GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אסף אורן: אני לא ראיתי מדיניות של הקופה בנושא הזה.
יעל דיין: זאת אומרת, לפי החוש האישי שלך אתה מקדיש לנושאים האלה זמן כרופא משפחה למעשה.
יעל דיין: אני מבקשת מד"ר לאה לב, רופאת משפחה כללית, להתייחס אל הנושא באותו כיוון.
יעל דיין: מה את כן עושה?
יעל דיין: מה את לא עושה?
יעל דיין: מהי המדיניות?
יעל דיין: מהי הבחירה האישית שלך?
יעל דיין: ומה דעתך על ההכשרה שקיבלת?
לאה לב: יש נושאים שלא נגעו בהם כל-כך, כמו אלימות במשפחה.
לאה לב: לפחות בדור שלי לא נגעו בנושא הזה בהתמחות ובקושי רב נגעו בו בלימודים בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל-אביב.
לאה לב: לגבי רפואת משפחה – יש תכנית לימודים בשלוש השנים הפרה-קליניות ושם יש חשיפה לנושא.
לאה לב: לגבי אלימות במשפחה – פחות.
לאה לב: דווקא בנושא הזה שאנחנו מדברים עליו אני בהחלט נתקלת באלימות במשפחה.
לאה לב: האמת היא שאין לנו מספיק הכשרה.
לאה לב: זאת אומרת, אני מרגישה שאין לנו מספיק הכשרה להתמודד עם הנושא, למרות שמיוזמתי אני פונה לייעוץ, אם זה לנעמת, ויצ"ו וכו'.
יעל דיין: האם עובדת סוציאלית עומדת לרשותך?
לאה לב: במקרים שבהם אני נתקלתי פניתי מיוזמתי לויצ"ו ולנעמת, כי בהחלט לא היה לי אל מי לפנות בקופת חולים הכללית.
לאה לב: יש עובדת סוציאלית, אבל הדבר לא נעשה בצורה מאורגנת.
לאה לב: אני לא יודעת מה הם האחוזים של אלימות במשפחה בכל מרפאה.
לאה לב: במרפאה שאני עובדת בה בתל-אביב האוכלוסיה היא מבוגרת.
לאה לב: לי אישית יש אוכלוסיה מאד מבוגרת.
לאה לב: כמעט 50% מהאוכלוסיה היא מעל גיל 65.
יעל דיין: זה בגלל שהאיזור בו מצוייה המרפאה שלך הוא איזור מזדקן.
לאה לב: למשל, אם יבואו לדבר איתנו על נושא אלימות במשפחה, בהתאם לדברים ששמעתי כאן – לפי דעתי, זה בהחלט יכול להיות מאד מבורך.
יעל דיין: מה לגבי נושאים הקשורים בנשים מבוגרות?
לאה לב: יש בהחלט עלייה במודעות.
לאה לב: אני עושה זאת וכל רופאי המשפחה עושים זאת בקשר לאוסטיאופרוזיס, טיפול חליפי, גיל המעבר.
לאה לב: אלה נושאים שאנחנו עוסקים בהם ביום-יום.
לאה לב: כנ"ל לגבי בריחת שתן ולב.
לאה לב: הנשים מדברות איתי על בריחת שתן.
לאה לב: זה לא נושא שהוא נושא מוסתר.
לאה לב: אני לא צריכה לשאול הרבה, כי בדרך כלל פונים אליי עם הבעיה הזאת.
לאה לב: אני חושבת שבסופו של דבר, בדרך כלל ולפי מחקרים האוכלוסיה שמגיעה אל רופא משפחה מגיעה אליו פעם בשנה.
לאה לב: כך לגבי רוב האוכלוסיה.
לאה לב: המבוגרים מגיעים יותר.
יעל דיין: האם את מודעת להבדל שבין ההכשרה שאת קיבלת – ולא מדובר בשנות דור, כי את כמעט הכי צעירה סביב שולחן זה – לבין ההכשרה שהסטודנטים שאת מדריכה?
לאה לב: אני חושבת שבעניין של הדרכת הסטודנטים יש הבדל בין ההדרכה שאני קיבלתי לפני יותר מעשר שנים לבין מה שיש עכשיו.
לאה לב: זאת אומרת, אני חושבת שההכנה של רופא המשפחה טובה יותר.
לאה לב: כשאנחנו התחלנו לתת את ההדרכה ראינו שזה הרבה יותר מובנה.
לאה לב: מבחינת הסטודנט לא מדובר רק בלשבת ליד הרופא, אלא זה יותר מובנה.
לאה לב: יש לו יותר משימות.
לאה לב: זו תכנית יותר מובנית ממה שהיה בזמני, כשאני הייתי סטודנטית, למרות שגם אז זה לא היה כל-כך גרוע.
לאה לב: אני חושבת שהיום יש חשיפה יותר גדולה לנושאים.
יעל דיין: דבר אחרון – אני מבקשת שתתייחסי לסטטוס של רפואת המשפחה.
יעל דיין: האם את רואה בזה שינוי?
לאה לב: אני בהחלט רואה שינוי לטובה.
לאה לב: דיברת על מעמד ההתמחות.
לאה לב: יש לי קשר עם בתי חולים ואני חושבת שחל שיפור גדול.
לאה לב: מתייחסים לרופא המשפחה.
לאה לב: אני חושבת שיש קשר ומכבדים אותו יותר.
