GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אשרת בכר: הענישה היא מאוד ברורה, היא מאוד מאוד חד משמעית ובעצם מאז ומתמיד אנחנו עובדים באסטרטגיה סדורה כאשר יש לנו רוח גבית ממפקדינו וממי שנמצא בראש הארגון ואנחנו מאוד מתגאים על כך.
אשרת בכר: עובדתית אנחנו בשנה שעברה - - -
אשרת בכר: בשמחה.
עאידה תומא סלימאן: במקרים של אזרחים שרוצים להתלונן על פגיעה מצד מישהו שמשרת, אתם הכתובת במקרה הזה?
אשרת בכר: למעשה משטרת ישראל היא זו שתקבל את התלונה ותעביר אותה, במקרה שמדובר בחיילים, למשטרה צבאית חוקרת ולמעשה כל הדין למול החיילים יחליטו בין המשטרה לבין משטרה צבאית חוקרת מי מטפל בזה.
אשרת בכר: זה מאוד תלוי אם זה היה בנסיבות צבאיות, אם זה היה בנסיבות אזרחיות, למעשה זה במנדט של מצ"ח ובמשטרת ישראל ואני יודעת להגיד בוודאות שיש את השיח הזה שמתנהל השיח ואנחנו מכירים תלונות נגד חיילים, אם זה בתפקידם או אם זה כשהם היו, לצורך העניין, בנסיבות אזרחיות.
אשרת בכר: אבל אני יודעת בהחלט שמטפלים בזה.
אשרת בכר: אנחנו יודעים לפלח את הנפגעים והנפגעות כפגיעות בתוך הצבא או ככאלה שנעשו בהיותם חיילים בנסיבות אזרחיות, אם זה על ידי אזרחים, אם זה על ידי חיילים שתקפו אותם בנסיבות אזרחיות, כשכמובן צריך להגיד שכל נפגע ונפגע שהם לובשי מדים או אזרחים עובדי צה"ל או שהם נמצאים ביחידות מחוץ לסד"כ, אם זה בשב"ס או אם זה במשטרת ישראל, או אם זה בכל מקום, ביחידת מורות חיילות, אנחנו הכתובת.
אשרת בכר: אנחנו מטפלים בהם ובעצם הכתובת זה מרכז התמודדות ותמיכה, למעשה היחידה, מכון הקבע, במידה שמדובר באנשי קבע, זאת אומרת הקרקע לקבל את הטיפול קיימת.
אשרת בכר: בשנת 2017 הנתון שלנו זה 760 נשים שנפגעו בתוך הצבא ועוד 123 גברים שנפגעו בתוך הצבא ועוד עשרה דיווחים בגין אזרחים עובדי צה"ל שוחרים ועתודאים שנפגעו, למעשה מגיעים ל-893 דיווחים בתוך הצבא.
אשרת בכר: הנתון שיש לנו, נכון להיום, בשנת 2018 ושהוצג בוועדת חוץ וביטחון זה למעשה עלייה של כ-10% מהנתונים שאנחנו יודעים ואנחנו מאוד מאוד גאים בעלייה בדיווחים, מאוד גאים באסטרטגיה שלנו, מאוד גאים בטיפול ואני חייבת להגיד שאנחנו גם מאוד גאים בקשר המאוד מאוד טוב שיש לנו עם חברותיי מהשב"ס וחברותיי מהמשטרה, שהשיח הוא באמת, אני לא אגיד יומיומי, אבל הוא חודשי לפחות.
אשרת בכר: וגם עם השב"ס שיודעים לבוא ולהגיד שהיה מקרה כזה וכזה, בואי נשלב זרועות ונראה איך אנחנו נותנים את המענה הטוב ביותר, איך אנחנו מטפלים באנשים, ולומדים מאיתנו גם את האסטרטגיה שלנו וגם אנחנו לומדים מהם.
אשרת בכר: אני חושבת ששיתוף הפעולה הבין זרועי יביא אותנו לתוצאות הרבה יותר טובות בכל הגופים.
יפית איצקוביץ: אני רוצה רק להעיר בהקשר הזה שמקודם אמרו שבצבא לא יודעים על תלונות של חיילות, שכאשר חיילות מתלוננות אצלנו, באחד מהמשרדים הממשלתיים, אנחנו מוודאים שיהיה דיווח ליוהל"ם ושהדברים ייעשו בשיתוף האחראים עליהם בצבא כדי שהם גם יוכלו ללוות אותם, מעבר לליווי שאנחנו מספקים על ידי הממונות בכל המשרדים שמלוות כל נפגע ונפגעת שמגישים.
עאידה תומא סלימאן: זה כולל אלה שנמצאים במשטרה וב - - -
יפית איצקוביץ: אנחנו לא אחראים על המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: הצלחתם לסבך את כל - - -
קריאה: גם שירות לאומי?
יפית איצקוביץ: דיברתי עכשיו על חיילות, כי הייתה אמירה - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל לא שמענו מכוחות הכיבוי וההצלה.
עאידה תומא סלימאן: גלי, כן.
גלי עציון: שתי שאלות.
עאידה תומא סלימאן: למי השאלות?
גלי עציון: לסגנית היוהל"ם ובעצם לכולם.
