GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: כמה נשים יהודיות וכמה נשים ערביות יש כאן?
יהודית אילת אוזן: כרגע בדירת החירום יש לנו בין חמש לשש נשים ערביות, שזה הרבה, כי אם הדירה כוללת עשר - - - בחודשים האחרונים כן, יש התגברות של זה.
קריאה: שהמאפיינים של הנשים האלה הן - - -
יהודית אילת אוזן: הן הרבה מעבר לסיכונים שכולנו, אני מניחה שמי שנמצא פה מבין שחיים בזנות הם חיים בסיכון, אז מעבר לסיכונים האלה מתווסף הסיכון של חיים בחברה שמאיימת, רוב הנשים שלנו, אנחנו חוות איתן, הן באות מוכות, עם סיפורים של פחדים, 'יראו אותי', 'לא יראו אותי', אפילו בליווי לבית חולים אז אחת הנשים אמרה 'נראה לי שההוא בן דוד של הבן דוד שלי', משהו כזה 'והוא צילם אותי'.
יהודית אילת אוזן: אז הפחדים האלה הם הרבה יותר מוחשים וגדולים.
קריאה: כמה בסך הכול נשים הן ערביות?
קריאה: בסך הכול בפרויקט?
יהודית אילת אוזן: בסך הכול יש לנו בתוך דירת החירום כיום חמש-שש וזה משתנה, בסך הכול יש לנו קצת יותר, אני תיכף אגיד את זה, כי יש לנו בתוך הבית החם עוד נשים - - -
קריאה: כ-20% מהאוכלוסייה?
יהודית אילת אוזן: אפשר להגיד.
יהודית אילת אוזן: אני כן אגיד שיש פוטנציאל מאוד גדול שאנחנו מכירות נשים באיתורים, זה התכנס מאוד בעיר העתיקה, זנות של נשים ערביות בעיר העתיקה.
יהודית אילת אוזן: אנחנו ראינו שהן נדדו עכשיו לשכונה ג' מכיוון שבעיר העתיקה יש קצת - - -
עליזה לביא: אלה תושבות המקום או שהן מגיעות - - -
יהודית אילת אוזן: הן יכולות להגיע, חלק מהן מהצפון, חלק מהפזורה.
יהודית אילת אוזן: אני כן אגיד שהנשים מהפזורה ומהמגזר הבדואי מגיבות יותר בפחד, אבל כן יש נשים שמגיעות, יש לנו גם חסרות מעמד שאנחנו מכירים בסיורים.
יהודית אילת אוזן: הייתה אצלנו בדירת חירום אישה חסרת מעמד.
קריאה: תגדירי חסרת מעמד.
יהודית אילת אוזן: חסרת מעמד זה אומר שאין לה תעודת זהות ישראלית.
יהודית אילת אוזן: היא הייתה מירושלים במקור, אבל מהחלק שאין לו תעודת זהות.
יהודית אילת אוזן: לפי הסיפור שלה המשפחה שלה הייתה מעורבת - - -
מוסי רז: בירושלים יש תעודת זהות.
יהודית אילת אוזן: לא לכולם.
מוסי רז: אם היא ירושלמית היא צריכה להיות - - -
יהודית אילת אוזן: לא, מאזור ירושלים.
מוסי רז: אז היא לא ירושלמית.
יהודית אילת אוזן: אוקיי, מבחינתי, אני מבאר שבע, אתה יודע - - -
קריאה: מהנתונים שיש על המסגרת הזאת קרוב ל-50% ממוצא ערבי, זה תשע מ-15 בדירת החירום ופה מהבית החם זה תשע מ-19.
יהודית אילת אוזן: אוקיי, אלה אחוזים מאוד גבוהים.
יהודית אילת אוזן: אנחנו גם הולכים ורואים את התופעה.
יהודית אילת אוזן: אני גם אגיד שככל שיש פה נשים שמקבלות פה מענים אז מגיעות אלינו נוספות.
יהודית אילת אוזן: אני רואה את זה בקטע טוב, אני רואה שהן בסופו של דבר מתחילות לתת אמון יותר במה שנראה להן ממסד מנוכר ואני שמחה על זה.
עליזה לביא: יש לי שתי שאלות.
עליזה לביא: בסיור קודם שעשיתי במגזר הבדואי הם שיתפו אותי בכך שאם הן באות לקבל סיוע ועזרה הן מוחרמות על ידי השבטים שלהן, מנדים אותן, המחיר שהן משלמות.
עליזה לביא: מה זה אומר לגבי הנשים הללו, שהן בעצם כרתו גט עם ה - - -
יהודית אילת אוזן: כן, לגמרי.
קריאה: הנשים שמגיעות לפה עברו כבר את כל השלבים האלה, כלומר הן מחוץ לחברה.
עליזה לביא: הן חסרות עורף לחלוטין.
עליזה לביא: בסדר, רציתי להבין.
עליזה לביא: דבר שני, מהניסיון שלכן, ואני רואה את המספרים, האם יש מקום להפריד, כלומר דירות נפרדות לנשים ערביות ויהודיות?
יהודית אילת אוזן: קשה לי להגיד את זה, אנחנו עברנו תקופה מאתגרת כי בתוך דירת החירום זה יחסית חדש לנו, העניין של הנשים וגם ההיקף, אז כן עברנו איזה שהם אתגרים, אבל אני באמת חושבת שהיום יש משהו בשותפות גורל הזאת שהוא אפילו מרגש, באמת.