יעל דיין: גם אני מוצאת זאת.
יעל דיין: כשרופא משפחה בעבר – ואני מדברת על העבר הרחוק – היה שולח אותי לרופא מומחה, זה לא היה כך.
יעל דיין: היום הרבה מאד פעמים הרופא המומחה יודע מי שלח ורופא המשפחה יודע אל מי הוא שולח.
יעל דיין: הם מכירים.
יעל דיין: על הבסיס הזה גם נוצר הקשר ביניהם.
יעל דיין: זאת אומרת, הדיווח יהיה מהרופא המומחה לרופא המשפחה.
יעל דיין: אולי הרופא המומחה מרגיש שהוא בסטטוס גבוה יותר מזה של רופא המשפחה, אבל הקשר של המשך טיפול או יידוע קיים.
יעל דיין: קודם כל, העניין הוא מומחשב ואין חכמות.
יעל דיין: אנחנו חייבים הרבה לעסק הזה.
יעל דיין: כשאני הולכת להמטולוג והוא עושה לי את האנליזה של בדיקות דם, רופא המשפחה שלי מקבל זאת מיד עם חוות הדעת בהיקש של מקלדת.
יעל דיין: גמרנו עם הסיפור הזה של סיכומים וסיכומי מחלות בכתב יד בלתי-קריא לחלוטין.
יעל דיין: אני מקווה שגמרנו עם הסיפור הזה בכל המקומות.
יעל דיין: אני מסתכלת על תיקים של בעלי, למשל, מלפני 15 שנה – לא כל-כך מזמן – והוא אדם חולה מאד.
יעל דיין: הוא עבר, למשל, ניתוח מעקפים לפני 6-7 שנים.
יעל דיין: אני לא יכולה למצוא מסמכים בצורה קריאה.
יעל דיין: והוא לא גר באיזו פריפריה.
יעל דיין: אני חושבת שהעניין של המיחשוב כן תורם לקשר בין רופא המשפחה לרופא המומחה ולבית החולים במקרה של הפנייה לבית החולים.
יעל דיין: גם הפתיחות של מקומות הטיפול השתנתה.
יעל דיין: זאת אומרת, יש מקומות שעדיין קשה לקבל אליהם הפנייה מקופה זו או אחרת.
לאה לב: המעמד של רופא המשפחה השתפר בתחומים מסויימים.
לאה לב: אולי דווקא בקשר של רופא המשפחה עם הגניקולוגים יש מקום לשיפור.
לאה לב: אם אני יכולה להשוות את הקשר שיש בינינו לבין בית החולים איכילוב, הרי שיש הרבה מחלקות ששייכות לפנימית, כמו גסטרו ותחומים נוספים, שיש לנו איתן פנייה ישירה וקשר מצויין.
לאה לב: אם אני רוצה להפנות אליהן חולה לאיזו בדיקה שאני חושבת שצריך לעשות – אין לי בעיה.
לאה לב: בנושא הגניקולוגיה אני הרבה יותר מוגבלת.
יעל דיין: את חייבת לשלוח את החולה למרכז לרפואת נשים.
לאה לב: אני חושבת שגם במרכז לבריאות האישה בקופת חולים אפשר היה לשפר את הקשר בין רופא המשפחה לגניקולוג.
קריאה: זה נכון לא רק לגבי הגניקולוג.
קריאה: כששולחים חולה לקרדיולוג, הקופה – בגלל עומס התורים לקרדיולוגים – החליטה שזה יעבור קודם דרך רופא פנימאי מומחה.
קריאה: אני כרופאת משפחה, שאני חושבת שאני יודעת פחות או יותר כמו הרופא הזה, זה מאד מרגיז שהחולה שלי צריך לעבור קודם אצל רופא פנימאי והוא לא מגיע לקרדיולוג.
לאה לב: אצלנו בתל-אביב פונים ישירות לגסטרוסקופיה באיכילוב ולקבל תור תוך כמה ימים.
לאה לב: יש לנו קשר ישיר.
לאה לב: זה דבר שעדיין לא קיים לגבי הגניקולוגים.
לאה לב: אין קשר מספיק טוב.
יעל דיין: ירדנו מהעניין הזה של בית חולים של הקופה בעדיפות ראשונה, כי זה בלתי-אפשרי מבחינת המיקום הגיאוגרפי באיזור תל-אביב לפחות.
יעל דיין: זאת אומרת, לא ייתכן שאני צריכה לנסוע לבית החולים מאיר או לבילינסון, כשבית חולים אחר נמצא מעבר לפינה.
יעל דיין: זה נגמר.
יעל דיין: ההפניות ניתנות היום יותר בקלות.
יעל דיין: אני רוצה לשמוע עוד שלושה אנשים.
יעל דיין: אני מבקשת להתכנס למסקנות שלנו בעניין ההכשרה בנושאי רפואת נשים.
יעל דיין: אני מבקשת התייחסות לשאלה: האם זה ראוי להיות נושא שלמד בפני עצמו, במסגרת עצמאית, או במסגרת של ההתמחות?
יעל דיין: והאם אנחנו שבעי רצון מהמצב הקיים?
דיאנה פלשר: אני רופאה פנימית.
דיאנה פלשר: אני יועצת למנכ"ל משרד הבריאות בנושא בריאות האישה.
יעל דיין: האם בזמנו של שוקי שמר לא היתה יועצת בתפקיד כזה?