גלי עציון: אחת זה ביחס למושאלות, מי מטפל בהם ואיך שומרים שהן לא נופלות בין הכיסאות?
עאידה תומא סלימאן: העלינו את זה לפני שהגעת.
גלי עציון: השאלה השנייה בקשר לאפליקציה, האם הרעיון הוא שהאפליקציות למיניהן תחלפנה את הגורם האנושי?
גלי עציון: כי עם כל הכבוד לאפליקציות קצת קשה להבין את המאטריה.
אשרת בכר: אני אענה.
אשרת בכר: ראשית, אנחנו עושים ניטור על כל החיילות שלנו שנמצאות ביחידות מחוץ לסד"כ, כפי שכבר אמרתי, וכל מי שמשרתת בצה"ל ולובשת מדים, הגם שהיא במשטרה או במג"ב, שזה אותו דבר, או בשב"ס, אנחנו מהווים הכתובת שלה ברמה הטיפולית.
אשרת בכר: כלומר אם חיילת בשב"ס או חיילת במשטרה נפגעה בשירותה אנחנו יודעים לדבר בינינו והם יודעים לעבור אלינו בהנחה שהנפגעות או הנפגעים רוצים לקבל טיפול בצבא.
אשרת בכר: אם הם רוצים לקבל טיפול במשטרה והקב"נים של המשטרה או השב"ס ייתנו להם זו בחירה שלהם, אבל אנחנו פותחים את הדלת בפניהם.
גלי עציון: ברמה הטיפולית, זה לא ברמה של בירור התלונה.
אשרת בכר: לא, בירור התלונה, עוד פעם, תלוי במקרה, תלוי בנסיבות, תלוי בסיטואציה.
אשרת בכר: כל מקרה לגופו.
אשרת בכר: אנחנו נחבור לשב"ס או למשטרה ונקבל החלטה איפה הדבר הזה נחקר, זה בטוח לא נופל בין הכיסאות, כלומר יש מחויבות מצד השב"ס, המשטרה ומבחינתנו לטפל במקרה.
גלי עציון: סטטיסטית כמה מקרים - - -
אשרת בכר: מעטים מאוד.
אשרת בכר: לגבי הסיפור של האפליקציה.
אשרת בכר: לא אמרתי שזה אפליקציה, אמרתי שזה לומדה שתהיה זמינה באתר צה"ל ובכל האפליקציות, זה ממש לא יחליף את הגורם האנושי, עדיין כל מפקד יהיה מחויב להסביר לאנשים שלו אחת לחצי שנה.
אשרת בכר: זה בנוסף, זה לא במקום בשום מצב.
אשרת בכר: פשוט צריך להסתכל לאנשים בלבן של העיניים כדי להעביר גם את המסרים.
עאידה תומא סלימאן: מי הנציג של כבאות והצלה?
לילך יחזקאל: אני, אני הממונה של נציבות כבאות והצלה.
לילך יחזקאל: אנחנו 3,000 עובדים, סך הכול כ-300 נשים.
לילך יחזקאל: אנחנו כפופים לנציבות שירות המדינה בכל הנושא של מניעת הטרדה מינית.
לילך יחזקאל: אנחנו מדווחים על כל אירוע מהסוג הזה לנש"מ ואני אתן את ההתייחסות.
לילך יחזקאל: משנת 2016 ועד היום, סדר גודל של כ-30 הטרדות מיניות - - -
עאידה תומא סלימאן: 30 מ-2013 עד היום?
לילך יחזקאל: מ-2016 ועד היום, שנתיים.
עאידה תומא סלימאן: רק 30?
לילך יחזקאל: 30 זה - - -
עאידה תומא סלימאן: זה הרבה?
לילך יחזקאל: בעיניי כן, אבל זה בסדר, זה מראה את רמת הפתיחות שיש בארגון ואת העלייה.
לילך יחזקאל: כל התלונות מועברות לנציבות שירות המדינה ואיתם אנחנו עובדים בשקיפות מלאה.
לילך יחזקאל: חלק מהתלונות חוזרות אלינו לבחינה בתוך הרשות להמשך טיפול, חלק מהתלונות עוברות למשטרת ישראל, כל מתלוננת שמעוניינת להגיש תלונה נפרשות בפניה כל האופציות, אם זה משטרה, אם זה הליך אזרחי ופלילי.
לילך יחזקאל: המתלוננת עושה את מה שהיא מעוניינת לעשות.
לילך יחזקאל: אני יכולה להגיד שנציב כבאות והצלה מיום כניסתו לתפקיד עם אפס סובלנות בנושא הזה של החוק וההטרדות המיניות.
לילך יחזקאל: אנחנו נותנים מעטפת מאוד גדולה למתלוננת, יש מערך הסברה מאוד יפה בתוך כל התחנות והמחוזות בארץ.
עאידה תומא סלימאן: איך את מתייחסת למה שנאמר מקודם, שיש כ-15 תלונות שחזרו למפקד, לטיפול המפקד, ככה נאמר.
לילך יחזקאל: כן.
לילך יחזקאל: אז כמו שאמרתי, כל התלונות מועברות לנציבות שירות המדינה, נציבות שירות המדינה בודקת את התלונות ומעבירה אותן אלינו בחזרה חלקן, להמשך טיפול בכבאות.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני מבינה, כשמחזירים מחזירים לתהליכי משמעת.