יהודית אילת אוזן: היה לא קל, אני חושבת ש - - -
עליזה לביא: מה זה לא קל?
יהודית אילת אוזן: למשל באזור של פסח אז מה פתאום יש איזה כפייה של שמירה על - - -
עליזה לביא: מצות?
יהודית אילת אוזן: כן.
יהודית אילת אוזן: וככה קצת הכניסו חמץ הביתה והייתה קצת מתיחות סביב הדבר הזה.
יהודית אילת אוזן: היו עניינים.
יהודית אילת אוזן: הייתה מתיחות, אנחנו עדיין יכולות לשמוע אישה שבאה ואומרת 'הערבייה הזאת' וברור שאנחנו מתקנות, אבל אני חושבת שהיום אנחנו רואות אותן ביחד.
קריאה: - - - הנשים, יש משהו בחיבור ובהרמוניה ש - - - יש ימים שבהם ההרמוניה מאוד בולטת ויש ימים שפחות, כמו בין כל האנשים בסופו של דבר.
יהודית אילת אוזן: אני אוסיף לזה ואומר שככל שהנשים חוות את המקום הזה כבית הרבה פעמים מושלכים כל הרגשות שלהם על בית אלינו, 'את אוהבת אותה יותר', 'את מפלה', חיכוכים.
יהודית אילת אוזן: זה קורה, זו תופעה יומיומית ובתוך זה נכנס גם העניין הזה של ערביות-יהודיות.
יהודית אילת אוזן: אבל גם בתוך הקבוצה של הנשים הערביות אז הייתה תקופה שהן היו קבוצה נורא מגובשת וגם שם יש מחלוקות וריבים ועריקה מצד לצד.
יהודית אילת אוזן: זאת אומרת כרגע אני לא חווה את זה כבעיה - - -
קריאה: אין איזה חסם ש - - -
יהודית אילת אוזן: לא, זה לא הדבר שאני אגיד עכשיו שצריך להפריד וערביות לחוד - - -
קריאה: אני יכולה להגיד, מתוך הנשים שבמקלט לנשים מוכות, כשאנחנו מכניסות לשם נשים מהאזור, נשים בדואיות - - -
קריאה: גם שם יש אחוזים של ערביות.
קריאה: נכון, במגזר.
קריאה: קודם כל מתוך היכרות עם החברה כבר המון המון שנים, מסגרת שמסומנת לנשים מסוימות בתוך החברה אין לה הרבה אפשרות להתקיים בשלום ולתת שירות נאות לנשים.
קריאה: היא תסומן.
קריאה: אלה נשים שעברו את כל הגבולות, היא תסומן והיא תהפוך להיות מוקד לגנאי ולאיומים.
קריאה: אנחנו לא רוצים את זה, כשהן משתלבות בתוך מסגרות יהודיות הן מקבלות את הסיוע ואת העזרה בצורה מקצועית מצוינת בכל המסגרות שאנחנו עושים את השילוב הזה והן מצליחות להתקדם ואנחנו מצליחות לקדם אותן.
קריאה: זה קשה כי הן באות מרקע של חסם ושל פגיעות הרבה יותר עמוק מנשים אחרות, אבל אפשר לסייע להן הרבה יותר טוב ולשמור עליהן יותר טוב.
עליזה לביא: אני רק שאלתי את זה משום שהייתי שותפה להחלטה להקים מקלט לנשים חרדיות ו - - -
יהודית אילת אוזן: אני יכולה להגיד שאין לנו מספיק פרספקטיבה גם להגיד את זה.
קריאה: יש פרספקטיבה מכיוון ש - - - חלק משמעותי של נשים ערביות וזה לא עולה כצורך, אפשר לגשר בקטע תרבותי, נגיד עו"ס דוברת ערבית.
קריאה: אני רוצה להגיד שבהקשר הזה של העמותה כן יש פרספקטיבה מכיוון שאנחנו שיש לנו גם את המקלט וגם - - - טיפול בגברים אלימים וגם מסגרות נוספות, אני חושבת שהעירוב הזה בין יהודים לערבים, אני חושבת שיש לו ערכים מוספים משמעותיים ברמה של קבלת השונה, של קבלת האחר ושל הלמידה לחיות ביחד - - - ראינו את זה ב'צוק איתן', במקומות שהיו מאוד מאתגרים, שיש נשים יהודיות, ערביות, פלסטינאיות, יושבות יחד בתוך המקלט, רצות ביחד לממ"ד, כל מה שקורה סביב זה.
קריאה: ראינו את זה בהרבה מאוד מהמסגרות שלנו, כל המסגרות הטיפוליות, אני חושבת שזה חשוב מאוד וזה לא יהיה נכון עכשיו להפריד.
קריאה: יש קטינות?
יהודית אילת אוזן: לא.
יהודית אילת אוזן: אין לנו קטינות.
קריאה: יש - - - עם המרחב בבאר שבע?
יהודית אילת אוזן: עדיין לא.
עליזה לביא: הל"ב.
יהודית אילת אוזן: אבל הוא לא עובד 24/7.
עליזה לביא: רגע, יש פה את הל"ב.
יהודית אילת אוזן: הוא בהקמה.
עליזה לביא: באר שבע היא אחת מה-13.