דיאנה פלשר: לא.
דיאנה פלשר: גם יועצת לשר זה דבר שרק לאחרונה יש.
יעל דיין: יועצת לשר היתה בזמנו של שוקי שמר.
יעל דיין: השרים מתחלפים, המנכ"לים מתחלפים.
יעל דיין: יש אצלכם חגיגה בתחום זה.
דיאנה פלשר: יש לנו כמה תתי ועדות.
דיאנה פלשר: תת ועדה אחת עוסקת בחינוך אנשי מקצוע בנושא בריאות האישה.
דיאנה פלשר: בוועדה הוחלט שנתחיל עם הגרעין הקשה של הרופאים.
דיאנה פלשר: אני חושבת שהשאלה שהעלית, קרי: האם צריך להתייחס אל הנושא כאל נושא בפני עצמו, היא שאלה חשובה.
דיאנה פלשר: אנחנו רוצים ללמד את הסטודנטים לא רק שהפציינט הוא גבר ששוקל בדרך כלל 70 ק"ג והוא לבן, אלא שיש מגוון של מטופלים, ולא רק נשים.
דיאנה פלשר: יש גם אתיופים, ערבים, יש אנשים עם הבדלים במעמד הסוציו-אקונומי וכו'.
דיאנה פלשר: אני חושבת שהרבה פעמים נושא בריאות האישה מעורר הרבה התנגדות.
דיאנה פלשר: אני רוצה לספר שכשראיתי לכנס את תת הוועדה אחת מהקופות, ראש הקופה אמרה: אני לא שולחת אף אחת לוועדה לבריאות האישה, אלא אם כן יש גם ועדה לבריאות הגבר.
יעל דיין: השר רחבעם זאבי ז"ל התנגד לכך שאנחנו נעסוק בנושא כוועדה עד שלא תוקם בכנסת ועדה לזכויות למעמד הגבר וועדה לערמונית.
דיאנה פלשר: הדגש שלנו הוא באמת בהתמקדות על ההבדלים בין המינים.
דיאנה פלשר: אני חושבת שיש משהו במודל הזה של דיכאון, למשל.
דיאנה פלשר: הרבה פעמים שהמודל של סטודנטים שונים הוא על בכי, על ירידה במשקל ועל קשיי שינה.
דיאנה פלשר: הרבה פעמים הדיכאון אצל הגבר דווקא יכול להתבטא באלימות, או בהתנהגות מופרזת על הכביש וכדומה.
דיאנה פלשר: זאת אומרת, אני חושבת באמת שהכיוון של לימודי הרפואה צריך להיות כזה שיש לראות את הפציינט בקונטכסט החברתי שלו ושלה.
דיאנה פלשר: אני כאישה מתעניינת יותר בבריאות האישה ולכן אני מזמינה את הגברים לטפל בנושא בהקשר לגברים.
דיאנה פלשר: אבל זה הקונטכסט וזו הגישה שלנו.
דיאנה פלשר: הפרוייקט של הוועדה הוא באמת להתחיל בבתי הספר לרפואה ולהמשיך אל תוך התמחות בלימודי ההמשך.
דיאנה פלשר: אחד מהרעיונות שלנו הוא להתמקד במדע, קרי: מה אנחנו יודעים על ההבדלים בין המינים?
דיאנה פלשר: פירוש הדבר לא להתמקד רק במחלות.
דיאנה פלשר: אני מדברת על פתו-פיזיולוגיה, על פרמקולוגיה וכו', על מה שלומדים בשנה השלישית.
דיאנה פלשר: זה מאד חשוב שאנחנו נראה לאורך כל הזמן גם את ההבדלים הפיזיולוגיים בין המינים וגם את הקונטכסט החברתי.
דיאנה פלשר: זאת אומרת, יש למקד את האישה בקונטכסט של החיים שלה, קרי: אלימות, עוני, מילוי הרבה תפקידים בו זמנית וכדומה.
דיאנה פלשר: אבל גם במדע יש לראות שבאמת הרצפטורים של הרחם לאסטרוגנים הם אחרים מהרצפטורים של העורקים של הלב.
דיאנה פלשר: יש מספיק מדע בנושא.
יעל דיין: כולל גודל המוח.
יעל דיין: הרבה שנים הודיעו לנו שגודל המוח אצל נשים קטן יותר.
דיאנה פלשר: אנחנו לומדים היום הרבה על דיבור ועל איך המוח פועל.
דיאנה פלשר: זה פשוט מרתק מה שיש עכשיו ללמד.
דיאנה פלשר: הבעיה שאני נתקלת בה בשיחות שלי עם דיקנים של בתי ספר לרפואה היא שהם אומרים שיש מאבק על כל שעת לימוד בבית הספר לרפואה.
דיאנה פלשר: כבר אמרו לי: אין צ'אנס למשהו מיוחד, אל תנסי.
דיאנה פלשר: לכן, החלטנו באמת ללכת על SPOON FEEDING לספק למרצים את החומר שיצא בעשור האחרון, את כל המאמרים שיצאו בנושא ובאמת להתמקד בנתונים.
יעל דיין: וזאת בלי אפשרות להבטיח שהם אכן יכללו זאת בלימודים.
יעל דיין: זאת אומרת, את עושה את ה-SPOON FEEDING, אבל השאלה היא האם כמו תרופות פסיכיאטריות הם מחזיקים את זה תחת הלשון ויורקים את זה?
