GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי כהן: אני חושבת שמערך השירותים הזה אפשר באמת רצף שירותים טיפולי שיקומי ולא רק מזעור נזקים.
אתי כהן: אם בהתחלה דיברו כל הזמן על מזעור נזקים, שאנחנו בעצמנו לא הרגשנו בנוח עם העניין הזה, כי אנחנו רוצים לגרום לצמצום התופעה, להביא את האנשים לתהליך שיקומי, הפרויקט הזה הוא פרויקט של אגף הרווחה והשירותים החברתיים, יחד עם עמותת 'יחדיו', שנותנים לנו באמת את כל הפסיליטי להפעלה והוא מובנה בתוך האגף ובתוך השירותים הקיימים בעיר והם נעזרים בכל התשתיות האגפיות.
אתי כהן: הקמנו את מעגל החיים והתעסוקה, שזה פרויקט דגל של האגף, שהפך להיות מיזם ארצי, שבאמצעותו אנחנו עוזרים לנשים לעבור תהליך שיקומי משמעותי ביציאה לעבודה, בנושא של מיצוי זכויות.
אתי כהן: הקשר והממשק עם יחידת חוסן של הסמים וכל הנושא של התמכרויות.
אתי כהן: יש כאן רשת מקצועית מאוד מאוד מסודרת ומובנית שנוצרה בין היחידה הזאת שהיא יחידת '
אתי כהן: בשבילך' ובין השירותים בקהילה.
אתי כהן: זה משהו שעבדנו עליו וכל פיתוח המענים, רצף השירותים הזה, אני חייבת להגיד שמשרד הרווחה הגדיל לנו את התקציב בצורה משמעותית, ממצב שהיה לנו תקציב שמחזיק רק את היחידה לפיתוח כל רצף השירותים.
אתי כהן: יש לנו ועדות מאוד מאוד מסודרות שדנות ומעמיקות בסוגיות המרכזיות.
אתי כהן: אחד הדברים שאנחנו מתמודדים איתם, השירות הוא שירות מחוזי, כמטרופולין אנחנו נותנים שירות מטרופולין בכל השירותים האלה.
עליזה לביא: מה הגבולות של השירות הזה?
אתי כהן: השירות המטרופוליני זה כל מה שנקרא מטרופולין, כל הדרום, בלי אילת, זה נתיבות, כל האזור הדרומי - - -
עליזה לביא: כי לחדר האקוטי שביקרנו מגיעות מאילת גם.
עליזה לביא: החדר האקוטי של באר שבע.
אתי כהן: כן, יכול להיות שיגיעו מאילת, אבל הסיכוי שיגיעו הוא בסבירות מאוד נמוכה.
אתי כהן: מה שראש העיר התחיל לדבר על זה, שלמעשה זה מערב לנו את החברה הערבית יחד עם החברה היהודית וההתמודדויות שלנו עם הסוגיה הזו שבאמת נדרשת מומחיות בעבודה מול הקהילה הערבית עם כל המאפיינים וכל ה - - -
עליזה לביא: ההבדלים התרבותיים.
אתי כהן: כן, ההבדלים התרבותיים.
אתי כהן: אני נזהרת בדברים שלי ואני חושבת שבאמת אנחנו אנשי מקצוע ואנחנו מטפלים בכולם אותו דבר ועדיין יש נושאים שאנחנו לומדים אותם ומעמיקים בהם.
אתי כהן: יחידת החירום, ה-24/7, הציפה סוגיות נוספות לא פשוטות.
אתי כהן: יש את העניין של האוכלוסייה הרחבה מול האוכלוסייה של נשים נפגעות זנות.
אתי כהן: בכוונה אני אומרת נפגעות זנות, כי מבחינתנו זו אוכלוסייה נזקקת לכל עניין ודבר, זו אוכלוסייה שבאה ממקום של מצוקות, ממקום של פגיעות ושם אנחנו נמצאים, לא במקום שיפוטי.
אתי כהן: אני חושבת שבנינו מערך שירותים, ואתם תראו אותו היום, מאוד מאוד טוב, ייחודי.
אתי כהן: אנחנו מעמיקים, לומדים.
אתי כהן: יש לנו קשר עם הרבה מאוד שירותים גם בעיר, עם המשטרה היו לנו ישיבות עבודה מסודרות, לגבי הקשר ושיתוף הפעולה וגם במקרים מאוד מאוד ספציפיים של מקרי קצה, חירומיים, היו לנו סיטואציות לא פשוטות בחודש האחרון שהיינו אמורים להתמודד איתן.
אתי כהן: אתם יודעים, אסור לנו להיות במקום של אכיפה, אלא במקום של הטיפול ואנחנו עושים את זה בצורה מאוד מאוד זהירה, שמצד אחד אנחנו כן שמים את הגבולות וכן רואים אותם כחלק מהאוכלוסייה הרחבה, אבל מצד שני באמת נותנים להם את המענה הטיפולי.
אתי כהן: התמודדות לא פשוטה.
עליזה לביא: אז להערכתך, מה היקף התופעה הזו בבאר שבע, מבחינת זנות רחוב?
אתי כהן: יש לנו מספרים.
עליזה לביא: אפשר לקבל אותם?
אתי כהן: כן.
אתי כהן: אני חושבת שאין לנו מספרים גדולים.