עליזה לביא: יהודית, מה משך הזמן של אישה?
יהודית אילת אוזן: בעיקרון זה מוגדר עד שנה.
מוסי רז: מה זאת אומרת, אחרי שנה את מוציאה אותן?
יהודית אילת אוזן: אנחנו לא מוציאות.
יהודית אילת אוזן: בסופו של דבר אני חושבת שהקיום של מסגרת כזו זה באמת הגמישות והיכולת לראות כל אישה והצרכים שלה וברגישויות שלה.
יהודית אילת אוזן: אין מצב שאנחנו נגיד לאישה 'לא, עברת שנה, לכי', אנחנו כן מתייחסים לעניין של שנה כי זה מתמרץ את התהליך הטיפולי קצת.
יהודית אילת אוזן: זאת אומרת הוא מאתגר אותה, היא יודעת שהיא צריכה להתארגן, אז 'אוקיי, אז אני פה תקופה ובואי נתחיל לעשות צעדים מתקדמים', אבל אנחנו לא זורקות אף אישה.
יהודית אילת אוזן: אולי אפרת תכעס עליי על זה - - -
אפרת שרעבי: לא, אני איתך, אבל יש חשש שאנחנו נהפוך את הזנות ליותר נוחה, אם אנחנו נספק אוכל ולינה אז היא תגיד 'אוקיי, כל הצרכים שלי מסופקים ואני יכולה להמשיך בעיסוק הזה', בניצול הזה.
אפרת שרעבי: אז אנחנו רוצים להגיד שאנחנו נמצאים כאן בשבילה, אבל היא לא יכולה לעבור פרק זמן בלי שהיא עושה עם עצמה משהו.
אפרת שרעבי: אז אם עוברת שנה והיא נמצאת ולא התקדמה בשום דבר, אז אנחנו אומרים לה 'סליחה, עכשיו הגיע הזמן לעשות עוד פעם גמילה', 'עכשיו הגיע הזמן לעשות אבחון פסיכיאטרי כדי לראות', משהו ש - - -
יהודית אילת אוזן: לכל אחת מהנשים יש תכנית טיפולית, גם הנשים שנמצאות בחירום.
אפרת שרעבי: זה לא בא - - - החיים של הזנות לצד הדברים שאנחנו נותנים כאן.
אפרת שרעבי: אנחנו לא רוצים לקבע את הדבר הזה בחיים שלה, אנחנו רוצים להוציא אותה מכאן.
אפרת שרעבי: לכן צריך קצת להלחיץ אותה מדי פעם, לגרום לה לעשות עוד פעולה למען עצמה.
עליזה לביא: כמה נשים עברו את המסגרת הזו?
יהודית אילת אוזן: בדירת חירום היו לנו השנה, מאז שפתחנו, שזה ביוני, ולקח זמן עד שזה נעשה מלא, זה לא ביום אחד, היו לנו כ-30 נשים שהיו בדירת החירום בפרקי זמן כאלה ואחרים.
עליזה לביא: כשהיום יש פה שמונה.
יהודית אילת אוזן: היום יש לנו עשר, לדעתי.
יהודית אילת אוזן: הן חוזרות השתיים?
קריאה: אבל יש את הבית החם.
יהודית אילת אוזן: כן, יש לנו מסגרת באותו מרחב, דיברתי עליה, שהיא הבית החם.
יהודית אילת אוזן: אני שוב אומרת, לנשים עם פרופיל דומה, אני קוראת להם נשים במצב ביניים, חלקן כבר יכול להיות שהן לא במעגל הזנות, חלקן בשימוש מזדמן בסמים, רובן מקבלות תחליפי סם.
יהודית אילת אוזן: אבל להגיד שהן נקיות מסמים ומזנות זה קשה לנו להגיד וזה שהן נמצאות כאן מקבלות מעטפת מאוד רחבה, מאוד משמעותית, בעיניי זה משהו שעוזר להן לא ליפול שוב ולהידרדר לזנות ולסמים.
יהודית אילת אוזן: זה מאתגר מאוד, אנחנו בהחלט בונות איתן איזה שהיא תכנית ויש ראייה קדימה, יש נשים מהמסגרת הזאת שיצאו לעולם העבודה.
עליזה לביא: זה מביא אותי לשאול לגבי תעסוקה, הכוונה, כלים, קורסים.
יהודית אילת אוזן: אני אמרתי שפיתחנו מיומנות מאוד גדולה בלעשות מיצוי זכויות מול ביטוח לאומי, יש לנו קשרים עם ביטוח לאומי, אנחנו יודעים מה צריך להביא ואיך צריך להציג את האישה שהיא צריכה לקבל נכות.
יהודית אילת אוזן: אנחנו משתמשים בקהילה, בפרויקטים שקיימים בתוך הקהילה, יש מעגל החיים והתעסוקה, הנשים שלנו משולבות.
יהודית אילת אוזן: אנחנו רוצים לפתוח איזה שהיא סדנה - - -
עליזה לביא: דוגמה, תני לי דוגמה למה משולבות.
יהודית אילת אוזן: הנשים שלנו משולבות ב - - -
אתי כהן: בתעסוקה, הכנה לתעסוקה והשמה בעבודה.
יהודית אילת אוזן: כן, השמה בתעסוקה וגם ליווי, כי החלקים של תעסוקה זה לא רק למצוא עבודה, מן הסתם, כולנו, אני מניחה, מבינים את זה.