לילך יחזקאל: נכון, הם כולם חוזרים לתהליכי משמעת.
עאידה תומא סלימאן: משמעת זה לא – יש גוף שאחראי על נושא המשמעת בתוך - - -
לילך יחזקאל: מפקדי התחנות בתוך - - -
עאידה תומא סלימאן: כל מפקד הוא בעצמו אחראי על נושא המשמעת?
לילך יחזקאל: גם, כן.
לילך יחזקאל: כמובן שכל הנושא נבחן עם מפקד המחוז ועם יועצים משפטיים ויש התנהלות מלאה בכל עולם התוכן הזה.
לילך יחזקאל: כל עובד שנכנס לשימוע או - - -
עאידה תומא סלימאן: מעניין כי זו פעם ראשונה שאני שומעת על גוף, קודם כל שחילק את עניין המשמעת למחוזות, בדרך כלל לגוף יש גוף אחד שאחראי על המשמעת, הדבר השני, שאדם אחד יושב, שהוא בעצם המפקד ש - - -
לילך יחזקאל: לא, אמרתי, זה גם מפקד מחוז, בליווי של יועץ משפטי, מטפלים בתחום של המשמעת אחרי שאנחנו מקבלים הנחיות מנציבות שירות המדינה על המשך התיק.
יפית איצקוביץ: בעצם מי שיש לו סמכות לנזוף לפי חוק המשמעת.
יפית איצקוביץ: במשרדי ממשלה אחרים למי שיש סמכות לנזוף לפי חוק המשמעת זה סמנכ"ל מינהל ומשאבי אנוש, אבל אם יש משרד שהוא יותר גדול, נגיד משרד החינוך, אז למנהל מחוז יש את הסמכות.
יפית איצקוביץ: משרד החינוך כדוגמה, אז למנהל המחוז יש את הסמכות לנזוף לפי סעיף 31 לחוק המשמעת.
יפית איצקוביץ: אז אצלם למפקד המחוז יש את הסמכות לנזוף ואז הוא זה שעורך את השימוע ומנהל את התהליך המשמעתי הפנים משרדי.
עאידה תומא סלימאן: אורן הניג.
אורן הניג: שלום.
אורן הניג: השאלה בעצם מופנית לסגנית היוהל"ם וליו"ר, אני מבין שהיא לא תענה עכשיו, אני חושב שהיא יכולה להיות פתח לדיונים הבאים.
אורן הניג: בדף שהצגנו בפניכם, אבל בתכלס מתבסס על בסיס הנתונים של צה"ל, שיש קו ברור מאוד גדול בשנים האחרונות, עם המהפכה שצה"ל מחולל בגדודים המעורבים ובכניסה לתפקידים, על העלייה המטאורית.
אורן הניג: אנחנו חושבים שצריך לבדוק את הנתונים ולראות האם יש כמות הטרדות מיניות גדולה יותר בגדודים המעורבים, האם זה באותו יחס לשאר היחידות, כדי שנדע איפה נמצאת הבעיה.
יפעת בלפר: בכל חברה יש ארגונים מעורבים.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני מבקשת.
אורן הניג: אני חושב שאני שואל שאלה שהיא מאוד פשוטה וברורה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שיש עוד שאלה, כאילו איך אפשר להתייחס לעניינים של הטרדות מיניות גם כלפי בחורים שמשרתים.
אורן הניג: זה היחידות המעורבות.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, על ידי גברים.
אורן הניג: אני מבין.
אורן הניג: יכול להיות, אבל כאשר רוצים לטפל בבעיה ולא - - -
יפעת בלפר: כל מקומות העבודה הם מעורבים.
אורן הניג: יפה, אבל - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה, למה - - -
אורן הניג: אני לא מצליח להבין - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהוא צודק באיזה שהיא מידה, הטרדות מיניות קורות בדרך כלל על ידי גברים, לרוב נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: ככל שיהיו יותר נשים כנראה כן יעלו התלונות.
עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שצריך להסיר את הנשים מהמקומות האלה, זה אומר שצריך לעשות משהו עם המטרידים, אולי הם יעופו משם.
אורן הניג: עוד פעם, אני לא אמרתי - - -
אורן הניג: אני לא אמרתי מה צריך לעשות, אני חושב שכשרוצים לדעת תמונת מצב ובצה"ל המילה תמונת מצב היא ברורה צריך לדעת את תמונת המצב.
אשרת בכר: אין לי שום בעיה להשיב על השאלה.
עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור, אני אתן לך, רק אנחנו צריכים להתקדם קצת.
אורן הניג: זו השאלה.
אשרת בכר: אני יכולה לענות, אם תרצי שאני אענה אין לי שום בעיה לענות על השאלה.
אשרת בכר: אני בדרך כלל חיה את המתרחש בסביבתי.
אשרת בכר: אז אני רק אגיד, באמת לא בדקנו את הנתונים של 2018, אבל אני יכולה להגיד שכשאני נכנסתי לתפקיד לפני שנתיים אחד הנתונים שהיה לי חשוב לדעת ולהבין, האם ישנן הטרדות מיניות ביחידות שבהן משרתות לוחמות ולוחמים ביחד, או בכלל בכל היחידות שנשים משרתות לצד גברים, יותר מביחידות שלא.