דיאנה פלשר: כמובן, אפשר לשים כמה מרגלים ולראות מה באמת נעשה.
יעל דיין: למה לא לקבע זאת בשיחה מהסוג הזה, עם האחראים ולהלהיב אותם?
יעל דיין: הרי ראינו מניסיוננו שבכל הדברים שהם טובים אפשר לשכנע את הקליינטים, שבמובן הזה אלה הם בתי הספר לרפואה, שזה טוב להם.
יעל דיין: אפשר לעשות סביב זה אפילו פרסום ולתת לנושא את היוקרה שמשתמעת מהדברים.
יעל דיין: אני מרגישה שזה אחד התפקידים שלנו ושל משרד הבריאות.
יעל דיין: ושהם לא ירגישו שתוקעים להם משהו נגד רצונם, אלא שזוהי בכלל פריבילגיה לקבל זאת.
יעל דיין: כך גם לגבי הסטודנטים.
דיאנה פלשר: בהחלט.
דיאנה פלשר: המטרה שלנו היא באמת לעבוד ביחד עם הפקולטה ועם הסגל, וגם לעזור להם, כי כולם עסוקים ואין להם זמן לשבת מול האינטרנט ולחפש חומר.
דיאנה פלשר: אנחנו גם רוצים לעזור להם.
דיאנה פלשר: יש בעיה לגבי האפשרות של "גיטוריזיישן" של בריאות האישה.
דיאנה פלשר: הייתי בקליבלנד לפני שנה.
דיאנה פלשר: זה היה קורס פנטסטי.
דיאנה פלשר: היו שם 500 נשים ואולי היו שם 2 גברים.
דיאנה פלשר: אני גם יודעת שב"ז'ורנל קלאב" שאני מריצה כאן בירושלים מגיעות רק רופאות משפחה.
דיאנה פלשר: כמובן, הקולגים שלי גם מטפלים בנשים.
דיאנה פלשר: זה לא שהם לא רואים נשים.
דיאנה פלשר: אם נגדיר את הנושא כנושא שנוגע לבריאות האישה, לפעמים רק נשים באות, וזו באמת סכנה שאנחנו צריכים להתמודד איתה.
דיאנה פלשר: לגבי הקופות – אני חושבת שנושא השתלמויות החובה הוא באמת נושא מאד חשוב.
דיאנה פלשר: אני חושבת שאולי אנחנו צריכים להתמודד עם נושא זה ברמה המדינית.
דיאנה פלשר: איך זה שלמשל אין כאן מישהו מהר"י –
יעל דיין: תיכף אומר מילה למה אין.
יעל דיין: הם כמעט שלחו, אבל ההסבר לשאלה למה הם לא שלחו הוא מדאיג.
דיאנה פלשר: לי כרופאה יש בעיה.
דיאנה פלשר: למשל, כל העניין של חובת לימודי המשך הוא נושא ש"הר"י" התנגדה לו וממשיכה להתנגד לו.
דיאנה פלשר: זה גם כלול בכל נושא בקרת האיכות.
דיאנה פלשר: זאת אומרת, יש כאילו הסכם בין משרד הבריאות לבין "הר"י", ש"הר"י" מטפלת בכל התפוחים הלא טובים.
יעל דיין: האם הדולר נעצר ב"הר"י"?
יעל דיין: האם "הר"י" הוא האלוהים שלנו בדברים האלה?
דיאנה פלשר: יש להם כוח מאד חזק.
דיאנה פלשר: אני מקווה שלא אמצא את הצמיגים שלי עם מסמרים.
דיאנה פלשר: אבל אני חושבת שזה לא במקום.
דיאנה פלשר: אני חושבת שמשרד הבריאות צריך לקחת על עצמו את התפקיד.
דיאנה פלשר: לא ייתכן שאנחנו לא נדאג לאיכות הרופאים שמקבלים רישיון, ואני חושבת שצריך לחדש רישיון כאן.
דיאנה פלשר: אני חושבת שאם מישהו לא פתח ספר 50 שנה ועדיין יכול לנהל מרפאה – זה פשע.
דיאנה פלשר: כמובן, ישנם הרופאים הטובים.
דיאנה פלשר: אני רואה את הרופאים והרופאות שיושבים כאן.
דיאנה פלשר: הם הקרם של הקרם.
דיאנה פלשר: אני שומעת סיפורים שלא כל-כך משמחים אותי לגבי רמת הרפואה המונעת גם לגברים וגם לנשים.
דיאנה פלשר: אני חושבת שזו דרך אחת שפוליטית צריך להתייחס אליה ולשבור את הכוח הזה של החתול ששומר על השמנת.
יעל דיין: יש דבר בסיסי בכלכלה, שאנחנו מנסים להחדיר אותו לשלטונות הבריאות, החל ממשרד הבריאות, עבור לקופות וכן הלאה, וזה העניין של עלות-תועלת.
יעל דיין: הצלחנו חלקית מאד ואני מקווה שעוד נגיע להשלמה של העניין באוסטיאופרוזיס.
יעל דיין: מה אתה משקיע במניעה לעומת מה שתעלה לך ההבראה, הריפוי והתהליך של ניתוח, אישפוז וכו'?
יעל דיין: אני כבר לא מדברת על סרטן השד, שבו ההבדל יכול להיות פשוט בלתי-מדיד בכספים.