אתי כהן: מוכרות לנו 85 נשים, רשומות, מוכרות, חלק בטיפול יותר - - -
רוביק דנילוביץ: שזה בעצם כאלה שמקבלות טיפול, אבל הן לאו דווקא מבאר שבע.
אתי כהן: כן, טיפול במערכות שלנו, לאו דווקא באר שבעיות.
אתי כהן: יש לנו היקפים לא מבוטלים של נשים מהמגזר הערבי ושם - - -
יהודה גליק: כמה מתוך ה-85 הם מהמגזר הבדואי?
אתי כהן: כשאנחנו נגיע אתם תוכלו לקבל בצורה מדויקת יותר, אין לי את הנתון המדויק של זה, לכן אני לא אומר אותו.
אתי כהן: אני חייבת לומר שהמעורבות של החברה הערבית מעלה בפנינו סוגיות באמת לא פשוטות.
אתי כהן: אני אתן לכם דוגמה קטנה, שהיא גדולה וענקית.
אתי כהן: פרסמו ברשת איזה שהוא אירוע של אישה ערבייה, כל מדינת ישראל חיפשו אותה, העלו לרשת איזה שהיא סיטואציה שהייתה מאוד מאוד אינטימית וכל משטרת ישראל הייתה על הרגליים לחפש את האישה הערבייה שפרסמו אותה ולחפש את זאת ש - - - ואני אומרת, אתם תשמעו את יהודית במפגש הזה, המעורבות של החברה הרב תרבותית הזאת מעלה בפנינו אתגרים מאוד לא פשוטים.
אתי כהן: גם להיות בבית אחד עם גם וגם ואנחנו מתמודדים עם זה כאנשי מקצוע כל הזמן.
עליזה לביא: יש אנשי מקצוע דוברי ערבית?
אתי כהן: אני חושבת שיש לנו סטודנטית אחת שהיא דוברת ערבית.
אתי כהן: יש לנו מעורבות מאוד גדולה של הקהילה, יש לנו סטודנטים לעבודה סוציאלית שנמצאים שם ויש לנו מבית ספר לרפואה, סטודנטים לרפואה, ששם נותנים את כל הנושא של מזעור נזקים ובריאות וכו', יש מתנדבים.
אתי כהן: הרבה מאוד אנשים בתוך הקהילה מעורבים ממקום של לסייע, ממקום של לראות באמת את האוכלוסייה שנמצאת במצוקה.
אתי כהן: כמו שאתם יודעים, זו אוכלוסיית קצה.
אתי כהן: אני פעמיים בשנה מגיעה באופן קבוע לבית לקראת החגים, לראות את הנשים, הן כבר מכירות אותי, באמת מאוד חשוב להיות שם.
אתי כהן: אלה נשים שזקוקות להמון המון הכלה, המון תמיכה, המון חיזוק, נשים שנעדרות רשתות חברתיות, תמיכתיות, משפחתיות.
קריאה: יש שם נשים שהן קטינות?
אתי כהן: לא, יש לנו פרויקט שהוא אחר, תכנית הל"ב, של משרד הרווחה של נערות שנמצאות בקצה, לאו דווקא נערות בזנות, ששם אנחנו מטפלים בהן בנפרד.
אתי כהן: יש לנו פתיחה חגיגית עוד מעט של הפרויקט הזה, שקיבלנו אותו מהמשרד.
עליזה לביא: ממשרד הרווחה.
אתי כהן: בתור מניעה, בתור מקום ש - - -
עליזה לביא: כן, אתה בכלל ב-13 המוקדים של הרווחה ש - - -
אתי כהן: בתור מניעה.
אתי כהן: רוב האוכלוסייה לא נמצאת במקום של ה - - - היא נמצאת דווקא במחלקות לשירותים חברתיים, אבל אותה אוכלוסייה שנמצאת בקצה, אז אנחנו כן מגיעים אליה בכלים מאוד ייחודיים.
אתי כהן: אני חייבת לומר שהצוות שלנו מצוין, יש לנו מנהלת מדהימה, אתם תפגשו אותה - - -
עליזה לביא: את מדברת על בית הל"ב עכשיו?
אתי כהן: על 'בשבילך'.
עליזה לביא: הל"ב מתי נפתח?
אתי כהן: הל"ב כבר קיים ועובד.
רוביק דנילוביץ: יש חנוכה בעוד שבועיים, לדעתי, שלושה.
אתי כהן: יחד עם ויצ"ו, בעוד שבועיים.
אתי כהן: באמת מקום מדהים, מכיל.
אתי כהן: אנחנו עכשיו בישורת האחרונה כדי לגייס את הצוות האחרון וזה כל הרעיון של המניעה, כדי ליצור את אותן רשתות, לטפל בחוזקות, להביא אותם למקומות יותר שיקומיים, יותר טובים, יותר מיטיבים ולעזור להם לצלוח את הדרך הזאת.
יהודה גליק: יש נתונים של הצלחות בשיקום, של נשים שהצלחתם כן להחזיר אותן?
אתי כהן: כן, אתם תשמעו את זה מיהודית, יש לה הרבה סיפורים טובים.
אתי כהן: יש לנו מישהי שהלכה ללמוד עבודה סוציאלית, אני חייבת לספר את הסיפור הזה.
אתי כהן: יש כאן באמת עבודה, אנשים שמחוברים גם מקצועית וגם ערכית וגם מהלב.