עליזה לביא: יש נשים שנמצאות פה ועובדות באיזה - - -
יהודית אילת אוזן: כן, עכשיו יש לנו נשים שעובדות.
אפרת שרעבי: זה החלק של הנשים שהתחום של השיקום, שבו אנחנו צריכים לעשות פה קפיצת מדרגה, גם בחלקים של האיתור וגם בתחום של הטיפול, זאת אומרת יש נשים כאלה, אבל אנחנו צופי פני עתיד, בשביל לחדד את הדגש הזה, לאתר יותר נשים בזנות דיסקרטית, לאפשר להן הכשרה תעסוקתית אחרת, ליווי תעסוקתי ובאמת לצאת מהמעגל הזה, שהוא יכול להיות מאוד נוח, של חיים בזנות דיסקרטית.
אפרת שרעבי: אתה נותן שתיים-שלוש משמרות להשלמת הכנסה, במקביל אתה עושה משהו אחר במשך היום ואתה יכול לחיות ככה גם שנים.
אפרת שרעבי: לצאת מהנוחות הזאת לוקח זמן וזה דורש גם מיומנות מיוחדת מצדנו, גם לאתר אותן וגם להיות אטרקטיבי לצרכים שלהם.
עליזה לביא: ה - - - שנתנה לי זריקה זה היה כשנכנסתי לאחת הדירות, זה היה יותר ספא בראשון, והאישה, היא הייתה אוצרת במוזיאון, עם תואר באמנות והשלימה - - -
אפרת שרעבי: את היית ב'סלעית' כשדיברה העובדת הסוציאלית מול השרה שקד?
עליזה לביא: זה התחיל מחוב שהיה לה לחברת פלאפון, היא לקחה הלוואה בשוק האפור וכך זה המשיך.
עליזה לביא: היא משלימה הכנסה.
יהודית אילת אוזן: לא דיברנו על היחידה הטיפולית.
יהודית אילת אוזן: יש לנו סיפורים מרגשים מאוד של נשים שבאמת יצאו.
יהודית אילת אוזן: עכשיו, סיפורים בזמן האחרון, לפעמים זה לוקח הרבה מאוד זמן, יותר ממה שאנחנו אולי לפעמים יש לנו סבלנות לתהליך הזה, אבל ממש סיפורים אחרונים.
יהודית אילת אוזן: יש אישה שאני מלווה כבר מתחילת החיים שלי ב'בשבילך'.
יהודית אילת אוזן: עשינו איתה המון כדי ש - - - היא בזנות דיסקרטית, היא לא מכורה - - -
עליזה לביא: אבל איך היא הגיעה אלייך אם היא דיסקרטית?
יהודית אילת אוזן: זה היה ממש בהתחלה, אז נראה לי שהיא הגיעה דרך מסל"ן, זה ממש היה בתחילת הדרך והיא קיבלה ליווי משמעותי.
יהודית אילת אוזן: כמעט כל דבר שאפשר להעלות על הדעת היא קיבלה ועדיין לא קרה הרגע שהיא יצאה לגמרי מעולם הזנות.
יהודית אילת אוזן: בשנה האחרונה, לפני שנה בערך, היא עבדה בזנות דיסקרטית בתל אביב.
יהודית אילת אוזן: אני לא אומרת 'עבדה בזנות', זה נפלט לי, היא הייתה בזנות בתל אביב והייתה פשיטה של המשטרה והביאו את כולן ל'סלעית'.
יהודית אילת אוזן: היא הגיעה ל'סלעית' ואמרה 'לא, לא, לא, אני רוצה לדבר עם העובדת הסוציאלית שלי מבאר שבע' ואז היא יצרה איתי קשר.
יהודית אילת אוזן: ברור שזה לא הדבר היחידי שגרם לה לצאת מהזנות, אבל זה היה הטריגר שהשלים את התהליך, היא כבר מעל שנה בעבודה נורמטיבית.
עליזה לביא: איך היא הגיעה למקום העבודה?
עליזה לביא: מי חיבר, מי יזם?
יהודית אילת אוזן: את מקום העבודה הנוכחי, אני עזרתי לה במקרה.
יהודית אילת אוזן: עזרתי לה לחפש, היא ניסתה כל מיני מקומות, אבל היא הגיעה למקום שהיא ככה מאוד מרוצה.
יהודית אילת אוזן: אתמול התקשרה אליי מטופלת שלנו שאני מלווה הרבה זמן, היא עבדה במוקדי של בריאות כללית, של בזק און ליין, כל מיני מוקדים כאלה טלפוניים, לא הייתה מאושרת בכלל.
יהודית אילת אוזן: אני אגיד אפילו שהיא חוותה את האוזניות כפולשים לה, כמשהו ממש חודרני, היה לה ממש קשה לעבוד, שזה נראה סבבה לעבוד במוקד טלפוני, אבל היא הרגישה שזה חודרני ולא הצליחה להשתלב בשום עבודה ועכשיו היא התחילה לעבוד, אני אגיד באחד המקומות פה ב'יחדיו', אתם לא יודעים, היא התחילה לעבוד כמדריכה באחד המקומות הטיפוליים שפנויים.
יהודית אילת אוזן: היא פשוט אומרת לי 'אין בוקר שאני לא מחכה להגיע כבר למקום העבודה'.