יעל דיין: יש הבדל אם אתה עושה איבחון בזמן, או לא.
יעל דיין: כאן שותפות גם הנשים בעניין ההסברה.
אמנון להד: אגב, זה לא נכון.
אמנון להד: מניעה מצילה חיים, אבל לא כסף, בדרך כלל.
אמנון להד: לגבי ממוגרפיה נעשו הרבה מאד בחינות של עלות תועלת.
אמנון להד: וההשקעה בממוגרפיה עולה כסף לקופות או למערכת.
דיאנה פלשר: גם על זה יש ויכוחים.
יעל דיין: זה השוואתי גם לא במושגים של הצלת חיים.
יעל דיין: אני מדברת על העלות בדרך להצלת החיים, או לכישלון בהצלת החיים.
יעל דיין: תראה, אפשר לומר את הדברים שאתה אומר לגבי כל הרפואה.
יעל דיין: אפשר לדבר על חיסונים לתינוקות.
יעל דיין: הרי אין לזה סוף.
יעל דיין: כל המערכת המפותחת, הפנטסטית, המערכת המחקרית שנמצאת היום בידינו, נועדה בסופו של דבר להיטיב עם בריאותנו, רווחתנו ולהציל חיים.
יעל דיין: אבל היא גם נתנה לנו כלים של מניעה בשלבים שונים ואנחנו לא משתמשים בכולם בגלל כל מיני סיבות.
יעל דיין: חלק מהסיבות נוגע באמת לעניין של מסורת, סוגי אוכלוסיות, חינוך, כספים וכן הלאה.
יעל דיין: אבל יש נושאים שבהם הדבר מאד ברור.
יעל דיין: אם אתה משקיע כך וכך במניעה – אתה חוסך לעצמך בעיות אחר-כך.
יעל דיין: נתתי בכוונה את הדוגמא של האוסטיאופרוזיס.
יעל דיין: אנחנו מנסים להוריד את הגיל ואת הסקאלה שמחייבת גם בדיקה וגם מתן תרופות.
יעל דיין: אנחנו גם מוזילים את התרופות למטופלת ויוצרים "קומפליינס" יותר טוב.
יעל דיין: באוסטיאופרוזיס מצוייה הדוגמא הכי טובה, משום שכשנגיע לסריקה של כל האוכלוסיה בגיל יותר צעיר – וזו לא בדיקה שמזיקה – ונתחיל את הטיפול מוקדם יותר, ובאותו זמן נעבוד על עניין של תזונה, איכות חיים, התעמלות, הפסקת עישון וכל מה שאתם רוצים, נגיע למצב שלא יהיו לנו המספרים של השברים שיש.
יעל דיין: אין מה לדבר על מה שאנחנו עושים כאן מבחינה תקציבית.
יעל דיין: יש מקומות שבהם זה להיפך.
יעל דיין: בכל נושא הפיריון המדינה לא עושה חשבון.
יעל דיין: המדינה מוציאה יותר מכל מדינה בעולם כדי להגביר את הילודה בכל צורה שהיא, אצל נשואים, רווקות וכל מי שיש לה רחם.
יעל דיין: זה נעשה בכל דרך שהיא.
יעל דיין: אם אפשר להשתיל שם משהו – וסליחה על הוולגריות, כי זה נושא שבו אני כן דוקטורית ואני כן מעודדת זאת – עושים.
יעל דיין: יש לנו עכשיו סיפור מתמשך בעניין של השתלת ביציות ואנונימיות של בנק הזרע.
יעל דיין: אבל בכל הזה המדינה משקיעה הרבה.
יעל דיין: אולי היא תתחרט יום אחד, אבל עד היום היא נתנה את המכסימום.
יעל דיין: זה לא יאומן לדעת מה מדינת ישראל משקיעה כדי להגיע ללידת ילד חי במקרים שיש בעיה בפוריות.
יעל דיין: אני אומרת שהאישה לא מורכבת רק מרחם.
יעל דיין: יש לפני, יש אחרי.
יעל דיין: לא יכול להיות שכל הריכוז יהיה בגיל הפיריון, בגיל של הולדת ילדים.
יעל דיין: אבל אנחנו רואים מבחינת חלוקת התקציבים את ההשקעה הגבוהה מאד בגיל הפיריון ואת ההשקעה הלא מספיקה שניתנת לגיל שלפני גיל הפיריון ולגיל שלאחר גיל הפיריון בכל ההיבטים של הבריאות.
יעל דיין: אנחנו רוצים ליצור כאן יותר מאזן, לא על-ידי שניקח מתכניות הפיריון, מההריונות ומכל מה שקשור בלידה ובילדים, אלא יש למצוא דרך שתהיה הרגשה שלאישה יש חיים גם כאשר הרחם שלה איננה תופחת.
יעל דיין: זה עניין של מדיניות, של התייחסות, של שיוויון נשים ושל מעמד האישה בחברה.
יעל דיין: אני מברכת על התכניות שלכם.
יעל דיין: השתמשת במילה "להאכיל בכפית".
יעל דיין: הייתי רוצה שזה יהיה ב"כייף" וברצון, ולא כמו שנותנים סירופ לנער, או אופטלגין נוזלי בכפית, אלא שנותנים משהו "כייפי".
דיאנה פלשר: התכוונתי יותר לכך שהחומר יוגש כשהוא מוכן והם פשוט יוכלו לקחת את החומר מבלי להתאמץ.