אתי כהן: אתם תפגשו אותם, תראו אותם, גם המנהלת, גם הצוות, גם העובדת הסוציאלית, יש צוות רחב.
אתי כהן: אתגרים לא פשוטים, התמודדויות לא פשוטות, אבל אני בהחלט מרגישה שיש מינוף משמעותי בתחום הזה.
אתי כהן: אני רוצה לומר שאנחנו נמצאים במקום אחר ממה שהיינו קודם מבחינת הנגשת השירותים, שירותים הרבה יותר טיפוליים, מקצועיים, נותנים רוחב, רצף שירותים, הממשק מול השירותים בקהילה מאוד מאוד חזק, גם תשמעו את שירותי הרווחה, גם נושא של ביטחון תזונתי אם צריך.
אתי כהן: כל הממשקים שנדרשים.
אתי כהן: תמיד יש לנו עוד מה לעשות, אנחנו עכשיו מעמיקים ביחידה הטיפולית אמבולטורית.
אתי כהן: אנחנו רוצים להיכנס למה שנקרא הזנות הדיסקרטית, בתוך הבתים.
אתי כהן: עומדת להיכנס הניידת של משרד הבריאות - - -
עליזה לביא: זה לחץ שהפעלנו.
אתי כהן: כן, וכל הכבוד לכם וללוינסקי.
יהודה גליק: כל ה-85 שדיברת עליהן עד עכשיו הן זנות רחוב?
אתי כהן: יכול להיות שחלק ביחידה האמבולטורית ולאו דווקא נמצאים במרכז יום או במרכז חירום, זו נקודה - - -
מוסי רז: לא, הוא שאל שאלה אחרת.
אתי כהן: אז אמרתי, שחלק מתוך ה-85 הן לא רק בזנות רחוב, הם באמבולטורי.
אתי כהן: באמבולטורי זה יותר הזנות הדיסקרטית שבתוך הבתים, שהם מגיעים, מקבלים שיחה טיפולית וממשיכים את החיים שלהם ובזנות הרחוב יש לנו את מרכז היום ואת דירת החירום.
עליזה לביא: המרפאה הניידת תגיע לכאן, אנחנו גם בשיחות עם ליצמן וגם עם מרפאת לוינסקי.
אתי כהן: אנחנו מאוד מעריכים את זה.
אתי כהן: עם מרפאת לוינסקי, נוצר קשר.
אתי כהן: אני מאוד מחוברת לפרויקט כי - - -
עליזה לביא: את בקשר עם יעל?
אתי כהן: לא, יהודית בקשר איתה ואני נמצאת בקשר עם יהודית כדי ל - - - הייתי בוועדות ההיגוי, ככל שהיא תגיע הניידת, אנחנו רואים אותה יותר יוצאת לשטח, יוצרת יותר מניעה, מניעת מחלות וכו'.
קריאה: סליחה על השאלה, ניידת שמאתרת?
עליזה לביא: אני הצטרפתי לסיור של הניידת.
עליזה לביא: הניידת למעשה לתת שירותים לנערות, לנשים שנמצאות בדירה מתוך תקווה, לא רק בדירות, בכל מיני, קודם כל לתת להן, הרבה מהן מתביישות ללכת לקופת חולים, או בדיקות של איידס, אז קודם כל לא לשפוט אותן, לתת להן את הסיוע, בתקווה שאחרי שיתפתחו קשרי אמון והבנה, כשהן תהיינה מוכנה, הן תדענה שיש מישהו שרוצה לעזור להן.
עליזה לביא: בשנתיים האחרונות פגשתי לא מעט נשים שגם הצליחו להיחלץ באמצעות המקום הזה שהן הבינו שהן יכולות להיבדק.
עליזה לביא: לגבי זנות נערות, זנות קטינות, מה את יכולה לשתף אותנו?
אתי כהן: מה שאני רוצה לומר, שיש לנו תכנית הל"ב, שהיא הרחבה של תכנית - - - אלה מושגים של משרד הרווחה, באמת יותר ברמה של מניעה, אנחנו רואים יותר ויותר משאבים ויותר יחידות מקצועיות טיפוליות שאנחנו יותר מעמיקים באוכלוסייה הזאת.
אתי כהן: אני בהחלט מרגישה גם פה התפתחות מאוד משמעותית בכל הנושא של הטיפול בנערות בקצה הרצף.
עליזה לביא: מה זה מרגישה?
אתי כהן: כן, תכנית הל"ב למעשה היא תכנית שנותנת מענה יומי - - -
עליזה לביא: כן, אנחנו מכירים, מרכז הל"ב בתל אביב, גם שם אנחנו פוגשים לא מעט ילדות מהדרום שמגיעות כי אין מענה אחר, אבל איתור, הנחיה של בתי ספר.
אתי כהן: גם איתור, גם ההנחיה, גם ליווי פרטני, גם עבודה קבוצתית.
אתי כהן: אני הייתי שם לפני כחודש, לקראת הפתיחה לראות את הצוותים המקצועיים שנכנסים לשם, לראות את הנערות שמגיעות לשם.
אתי כהן: אז קודם כל המבנה נראה מאוד מאוד מזמין, מאוד מאוד טיפולי כזה, מאוד מחבק, הוא מאפשר להן להגיע, לקבל את התמיכה, את אותה התייעצות, את אותו ליווי.
עליזה לביא: מי מפעיל את זה, עלם?