יהודית אילת אוזן: היא התקשרה אתמול, היא ידעה שאת מגיעה לפה, אני חושבת שהיא מכירה אותך, שיכול להיות שנפגשתן, היא אמרה 'אני מאוד רוצה לבוא ולספר את זה'.
עליזה לביא: היא פה?
יהודית אילת אוזן: לא, היא עובדת.
יהודית אילת אוזן: אז זה אחד הסיפורים.
יהודית אילת אוזן: מה שאני רוצה להגיד בכל הדבר הזה זה לא רק לספר את זה אלא להגיד שהתהליך הוא ארוך ומתמשך ולעתים לוקח המון שנים וללא הנשימה הארוכה הזאת והאמונה הזאת שאנחנו מחזיקות יום יום שעה שעה שיכול להיות אחרת זה לא יכול לקרות.
יהודית אילת אוזן: לפעמים יש לנו פה מטופלות שהן שמונה שנים, איך זה יכול להיות?
יהודית אילת אוזן: כן, שמונה שנים הליווי והתמיכה - - -
אפרת שרעבי: אבל זה כמו מים על סלע, בסוף אנחנו מצליחים לסדוק.
אפרת שרעבי: כשיש מרכזי יום ויש הוסטלים מרבית הנשים שמגיעות לשם הן מדירת החירום, זאת אומרת משהו בסוף מצליח, משהו נסדק.
עליזה לביא: מה לגבי קורסים לתעסוקה של משרד הרווחה?
יהודית אילת אוזן: כרגע לא השתלבו אצלנו נשים בקורסים כאלה.
אפרת שרעבי: עשינו איזה שהיא אוריינטציה - - - העבודה, יש מישהי שממונה בתחום של אוכלוסיות מיוחדות שיכולים להגמיש את הקריטריונים ולעשות דברים מאוד ייעודיים לנשים כאלה.
אפרת שרעבי: מאוד קשה להגיע לשיתופי פעולה כי הנשים האלה צריכות חליפה אישית, קשה להן להשתלב בקורסים, קשה להשיג שש-שבע נשים כדי לפתוח קבוצה למשהו מסוים.
אפרת שרעבי: כל אחת עם החלומות שלה, עם העניינים שלה, בדברים האלה זה תפירת חליפה.
יהודית אילת אוזן: יש נשים שרוצות לדבר.
עליזה לביא: זה הזמן שלכם.
יהודית אילת אוזן: לא, נשים מטופלות.
קריאה: יש נשים שהיו רוצות להגיע ואין להן מקום?
יהודית אילת אוזן: זה עוד לא קרה לנו.
יהודית אילת אוזן: בשבוע שעבר אפשרנו למישהי לישון גם בסלון כי אין מצב שאישה תגיע לפה ותהיה ברחוב ותהיה חשופה.
עליזה לביא: מה זה תגיע?
עליזה לביא: היא באה ודופקת?
יהודית אילת אוזן: כן, זה יכול להיות.
עליזה לביא: מה הרוב, מאותרות?
יהודית אילת אוזן: הן מאותרות.
יהודית אילת אוזן: הרוב מאותרות, אבל כן, אני אמרתי ש - - -
קריאה: אם תהיה ניידת של משרד הבריאות שמבטיחים לנו - - -
עליזה לביא: מה זה אם?
עליזה לביא: לא אם, אחרי הסכמה והייתי אצל מנכ"ל משרד הבריאות בשבוע שעבר והניידת של תל אביב תגיע לפה.
יהודית אילת אוזן: אני רוצה להגיד שהניידת בחיפה עשתה לנו שירותים.
קריאה: זה יכול לתת בוסט פה לאיתור, לעשות משהו אחר.
יהודית אילת אוזן: לאיתור הדיסקרטי.
קריאה: גם לאיתור הדיסקרטי.
יהודית אילת אוזן: לאיתור הדיסקרטי, כי אז יש את הטיקט הרפואי, המענה הבריאותי.
עליזה לביא: הדיסקרטי עובד פה בדירות?
יהודית אילת אוזן: יש דירות.
יהודית אילת אוזן: אני כן אגיד שאנחנו לא הצלחנו להבין את כל התופעה של הזנות הדיסקרטית פה בבאר שבע, היא הרבה יותר מוצפנת, הרבה יותר.
יהודית אילת אוזן: זה לא כמו בתל אביב שאת יודעת שיש פה את הדירה הזאת, אין מוקדים ברורים, אנחנו כן התקדמנו והתחלנו להעסיק מדריכת איתור ואנחנו מרגישים שזה תפקיד שעוזר לנו לקבל יותר מידע, אז יש לנו קצת יותר מידע.
יהודית אילת אוזן: אני מאמינה שכשהניידת תיכנס אז תהיה לנו אפשרות להיכנס יותר לדירות.
אתי כהן: לא ברור החלק דיסקרטי.
אתי כהן: היא אומרת יותר או פחות.
יהודית אילת אוזן: לא, יש, אין ספק.
יהודית אילת אוזן: מדריכת האיתור אומרת שלפי הרמזים שהיא מדברת יש איתור.
קריאה: בתפוסה מלאה לכמה הגעתם כאן?
עליזה לביא: 11.
קריאה: לא, רק הלינה.
אפרת שרעבי: אני אומרת שהמקום הזה נותן בעיקר מענה לנשים שנמצאות בזנות רחוב.
