GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הילה חסן לפקוביץ': העמותה שלנו נקראת לא נבחרות לא בוחרות.
הילה חסן לפקוביץ': משם זה התחיל, לא לבחור במפלגות שמדירות אותנו.
הילה חסן לפקוביץ': ובסופו של דבר נבחרות, קיצרנו את זה, אבל זה המקור, לא נבחרות לא בוחרות.
הילה חסן לפקוביץ': מחאה כזאת, מי שמכיר טוב את הציבור החרדי, היא קצת קשה להשגה כי אישה חרדית בדרך כלל היא אישה שהולכת אחרי מה שהרב יגיד.
הילה חסן לפקוביץ': אז אני ממש מבקשת ממי שיש בידו את הכוח ומי שהחוק אצלו ומחוקק את החוקים לעזור לנו בזה גם מהכיוון הזה.
הילה חסן לפקוביץ': אנחנו עושות מה שאנחנו יכולות בכיוון מלמטה של להגיד לנשים ולקרוא להן לא לבחור במפלגות שהן לא שוויוניות.
הילה חסן לפקוביץ': ומהצד השני אנחנו מבקשות עזרה גם מלמעלה.
הילה חסן לפקוביץ': והדבר שחברת הכנסת אמרה – לפתוח מפלגה נפרדת.
הילה חסן לפקוביץ': אנחנו לא רוצות מפלגה רק של נשים כמו שאנחנו לא רוצות מפלגה רק של גברים.
הילה חסן לפקוביץ': אנחנו לא רוצות.
הילה חסן לפקוביץ': אנחנו רוצות מקום בבית שלנו.
הילה חסן לפקוביץ': גדלנו בבית הזה, אני באה מבית של ש"ס, אבא שלי היה נציג של ש"ס, אין שום סיבה שאני לא אהיה נציגה.
הילה חסן לפקוביץ': אין שום סיבה.
הילה חסן לפקוביץ': אני לא רוצה לבחור באף מפלגה אחרת, אני רוצה לבחור במפלגה שלי ואני רוצה מקום במפלגה שלי ואני רוצה חוק שם.
הילה חסן לפקוביץ': תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: זכותך, וזה מאבק ארוך, אני פשוט אמרתי שאלה גם אופציות שעומדות.
עאידה תומא סלימאן: יש לך את הזכות לבחור באופציות האלה או להתעקש.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שכל מה שתבחרו אנחנו נצטרך לעמוד לצידכן בבחירה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אם בחרתן להיות בתוך המפלגות האלה או מחוץ למפלגות.
עאידה תומא סלימאן: אסתר.
אסתר קרמר: אני אוסיף בנוסף למה שהילה אמרה ואמרה מאוד מדויק, אני אוסיף עוד מדדים בתוך המגזר החרדי שאולי לא היו כל כך פה.
אסתר קרמר: למשל מנהלי עמותות – במגזר החרדי יש הרבה עמותות, עזר מציון, יד שרה, בכל העמותות האלה אף אישה לא עומדת בראש אחת העמותות האלה.
אסתר קרמר: במשרד לשירותי דת יש את שירות החברה קדישא בארץ, אין מנכ"ל, עומדת בראשו סמנכ"לית, כי אסור שאישה תהיה מנכ"לית.
אסתר קרמר: אז אין בכלל מנכ"ל יש רק סמנכ"לית כדי שאישה לא תהיה מנכ"לית.
אסתר קרמר: עשיתי סקר כמה מנהלות עמותות חרדיות יש.
אסתר קרמר: מעט מאוד שאחוז גבוה מתוכן זה עמותות שדווקא מדברות לנשים כמו עמותות לנשים חד הוריות, שם עוד אפשר למצוא אישה, אבל אין שום אישה שמצליחה להרים ארגון או עמותה ולעמוד בראשו.
אסתר קרמר: יש למשל עמותה שנקראת זיכרון מנחם שפתחו אותה זוג, מי שמנהלת את העמותה זאת אישה, היא גם הדליקה את המשואה, מי שחתום על כל המסמכים זה בעלה, זאת לא היא, והוא נקרא מנהל העמותה.
אסתר קרמר: אני ישבתי על האתר של העמותות בישראל אני חושבת שכמה שעות ובדקתי את כל העמותות החרדיות – כמעט ואין נשים בכלל במייסדות העמותות וגם שכן אז הן פחות מ-50% תמיד מהמייסדים.
אסתר קרמר: אין דבר כזה שנשים חרדיות לא בניהול בתי ספר של בנות ולא בניהול כל המקומות - -
עאידה תומא סלימאן: מי מנהל בתי ספר של בנות?
עאידה תומא סלימאן: גברים?
אסתר קרמר: גברים.
אסתר קרמר: גם כשאישה מנהלת בפועל מי שחתום על מסמכי הניהול זה גברים.
אסתר קרמר: מה שאומר שנשים חרדיות, גם כשהן עובדות, 70% ומשהו מהנשים החרדיות עובדות ואחוז הגברים הרבה יותר נמוך, אבל הנשים שעובדות לא יכולות להגיע בכלל לתפקידים ניהוליים.