אתי כהן: לא, אצלנו מפעילים את זה ויצ"ו, הם זכו במכרז וכמובן ויצ"ו, משרד הרווחה ואנחנו.
עליזה לביא: עלם לא עובדים בבאר שבע?
רוביק דנילוביץ: בטח שעובדים.
עליזה לביא: הם עובדים.
רוביק דנילוביץ: כן, הם נמצאים בעיר העתיקה, עובדים עם נוער, גם על הרצף.
רוביק דנילוביץ: יש המון חיבורים וקשרים עם כולם פה, אולי תיכף ידברו על זה, חינוך, רווחה, שירותים חברתיים, תרבות, כי אנחנו רוצים שנמצאים רגע לפני, אנחנו מנסים לרתום אותם לכל מיני סיפורי הצלחה, מנסים לאתר את נקודת החוזק שלהם.
רוביק דנילוביץ: יש ביניהם זמרים וזמרות נהדרים, פתאום רגע לפני שיעשו איזה טעות אתה מעצים אותם ויש פה סיפורים באמת באמת נפלאים.
רוביק דנילוביץ: אז יש שיתופי פעולה עם כולם, עלם פעילים אצלנו בעיר העתיקה.
עליזה לביא: כן, גם בעיר העתיקה יש לנו לא מעט תלונות.
רוביק דנילוביץ: אז זהו, זה אולי כדאי שבני ידבר, כי היו כמה מבצעים של המשטרה.
עליזה לביא: ואז בעצם דיברנו איתך גם.
יהודה גליק: שם היו סיפורים בתקשורת על דירות, לא על זנות רחוב.
רוביק דנילוביץ: מכונים.
בני מגרלשוילי: בגדול גם הרשות יחד עם המשטרה אנחנו משקיעים משאבים לא מעטים בהתמודדות עם התופעה הזאת בתחום המניעה והאכיפה.
בני מגרלשוילי: אכן אלה שני המוקדים, שכונה ג', בזמנו זה היה ברחוב רוטנברג, עכשיו מדברים על רחוב שרעבי, ובעיר העתיקה.
בני מגרלשוילי: הפעילות ברחוב היא לא כל כך רחבה, עם זאת היא קיימת.
בני מגרלשוילי: הצד האכיפתי מאוד מורכב, מאוד מאתגר, יש שם המשאבים המשמעותיים שצריך להשקיע לאורך זמן ולא ככה - - - קיימנו לא מעט מבצעים בנושא הזה בשיתוף תחנת באר שבע, אגפי העירייה הרלוונטיים, בתחום תכנון ובנייה, בתחום רישוי עסקים וכמובן בתחום איכות הסביבה, שזה תחום העיסוק של אגף הפיקוח.
בני מגרלשוילי: פעילות האכיפה עוזרת בנקודות זמן קצרות.
בני מגרלשוילי: לאורך זמן זה מאוד מאוד מורכב ובעייתי וחלק מהבעיה זה בחקיקה ובענישה עצמה, שלמעשה החוקים הקיימים הם בעיקר בזנות, בשידול, בסחר ולאו דווקא בצרכנים ולמעשה לדעתי אם העניין הזה יקבל תשומת לב רבה יותר בחקיקה, להיפך, לבוא דווקא לאותם הצרכנים, לא יהיו תופעות כאלה, או לא יהיו בהיקפים כאלה.
בני מגרלשוילי: צריך לדעת גם לטפל בתופעה הזאת, למעשה הצרכנים עצמם הם אלה שבסופו של דבר גם מפתחים את השוק, ככל שיהיו צרכנים יהיו יותר זונות.
בני מגרלשוילי: בתחום האכיפתי למעשה בהיבטים העירוניים אנחנו עושים לא מעט פעולות, עם זאת החוקים הרלוונטיים לצורך העניין בתחום תכנון ובנייה ובתחום רישוי עסקים וסביבה לא תמיד מאפשרים לנו לעשות את האכיפה ליותר משמעותית, כי בסופו של דבר גם מבחינת איסוף הראיות וגם מבחינת הגשת כתבי תביעה ועד שהם נידונים בבית משפט זה תהליך מאוד מאוד ארוך ומאוד מאוד מורכב, אם כי זה נמצא תמיד על סדר עדיפות טיפול גם של תחנת באר שבע וגם של הרשות, וכפי שאמרתי, התופעות הן קיימות, אמנם בשני מוקדים שהם מאוד מאוד - - -
עליזה לביא: שזה מה, העיר העתיקה ושכונה ג'?
בני מגרלשוילי: כן.
בני מגרלשוילי: זנות בתוך דירות או מכונים, יש מעט מכונים, בתוך דירות הם מחליפים כל הזמן לדירות חדשות וגם בהקשר הזה צריך השקעה לא מעטה, במיוחד מצד משטרת ישראל, באיתור, חדירה, מודיעין וכמובן - - -
עליזה לביא: מה מידת שיתוף הפעולה שלך עם המשטרה?
בני מגרלשוילי: מעולה.
בני מגרלשוילי: יש לנו יחידה משותפת, יחידת שיטור עירוני למעשה - - -
יהודה גליק: המשטרה, היא מוגבלת מבחינת הפעילות.
יהודה גליק: מבחינת איתור מידע, היא יכולה לתת לך את כל המידע, אבל מבחינת הפעילות כל עוד רוב הפעילות היא חוקית אין לה הרבה מה לעשות.