אפרת שרעבי: את רוב הנשים בזנות בבאר שבע אנחנו יודעים, מכירים אותן, להן אנחנו נותנים כיסוי יפה, הבעיה שלנו בכיסוי זה סביב זנות דיסקרטית.
אפרת שרעבי: לכשיגיעו אנחנו נמצא את הדרך לעבות את השירות, בסך הכול אנחנו מדברים על מרכז יום, מרכז אמבולטורי, שיחה, קבוצה, הכוונה.
איריס עזרא: אני חושבת שחשוב לחדד שאנחנו מדברים פה על הלינה באמת, שקיימת בשנה האחרונה, שיש בה 11 נשים, לצד זה יש פה מרכז יום, בית חם, זאת אומרת יש פה בין 20 ל-30 נשים שנמצאות פה כל הזמן, ביום.
איריס עזרא: זאת אומרת כל הזמן יש פה קבוצה מאוד מאוד גדולה של נשים, מתקרב ל-30 נשים, שנמצאות פה כל יום מכל האזור ומקבלות פה טיפולים מגוונים.
איריס עזרא: זאת אומרת זה לא רק ה-11 נשים שישנות פה.
עליזה לביא: אנחנו מכירים את זה.
עליזה לביא: טוב, אנחנו - - -
יהודית אילת אוזן: כן, ש'.
יהודית אילת אוזן: ש' כתבה לי מכתב.
עליזה לביא: כן, אז בואי, ש', אנחנו רוצים להכיר אותך.
יהודית אילת אוזן: היא רוצה להקריא.
ש': קודם כל אני נורא מתרגשת.
ש': אני הכנתי מכתב, כי קשה לי לדבר.
ש': אני אקרא לכם אותו.
ש': קודם כל כל הכבוד לכם שאכפת לכם ושאתם באים לכאן ורואים את המקומות ונפגשים איתנו ולא מפחדים.
ש': כתבתי את המכתב הזה לעליזה לביא.
עליזה לביא: תספרי לנו מאיפה את.
ש': אני רואה אותך בוועדה של הכנסת בערוץ 22, אני רואה שם את כל הוועדות.
עליזה לביא: רק תגידי לי איפה נולדת.
ש': אני נולדתי ברחובות, אני אמא לארבעה ילדים, אני הייתי במעגל הזנות והסמים, יצאתי לפני שמונה שנים ואני ממשיכה להתקדם ואני גם נלחמת.
ש': גם הקמתי פרויקט בפייסבוק, ישן כבר, אבל שהיה להרים את הזעקה שלנו, להצעת החוק הזו של הפללת הלקוח, כמה זה חשוב.
ש': כתבנו שם סיפורים והמון המון ואז מצאתי את המקום המדהים הזה.
יהודית אילת אוזן: אני רק אסביר שש' הייתה באיזה שהוא משבר ואפשרנו לה להיות פה במינהל החירום, למרות שהיא כבר לא ב - - -
ש': אני אדבר איתכם פתוח.
ש': אני ניסיתי להתאבד, אני ניסיתי לקפוץ מגשר, כי זנות אני לא רוצה.
ש': לא זנות ולא סמים והיה לי מצב בחיים ששוב פעם הייתי בלי בית ושוב פעם הייתי צריכה לחזור לזנות וכבר העדפתי לקפוץ מגשר, העיקר לא לחזור למקומות האלה.
ש': ואז איכשהו הקבוצה, אם שמעתם עליהם, 'לא עומדות מנגד' הביאו אותי ליהודית, שהיא אישה מדהימה.
קריאה: מסכימות.
עליזה לביא: את מרחובות והגעת לדירה פה?
ש': לא, התגעגעתי כל החיים, מגיל 16 אני בעצם ברחובות.
ש': התחתנתי, הבאתי ילדים, התגרשתי, זה היה ממש, הסיפור שלי הוא ממש מורכב.
ש': ברשותכם, אני אקרא את המכתב.
ש': אני מתרגשת, אני באה לבכות שאכפת לכם.
ש': דרך אגב, כשהציעו את החוק לסגור את הטלפונים, אני ישבתי בבית כמו ילדה קטנה ובכיתי.
ש': זה מה זה חשוב, שלא יהיה אפילו טלפון למצוא בחורות.
ש': טוב, אז שלום, חברת הכנסת עליזה לביא ולכל חברי הכנסת שנמצאים פה.
ש': שיש עוד גבר שמצטרף לזה ושמתרגש - - -
עליזה לביא: חבר הכנסת מוסי רז.
ש': אני כותבת לך כי אני מאמינה בדרכך שנותנת לנו כוח ולעוד נשים כמוני, אשר יצאו ועדיין נמצאות במעגל התופת.
ש': היום את מגיעה לבקר כאן אצלנו ב'בשבילך' ואני לא חושבת שיש לך מושג כמה זה מרגש לראות מישהי שאכפת לה ושפועלת למעננו.
ש': את יודעת, אנחנו נתפסות אזרחיות סוג ז', בסוגריים זונות, כאשר החברה שלנו מעדיפה להתעלם ובכך גם להתעלל.
ש': אני לא יכולה להרחיב לך על סיפור חיי, יותר חשוב לי להסביר לך כמה '
ש': בשבילך' הוא מקום חשוב אשר חייב לקבל את העזרה המרבית.