אסתר קרמר: וגם כשהן רוצות – אני למשל, פעילה חברתית כבר הרבה זמן, מי שמכיר אותי אני כבר הרבה שנים בכנסת פעילה דווקא בנושא חינוך יותר, כשאני מגיעה למקומות החרדים פחות מסתכלים עליי.
אסתר קרמר: בשאר המגזרים אותי, במגזר החרדי לא מוכנים לשים את השם שלי בעיתון, בוודאי שלא תמונה שלי, כשבשאר התקשורת אני מוזכרת.
אסתר קרמר: כי אישה חרדית גם אסור לה להתפרסם בעיתונות, אסור לה להתפרסם בתקשורת.
אסתר קרמר: התקשורת החרדית לא כותבת שמות של נשים.
אסתר קרמר: יכתבו א' קרמר, לא יכתבו אסתר קרמר.
הילה חסן לפקוביץ': את השם שלי לא רצו לשים ברשימה אמרו לי שזה לא צנוע.
עאידה תומא סלימאן: כשפרסמו את זה שנבחרתי ליושבת ראש לא פרסמו את השם שלי.
עאידה תומא סלימאן: ויו"ר ועדה לקידום מעמד.
עאידה תומא סלימאן: מעמד מי, לא יודעים.
הילה חסן לפקוביץ': אם זה לא היה כזה עצוב זה היה מצחיק.
הילה חסן לפקוביץ': גם פרסומת בקופת חולים למחלות של נשים, סרטן האישה, סרטן בן נון, כל מיני, זה ממש למחוק, שאין דבר כזה.
הילה חסן לפקוביץ': אז אנחנו עושות מה שאנחנו יכולות.
הילה חסן לפקוביץ': אנחנו משתדלות לעשות הכל ומבקשות גם את עזרת המחוקקים לחשוב על פתרונות שיעזרו לנו גם.
אסתר קרמר: אתמול הייתה ועדת הכספים בנושא של עבודה במגזר החרדי.
אסתר קרמר: וכל הזמן הדגישו את זה שצריך לעודד עבודה של גברים.
עאידה תומא סלימאן: כן, כי אחוז הנשים העובדות הוא כמעט אותו אחוז כמו האוכלוסייה הכללית, אבל הגברים לא עובדים.
אסתר קרמר: ועל כמה נשים חרדיות מפוטרות כל שנה וחודשיים בחופש?
עאידה תומא סלימאן: התעסוקה ותנאי התעסוקה הם מחפירים בעיניי, גם לנשים חרדיות וגם לנשים ערביות.
עאידה תומא סלימאן: אלה הקבוצות המוחלשות ביותר.
אסתר קרמר: אני רק חייבת לסיים בפתגם שהיום קיבלתי מהמורה שלי לערבית – אין דבר בלתי אפשרי.
עאידה תומא סלימאן: בלתי אפשרי הוא רק נמצא במילון של המשוגעים.
עאידה תומא סלימאן: יעל אלטמן, רכזת התכנית פוליטיקאיות צעירות באוניברסיטה העברית, בבקשה גברתי.
יעל אלטמן: גברתי יושבת ראש הוועדה, אורחות ואורחים יקרים, מכובדי שלום רב.
יעל אלטמן: שמי יעל אלטמן, אני בת 23, ירושלמית, סטודנטית שנה ב' למשפטים מהאוניברסיטה העברית.
יעל אלטמן: תמיד אהבתי את העולם הציבורי, את הפוליטיקה, את היכולת להשפיע ולעצב את החברה שלנו.
יעל אלטמן: החל מוועד כיתה, מועצת התלמידים בבית הספר, המנגנון תמיד סיקרן אותי, רציתי להכיר את העולם של הגדולים.
יעל אלטמן: אני אפילו זוכרת שלפני מבחני הבגרות הייתי צופה בערוץ הכנסת, סתם ככה, להנאה.
יעל אלטמן: מזה כשש שנים אני פעילה בתנועת התעוררות בירושלים, היום אחרי מערכת הבחירות הסוערת שעברנו בעיר אני יכולה לומר בגאווה, התנועה הגדולה ביותר בירושלים ובמועצת העיר.
יעל אלטמן: מערכת הבחירות האחרונה הייתה מרתקת עבורי מסיבה נוספת – הפעם גם התמודדתי בעצמי למועצת העיר ירושלים.
יעל אלטמן: אמנם במיקום לא ריאלי אבל זו לחלוטין הצהרת כוונות וזו אמירה להמשך.
יעל אלטמן: זו אמירה שהזירה הציבורית והפוליטית במיוחד אינן זרות לנו הנשים.
יעל אלטמן: אנחנו שם, זו הזירה שלנו, גם בגילנו הצעיר.
יעל אלטמן: זכיתי לעבור בשנה האחרונה תהליך של העצמה אישית ומקצועית בזכות התכנית פוליטיקאיות צעירות בה השתתפתי.
יעל אלטמן: תכנית אשר נועדה לעודד נשים צעירות להיכנס לזירה הציבורית והפוליטית, להקנות להן ידע, כלים והיכרות טובים יותר עם הפוליטיקה הישראלית ברמה הארצית והמקומית בכדי שיוכלו לעשות את צעד הכניסה פנימה באופן בטוח ונחוש יותר.
יעל אלטמן: השנה אני ועוד חמש מבוגרות התכנית התמודדנו בבחירות המקומיות ברחבי הארץ.