עליזה לביא: כן, אבל כשתושבים מתקשרים אנחנו שומעים - - -
בני מגרלשוילי: עצם העיסוק בזנות זה לא עבירה על החוק, כמו שאתם יודעים.
קריאה: כן, אבל ההפעלה של המכונים והדירות בצורה ממוסדת היא אסורה.
קריאה: אבל הרבה פעמים לוקחים את הנשים לחקור כדי להגיע למפעילים של הדירות והחקירה הרבה פעמים נעשית, אם זה לא נכון ולא מקבלים את התדרוך הנכון, אז זה גם יכול להיות - - -
עליזה לביא: כשתושב מתקשר הרי הוא מספק לכם את המידע לרוב, משום שאם זה בדלת ממול או אם זה במקלט ליד, אז איך - - - אני מקבלת פה, הפניות שאצלנו הצטברו זה עד שעונים ואם כבר עונים אז שולחים בין העירייה למשטרה ובסופו של דבר מענה לא מקבלים.
עליזה לביא: אז השאלה, על הרקע הזה - - -
בני מגרלשוילי: אני לא מכיר את הפניות ללא מענה, אבל אני כן אתאר את התהליך.
בני מגרלשוילי: כל פנייה שמתקבלת, לצורך העניין, אם זה במוקד העירוני או בלשכת מנהל האגף או בלשכת ראש העיר, מנכ"לית העירייה או היועץ המשפטי, פנייה כזאת מועברת לאגפים הרלוונטיים, גם אגף הפיקוח, התלונה הזאת מועברת באופן מוסדר למפקד תחנת באר שבע, לקצין המודיעין של תחנת באר שבע ולמעשה התלונה הזאת היא תלונה שנעשית על ידם.
בני מגרלשוילי: נעשית פעילות בקרה על התלונה עצמה, אנחנו מקבלים עדכונים, כך שהממשק הזה הוא ממשק שעובד מצוין.
בני מגרלשוילי: זאת אומרת אין מצב שתושב שיוצר קשר ובסופו של דבר התלונה הזאת היא תלונה שמושלכת לפח, אני אגיד בצורה הכי גסה.
עליזה לביא: כלומר אם אני שומעת אותך אתה אומר לי חסר לי חוק, אין לי חוק, אני מחכה לחוק.
בני מגרלשוילי: באופן חד משמעי החוק וכמובן המשאבים שצריך להשקיע, אבל בעיקר זה החוק.
בני מגרלשוילי: לצורך העניין מי שרוצה לצרוך זנות והוא יבין שככל שהוא יעשה את זה קיים סיכוי גדול מאוד שהוא ייתפס ויוגש נגדו כתב אישום, הוא יחשוב פעמיים אם הוא רוצה לעשות את ה - - -
רוביק דנילוביץ: זה יכול לצמצם בצורה דרמטית.
בני מגרלשוילי: זה יכול לצמצם בצורה מאוד משמעותית.
יהודה גליק: אנחנו יודעים את זה, מנסים את זה, מושכים לנו את הזמן.
יהודה גליק: הבטיחו לנו בתאריך הזה והתאריך הזה.
רוביק דנילוביץ: גם בנושאים אחרים מושכים את הזמן.
עליזה לביא: גם לנו יש נושאים אחרים.
רוביק דנילוביץ: עוד נחשוד שיש לנו מדינה בירוקרטית.
יהודה גליק: מדינה יהודית ובירוקרטית.
רוביק דנילוביץ: בדיוק, לתפארת מדינת ישראל.
עליזה לביא: אני חייבת לומר לכם שברגע שהחוק עבר בקריאה טרומית אנחנו יודעים מהשטח שיש פחות, פחות צרכנים, רוב הציבור הוא ציבור שומר חוק וברגע שיש הרתעה אנשים שומרי חוק.
רוביק דנילוביץ: הם מפחדים גם.
עליזה לביא: אנשים הם שומרי חוק ברובם.
עליזה לביא: מערכת החינוך, הגענו לכאן גם בעקבות פוסט שקיבלנו, כמו שאת יודעת, שנכתב על ידי תלמידי כיתה י"ב בתיכון העירוני ז' בבאר שבע פה והתלמידים התבקשו להשתתף בתשלום מסיבת סוף השנה כדי לממן את השתתפותן של חשפניות במסיבה.
עליזה לביא: אנחנו ביקשנו לבקר בבית הספר, לא סירבו, רק הבנו שהילדים נמצאים היום ביום של בחינה, אבל הייתי רוצה ללמוד גם על מה אתם עשיתם, מה אתם עושים, מה תעשו ואיך אנחנו מונעים פוסטים מהסוג הזה או בכלל.
זהבה הראל: קודם כל אני רוצה לומר, לפני שאני מתייחסת לאירוע הזה, כי זה דווקא אירוע שאנחנו גאים בו ואני אומר לה, אנחנו בתפיסת העולם שלנו במערכת החינוך אנחנו אומרים שאנחנו צריכים להדליק את האור ולא לגרש את החושך.
זהבה הראל: ככל שנעשה יותר פעילות חינוכית מקיפה, תוך עבודה משותפת בין אגף הרווחה ובין הגופים השונים שעובדים בעיר, הרבה פחות יגיעו לקצה.