אשרת בכר: התשובה הייתה שלא.
אשרת בכר: צבא ההגנה לישראל הוא צבא, כפי שאמרה ידידתי שיושבת מימינה אליי, הוא צבא שנשים וגברים משרתים ביחד לא מאז שקמו הגדודים המעורבים, מאז ומתמיד, ואני מזהה דווקא את העלייה בכמות הדיווחים בגלל מה שאמרתי קודם, כי אנחנו מעודדים דיווחים.
אשרת בכר: זה לא קרה בגלל שיש יותר נשים בגדודים המעורבים, צריך להכיר את הנתונים לעומק ומכיוון שאני מכירה את הנתונים אני מציעה שאם תרצו שאנחנו גם נציג לכם את הנתונים, העלייה בכמות הדיווחים היא לא כתוצאה מכך שיש יותר נשים בגדודים מעורבים, היא פשוט כתוצאה מיותר מודעות ויותר דיווחים, ולכן התשובה היא לא.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רציתי להתייחס לזה כדי לא להישמע כמי שנלחמת למען כניסת יותר נשים לצבא, כי ידוע מה העמדה שלי בנושא, גם כלפי נשים וגם כלפי גברים בעניין של להיות חלק מהצבא, אבל אני חושבת שדיון כזה מעיד על צורך בלהבין מה עומד מאחורי הטרדות מיניות באמת, האם זה העניין המיני או האם זה עניין של שימוש בכוח וניסיון לכפות סמכות מסוימת או כוח מסוים על הצד השני, לכן יש גם הטרדות מיניות נגד גברים על ידי גברים וזה לא בהכרח בגלל נטיות מיניות שלהם.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שזה מחייב בהבנה יותר מעמיקה של מה זה הטרדות מיניות והאם זה – כי אני האמנתי תמיד שצריך ללמד איך לשחות ולא לסגור את הבריכות בפני הציבור.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבאותו עניין צריך ללמד את הגברים להתנהג או את המטרידים להתנהג ולא להעיף את הנשים מהמרחבים שהן נמצאות בהם, לא חשוב איזה מרחב.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה עכשיו לסכם את הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלדיון שניסו לא לשלוח לו נתונים קיימנו דיון ארוך בלי נתונים, אז נסכם אותו.
עאידה תומא סלימאן: למדנו הרבה מהדיון הזה, אחד הדברים שלמדתי שמצב הטיפול בהטרדות מיניות קודם כל יש בו קצת סרבול כשזה מגיע ללקוחות, כי ללובשי המדים יש גופים שונים שמטפלים, היום למדנו על עוד גוף, יש את יח"ס ויש את מח"ש ויש את מבת"ן, כלומר יש כמה וכמה גופים כאשר חלק מהגופים, ההחלטה שהסמכות שלהם לטפל זה לפי מיהו הקורבן, אם הקורבן אזרח או הקורבן הוא בתוך המערכת זה מחייב טיפול או גוף אחר שיטפל.
עאידה תומא סלימאן: הסרבול הזה, אם הוא קשה לנו כמחוקקים להסתכל עליו, הוא בטח עושה קושי בלאסוף את הנתונים ולהכיר את המערכת ואת המבנה הארגוני של כל מערכת בנושא הספציפי של הטרדות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: לא קיבלתי תשובות ואני לא יודעת מה להגיד, באמת, מה הייתה המטרה בלא לשלוח מידע שכבר נשלח לציבור ופורסם?
עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת, אי אפשר להבין אותו ואני רואה בו פגיעה קשה וניסיון לפגיעה בעבודה של הוועדה הזו ושל בית המחוקקים באופן כללי ואי אפשר לעבור על זה בשקט.
עאידה תומא סלימאן: לא מקובל עליי, אני אוציא מכתבים בעניין לכל האחראים בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהשב"כ והמוסד עובדים תחת מעטה של סודיות בהרבה מקרים, אבל אני חושבת שההגנה על אנשים שבאים במגע עם אנשי המוסד והשב"כ, אם זה בתוך המערכת כעובדות של המערכת או כאזרחיות שבאות במגע כנחקרות, היא חובה שאי אפשר לתרץ אותה במעטה של סודיות, היא מחייבת בהירות של איך מתמודדים עם דבר כזה.
עאידה תומא סלימאן: זה אמור לקומם כל אחד וכל אחת, כמו שאמרה חברת הכנסת מיכל רוזין, למרות הדעות הפוליטיות של כל אחד אני חושבת שכולם מבינים שעבירות מסוג זה לא יישארו נגד אוכלוסייה מסוימת ואם יקבלו לגיטימציה כלפי קבוצה מסוימת זה יילך ויגדל ויעבור לקבוצות אחרות וזה יחלחל לתוך החברה הישראלית עצמה ולא רק יישאר נגד אוכלוסייה שנמצאת תחת כיבוש.
