם.
יעל דיין: אף פעם הזיכוי לא יהיה בגובה של מה שעולה בפועל מעון, כי המעונות מאוד יקרים.
יעל דיין: לפי מה שבדקנו בכל העולם, העניין הוא לא לסבסד את האישה אלא לסבסד את הילד.
יעל דיין: כלומר, אנחנו רוצים להגיד, הילד זכאי לחינוך איכותי בגיל הרך.
יעל דיין: אם זה מאפשר לאישה ללכת לעבוד, ואם היא לא רוצה ללכת לעבוד, עדיין אנחנו חושבים שזה שהיא לא הולכת לעבוד לא צריך למנוע – אם אנחנו חושבים שהשיטה היא נכונה וילד בגיל שנתיים או בגיל שנה כבר מן הראוי שיהיה בחברת ילדים, ושגננת מוסמכת ומטפלת מוסמכת יתנו לו את הכלים הראשונים – זה לא שייך לאם וליכולות שלה לצאת לעבודה וליכולות הכלכליות שלה.
יעל דיין: מה שראינו בסקנדיביה בגדול, אבל גם בארצות אחרות, זה סבסוד של מעונות היום.
יעל דיין: זאת אומרת, לא מסבסדים את האם ולא זיכוי ולא ניכוי.
אלונה אביגור: אבל לא מקבלים את הילד למעון אם האם לא עובדת.
יעל דיין: כמו שיש אצלנו חינוך חינם מגיל חמש עד גיל שמונה-עשרה, אנחנו אומרים שהיינו רוצים להגיע לסבסוד, שגם המעונות יהיו מעונות של המערכת – לא משנה אם עבודה ורווחה או חינוך – אבל שיהיו מערכת אחת עם פיקוח הדוק, וזה יאפשר להוציא נשים לעבודה, משום שמדובר תמיד על יום לימודים ארוך.
יעל דיין: האוצר אומד את הזיכוי במס לנשים עובדות, לא הסבסוד של מעונות, בכמיליארד שקל לשנה.
יעל דיין: הצענו כל מיני פריסות ולעשות את זה באזורים מסוימים.
יעל דיין: זה לא נוגע לנשים שמרוויחות פחות מסף המס, שזה רוב הנשים.
יעל דיין: כרגע זה לא בא בחשבון, האוצר לא יתן הוצאה כזו גדולה.
יעל דיין: מקווים שבאיזשהן קומבינות נוכל להתחיל באיזשהו מקום.
יעל דיין: להתחיל במקום שבאמת יהיה לזה ערך מוסף של נשים שיוצאות לעבודה, והמספרים לא יהיו גדולים, כמו שעשו עם חינוך חינם מגיל שלוש עד חמש, וקבעו עיירות מסוימות ששם זה יתחיל ושם יהיה יום לימודים ארוך בגלל סיבות סוציו-אקונומיות.
יעל דיין: זה הכול נמצא בדיונים.
יעל דיין: אף שר אוצר עד כה לא הסכים.
יעל דיין: במשך חמישים שנה הנושא הזה עולה כל הזמן, כמובן, ואף שר אוצר לא מוכן ואף ממשלה לא מוכנה.
יעל דיין: מוכנים לדבר על זה אבל לא מעבר לזה.
מינה וסרצוג: קנדי פעם אמר, זה לא מה שאתה בעצם מבקש מהמדינה אלא מה שאתה נותן לה.
מינה וסרצוג: לי יש הרגשה תמיד שבארץ אנחנו תמיד רוצים לקבל ואנחנו פחות נותנים.
מינה וסרצוג: בקשר לעוזר למעמד האישה ליד ראש העיר, לפי החוק הן נמנות בין העובדות בארבע הדרגות הבכירות.
מינה וסרצוג: כלומר, הן לא בדרגות שכר נמוכות.
מינה וסרצוג: לגבי המטפלות: אני חושבת שאנחנו צריכים לדבר על נושא המטפלת וההוצאות במסגרת משק משפחתי סגור.
מינה וסרצוג: זאת אומרת, משפחה קונה רכב, משפחה יש לה הוצאות של מטפלת, משפחה יש לה הוצאות של בית-ספר ולמשפחה יש הוצאות של חוגים.
מינה וסרצוג: כשאנחנו מתכננים תקציב משפחתי אנחנו צריכים לדעת את זה.
מינה וסרצוג: יחד עם זאת, אם אנחנו מדברים על משק כאילו משפחתי שהוא משק כלכלי, הייתי רוצה לדעת שבכסף שהמשק הזה נפרץ וישנו אקט של גירושין, שאם חס וחלילה לא הגזמתי ולא הגעתי לבית-הדין הרבני, אני אקבל את החלק הראוי שלי במקרה שאני זאת לא עבדתי .
מינה וסרצוג: האם יש קידום מבחינתנו כנשים בחלוקת המשק הכלכלי המשפחתי כשהגענו לפרק השני וישנה מישהי אחרת, והאם אתם עוסקים בזה?
יעל דיין: בוודאי אנחנו עוסקים בזה.