זהבה הראל: אם בעיר באר שבע אנחנו ב-0.7% נשירה זה משהו שמערכת החינוך והעיר גאים בו, כי בסוף כשהן והם בתוך בית ספר והם מקבלים את מלוא תשומת הלב בכל ההיבטים אז אני מניחה שהסיכוי שהם יגיעו למקומות היותר נמוכים הם סיכויים פחות גדולים.
זהבה הראל: נגיד את זה כך.
זהבה הראל: ראש העיר קודם דיבר על תפיסה נוספת שאנחנו עובדים איתה, תפיסה של מצוינות, תפיסה שאנחנו מבצעים אותה באמצעות מרכזי המצוינות, שבעצם אנחנו אומרים שלכל ילד ולכל ילדה יש ניצוץ, אתה צריך לראות מה הניצוץ שלו, מה נקודת החוזק שלו, לזהות אותה בגיל צעיר, לתת לו את המענה בתחום שלו והתחום לא חייב להיות רק מדעים ומתמטיקה, אלא זה יכול להיות מחול ויכול להיות משחק ויכול להיות אמנות ואם אתה מצליח לתת לילד או ילדה את הביטוי, לאפשר לו לבטא את הדברים החזקים שבו, זה משפיע.
זהבה הראל: חוויות ההצלחה שלו מן הסתם משפיעות גם על התחומים האחרים.
זהבה הראל: כי מתי ילד הולך לקצה?
זהבה הראל: הוא הולך לקצה כשהוא לא מקבל ביטוי, כשהוא נפגע, כשהוא - - - ויש פה אנשי מקצוע - - -
עליזה לביא: או כשחסר כסף בבית.
זהבה הראל: כמובן, ולכן אמרתי שהרצף הוא לא רק מה שאתי ציינה כרצף טיפולים כשהם מגיעים לקצה, אנחנו מנסים לעשות את הרצף כרצף מניעתי, לזהות את הילדים שיש להם בעיה כלכלית, לתת מלגות במקומות שצריך, לאפשר לצוותי החינוך לפנות אלינו בכל סוגיה שיש ככל שאנחנו יכולים, יש פה 40,000 תלמידים בתוך מערכת החינוך, אבל זו תפיסת עולם, אלה העוגנים שלנו, עם אמונה מאוד מאוד גדולה.
זהבה הראל: הדבר הזה מלמעלה, מרמת ראש העיר כלפי מטה ואני חשה את זה בעבודה היומיומית שאנחנו עושים.
עליזה לביא: יש מסגרת בית ספרית או שיעור שמדברים על הדברים, חינוך למיניות?
עליזה לביא: על - - -
זהבה הראל: ודאי וודאי, זה חלק מ - - -
עליזה לביא: לא, את אומרת 'ודאי וודאי', כי התשובות ממשרד החינוך הן לא ודאי ודאי לצערי, אז אני אשמח לשמוע מה קורה פה בעיר.
זהבה הראל: אז אני אומרת קודם כל כן, מעבר לתכניות של משרד החינוך ובשיתוף פעולה עם כל הגורמים, מנהלת המחלקה מובילה תכנית שנקרא שבוע המיניות שאנחנו מפעילים במערכת החינוך.
זהבה הראל: רחל תיכף תתייחס לזה, כשבעצם אנחנו יצרנו שולחן עגול יחד עם כל הגופים שפועלים בעיר, יחד עם משרד החינוך, ובנוסף לתכניות הרגילות שפועלות אנחנו הוספנו את התוספת שלנו כעיר.
זהבה הראל: כפי שאתם יודעים, במסיבות סיום יש את החלק הטקסי שכולנו מגיעים אליו ויש אחר כך את מסיבת הסיום שהחבר'ה הולכים, שגם היא צריכה להיות מפוקחת, הן על ידי בית הספר והן על ידי הנהגת ההורים.
זהבה הראל: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם הנהגת ההורים.
זהבה הראל: האירוע הזה שאת מדברת עליו, אנחנו בדקנו אותו, אכן הייתה תלונה, אכן בהתארגנות לקראת המסיבה היה ילד שהציע שיזמינו חשפניות למסיבה.
זהבה הראל: ברגע שמנהלת בית הספר ידעה היו שיעורי חינוך בכיתות השונות סביב הדבר הזה וכמובן התשובה שהילד הזה קיבל הייתה - - -
עליזה לביא: לא בבית ספרנו.
זהבה הראל: ממש.
זהבה הראל: אז דווקא אני שמחה שהייתה יוזמה ואני שמחה שהפעולה שנעשתה סביב היוזמה הייתה פעולה חינוכית, למה לא.
זהבה הראל: לא רק 'אסור לעשות את זה', אלא מה המשמעות כשאתה עושה דבר כזה, סביב הדבר הזה היו שיעורי חינוך בכל הכיתות ולא רק כיתות י"ב, אלא בכלל.
זהבה הראל: כל אירוע כזה אנחנו מנצלים אותו, תמיד ביחד עם משרד החינוך, מנצלים אותו כדי לעשות פעילות הסברה, מעבר להסברה השגרתית שהיא חלק מהתכנית.
זהבה הראל: מן הסתם במערכת החינוך אנחנו לא מדברים על מניעת תופעות של זנות, אלא אנחנו מדברים, עוד פעם, בהיבטים החיוביים של דימוי הגוף ותזונה נכונה ואיך אנחנו מתלבשות ומה זה אופנתי וכו' וכו'.