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש תשובות עבור כל מה שביקשתי, גם בעניין החקירה של הפלסטינית שנאנסה, איך נסגר התיק ותחת איזה תירוץ, למרות ששמעתי על זה.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה גם הסברים, למה לא התקיימו שלבים מסוימים של החקירה לפני שנסגר התיק.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה גם פילוח הנתונים של מח"ש לפי הפילוח שרצינו, אזרחים מול אנשי משטרה, נשים מול גברים וכו'.
עאידה תומא סלימאן: וגם הנתונים של נציבות שירות המדינה, שביקשתי.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מכולם שיידעו, כאשר מוזמנים לדיונים בוועדה להגיע מוכנים, להגיע מוכנים לענות על תשובות וגם לתת את הנתונים.
עאידה תומא סלימאן: כל המסגרות יקיימו את סיכום השנה שלהן, לקראת סוף ינואר אני בטוחה שהם יהיו מוכנים עם הנתונים שאני אבקש שישלחו ונקיים עוד דיון בנושא הזה שנוכל לדעת.
עאידה תומא סלימאן: אני גם מבקשת לקבל מידע על יח"ס ואיך בדיוק מתנהלים, מה הסמכות שלהם ביחידה, תחת איזה מסגרת, הבנתי שתחת הבט"פ, והאם הם מדווחים לנציבות שירות המדינה ואיך.
עליזה לביא: אני שמחה לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות.
עליזה לביא: היום יום שלישי, י"ט בכסל התשע"ט, 27 בנובמבר 2018.
עליזה לביא: הישיבה שלנו היום עוסקת בהיערכות משרד החינוך והרחבת תוכניות חינוכיות להתמודדות עם תופעת הזנות.
עליזה לביא: האמת היא שאני מאוד שמחה על הדיון היום.
עליזה לביא: אנחנו עשינו שיעורי בית ממושכים לקראת הדיון היום.
עליזה לביא: אחד הנושאים שחוזרים ועולים כאן הוא התמודדות מערכת החינוך עם הסוגיות שאנחנו מעלות כאן.
עליזה לביא: לא אחת נתקלנו במבוכה של נציגי משרד החינוך.
עליזה לביא: גם פניות שלנו בעבר למנכ"ל ולשר לגבי כניסה לבתי הספר, ללמוד על תוכניות העבודה שיש בסוגיות שאנחנו מעלים ומעלות כאן בוועדה, ונתקלנו גם בחוסר הבנה לגבי מה שאנחנו מבקשים.
עליזה לביא: הבנתי שצריך ללכת צעד קדימה.
עליזה לביא: אני שמחה מאוד לבשר לכם על פגישה מצוינת שהייתה עם מנכ"ל משרד החינוך ובעקבות הפגישה הזאת, שאני ארחיב ואפרט, אנחנו מקיימים היום כאן את הדיון בהשתתפות הגברת שוש נחום, מנהלת המינהל הפדגוגי של משרד החינוך וכבר בראשית הדיון שלנו אני רוצה להודות על התחלה של הקשר שנוצר.
עליזה לביא: אני רוצה להודות על ההתחלה.
עליזה לביא: הקשר תמיד קיים אבל ההבנה של הערך המוסף של הדיון שהתפתח בלשכת המנכ"ל עם הבנה של השר ועם חזרה לכאן לוועדה.
עליזה לביא: אני רוצה לברך אותך חבר הכנסת מאיר כהן על ההתגייסות שלך לדיון המאוד מאוד חשוב הזה שהיה לך חשוב להגיע אליו.
עליזה לביא: אנחנו מאוד מודים לך.
עליזה לביא: בדיון היום אנחנו רוצים ללמוד ולשמוע על הפעילות של משרד החינוך ועל התוכניות החינוכיות הקיימות להתמודדות עם תופעת הזנות.
עליזה לביא: הייתה איזושהי הנחה שתופעת הזנות קיימת באזורים מסוימים כאלה ואחרים ולא היא.
עליזה לביא: כל מי שמכיר את הנתונים וכל מי שמכיר את השטח יודע שהתופעה קיימת בכל מקום ואין אזורים כאלה ואזורים אחרים.
עליזה לביא: חייבת להיות הבנה שהיא קיימת, מודעות ותוכנית פעולה.
עליזה לביא: להפך, ככל שאנחנו מתעלמים, התופעה הולכת וגדלה.
עליזה לביא: כמו שאמרתי, נמצאת אתנו היום גברת שוש נחום שהיא סמנכ"לית בכירה ומנהלת המינהל הפדגוגי והיא תציג את הדברים במשרד, את שיעורי הבית המאוד מאוד עמוקים שנעשו בעקבות הפגישה.
עליזה לביא: הסוגיה הזאת של ההסברה, של החינוך, של המודעות, היא נדבך מרכזי בהתמודדות, במניעה ובטיפול בקרב תלמידים ותלמידות.
עליזה לביא: אנחנו נמצאים בתקופה היסטורית.
עליזה לביא: החוק שיאסור צריכת זנות מתקדם ובעזרת השם נשלים אותו עוד במהלך הכנסת הזאת.
עליזה לביא: אנחנו כל הזמן מדברים על שתי הרגליים הנוספות, גם השיקום וגם החינוך.
עליזה לביא: אנחנו יודעים שכאן אנחנו נמצאים באזור שאנחנו חייבים לבוא ולהדק אותו.