יעל דיין: דרך אגב, העניין של זיכוי ממס מתייחס לבני זוג.
יעל דיין: אם אישה מתגרשת והופכת לחד-הורית – דרך אגב, בהתחלה חד-הוריות היו רק נשים שהן מראש חד-הוריות, היום חד-הוריות זה גם אלמנות וגם גרושות, שזה מהפך ענק, שכל אוכלוסיית הגרושות נכנסת להטבות שמקבלות נשים חד-הוריות, שהן לא מעטות, בעיקר כשיש ילדים קטנים יש לזה משמעות גבוהה מאוד; כאמור, אנחנו עוסקים בזה.
יעל דיין: זה מחזיר אותנו לדת ומדינה.
יעל דיין: הקמנו לפני כעשר שנים את בתי-המשפט למשפחה, ערכאה שלא היתה קיימת.
יעל דיין: בתי-המשפט למשפחה על-פי חוק יכולים לעסוק, למעט במתן הגט עצמו, בכל הנושאים שקשורים בגירושין, הסדרי ממון, אפוטרופסות, הסדרי ראייה וכו', עם סייעות סוציאליות.
יעל דיין: זו מהפכה במדינה שהיה בה מונופול לבתי-הדין הרבניים.
יעל דיין: נכון שיש עדיין יש תחרות לאן תגיע קודם.
יעל דיין: אבל לפני זה לא היתה בכלל תחרות כי היה לך רק מקום אחד להגיע אליו, והמקום הזה – אמנם הוא קצת יותר קל – נשאר נוקשה.
יעל דיין: אני לא יכולה לשלול מאישה, בעיקר נשים חרדיות ודתיות שלא מכירות בפסיקות של בתי-משפט למשפחה, אני לא רוצה לשלול מהן את האפשרות ללכת לבית-דין רבני.
יעל דיין: לכן הכפילות הזאת.
יעל דיין: אבל הכפילות הזו מאפשרת בחירה.
יעל דיין: נשים יודעות את זה, עורכי-דין יודעים את זה, הסיוע המשפטי יודע את זה, וכמובן שיש מעלה לא גדולה כפי שהיתה, כי היום בתי-הדין הרבניים, בגלל התחרות שנוצרה הם לא קיצוניים כפי שהיו בפסיקות שלהם בעד גברים.
יעל דיין: הם רוצים לשמור על הסטטוס שלהם, הם רוצים שיבואו אליהם מבחירה.
יעל דיין: לכן הפסיקות שלהם אינן אוטומטית לטובת הגבר בנושאי ממון וחלוקת רכוש.
יעל דיין: אבל היום בתי-המשפט למשפחה פתרו את הבעיה הזאת במידה לא קטנה, וכולם פועלים לפי חוק מדינה ויש הסדרי ממון על-פי חוק ועל-פי ההלכה, שגם צריכה לקחת חלוקת ממון לפי החוק.
יעל דיין: זה לא אידיאלי אבל זה תמיד יהיה.
יעל דיין: לחברה דמוקרטית תמיד יהיה העניין להציג את אפשרות הבחירה.
יעל דיין: אני לא חושבת שנכריח נשים שאינן רוצות בכך לא ללכת לבתי-דין רבניים, ובית-הדין הרבני מוגבל בסמכויות השפיטה שלו, אבל המצב של היום מן הסתם פותר חלק מן הבעיה הזאת.
חנה ששון: אני עובדת בחברת "עמידר", ש-60% מעובדיה הן נשים.
חנה ששון: המושג של מעמד האישה לא קיים בחברה.
חנה ששון: האם זכותי לדרוש תפקיד כזה?
יעל דיין: לא, זו חברה פרטית, אמנם ציבורית אבל פרטית.
יעל דיין: הדבר היחיד שמתייחס לחברות כמו "עמידר" זה שבין חברי ההנהלה צריכה להיות חברת הנהלה או חברות הנהלה, לא בתור יועצת למעמד האישה, או בוועדת מכרזים חייבת להיות אישה.
יעל דיין: זה העניין של ייצוג הולם בחברה כמו "עמידר".
יעל דיין: צריך להקפיד שהם ממלאים אחר מה שקיים בחוק.
יעל דיין: זה לא ייעוץ ספציפי למעמד האישה.
יעל דיין: בוודאי אם רוב הנשים הן עובדים אין טעם.
יעל דיין: צריך להיות ממונה בעניין הטרדה מינית, זה בכל מקרה, וזה בתקנון וכל המתחייב מזה.
יעל דיין: אבל יועצת למעמד האישה – לא.
יעל דיין: נוכחות של נשים בדרגה שווה בכל המוסדות, במועצה, בהנהלה, בוועדת מכרזים – כל הדברים האלה בוודאי שכן, על-פי חוק.
אילנה הופטמן: האם יש לך נגיעה בוועדה שאת עומדת בראשה לבעיה שמתעוררת היום, של אימהות לא יהודיות של חיילים?
יעל דיין: אני עוסקת בהרבה פניות אישיות.