זהבה הראל: שוב, זה נעשה על ידי משרד החינוך ונעשה גם על ידי הגופים השונים שאיתם אנחנו עובדים.
רחל פלג: בכמה השנים האחרונות, ביוזמת תלמידים שבאו ואמרו 'אנחנו רוצים לדעת קצת יותר על מיניות', 'אנחנו רוצים לדעת מה זה מיניות', בני נוער רבים שאכפת להם באו ואמרו 'לא מספיק מדברים איתנו על זה', אז באמת פיתחנו תכנית רחבה מאוד בכל התיכונים, הם עבדו ביחד, כלומר בנינו שולחן עגול עם משרד החינוך, עם שפ"י, עם הארגונים השונים שנותנים סיוע לעניין המגדרי והמיניות, עם מחלקת הרווחה.
רחל פלג: אנחנו בונים תכנית מאוד רחבה שנקראת 'מיניות בריאה' שהתלמידים מקבלים סדנאות והרצאות, חשיפה לארגונים שנותנים סיוע.
עליזה לביא: ומה זה, זה שעות נוספות?
רחל פלג: זה במסגרת שעות החינוך שלהם, ימי שיא.
רחל פלג: היה לנו שבוע המיניות הבריאה, הגדרנו את זה בשבוע בנוסף לכל ההכנה.
רחל פלג: נעזרנו במנחים שונים, הכשרנו את המחנכים, עשינו איזה שהיא השתלמות למחנכים, שהם יעשו את זה בכיתות, נעזרנו בכוח מצוי כדי שיעשו את זה וזה מאוד מצליח, יש לזה הד מצוין, כלומר יש בזה צורך.
עליזה לביא: באיזה שעה זה, בשעה של מה, בשעה של כישורי חיים?
עליזה לביא: בשעת חברה?
רחל פלג: בשעות החינוך, בשבוע מרוכז, שבוע מסוים, שעות החינוך עם המחנכים, הרצאות שמתקיימות בבית הספר, סדנאות.
שחר קרן: מאיזה גיל הם מקבלים את זה?
רחל פלג: מכיתה ז' בצורה ספירלית, כלומר בכל שכבה בהתאם לגיל שלה.
עליזה לביא: ברמה הארצית אני יכולה להגיד לך, לצערי הרב, שאני שומעת את הדברים הללו, אבל אז כשאנחנו דוגמים בשטח מעט מאוד בתי ספר - - - אם אני שומעת כאן על יוזמה עירונית אז טוב, אני לא מכירה את זה ברמה הארצית.
זהבה הראל: רחל קצת רמזה לזה, יש תכנית שאני יודעת שאנחנו עכשיו באיזה שהוא פיילוט ארצי, לקחו דוגמה מאיתנו, ארצית - - -
עליזה לביא: כי הם מקבלים מאיתנו על הראש בוועדה, החל מהשר וממשיך באנשים שלו, אבל מה שאת אומרת לי עכשיו זה שבכל התיכונים בעיר באר שבע קודם כל יש שבוע מיניות - - -
יהודה גליק: מכיתה ז', היא אמרה.
עליזה לביא: כן, מחטיבות הביניים.
עליזה לביא: אני רק רוצה להבין את המסגרת, ברשותך.
רחל פלג: המוקד זה ט' ו-י'.
רוביק דנילוביץ: תוכן מותאם לשכבת גיל.
עליזה לביא: כן, רק אם אפשר, אני עדיין לא הבנתי מהי המסגרת, באיזה כיתה, מה זה?
עליזה לביא: שעה בשבוע, שעה במסגרת של - - -
יהודה גליק: שבוע מרוכז, היא אומרת.
עליזה לביא: מה זה שבוע מרוכז?
עליזה לביא: נכנסים לכיתות?
רחל פלג: יש גם שבוע מרוכז, זה נקרא 'שבוע המיניות', זה בכל העיר, אנחנו עושים גם פעילויות עירוניות, בית ספריות, בתוך בתי הספר, אבל לקראת השבוע הזה יש הרבה מאוד הכנה של המחנכים עצמם שקיבלו הכשרה עם שיעורים שהמחנכים מעבירים.
רחל פלג: בנוסף לזה יש סדנאות והרצאות בתוך בתי הספר, כל בית ספר בהתאם, מתאמים את זה.
רחל פלג: בכל אופן בכל שנה התלמידים עוסקים בנושא.
זהבה הראל: מה שחשוב להגיד, רחל רמזה לזה, שהיוזמה באה מהמנהיגות הצעירה, הבוגרים של מועצת התלמידים העירונית, הם הגיעו אלינו והם אמרו 'הנה אנחנו יוצאים, יש דברים שאנחנו מקבלים ויש דברים שאנחנו לא מקבלים והיינו רוצים שהמערכת תקבל יותר'.
זהבה הראל: הפגשנו אותם עם אנשי משרד החינוך, שיכירו קודם כל את התכניות הקיימות ואחר כך, על הבסיס של ההיכרות עם התכניות הקיימות, הם יזמו תכנית נוספת.
זהבה הראל: כל התכנית נבנתה ביחד עם בני הנוער, בעיניי זו נקודת החוזק.
רחל פלג: הם מובילים את זה - - - גם עכשיו עם עתודאים, חלקם עתודאים והם מובילים ביחד איתנו את התכנית.