עליזה לביא: שני הנושאים האלה אמורים להגיע בהחלטות ממשלה ואנחנו כאן בינתיים, בוועדה, לא מחכים רגע אחד נוסף.
עליזה לביא: בשבוע שעבר היה כאן מנכ"ל הביטוח הלאומי שבמקביל מייעד מענה מיוחד לצרכים של האוכלוסיות שאנחנו כאן מטפלים בהן, על הרצף של הזנות.
עליזה לביא: כל מי שהיה כאן בדיון, כל מי שהייתה כאן, ראינו רוח חדשה מנשבת עם הכרה ועם הבנה שצריך לבוא ולעשות שינוי.
עליזה לביא: כיום אנחנו עוסקים ברגל הנוספת והיא החינוך, הרגל של החינוך, של ההסברה, של ההבנה, של אי ההכחשה של קיום התופעה באזורים השונים.
עליזה לביא: אנחנו יודעים מהנתונים ומהמחקר שגיל כניסה לזנות בארץ נמצא בגילאים 13 עד 16.
עליזה לביא: אלו הגילאים שאנחנו מכירים ומזהים.
עליזה לביא: על פי המחקר שערך הקרימינולוג פרופסור אדלשטיין, 80 אחוזים מהקטינות בזנות עדיין לומדות במוסד חינוכי.
עליזה לביא: הן חלק מהמוסד החינוכי.
עליזה לביא: יותר מ-20 אחוזים נשרו מהמערכת החינוכית, דורדרו לזנות תוך מציאות של ההישרדות ברחוב.
עליזה לביא: אנחנו פוגשות אותן, אנחנו מכירות אותן.
עליזה לביא: בשלוש השנים האחרונות בסיורים אנחנו מכירות ונמצאים כאן ארגוני השטח, נציגות ארגוני השטח, שירחיבו.
עליזה לביא: שמענו כאן על עדויות קשות של צריכת זנות בטקסי בר מצווה.
עליזה לביא: מזמינים נערת ליווי, מזמינים מישהי שנמצאת על הרצף.
עליזה לביא: שמענו על אירוע קשה שהיה בבאר שבע, נסענו, בדקנו, פתחנו בדיון.
עליזה לביא: שמענו על תופעה מזעזעת של אבות שלוקחים מסע הכרות את בניהם כמתנת בר מצווה.
עליזה לביא: תופעות מתופעות שונות.
עליזה לביא: נחשפנו למסיבות תיכון בסוף שנה אליהן מוזמנות נערות ליווי, נאספים כספים כדי לממש את ההזמנה הזאת, מוזמנות חשפניות, מוזמנות נערות למכור תמונות עירום או שמבצעות אקטים כאלה ואחרים תמורת מתנות ועוד ועוד.
עליזה לביא: כניסה לעולם הזנות – מהמחקרים ומהידע שלנו כאן
עליזה לביא: בוועדה – לא מתרחשת רק בקבוצות של נוער בסיכון ואת זה אני כבר מבקשת להניח בראשית הדיון שלנו.
עליזה לביא: זה עלה גם בשיחה עם המנכ"ל והורדנו את זה מעל השולחן.
עליזה לביא: התופעה הזאת מוכרת לנו במנעד האזורים, במנעד מערכות החינוך, רשתות בתי הספר ועוד ועוד.
עליזה לביא: העניין של הבדלים סוציולוגיים, סוציו-אקונומיים, דמוגרפיים, העולם השתנה.
עליזה לביא: הידע והזנות פורצת אל תוך מכשירי הטלפון, מתוך המחשבים.
עליזה לביא: ראינו ונחשפנו כולנו לכל מיני אירועים קשים שהיו, בעקבותיהם נערות דורדרו לזנות.
עליזה לביא: אנחנו למדנו – ותקני אותי או תעשירי אותנו – שאין תוכניות ספציפיות להתמודדות עם הסוגיה הזאת של הזנות.
עליזה לביא: כל פעם אנחנו שומעות על תוכנית כזאת או על תוכנית אחרת.
עליזה לביא: אם אני אשאל את החברות שלי מי הדמות בבית הספר עליה מוטלת האחריות, הן יענו: היועצות.
עליזה לביא: אנחנו כאן די עייפנו מאיזושהי התעלמות או מבוכה של המערכת, לא במסגרת של יועצות בכיתה ולא במסגרת של כישורי חיים ועוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, אם אלה הטרדות מיניות ואם זאת התמודדות עם סוגיית הזנות וכולי – אלה שני המוקדים שאנחנו שומעים, כישורי חיים ויועצות חינוכיות.
עליזה לביא: על התוכניות ששמענו ונחשפנו אליהן, מסתבר שהן קורות בכמה בתי ספר שכנראה שם יש איזושהי או הבנה, הכרות של המנהלת או איזושהי מורה שקשובה לנושא.
עליזה לביא: רצינו לדפוק בדלת ולשמוע על תוכניות מקיפות, על הבנה שמחלחלת אל תוך המערכת שצריך לבוא ולהציף תוכנית מסודרת שתשים את הדברים על השולחן.