דיאנה פלשר: הכוונה היא לעשות את רוב העבודה בשבילם.
יעל דיין: רוב האנשים גם לא ייכנסו עכשיו כל יום לאינטרנט כדי להוציא חומרים לפני כל הרצאה.
יעל דיין: הם כן מתעדכנים.
יעל דיין: אבל בתחומים שלנו לא מתעדכנים די.
איימי אבגר: אני מנכ"ל האגודה לקידום בריאות נשים.
איימי אבגר: דיאנה פלשר הזכירה את רוב הדברים שרציתי להגיד.
איימי אבגר: אני רוצה להדגיש את הנושא "Gender Specific Medicin".
איימי אבגר: אני חושבת שהשאלה צריכה להיות לא כמה שעות מקדישים לנשים בהוראה בבתי הספר, אלא האם כאשר מדברים על מערכות, על גורמים נפשיים או פסיכו-סוציאליים, יש דגש על הבדלים בין המינים?
איימי אבגר: או האם המודל הוא רפואת הגבר והאישה היא סטייה מהנורמה או מהמודל הזה?
יעל דיין: בואי נשים את המשפט האחרון שלך בלשון עבר, כי יש בכל זאת שיפורים.
יעל דיין: זאת אומרת, זה נכון מה שאת אומרת, אבל יש שיפורים.
איימי אבגר: יש שיפורים.
איימי אבגר: אני אומרת שאני פוחדת מהנושא של בריאות האישה כדיסצפלינה, כי אני חושבת שהסטטוס היוקרתי של דיסציפלינה כזאת יהיה נמוך.
יעל דיין: זאת אומרת שאף פעם זה לא ישתווה.
איימי אבגר: כן.
איימי אבגר: לכן, לפי דעתי, הדרך לשיוויון היא הדרך.
איימי אבגר: היום זה כך בכל העולם.
איימי אבגר: אפשר אולי לדלג על השלב שמקביל לנושא לימודי נשים באמריקה, כדי לתגבר את היידע על נשים.
איימי אבגר: ברוב האוניברסיטאות היום הגענו ל"Gender Studies" ברוב האוניברסיטאות היום.
איימי אבגר: Gender Specific Medicinעוקף את הנושא של היוקרה ואני חושבת שזה מביא ליותר שיוויון, במיוחד לאור ההתפתחויות שהיו.
איימי אבגר: פעם חשבנו שיקומו מרכזים לבריאות האישה שיהיו הוליסטים ושצריך להכין צוות, או אנשים מתאימים למרכזים האלה.
איימי אבגר: היום, בארץ, המרכזים האלה הם נחלת הגניקולוגיה.
יעל דיין: וצובעים את חדרי הלידה בצבע סגלגל, בצבע ורוד וכו'.
איימי אבגר: מהפעילות שלנו עם נשים אני רואה – ואני לא רופאה, אני סוציולוגית - יותר מקום לתגבר את רופא המשפחה, את הרפואה הראשונית בשביל נשים.
איימי אבגר: אבל הכל תלוי בהכשרה והייתי באמת רוצה לשמוע יותר שבתכניות הלימודים לא שיש חצי שעה לנשים, אלא שיש דגש על הבדלים בין המינים, בין אם זה בנושא הלב או בנושאים אחרים.
יעל דיין: אנחנו באמת רואים שוני בין הפקולטות השונות.
איימי אבגר: אני חושב ש-Gender Basis Medicin היא רפואה טובה גם לנשים וגם לגברים.
יעל דיין: צריכה להיות פשוט הכרה בשוני ולימוד השוני.
איימי אבגר: בהחלט.
איימי אבגר: שם צריך להיות הדגש.
איימי אבגר: וזה במיוחד עכשיו, עד שהחומר יהיה מוכן.
איימי אבגר: זה דווקא הדגש של הפרוייקט בקליבלנד.
איימי אבגר: אני לא יודעת אם תהיה לוונדי הזדמנות לדבר.
איימי אבגר: אבל זה דווקא הדגש שהושם על הפרוייקט הזה ואני משבחת אותו.
וונדי כתר: אני מהסוכנות היהודית ואני מייצגת את קליבלנד בתכנית שקיבלתם.
וונדי כתר: אני מקווה שתקראו אותה.
וונדי כתר: מדובר על היוזמה שלהם לעבוד ביחד עם הסוכנות ועם המערכת הרפואית בארץ בנושא שיפור בריאות האישה.
וונדי כתר: אנחנו מתמחים בשני אספקטי.
וונדי כתר: יש שתי תכניות להכשרת רופאים, רופאי משפחה.
וונדי כתר: בכל התכנית שלנו אנחנו מלווים בייעוץ ובהערכה מאד גדולה של מכון "ברוקדייל", שמעריך את כל האספקטים של התכנית.
וונדי כתר: לכן, יהיו אחר-כך מימצאים ונוכל גם להפיק לקחים מההערכה.
יעל דיין: ישבנו כאן בוועדה כמה פעמים על סקרים ומחקרים של "ברוקדייל" בנושא בריאות נשים, אלימות, אלימות בזמן היריון וכו'.
וונדי כתר: ד"ר רויטל גרוס מלווה אותנו ביחד עם פרופ' ג'ק חביב.
וונדי כתר: באוקטובר יוצאים שישה רופאים מכל הארץ (חמש נשים וגבר אחד), מכל בתי הספר לרפואה, לקליבנד, לתקופה של חודשיים לימוד.