יעל אלטמן: צעד ראשון למימוש הכלים שניתנו לנו בתכנית.
יעל אלטמן: בירושלים, בבאר שבע, בלהבים ובמקומות נוספים.
יעל אלטמן: הצעד הזה הוא בעצם צעד ראשון לקראת כל אחת לאן שהיא תחליט לקחת את העשייה שלה, בין אם להיות נבחרת ציבור, מנכ"לית שראינו שיש חוסר וכו'.
יעל אלטמן: התכנית פותחת השנה את שנתה הרביעית באוניברסיטה העברית בירושלים ואת שנתה השלישית באוניברסיטת בן גוריון שבנגב.
יעל אלטמן: והשנה ארכז את התכנית בירושלים.
יעל אלטמן: אני מקווה שבעתיד ישבו כאן
יעל אלטמן: סביב השולחן בוגרות נוספות שלנו ושל תכניות נוספות ושהעשייה החשובה של כלל הגופים כאן, במיוחד העשייה המחקרית סביב הנושא תישא פרי ותביא נשים נוספות לעשות את הצעד החשוב להיכנס לזירה הציבורית או להוביל בה.
יעל אלטמן: והנתונים חידדו לי הרבה מאוד דברים שאני אשמח להעביר למשתתפות השנה.
יעל אלטמן: תודה על ההקשבה.
עאידה תומא סלימאן: לירון דורי, בבקשה.
לירון דורי: בוקר טוב לכולן, אני לירון דורי, אני רואת חשבון, בעלת משרד ראיית חשבון, מרצה, מנחת סדנאות ניהול.
לירון דורי: אני כאן מטעם לשכת רואי החשבון.
לירון דורי: מתוקף התפקיד שלי בלשכה וגם מתוקף העבודה שלי אני בקשר עם רואות חשבון רבות, ותמיד עולה שאלה אחת:
לירון דורי: מדוע אין יותר היצע של משרות אם.
לירון דורי: ובכלל, משרת אם, אז מדוע השכר הוא כפי שהוא, מדוע הוא לא שכר של משרה מלאה.
לירון דורי: אני רוצה לשאול אתכם שאלה כזו – מה זה משרת אם?
לירון דורי: מה זה אות הקלון הזו שנקראת משרת אם.
לירון דורי: הרי הוכח מחקרית שאין קשר בין ריבוי שעות עבודה לבין יעילות והשגת תוצאות.
לירון דורי: להיפך, הפחתת שעות העבודה מביאה ליעילות.
לירון דורי: נשים מטבען הן יעילות יותר וממוקדות תוצאות, אז מדוע המשק שלנו למעשה מתגמל חוסר יעילות ומסתכל על שעות עבודה מרובות כעל משהו מוצלח, על משהו שמשיג תוצאות ומפריד את הנשים בצד וקורא לזה משרת אם כמישהי שלא מוכנה לבוא ולתרום מזמנה.
לירון דורי: לא, להיפך, המשק צריך להסתכל על הדברים בצורה אחרת: אישה שבאה ועובדת מספר שעות עבודה מסוים היא לא אמורה להגיע לתוצאות אחרות מגבר, היא אמורה להגיע לאותן תוצאות בדיוק.
לירון דורי: היא לא אמורה להיות מוגדרת במשרת אם.
לירון דורי: היא אמורה להיות מוגדרת כסמנכ"לית כספים שמביאה תוצאות.
לירון דורי: וזה ממש לא משנה באילו שעות היא עושה את זה.
לירון דורי: יש מספר חברות, מעטות לצערי, ששם מחלקות הכספים מנוהלות על ידי נשים.
לירון דורי: האם מחלקות הכספים האלה מלאות בשעות הערב?
לירון דורי: לא, אותן נשים נמצאות בבית.
לירון דורי: האם התוצאות של אותן חברות רחוקות מהתוצאות של מחלקות כספים שמנוהלות על ידי גברים?
לירון דורי: בכלל לא.
לירון דורי: מה זה אומר – שיש כאן איזושהי בעיה של תפיסה.
לירון דורי: משרת אם, המונח הזה, בעיניי, צריך לרדת מהלקסיקון.
לירון דורי: המשק צריך לתגמל לא לפי שעות עבודה אלא לפי תוצאות ולפי יכולות.
לירון דורי: וברגע שאנחנו נבין את זה ומעסיקים יתחילו לתגמל לא על פי שעות עבודה אלא לאן את יכולה להביא את הארגון הדברים ישתנו.
לירון דורי: ואגב, אנחנו כאן בפורום של נשים אבל אין שום סיבה שגבר שרוצה לנהל משק בית, להיות עם אשתו, להיות עם הילדים שלו, שהוא לא יוכל לעשות את זה.
לירון דורי: למה הוא לא יכול לעשות את זה?
לירון דורי: כי כרגע המעסיקים מסתכלים בצורה משונה על גבר שמבקש לצאת מוקדם מהעבודה ולהוציא את הילדים.
לירון דורי: אני יכולה להעיד מבחינת משק הבית שלי שבעלי יוצא פעם אחת בשבוע.
לירון דורי: הדבר הזה הושג אחרי, אני לא יכולה לקרוא לזה מלחמות, כי זה לא היה מלחמות - -
עאידה תומא סלימאן: לא, זה היה משא ומתן.