ש': אני הגעתי לכאן שבורה אחרי ניסיון התאבדות 22 שלי והמקום והבית המדהים הזה הרים אותי.
ש': היום כבר שכרתי דירה בדיור ציבורי - - - כי הבית החם הזה נותן לנו מענה להתחיל גם אם אנחנו נופלות.
ש': המקום הזה, במיוחד יהודית מרימה אותנו.
ש': ללא המקום הזה מהמעגל שאני באתי ממנו זה יאפשר לעברייני המין להמשיך לבצע בנשים ובילדים ובגברים את הסטיות המיניות שלהם באופן חופשי.
ש': ב'בשבילך' יש אפשרות לברוח, זה מקום שנותן המון חום ואהבה, ביטחון וסוג של יציבות.
ש': כל הצוות - - - הייתי בהמון מקומות ו'בשבילך' מדורג אצלי במקום הראשון.
ש': כמו כן הייתי רוצה להמשיך לראות עוד חברות כנסת וחברי כנסת שיגיעו וייתנו - - - גם למעננו - - - תודה שאת מגיעה וכולי נרגשת לקראתך, אבל גם כמה חשוב בשבילך שחוק הפללת הלקוח שיכרוך גם את שיקום הילדים והילדים והנוער והגברים אשר לכודים במעגל התופת.
ש': אז ברוכה הבאה לעולם שלנו שבו את יקרה מכל, ברוכה לבית החם שלנו, המפלט שלנו, אני מקווה שתתרשמי ויודעת שכן.
ש': באהבה ממני, אני מאמינה שתילחמי גם לתקציב וגם למען הצדק והאמת.
ש': אני מה זה מצטערת שאני בוכה.
ש': ועכשיו לאיילת שקד, שתוקעת את החוק - - -
קריאה: היא כתבה מכתב גם לאיילת שקד.
ש': - - - לא יועץ, לא אף אחד.
ש': כלום.
ש': קשה לי לבטוח באנשים ואני רוצה להגיד שהמציאות המשתנה והיא כבר משתנה.
עליזה לביא: את רוצה לבוא לדבר בוועדה?
עליזה לביא: איילת תגיע עוד חודש לדיון בוועדה על החוק.
ש': אני רוצה להישאר אנונימית כי יש לי ילדים ושם יבואו עיתונאים.
עליזה לביא: בסדר, את צודקת.
עליזה לביא: אנחנו נקרא את המכתב שלך.
ש': אני חשבתי לבוא עם פאה ומשקפיים, כבר תכננתי את הכול.
עליזה לביא: כמו מישל אובמה.
ש': כן, זה חשוב שתעבירו לאיילת שקד את המסר הזה שזה בלתי אפשרי שזה ייקח שנתיים אחרי ההצעה הטרומית, זה לא הגיוני בכלל.
עליזה לביא: את ממש עוקבת, אני רואה.
יהודה גליק: ש', אין לך במה להתבייש, את גיבורה גדולה מאוד.
ש': אני לא מתביישת, אני מתרגשת לראות שלאנשים אכפת, כי אני באה מעולם שלא אכפת, אנשים יורקים עליך, אנשים אונסים אותך, אנשים משפילים אותך, אנשים עושים לך מה שהם רוצים ופתאום אני רואה אנשים מגבוה מגיעים ובאים לתרום ובאים לראות ובאים ומתעניינים בנו, שאנחנו בדרך כלל לא נחשבות.
ש': אנחנו לא נחשבות, אתה יודע את זה.
ש': בן אדם כמוך בא לכאן, שאתה מייצג את החברה הדתית, שבדרך כלל אתה יודע מה זה אומר, אני לא צריכה להסביר לך הרבה וזה מרגש אותי.
יהודה גליק: גם אני - - -
עליזה לביא: ש', את יודעת שאת צריכה ללמוד משפטים.
קריאה: עבודה סוציאלית קודם ואז משפטים.
עליזה לביא: את ממש יכולה להיות ליטיגטורית מעולה.
ש': ואני רוצה לשמוע מכם קצת מה הכיוון, מה התקדמתם שם.
עליזה לביא: מה שאני יכולה להגיד לך, שנתת לנו זריקת אנרגיה כדי לבוא ובאמת מה שנקרא - - -
ש': סליחה שאני בוכה.
עליזה לביא: זה בסדר גמור, אני אקח את הדמעות שלך איתנו.
עליזה לביא: אני משתדלת ואני עובדת מאוד קשה כדי לקדם את החוק, אבל אין ספק שהדברים שאמרת עכשיו מחייבים אותי יותר לעשות את הכול כדי שבאמת לא - - - יהודה, אתה ומוסי שותפים נאמנים.
עליזה לביא: תדעי לך שאנחנו גברים נשים בתוך המאבק הזה.
עליזה לביא: תראי, הנושא הוא נושא לא קל, יש פה שרת משפטים שיכלה לעזור לנו כבר להעביר את החוק הזה ואם אנחנו נלך לבחירות כל העבודה שלנו תרד לטמיון.
עליזה לביא: אנחנו מאוד מאוד רוצים להעביר את זה בקריאה ראשונה ואני מבטיחה לעדכן אותך, אני אקח את הטלפון מיהודית ואני מבטיחה שנעדכן אותך בכל מידע שיהיה לנו.