עליזה לביא: אנחנו במציאות אחרת, במציאות שהחדר שהיה אמור להיות המגן על הנער ועל הנערה, הוא כבר מזמן לא כזה ואנחנו כולנו צריכים לתת על כך את הדעת, ומי אם לא משרד החינוך שצריך להניף את הדגל.
עליזה לביא: חבר הכנסת מאיר כהן, אתה רוצה להעיר בראשית הדיון?
מאיר כהן: אני רוצה רק לחזק כמה דברים שאת אמרת.
מאיר כהן: בשנת 2013 ו-2014 אני עשיתי סקר משלי כשר הרווחה וסיירתי בלילות בכמה ערים בארץ ופגשתי נערים ונערות בזנות.
מאיר כהן: אני לוקח את זה קצת הלאה, עד גיל 18 ואפילו עד גיל 22.
מאיר כהן: כשאנחנו ישנים בלילה, להערכתי – לא ידענו לכמת את זה אבל אני אדבר על המינימום – יש כ-450 נערים ונערות שעוסקים בזנות.
מאיר כהן: המדהים הוא שמראיונות שאני עשיתי עם כ-80 מתוכם, הסתבר שכאשר הם התחילו לעסוק בזנות, הם היו תלמידים בבית הספר.
מאיר כהן: אגב, חלקם כבר נפלטו מתוך המערכת אבל הם היו תלמידים בתוך המערכת.
מאיר כהן: כמנהל בית ספר לשעבר, מאוד מאוד עניין אותי לשאול אותם האם כאשר הם התחילו היו שומרי סף בבית הספר שזיהו את המצוקות שלהם או כשהם באו ואמרו.
מאיר כהן: נדהמתי מהתשובה של חלק לא קטן מהם לפיה בעצם בית הספר קצת דחק אותם הצידה והיה נוח יותר לבית הספר שמערכות הרווחה יטפלו בהם.
עליזה לביא: ולא מערכת החינוך.
מאיר כהן: ולא מערכת החינוך.
מאיר כהן: הגדיל לעשות איש מאוד חשוב במערכת החינוך באותה תקופה כשאמר לי שהם מערכת החינוך, הם מתעסקים בסור מרע ועשה טוב.
מאיר כהן: אמר לי שהם מתעסקים בעשה טוב.
מאיר כהן: סור מרע, בזה תעסוק אתה, שר הרווחה.
מאיר כהן: זה מאוד קומם אותי.
מאיר כהן: לכן באתי לפגישה הזאת.
מאיר כהן: אם באמת קרה משהו – חלפו חמש שנים – בתוך המערכת, רק תבורכו על כך כי מערכת החינוך, במיוחד בבתי הספר העל-יסודיים, צריכה להבין שהתופעה הזאת חיה, בועטת ונמצאת בתוכה מעבר ללגיטימציה שהיא מקבלת עם כל הדברים שאת הזכרת.
מאיר כהן: יכול להיות שאנחנו מדברים עברית כמו החבר'ה הצעירים אבל אנחנו לא מדברים באותה שפה.
מאיר כהן: הכול לגיטימי, הם יכולים להיכנס, לקחת פלאפון ובתוך שלוש פעולות כאלה הם נכנסים לאתרים פורנוגרפיים ומכאן עולם הדימויים שלהם משתנה.
מאיר כהן: רבותיי, חבר'ה בבית ספר תיכון צורכים זנות.
מאיר כהן: שיהיה לכם ברור.
מאיר כהן: השאלה היא האם עדיין משרד החינוך מתעסק בסור מרע ועשה טוב או שמשרד החינוך מבין שלמרות כל המשימות – וחלילה, כל היום התעסקנו בהתאבדויות במשרד החינוך וראינו שם תוכניות נהדרות במשרד ובאמת, אני כבר 15 שנים לא במשרד החינוך אבל לבי רחב ואמרתי הלוואי ואני הייתי במשרד הזה לפני 15 שנים כי אז היה לי הרבה יותר קל כמנהל בית ספר.
מאיר כהן: יש כל כך הרבה חומרים.
מאיר כהן: באנו כולנו לשמוע.
מאיר כהן: אני מקווה גבירתי שכבר פגשתי אותך ואתם עושים עבודה נהדרת, שאכן תהיו אנשי בשורה כי אנחנו לא יכולים להתעלם מזה.
מאיר כהן: קל לנו כמנהלי בתי ספר או כאנשי חינוך לטאטא את זה מתחת לשטיח.
מאיר כהן: אנחנו לא רוצים לדבר על זה כי זה מוריד את הרייטינג שלנו, כי איזה מנהל או מנהלת בית ספר רוצה שיתפסו תלמידים אצלה.
מאיר כהן: ניחא שיעשנו, שיגלגלו ויעשנו ג'וינט כי מה לעשות, אנחנו בכנסת מהללים את הקנאביס הרפואי.
מאיר כהן: אין הבחנה.
מאיר כהן: אנחנו כל כך מדברים על הקנאביס הרפואי שהילדים אומרים, בסדר, דוד שלי מעשן קנאביס רפואי, גם אני יכול לעשן קנאביס.
מאיר כהן: יש מנהלים שאומרים, ניחא, אנחנו יכולים לסבול את זה, אבל זנות לא אצלנו, ואם יש תופעה כזאת, שמישהו אחר יטפל בה.