לירון דורי: - - היה צריך לעשות שינוי תפיסה.
לירון דורי: לא מבחינתי ומבחינתו, אלא מבחינת אותו מעביד, שינוי תפיסה משמעותי לזה שכן, מגיע לי שיהיו לי חיים פרטיים אחרי העבודה.
לירון דורי: זה לא הופך אותי לעובד פחות טוב, להיפך, אני עובד יותר טוב ואני מנהל את העובדים שלי יותר טוב.
לירון דורי: אני דואג שגם העובדים שלי יצאו הביתה.
לירון דורי: זה דבר אחד שאני רוצה להעלות.
לירון דורי: הדבר השני שאני רוצה להעלות זה את הפער המשמעותי שיש בין האקדמיה לבין השטח.
לירון דורי: כבוגרת תואר ראשון ותואר שני, וגם קורס דירקטורים שעשיתי לאחרונה, אני יכולה להגיד לכם שהנשים מייצגות מאוד יפה את מגזר הפיננסים באקדמיה.
לירון דורי: אפשר להגיד שזה 50%, אולי טיפה יותר.
לירון דורי: אבל כשיוצאים לשטח ומסתכלים על מי תופסות את התפקידים, ואני לא מדברת על הדרג הניהולי, דרג הביניים, אני מדברת על הדרגים הבכירים, אנחנו עדיין רואים שיש פער גם מבחינת הדירקטוריונים, גם מבחינת הרמות הבכירות בחברות במשק.
לירון דורי: אין לי פתרון לזה.
לירון דורי: אני לא יודעת להגיד מאיפה זה נובע, בגלל זה אני נמצאת כאן, כדי להעלות את הדבר הזה.
לירון דורי: זה לא שיש נשים פחות מוכשרות, זה לא שיש נשים שנרתעות מתחום הפיננסים, הן שם, הן כבר קיימות, הן באקדמיה.
לירון דורי: אבל מהאקדמיה עד לפרקטיקה יש שם איזשהו גשר וצריך לראות איך אנחנו עוברות את הגשר הזה.
לירון דורי: תודה רבה על הזמן שלכן.
עאידה תומא סלימאן: יש מישהו או מישהי שרוצה לדבר ולא נרשם?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד, כמו כל שנה, עשיתן עבודה נפלאה כמו כל פעם וכל שנה אתן מביאות חידושים במדד הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכל שנה אני שואלת את עצמי איך אפשר באמת לגזור, מתוך המדד הזה שמביא לנו הרבה, תובנות מדיניות או הצעות לשינויים במדיניות שיוכלו באמת לסגור את הפערים.
עאידה תומא סלימאן: כי אנחנו בסופו של דבר אוספים מידע ומצלמים את תמונת המצב לא רק בכדי לצלם אותה ורק לדעת מה קורה, אלא ללמוד מתוכה איך אפשר לשפר ואיך אפשר לסגור את הפערים האלה.
עאידה תומא סלימאן: ואני רציתי להגיד שבשנה הקודמת כאשר הצגתם את המדד אני פניתי למשרדי הממשלה, לראש הממשלה ולרשות לקידום מעמד האישה והצעתי לגבש תכנית פעולה כוללת לקידום שוויון מגדרי ולנסות גם לקבוע מדדים איך להטמיע חשיבה מגדרית בתוך המשרדים השונים.
עאידה תומא סלימאן: ואני גם חייבת להגיד שזה אחד מהנושאים שקיבלתי עליו תשובות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, המשרדים ענו.
עאידה תומא סלימאן: זה לא תמיד קורה, אבל הם ענו וחלק מהם הודיע שיש להם ועדות לחשיבה מגדרית.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה באמת, וזה להחלטתכן, כי אני יודעת שזו עבודה נוספת, לנסות לבדוק באמת מהתובנות ומהתוצאות אולי כדאי לפנות למשרדים, לוועדות האלה בתוך המשרדים, ולהציע הצעות קונקרטיות שאתן חושבות שאפשר שיסגרו חלק מהפערים או יתרמו לסגירת הפערים.
עאידה תומא סלימאן: אני גם מציעה – חשבנו בזמנו להקים צוות לצד הוועדה לקידום מעמד האישה, גם מכם מהמרכז וגם מעוד ארגונים וחברות כנסת, לנסות לחשוב ביחד איך באמת יכולות או שזה יכול להיות חקיקה שנצטרך לעשות או לחץ כדי לשנות מדיניות של משרדים.
עאידה תומא סלימאן: ואני, למרות שזה נראה קצת אבסורדי עכשיו להתחיל להקים ועדה מאחר והדיבורים הם שהולכים לבחירות, אבל אולי כדאי באמת להקים את הוועדה הזו ולהנכיח אותה לצד הוועדה לקידום מעמד האישה או צוות הפעולה, בואו לא נקרא לזה ועדה, בכנסת הטרמינולוגיה חשובה.
עאידה תומא סלימאן: את מכירה את זה, פרופ' נעמי.
חנה הרצוג: רציתי רק להעיר הערה קטנה כי זה סוגר לנו במידה רבה את במה שפתחנו.