ש': עכשיו היה את ההצעה של חסימת הטלפונים של נערות הליווי וזה, אז הייתה חברת כנסת שגם היא - - - שכחתי את השם שלה - - -
יהודה גליק: מרב מיכאלי.
ש': לא, היא מבנט, היא דתייה.
מוסי רז: שולי מועלם.
ש': אז זה יהיה במושב הזה.
ש': אז אם אתם תאחדו כוחות בנושא הזה.
ש': קודם כל צריך לעשות - - -
עליזה לביא: ש', קודם כל אני רוצה להגיד לך שבנושא הזה זה התחיל - - -
יהודה גליק: - - - זה עבר פה אחד.
עליזה לביא: כן, 70 חברי כנסת.
עליזה לביא: קודמינו התחילו עוד לפנינו, אורית זוארץ ובאמת יש פה עבודת רבת שנים, גם בנושא שדיברת עליו עכשיו, יש פה הצעה ממשלתית שנרתם אליה גם השר לבטחון פנים ואנחנו מקדמים את זה בכל הכוח.
עליזה לביא: אני רוצה לומר לך שסוף סוף כל הנושא של חשפנות מוגדר ויוגדר כזנות ובשבוע הבא יזמתי פאנל מאוד מאוד גדול, בפעם הראשונה, בלשכת עורכי הדין בכנס שלהם באילת.
עליזה לביא: אנחנו נשב גם עם השופטת הראשונה בארץ, שופטת בפועל, שהיא זו שהגדירה את אזור רמת גן ובאה ואמרה שחשפנות זו זנות ואנחנו יחד, גם הרשות השופטת וגם הרשות המחוקקת וגם כל האנשים הטובים פה , של הארגונים האזרחיים ושל משרדי הממשלה, ואני מוכרחה לומר ושוב לחזור ולחזק את ידי מנכ"ל משרד הביטחון שבאמת הקים את הוועדה, וגם של השר.
עליזה לביא: יש פה היום פריצת דרך, יש פה הרבה נשים שמלוות את התחום הזה הרבה מאוד שנים ובאמת קורים בו דברים.
עליזה לביא: זה לא מספיק.
עליזה לביא: אנחנו כאן כדי לעשות את זה טוב יותר ושפחות פחות פחות ילדות וילדים, נערות ונערים, נשים וגברים ימצאו את עצמם על הרצף הזה של הזנות, גם למנוע, גם חינוך וגם שיקום.
ש': יש לי עוד משהו.
ש': הקנסות האלה מאוד חשובים, שהלקוחות האלה יקבלו קנסות.
ש': זה מאוד חשוב כי זה יילך ל - - - הנה, היום, כשהגעתם נשברה לי השן, סליחה שאני כל כך פתוחה, אבל אפילו טיפולי שיניים אנחנו לא יכולות לעשות.
ש': אפילו שאנחנו יוצאות ממעגל הזנות אנחנו חוזרות לזה כי זה נורא קשה לנו בנושא ה - - -
עליזה לביא: אז גם כאן אני יוזמת חוק, חוק שכל מה שקשור לנכות - - -
ש': יש לי נכות היום.
עליזה לביא: כן, אבל נכות שנובעת מהתקופה על הרצף של הזנות תהיה מוכרת.
עליזה לביא: וכאן אנחנו עדיין בעבודה, צריכים לקדם את החוק ואת כל מה שקשור - - -
ש': הכי חשוב שהקנסות האלה יהיו קנסות שיעברו לשיקום הנשים ונורא חשוב להגדיל את התקציבים למקומות האלה.
עליזה לביא: יש לנו הצעת חוק שקשורה בעניין הזה.
ש': כי אם לא אז - - - המקומות האלה - - - אני ישנתי במדרגות, אני הייתי מתקלחת בקופות חולים, היו אונסים אותי על בסיס יומיומי, כל אחד, ואחר כך התחלתי לעבוד בזנות וגם הזנות היא אונס, היא גם לא מרצון, את אומרת כן בפה, אבל הנפש שלך צועקת לא.
ש': ואז את צריכה לעבור את זה על בסיס יומיומי.
ש': אם אנחנו נעשה קנסות לאנשים האלה שייתפסו, אז הכסף יועבר אלינו ואנחנו נשקם את החיים שלנו וזה כן יפחית.
ש': אולי זה לא יעלים את הכול, אבל זה כן יפחית וכן יעזור לשקם את כולנו.
ש': ואני מה זה שמחה ומה זה תודה לכם ומה זה היה חשוב לי לראות אותךָ פה.
ש': כן, אני רואה אותךָ המון.
יהודה גליק: תודה, גם אני התרגשתי לראות אותך.
ש': ואני מצטערת שבכיתי.
מוסי רז: בהצלחה ותודה.
עליזה לביא: תודה, ש', תודה רבה רבה.
עליזה לביא: שלום, א'.
עליזה לביא: א', מאיפה את?
א': מרהט.
עליזה לביא: כמה זמן את פה?
א': שלושה חודשים.
יהודית אילת אוזן: מפסח בערך.
עליזה לביא: אכלת מצות?
א': עד עכשיו אני אוכלת.
עליזה לביא: את אוהבת?
קריאה: בת כמה את, א'?
א': בת 30.
א': עבדתי בדבר הזה, כאילו אין - - - הילדים שלי.
עליזה לביא: כמה ילדים יש לך?
א': שלושה.
עליזה לביא: ואיפה הם?
א': משפחה אומנת.