וונדי כתר: מרכיבים להם קורס בקליבלנד, שהוא די מרכזי בנושא בריאות האישה.
וונדי כתר: יש להם מספר קליניקות בבתי חולים מפורסמים שמתמחים בתכניות של בריאות האישה.
וונדי כתר: כל אחד חוזר ובונה בתוך בית הספר לרפואה שלו את התכנית.
וונדי כתר: הדגש שאנחנו שמים בארץ הוא על מה שאנחנו לומדים שם ועושים אדפטציה למה שקורה בארץ.
וונדי כתר: אני חושבת שזה מאד קריטי.
יעל דיין: האם יש נכונות לקבל את השינויים האלה?
יעל דיין: אם מדובר בתקציב, מי מטפל בזה?
וונדי כתר: יש לנו תקציב.
וונדי כתר: אנחנו גם נותנים תקציב ראשוני לכל קורס.
יעל דיין: זה עונה על חלק גדול מהשאלות.
יעל דיין: כשבאים אליי כדי לשנות משהו שיש לו עלות ומציעים לי השתתפות בעלות – אז גמרנו.
יעל דיין: ההתנגדות הבסיסית נובעת מנושא התקציב.
וונדי כתר: אני רוצה לציין שהפרוייקט של המלגות לרופאים בקליבלנד מאורגן ומוגש על-ידי פרופ' חווה טבנקין, שהיא יושבת-ראש ארגון הרופאות בישראל.
וונדי כתר: היא אחראית על הפעלת הפרוגרמה הזאת והיא פועלת מול בתי הספר לרפואה השונים.
וונדי כתר: כל מחלקה וכל בית ספר המליץ והבין שההמלצה משמעה גם מחוייבות אחר-כך לקבל את הפרוגרמה בחזרה.
וונדי כתר: קליבלנד מממנת את ההתחלה של הפרוגרמה.
וונדי כתר: אבל בהחלט יש מחוייבות להכניס זאת ל"קוריקולום".
יעל דיין: פרופ' חווה טבנקין היא היחידה שקיבלה היתר לא לבוא לכאן בגלל שהיא מעפולה.
יעל דיין: אבל היא באה לכאן לעתים קרובות ואנחנו מצויים איתה בקשר קרוב מאד.
יעל דיין: נשאלה כאן שאלה על "הר"י".
יעל דיין: כמובן שהם הוזמנו, והם הוזמנו בזמן, לפני הרבה זמן.
יעל דיין: קיבלנו מהם מכתב תמוה, כדלקמן: "כפי שבוודאי ידוע לך, ההסתדרות הרפואית שרוייה בשבועות האחרונים במערכת הסברה בין-לאומית בניסיון לסכל החלטות אנטי-ישראליות הנוגעות למתן שירותי רפואה ושירותים הומניטריים בעת סכסוך מזויין".
יעל דיין: את יודעת מה?
יעל דיין: זה לא מעניין אותי ואני אומרת זאת לפרוטוקול.
יעל דיין: זה לא לעניין.
יעל דיין: הסתדרות הרופאים בישראל צריכה לעסוק ברפואה בישראל.
יעל דיין: אם אתם רוצים לעשות משהו בתוספת ובהתנדבות – בבקשה.
יעל דיין: אבל זו לא סיבה לא להשתתף בישיבת הוועדה.
יעל דיין: אני ביקשתי שישלחו לכאן נציג אחד ולא את כל הנהלת "הר"י".
יעל דיין: זה פשוט טעם לא טוב לא לשלוח נציג אחד.
יעל דיין: לא כל מנהיגי ובכירי ההסתדרות הרפואית מסכלים בעולם את אותן החלטות.
יעל דיין: תראו, גם אני כחברת כנסת נתבקשתי לסכל כמה מזימות בעולם, ואם אני לא בעולם אלא כאן, זה מפאת סדרי העדיפויות שלי.
יעל דיין: חוץ מזה, הייתי שמחה אם במקום לסכל היינו באמת בודקים את הדברים, ואת זה אני אומרת בכובע הפוליטי שלי.
יעל דיין: אני הצעתי שתוקם ועדה שמורכבת מרופאים אובייקטיביים, או מגופי רפואה אובייקטיביים, כולל עמותת הרופאים לזכויות אדם, אבל בוודאי לא רק.
יעל דיין: דיברתי על כך עם פרופ' אבינועם רכס ואחרים.
יעל דיין: ביקשתי שנבדוק, בגלל העניין שיש לנו, מה קרה באמת, מה היה ומה לא היה, ולא בגלל שרודפים אחרינו ורוצים להוציא אותנו מאיזה ארגון.
יעל דיין: זה חשוב מאד למוסר הרפואי ולאתיקה שלנו לדעת האם באמת ירו על אמבולנסים.
יעל דיין: ולי יש את התשובות, כי עסקתי בנושא תוך כדי הדברים.
יעל דיין: אבל מאד חשוב שהציבור יידע.
יעל דיין: ואם ירו?
יעל דיין: אם מתו אנשים כתוצאה מזה שמנעו מלהביא עזרה אליהם, למה זה קרה?
יעל דיין: האם אי-אפשר ליצור איזשהו פק"ל או קוד שימנע זאת בעתיד?