חנה הרצוג: יש החלטות טובות, אין ביצוע.
חנה הרצוג: הסיפור של טיפול באלימות ובתקציב לטיפול באלימות כלפי נשים לא מועבר, לא מקוים.
עאידה תומא סלימאן: לא שלא מועבר.
עאידה תומא סלימאן: לא הוקצה.
עאידה תומא סלימאן: עשו לי טובה, זה צריך להגיד.
עאידה תומא סלימאן: אישרו תכנית, לא אישרו תקציב לתכנית.
חנה הרצוג: מעולה.
חנה הרצוג: עזרת לי מאוד מכוון שזה בדיוק מה שרציתי להגיד.
חנה הרצוג: יש החלטת ממשלה על הערכה מגדרית של תקציב המדינה.
חנה הרצוג: זה אומר, כל משרדי הממשלה חייבים אבל אין תקצוב.
חנה הרצוג: זאת אומרת, כל האנשים שיושבים במשרדים לא יודעים איך לעשות את החשיבה הזאת, לא יודעים איך לחשוב מהמבט המגדרי.
חנה הרצוג: בלי הדרכה, בלי ארגוני נשים שיביאו את העולם הזה, כל הדברים האלה עולים כסף.
חנה הרצוג: כלומר, זה חלק מתקציב המדינה.
חנה הרצוג: אנחנו נשארים ברמה ההצהרתית, אבל אין בעצם תרגום של ההחלטות המצוינות לפרקטיקות.
חנה הרצוג: לכן המדיניות לא רק שהיא לא מממשת את ההמלצות אלא היא הרבה פעמים דווקא בגלל שאומרים זה קיים, זה ישנו, אז היא הופכת להיות איזה מסך שחוסם אותנו ביכולת באמת להפעיל את כל ההמלצות הטובות הללו.
חנה הרצוג: לכן זו שאלה פרקטית שאנחנו כארגוני נשים, אבל כבוחרות ובורחים בוודאי - - -
506: אפשר להוסיף מילה?
עאידה תומא סלימאן: אפשר תמיד, את כן.
506: נתתי נאום חוצב להבות אבל לא היית.
עאידה תומא סלימאן: אני אצפה בזה אחר כך.
506: מה שאת מציעה הוא מאוד מאוד חשוב כי אמרתי קודם ואני חוזרת שצריך לחבר בין המידע והנתונים לבין העשייה לבין השטח.
506: ולמיטב זכרוני לאף אחד במקום הזה לא היה את האומץ להקים צוות אסטרטגי לגבש מדיניות כוללת.
506: ויש הזדמנות עכשיו, מה שהצעת, בדיוק לעשות את הצעד הזה – להביא יחד את המחוקקות, מחוקקים, כמה נשות שטח וכמה מומחיות ולחשוב ביחד על אסטרטגיה שהיא לא רק עניין של תרגום או ביצוע, אבל אסטרטגיה ברורה, חדה, ארוכת טווח למיגור אי השוויון.
506: אני חושבת שאם מותר לי לתת לך מחמאה לשם שינוי, זה גאוני.
506: ואם אפשר להתחיל את זה לפני הבחירות יש בזה אמירה והאמירה הזאת זו צוואה נהדרת לך ולאחרות בקדנציה הבאה.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל אחרי שאני מסכמת- - - שתי מילים.
אור צוברי: אני מנציבות שירות המדינה מאגף לשוויון מגדרי, מיכל הצטערה שהיא לא יכלה לבוא.
אור צוברי: אבל אני חייבת לסכם אולי בכמה מילים אופטימיות וממש בקצרה אני חייבת להגיד שהתכניות שלנו ל-2019 זה בדיוק זה – זה לקדם נשים לתפקידי מפתח, לתפקידים בכירים, לדרגות בכירות, ויש לנו כמה תכניות מאוד מאוד רלוונטיות שינסו איכשהו לעזור לדבר הזה להתקדם.
אור צוברי: יש לנו תכניות, מי שמעניין אותה יכולה לפנות אלינו, אני לא אלאה אתכן עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו דנו בעבר בתכניות וגם במצב בתוך נציבות שירות המדינה וכבר הרבה זמן מאז הישיבה האחרונה שעשינו על זה.
עאידה תומא סלימאן: אולי זה רעיון באמת לכנס דיון על המצב בנציבות שירות המדינה ומה בדיוק מתוכנן שם ומה קורה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו נגענו בדברים העיקריים.
עאידה תומא סלימאן: את העניין של צוות אסטרטגי אני לוקחת על עצמי.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן באמת כי מה שקורה – אם גם נסתכל על הדברים שאמרתי בפתיחה וגם אתן אמרתן אחר כך, לפעמים האירועים הקשים שקורים בתוך השנה והמרוץ הזה אחרי כל מיני תופעות שאנחנו רואות בחברה לא מאפשרים לנו לעצור לרגע ולחשוב אסטרטגית ולתכנן.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן באמת לעשות את זה, ועם הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: בעיניי רק לוועדה יש את היכולת לתת את המרחב הזה שכולם ישבו באופן שווה ונחשוב ביחד איך לקדם את הנושאים ומה התכנית שלנו האסטרטגית לעתיד.
עליזה לביא: שלום, אני פותחת את ישיבת ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות.