עליזה לביא: אני קודם כל מאוד שמחה לשמוע, אדוני ראש העיר.
עליזה לביא: לפני שנתיים הייתי בסיור בהדסים, בתיכון שם, ביום אחר לגמרי ובאמת אחרי שסיימנו, זה היה נושא אחר לגמרי, בכלל הוזמנתי להרצאה אחרת, התלמידים שם אמרו לי שמאז כיתה ז', שיש את השעה-שעתיים שהם מקבלים, המערכת לא נותנת מענה ולא מדברת.
עליזה לביא: זה עלה באמת שם מהתלמידים, אנחנו חייבים להבין שאנחנו חיים במציאות שונה, הכול היום זמין - - -
רוביק דנילוביץ: הם במיוחד מבינים שהם מבולבלים.
רוביק דנילוביץ: בגיל מבוגר יותר, הכיתות הבוגרות יותר, המידע, האינטרנט, הפתיחות, לדעתי הם לבד מבינים שמשהו פה לא בסדר.
רחל פלג: המטרה שלנו זה לארגן להם את הידע ולעשות את זה מוכוון יותר, שכשהם יצרכו את הידע זה יהיה בצורה יותר מושכלת.
רחל פלג: זה פרוץ וזה שזה פרוץ והם רואים את זה והם מכירים ויודעים זה לא אומר שהם באמת יודעים את האמת ומה זה מיניות בריאה ואיך מחנכים למגדר או לזוגיות או לאהבה.
יהודה גליק: השאלה באמת למה אני מופתע מבחינת הטרמינולוגיה, אני הייתי מעדיף שזה ייקרא שבוע זוגיות ומיניות היא חלק משמעותי מאוד מתוך הזוגיות, כי המיניות זה - - -
רחל פלג: תקרא לזה איך שאתה רוצה, זה - - -
יהודה גליק: לא, זה משמעותי מאוד.
יהודה גליק: לדעתי זה משמעותי מאוד, אם הדגש - - - שבוע של זוגיות בריאה לדעתי זו טרמינולוגיה שיכולה להיות - - -
קריאה: אבל מיניות לא מגיעה ל - - -
יהודה גליק: אם רוצים לעודד שמיניות תהיה - - -
אתי כהן: אבל אנחנו רוצים להתמודד עם המציאות ולא לטאטא מתחת לשטיח דברים קיימים.
יהודה גליק: להיפך, כשאני מדבר על זוגיות, זוגיות זה לא רק נישואין, אני מדבר על זוגיות, אבל כן הייתי רוצה שמיניות תהיה חלק מעולם של זוגיות ולא תהיה משהו - - - לדעתי זו צריכה להיות ההכוונה.
מוסי רז: השאלה מה זה זוגיות ומה זה מיניות.
יסמין סקס: יש המלצות של הוועדה, אם יש המלצות של הוועדה, מה הם הצעדים שעיר צריכה לעשות כדי או להקטין את התופעה, להילחם בה בצורה הכי טובה, האם יש משהו נוסף שאפשר לעשות, כי בסך הכול, לפי מה שאני שומעת ורואה ואני מכירה כמובן את הפרויקט של 'בשבילך', יש עוד משהו שכדאי לאמץ אותו?
יסמין סקס: עוד היבט שאולי לא ראו פה ושכדאי להתייחס אליו?
עליזה לביא: אני אחזור, אני רק רוצה לומר שאני מאוד נפעמת מהתיאור שנתת, משום שאנחנו לא מכירים אותו, כמו שאמרתי, ברמה הארצית.
עליזה לביא: ברמה הארצית התגובות שאנחנו מקבלות הן שלרוב נשענים על היועצות, לא על המחנכות.
עליזה לביא: מה שאני מבינה כאן זה שההשתלמות נעשית למחנכים, למחנכות, שזאת הבנה מאוד מעמיקה של הדרך להעברת הידע ואיך מעבירים.
עליזה לביא: במשבר האחרון שהיה, בעקבות, תצחק עליי עכשיו, הזמר אייל גולן ואביו, חוק אייל גולן שניסינו בזמנו להעביר, כשביקשנו ממערכת החינוך לטפל בנושא אמרו לנו 'אנחנו מטפלים, מטפלים, מטפלים', אבל אז הבנו שהמורים עצמם נבוכים להיכנס לכיתות ולדבר על הנושא הזה.
עליזה לביא: אנחנו פה בפער מאוד גדול מול משרד החינוך.
עליזה לביא: משרד החינוך עדיין ממשיך להשליך את האחריות על היועצות, עוד נושא, והתשובה שאנחנו מקבלים זה שזה במסגרת כישורי חיים, שזאת שעה שהיא עלומה.
עליזה לביא: בבדיקות שאני עושה, תוך כדי הוועדה וגם בכלל, אני לא מכירה הורים שהילדים שלהם עברו איזה שהיא סדנא, הכשרה.
עליזה לביא: אני לא יודעת, אני לא מכירה את העיר באר שבע, אני צריכה עוד ללמוד, מה שאני רוצה לבקש, אדוני ראש העיר, שבדיון הבא שאנחנו נעשה בכנסת אנחנו נזמין את הנציגים שלכם - - -
רוביק דנילוביץ: בהחלט.
זהבה הראל: בשמחה גדולה.
עליזה לביא: מול משרד החינוך.