יעל דיין: ההיחלצות של כולנו כדי להסביר לעולם שאנחנו יוצאים מן הכלל, לא פותרת את החברה הישראלית מלתת לעצמנו דין וחשבון.
יעל דיין: הדבר הכי קשה במערכה האחרונה זה לא העניין של טבח ולא דברים אחרים, אלא הוא כן העניין הזה של אי-זמינות של שירותים רפואיים, הכניסה לבתי חולים, המעצר של רופאים, הפינוי של בתי חולים על הפגים שלהם כדי לחפש שם מבוקשים, מעצר של תרופות ומזון כולל לתינוקות במשך 10-12 יום, מבלי לאפשר הכנסת ציוד שהגיע.
יעל דיין: זה שווה בדיקה.
יעל דיין: אני לא פוסקת מראש, אבל זה שווה בדיקה.
יעל דיין: "הר"י הוא בכל זאת ארגון די גדול.
יעל דיין: הם ביקשו לדחות את הדיון הזה מאחר שהם עסוקים בחוץ.
יעל דיין: אבל אחר-כך קיבלתי עוד מכתב שמבקש מאיתנו להעביר אליהם את המסקנות והם יעבירו לנו מצידם את החומר הרלוונטי.
יעל דיין: אם יש לכם דברים להוסיף, או לשאול, בבקשה.
יעל דיין: זה יהיה במסגרת משפט אחד לדובר.
פרופ' אליעזר קיטאי: בקטע של ההכשרה והלימוד באוניברסיטאות – בעיניי מצא חן הנושא של "ג'נדר ספסיפיק מדיסין" כהתחלה, כי זה בסיס הכי קל להכניס את הדברים.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני יכול לספר פה שהלילה אנחנו בוחרים בדיקן חדש בתל-אביב, בפקולטה לרפואה.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש שני מועמדים ואגב שניהם אינם רופאים.
פרופ' אליעזר קיטאי: הם שני גברים ושניהם פרופסורים לפרמקולוגיה.
יעל דיין: איך זה התגלגל כך?
יעל דיין: זה סתם מעניין אותי.
יעל דיין: האם זה מקרי?
פרופ' אליעזר קיטאי: לא, ממש לא.
פרופ' אליעזר קיטאי: בפקולטה יש אנשים שהם רופאים ויש חוקרים ברפואה.
יעל דיין: זה הולך ברוטציה?
פרופ' אליעזר קיטאי: יש החלטה מלפני 4 שנים של מועצת הפקולטה שמדברת על רוטציה של 2 ל-1, רופאים – לא-רופאים.
פרופ' אליעזר קיטאי: עכשיו הגיע תור הלא-רופאים.
פרופ' אליעזר קיטאי: למרות שרופא רצה להיבחר נבחרו שני אנשים כמועמדים מבין הלא-רופאים.
פרופ' אליעזר קיטאי: הלילה ייבחר דיקן חדש ואני מקבל על עצמי גם לעניין אותו בנושא של "ג'נדר ספסיפיק מדיסין".
יעל דיין: אנחנו נשלח לכל הנוכחים את הסיכום שלנו כפי שמסתמן, נוציא גם הודעה לעיתונות, והמלצות שיועברו גם למשרד הבריאות.
יעל דיין: אבל אשמח מאד אם אתם גם כשליחים תעבירו את הדברים לקבלת החלטות.
פרופ' אליעזר קיטאי: כמי שעומד בראש החוג לרפואת משפחה זה הדבר הכי פשוט לי להכניס את הדברים.
פרופ' אליעזר קיטאי: אגב, שלוש מהרופאות שקיבלו את המלגה הן מדריכות בחוג לרפואת משפחה של תל-אביב: אחת מ"מכבי", אחת מקופת חולים כללית ואחת מקופת חולים לאומית.
פרופ' אליעזר קיטאי: כך שאני יכול להשתמש בהן כמנוף כדי להכניס ללימודים של החוג לרפואת משפחה את הנושא הזה.
פרופ' אליעזר קיטאי: זה בקטע של האוניברסיטאות.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני חושב שזה היה לא רע להשתמש בוועדה הזאת כמנוף לרפואת משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני חושב שרפואת המשפחה יכולה לקדם את בריאות האישה ולא רק.
פרופ' אליעזר קיטאי: זאת אומרת, זו דוגמא אחת למה שרפואת המשפחה יכולה לעשות.
פרופ' אליעזר קיטאי: דיברת על הסטטוס.
פרופ' אליעזר קיטאי: דווקא בעיני הבוגרים זו לא הבעיה.
פרופ' אליעזר קיטאי: 13% מהבוגרים בתל-אביב הם ברפואת משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: זה לא קצת.
פרופ' אליעזר קיטאי: הבעיה שלנו היא גם כלפי ציבור המבוטחים.
פרופ' אליעזר קיטאי: חלק גדול מהאוכלוסיה לא יודע מה זה רופא משפחה מומחה, מה הוא יכול לעשות ולמה צריך רופא משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: חלק מהבעיה היא כלפי הקופות עצמן.
יעל דיין: דרך אגב, גם נושא זה משתפר.
יעל דיין: בבדיקה שטחית שעשינו מצאנו שיש שינוי מבחינת המבוטח או החולה.
יעל דיין: אם פעם זה היה המינימום, והיו באים אל רופא המשפחה בתור איזשהו צינור שיפנה אותם הלאה, הרי שהיום יש שוני גדול.