עליזה לביא: אנחנו בשנתיים האחרונות עושים פעולה גדולה, נרחבת, משמעותית, שיתופי פעולה כדי להתמודד עם המופעים השונים על רצף הזנות.
עליזה לביא: אני שמחה מאוד להיות כאן יחד עם חבריי, חבר הכנסת יהודה גליק וחבר הכנסת מוסי רז, שזה באמת המקום להודות לשניכם על ההשתתפות, על השותפות, על הביקורים, על הסיורים במקומות השונים בארץ.
עליזה לביא: אנחנו נוהגים לבקר, לראות מקרוב, להקשיב.
עליזה לביא: אני מאמינה בכלל בשיתוף פעולה, בעבודה ביחד, משטרה, פרקליטות, שלטון מקומי, ראשי ערים וכמובן כל הזרועות והארגונים בשטח.
עליזה לביא: גם במקרה הזה, כמו שאתה יודע, הרבה מאוד ארגוני החברה האזרחית מובילים אותנו לפני הממשלה, כנסת, השלטון המקומי, הם שם, הם קרובים וכאן גם יש עבודת תקשורת לא רעה בעיר הזאת.
עליזה לביא: אנחנו נחשפים באמת להרבה מהמצוקות של התושבים כאן באמצעות התקשורת שהתגייסה לעניין הזה.
עליזה לביא: אני אעצור רגע כאן, אולי נעשה איזה שהוא סבב, אתה תגיד כמה מילים ואז נחזור ונתחיל.
עליזה לביא: אז תתחיל אתה.
עליזה לביא: (סבב נוכחות).
רוביק דנילוביץ: ברוכים הבאים.
רוביק דנילוביץ: האמת היא שהיו לנו מספר שיחות בחודשים האחרונים והעיר באר שבע, כפי שאתם יודעים, כי כולכם שותפים בצורה כזו או אחרת, נמצאת בתנופת פיתוח באמת גדולה בשיתוף פעולה מלא עם מדינת ישראל על שלוחותיה.
רוביק דנילוביץ: אנחנו משתדלים להפוך כאן את אחד המקומות הגדולים ביותר, אולי השטח הגדול ביותר של מדינת ישראל, הנגב, שמהווה למעלה מ-65% משטח מדינת ישראל.
רוביק דנילוביץ: הוא מספיק אטרקטיבי לשאוב ולמגנט לכאן עוד ועוד אוכלוסיות חדשות.
רוביק דנילוביץ: חיים פה כרגע רק 8.5% מאוכלוסיית מדינת ישראל.
רוביק דנילוביץ: בהרבה מאוד דברים יש התפתחויות חיוביות וטובות ומעניינות ומאתגרות, דברים שקשורים במישור האזורי, כאלה במישור הלאומי, ישנן לא מעט פריצות דרך במישור הבינלאומי.
רוביק דנילוביץ: ישנם אתגרים לא פשוטים שהמדינה צריכה יחד איתנו, ראשי הרשויות פה, לקחת את האחריות.
רוביק דנילוביץ: אחת הסוגיות המרכזיות זו סוגיית החברה הבדואית שהגיע הזמן כבר לקבל החלטות.
רוביק דנילוביץ: מדובר באזרחי מדינת ישראל וצריכים לראות איך אנחנו מקבלים החלטות שהן חשובות גם לאזור הנגב, גם למדינת ישראל, והן חשובות ונכונות לכל האזרחים, גם לאוכלוסייה הבדואית וגם לאוכלוסייה היהודית שחיה פה.
רוביק דנילוביץ: אחת הסוגיות שאת ביקשת להעלות היא סוגיית הסחר בנשים והזנות.
רוביק דנילוביץ: אני מניח שאנחנו לא יוצאי דופן, תופעה בכלל כלל עולמית ותופעה נוראית שמתחוללת גם בארץ ואני מניח שגם פה וכולם נמצאים פה כדי לראות איך מתמודדים עם זה ואיך נאבקים בזה ואיך מטפלים בזה.
רוביק דנילוביץ: אז ראשית תודה רבה לכם.
רוביק דנילוביץ: קודם כל לך, עליזה, באופן אישי, שאת לא מוותרת ולא מרפה, זו שליחות ציבורית.
רוביק דנילוביץ: אני מוכרח לומר לכם, התארחו פה כל מיני ועדות בשנים האחרונות, בדרך כלל מגיע יושב ראש או יושבת ראש הוועדה ויחד איתם קצת העוזרים, אני רוצה להביע הערכה לשני חברי הכנסת ולא מפתיע אותי ששניהם נמצאים פה, גם יהודה גליק וגם מוסי רז, על הרצינות שלכם, שאתם מגיעים לכאן ורואים בזה סוגיה חשובה שצריך לטפל בה וביחד.
רוביק דנילוביץ: אז ברוכים הבאים.
רוביק דנילוביץ: מרגע זה הדיון הוא דיון מקצועי, אנחנו פה לרשותכם ולשירותכם.
עליזה לביא: באמת תודה רבה וגם אני וחבריי מצטרפים לברכות על הפיתוח.
עליזה לביא: לפני שנכנסת אנחנו קצת ריכלנו על העבודה הנהדרת, כולנו זוכרים את באר שבע שלפני.