מאיר כהן: הדיון הוא דיון מאוד חשוב.
עליזה לביא: אנחנו הפנינו שאלות מראש.
עליזה לביא: אני רוצה לפתוח אתך ואחר כך אאפשר לכמה נציגות ארגונים לדבר ונמשיך.
עליזה לביא: השאלה הראשונה שאנחנו רוצים לשאול היא מה השתנה מאז הפגישה האחרונה בחודש שעבר ושוב אני רוצה להודות למנכ"ל על הדלת הפתוחה שהוא פתח עבורנו אחרי שנים לא פשוטות שלא נפתחה עבורנו הדלת.
עליזה לביא: מה השתנה במשרד מאז פגישתנו האחרונה?
שוש נחום: אני יכולה לומר כמה דברים.
שוש נחום: קודם כל, אני מודה לך על ההזמנה.
שוש נחום: אני בתפקיד חצי שנה ואני חושבת שהנושא הוא נושא בלבנו.
שוש נחום: אני גם ניהלתי שני בתי ספר תיכון ואני מחוברת מאוד לבני הנוער ולמערכת הקהילתית.
שוש נחום: אני רוצה לומר משהו.
שוש נחום: בעקבות הפגישה אתך אנחנו קיימנו אצלנו ישיבה שהייתה ישיבת חשיבה.
שוש נחום: אני מתחברת לדברי חבר הכנסת כהן שנאמרו עתה.
שוש נחום: לא ניתן יהיה להתמודד עם התופעה הזאת כשיש לנו משרד רווחה בנפרד, משרד חינוך נפרד, רשות מקומית, קהילה פורמלית ובלתי פורמלית.
שוש נחום: הנושא הזה מחייב עבודה של שותפויות.
שוש נחום: לכן אני חשבתי להקים שולחן אצלי שבו אני אקח כמה נציגים ואנחנו נראה איך אנחנו מקדמים את השותפויות האלה.
שוש נחום: ברור לנו שכל נער ונערה שלצערנו הרב מגיעים לאותה דרגה קשה של הבדידות הזאת שמובילה אותם בסופו של דבר לתופעה, חיים בתוך משפחה מסוימת, בקהילה מסוימת, ברשות מסוימת, בסביבה מסוימת, לומדים בבית ספר מסוים בבוקר ואחר הצהרים מן הסתם לא נמצאים הרבה בתנועות נוער, בחוגים, בפעילויות וכולי אלא מגיעים לאותו פארק וכולי.
שוש נחום: לכן, זה דבר ראשון.
שוש נחום: הדבר השני.
שוש נחום: עד עכשיו אמרנו יועצת.
שוש נחום: אמרנו שאנחנו עכשיו בעצם נתחיל לעבוד עם מינהל חברה ונוער, שאלה הרכזים החברתיים בבית הספר, שהם קשורים ברשויות ליחידות לקידום נוער, שזה גם הבלתי פורמלי.
שוש נחום: זאת אומרת, ננסה ליצור, בנוסף לזה, עוד מיקרו שהוא צפוף ואתם ניכנס גם לתוך מה שנקרא התנעת המודעות בקרב מה שנקרא ילדים נורמטיביים.
שוש נחום: נשים רגע כמה קבוצות כדי שנוכל לדבר.
שוש נחום: כמו שאת אמרת, הילדה או הילד בגיל 12 היו ילדים נורמטיביים והנה בגיל 13 איכשהו נחשפו.
שוש נחום: אנחנו צריכים להקדים את זה ולכן להיכנס ולכן זאת לא רק היועצת.
שוש נחום: ממש לא.
שוש נחום: אנחנו נלך ונעשה יחידות שהן מאגר השותפים בתוך המערכת וגם עם מה שנקרא העולם של אחר הצהרים בתוך המערכת שלנו.
שוש נחום: דבר שלישי.
שוש נחום: באנו ואמרנו שיש לנו את מה שנקרא הבנים ובנות הקצה.
שוש נחום: אני אתן עכשיו לאילן את זכות הדיבור.
שוש נחום: אנחנו מדברים על אותם 1,200 שנמצאים במצב שהם צריכים עכשיו מה שנקרא במיידי נושא כזה על הפרק ולא מסביב.
אילן שמש: אני סגן מנהל האגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון, אגף יחסית חדש שקיים ארבע שנים שאיגם כמה אגפים - אגף שח"ר, אגף לקידום נוער, ביקור סדיר וכדומה.
שוש נחום: תרחיב על האגף.
שוש נחום: זה אגף יחסית חדש ולכן חשוב שנכיר אותו היטב.
אילן שמש: אגף שעוסק בילדים ונוער בסיכון למעשה מהגן עד סיום כיתה י"ב, מאגם בתוכו מגוון עצום של תוכניות בהתאם לגילאים, בהתאם לרצף חיים.
אילן שמש: אפשר לדבר על זה הרבה, אבל אני רוצה להתייחס דווקא לדברים הקונקרטיים.
אילן שמש: כאגף שמתעסק עם התלמידים והתלמידות בסיכון, יש לנו מגוון נערים ונערות שלמעשה נמצאים בתוך שירותי הרווחה, בעיקר מוסדות חסות הנוער, בתוך מוסדות גמילה.