עליזה לביא: אני לא אגיד מתי הייתי בצבא, אבל זה היה אי אילו שנים בשיכון ד', עשיתי פה גם את הקד"צ שלי, בהחלט העיר בשנים האחרונות זוכה למשב רוח רענן, לבנייה.
עליזה לביא: אני יכולה לספר לך על זוגות צעירים מירושלים שעוברים לגור כאן, מערכת חינוך משובחת ובאמת הרבה מאוד דברים קורים, כולל מענקים לרופאים בפריפריה, באוניברסיטה ועוד ועוד יוזמות נהדרות, ברוכות, ורק תמשיך.
עליזה לביא: אתמול ראינו אותך בעיתון גלובס, בתמונה יפהפייה.
רוביק דנילוביץ: כן, אני לא ראיתי, מה היה שם?
רוביק דנילוביץ: על מה זה היה?
עליזה לביא: על דברים שאתה אמרת, שהיום העתיד זה יזמות וראש עיר שלא מבין שיזמות - - - אתה אפילו יודע במה ציטטו אותך?
רוביק דנילוביץ: לא, כתבת ראיינה אותי לפני עשרה ימים, דומני, על פארק ההייטק ועל נושא ההייטק, למה חשוב להרים ולקדם את נושא התעשיות עתירות הידע.
רוביק דנילוביץ: זה באמת היה לפני עשרה ימים.
עליזה לביא: בפעם הקודמת שדיברנו דיברנו על סיור שלך שהיה אמור להיות בצרפת, לראות איך לפתח את מוזיאון המדע שלך, שאני אומרת לך שהוא אחד אם לא הכי טוב בארץ.
עליזה לביא: שלחתי אותך ללה וילט בפריז, אני לא יודעת אם אתה זוכר, בפריז.
רוביק דנילוביץ: בוודאי שאני זוכר.
עליזה לביא: ואמרתי לך שבסיורים הבאים שלך - - -
רוביק דנילוביץ: כן, בעקבות הביקור שלך בפארק קרסו, לדעתי זה היה, נכון?
עליזה לביא: וכולנו גם בדיונים בוועדת חוץ וביטחון, כל המעבר לעיר הבה"דים, הנושאים המורכבים, כמובן המעבר של צה"ל, ההשלכות, התרומה של העיר.
עליזה לביא: אז באמת אנחנו כאן גם בנושאים האלה, אבל את הדיון שלנו כאן הבוקר אנחנו נייחד לנושא שלשמו הגענו.
עליזה לביא: זנות בעיר באר שבע.
עליזה לביא: כמו בכל מקום אחר, אין פה משהו שאנחנו לא מכירים ממקומות נוספים, אבל כאן כנראה יש לו את הגוון התרבותי מקומי של העיר.
עליזה לביא: אם במקומות אחרים אנחנו מתמודדים עם נושא של דירות, דירות בבניינים, כאן אני יותר למדתי שהנושא הוא ברחוב, יש פה יותר זנות שהיא זנות רחוב באזורים ובשכונות בעיר, כמו שכונה ג', שבמהלך לילה ממוצע, ממידע שמגיע אלינו, זה שנשים עומדות שם בצמתים, אנחנו מקבלים פניות גם לוועדה, גם אנחנו, מתושבים, סדר גודל של 20 נשים שמספקות שירותי זנות למקומות פרטיים ומקומות ציבוריים.
רוביק דנילוביץ: המשטרה לא הוזמנה?
עליזה לביא: אני שאלתי לפני שהגעתי.
רוביק דנילוביץ: אני חושב שזה עוגן מאוד חשוב בדיון פה.
עליזה לביא: אז איפה המשטרה?
רוביק דנילוביץ: אנחנו היינו אמורים להזמין אותם?
אריאלה אהרון: אני חושבת שהיא כן הוזמנה.
אריאלה אהרון: מהכנסת הזמינו.
רוביק דנילוביץ: אנחנו הזמנו את אנשי המקצוע שלנו.
רוביק דנילוביץ: אני חושב שמשטרה חייבת להשתתף בדיון כזה, כי כל הנתונים נמצאים אצלה והיא זו שצריכה לאכוף.
רוביק דנילוביץ: מי היה אמור להזמין את המשטרה?
עליזה לביא: קודם כל אני רוצה לומר שהמשטרה משתפת איתנו פעולה, לכל הדיונים המשטרה מגיעה, יש לנו שיתופי פעולה מרמת מפכ"ל ועד באמת - - - אני יכולה לומר לך שמעבר לשיתוף פעולה אנחנו גם ניזונים מהמשטרה.
עליזה לביא: כלומר מי שהצביע בראש ובראשונה, אם התחלתי בנושא הזה כשהתמניתי ליו"ר ועדה, לפני חמש שנים, המשטרה היא זו שזיהתה את המעבר מדרום תל אביב לכיוון אַזוּר, לכיוון ראשון, ואז גם התחיל שיתוף פעולה עם העיריות, עם ראשי ערים.
עליזה לביא: יש ראשי ערים שמשתפים יותר טוב, יש שמשתפים פחות טוב, יש כאלה שחוששים אולי לאבד משמה של העיר אם הם יעסקו בנושא הזה, וההיפך הוא הנכון, אני חושבת שחברה נמדדת בסיוע, בטיפול במוחלשים.
עליזה לביא: זה ברמה המוסרית, זה ברמה הערכית.
עליזה לביא: המציאות שלנו מחייבת אותנו, יושבים פה כמובן אנשים טובים מהרווחה ומכל השירותים, לשאול איך נשים צעירות וילדים מגיעים למציאות הזאת, איפה אנחנו היינו, איפה הייתה מערכת הרווחה, החינוך, המסגרות שהיו אמורות לתמוך גם אם אין עורף משפחתי ולשאול את השאלות האלה כדי לראות גם איך לצמצם את התופעה.
עליזה לביא: מבחינת החקיקה בכנסת, אנחנו העברנו בקריאה טרומית את החוק להפללת לקוחות זנות, כלומר אנחנו בכיוון שמדינת ישראל תאסור על צריכת זנות.
עליזה לביא: אני מקווה מאוד שאנחנו נשלים את החקיקה עד סוף המושב הזה.
עליזה לביא: השרה שקד התחייבה שהיא מפרסמת את התזכיר המשפטי של החוק הממשלתי, אני מאוד מאוד מקווה, אם היא לא תעשה את זה אנחנו נקדם את ההצעות הפרטיות, אנחנו כרגע מחכים לה מבחינת ההצעות הפרטיות.
עליזה לביא: אבל לא רק כאן, בסוגיה הזאת, אנחנו העברנו חוק בנוגע לכרטיסים שזרוקים פה, אני יודעת שזה פחות בעיה כמו בערים אחרות.
רוביק דנילוביץ: אני מניח שזה יותר בערים תיירותיות.
מוסי רז: זה בעיקר תל אביב.
עליזה לביא: כן, תל אביב ואילת, שיש לנו שיתופי פעולה, הפיקוח בתל אביב לקח את זה אחרי שפנינו לראש עיריית תל אביב והתמודד.
עליזה לביא: כמו שאמרתי, כל מקום עם המבנה, עם המקור התרבותי.
עליזה לביא: מה שאנחנו שומעים כאן בעיקר, אדוני ראש העיר, זה זנות רחוב, הפרעה למרחב הציבורי, ההתמודדות היא כמובן משטרה, אבל גם הפיקוח העירוני.
עליזה לביא: אם זה דירות, אז יש את השימוש בחוקי עזר עירוניים שאוסרים על קיום מסחר בבניינים.
עליזה לביא: אפשר לבוא ולאכוף, לבוא ולבדוק, לבוא ולטפל וכמובן בשיתוף פעולה עם התחנה המקומית.
עליזה לביא: אין לי מושג למה המשטרה לא הגיעה, אנחנו נבדוק את זה.
רוביק דנילוביץ: כן, גם איתנו הם משתפים פעולה בצורה יוצאת מן הכלל, לקראת כל מבצע כשאנחנו מתריעים.
רוביק דנילוביץ: אולי בני אחר כך בנושא הזה ייתן את כל מה ש - - -
אתי כהן: יש לנו פגישות עבודה מסודרות, שוטפות עם המשטרה.
עליזה לביא: אז אולי לפני שאני אמשיך בנקודות הבאות באמת נשמע מכם מה אתם יכולים לשתף אותנו, לחדש, גם מבחינת ההיקף, ההתמודדות, הכלים שאתם מעמידים למיגור התופעה.
עליזה לביא: גם כמובן במיגור, אבל אם אפשר גם על השיקום.
רוביק דנילוביץ: אתי, את בנושא הזה ובני ירחיב בנושא של האכיפה, בבקשה.
אתי כהן: שמי אתי כהן, אני מנהלת את אגף הרווחה והשירותים החברתיים בעיריית באר שבע.
אתי כהן: הייתה לי הזכות לעשות הקמה של הפרויקט הזה ב-2010, כסגנית מנהלת האגף, ובשנה האחרונה הרחבה של כל מערך הטיפול לנשים נפגעות זנות מרמת האיתור, הקמנו יחידה טיפולית לנושא של הזנות, יש לנו את - - - החם שזה מרכז היום ודירת חירום, לינת חירום.
אתי כהן: כל הרצף הטיפולי הזה הוקם בשנה האחרונה.
אתי כהן: בשלב הזה יש הטמעה ולמידה של - - -
עליזה לביא: כמה מיטות יש לכם בדירה?
אתי כהן: יש לנו שש מיטות בדירה.
עליזה לביא: הבית פתוח 24/7?
אתי כהן: 24/7 כאשר יש לנו את היחידה האמבולטורית שהיא היחידה הטיפולית שהיא לזנות יותר דיסקרטית לאנשים שמגיעים ומקבלים את המענה הטיפולי השיקומי.
אתי כהן: יש את מרכז היום שהנשים מגיעות ושוהות שם במהלך היום, הם מקבלים פעילות העשרתית, עיסוק וכו' ויש את יחידת האיתור שיוצאת לשטח.
אתי כהן: דרך אגב, העליתם את הנושא של יחידה ג', אחת לשבוע יוצאת יחידת האיתור לתוך השטח על מנת לזהות את הנשים, ליצור איתן קשר ולהביא אותן לטיפול.
אתי כהן: ויש לנו את דירת החירום.