GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צביה ירדן: חבל שאין פה תמונה של ואדי אל-נעם.
צביה ירדן: אני רוצה להסביר משהו נורא פשוט, האזור של הפזורה הבדואית ענק.
צביה ירדן: מה זה נקרא להנגיש?
צביה ירדן: זה לא ששמו לה טיפת חלב בתוך השכונה והיא לקחה את העגלה ויצאה לטייל.
צביה ירדן: טיפת החלב בוואדי אל-נעם מונחת על ראש הר כשמסביב יש פזורה כשהבית הכי קרוב נמצא במרחק קילומטר וחצי.
צביה ירדן: זה נקרא להנגיש?
צביה ירדן: היא הולכת עם העגלה, איזה עגלה?
צביה ירדן: עם הילד, עם ההיריון, עם הבטן, בטרשים, חבל שאין פה תמונה.
צביה ירדן: תבינו, צריך להבין שזה בעייתי.
צביה ירדן: אל-אטרש, שזה כבר יותר טוב מוואדי אל-נעם, היא צריכה ללכת לפחות ארבעה-חמישה קילומטרים ברגל.
צביה ירדן: מה זה להנגיש?
צביה ירדן: ואני אוסיף עוד דבר ואני אגיד לכם עוד נקודת אור, כל התחנות האלה בפזורה הבדואית, לא עלה מספר התינוקות ב-20-15 השנה האחרונות, למה?
צביה ירדן: כי הנשים מצביעות ברגליים.
צביה ירדן: הנשים רוצות לבוא למרכזים, הן רוצות לבוא לתחנת אבו רביע שליד השוק, לתל שבע הגדולה, שיש שם שוק ויש שם חנויות, הן רוצות ללכת למקומות האלה.
צביה ירדן: תסלחו לי, אבל לא עולה שם מספר התינוקות כבר שנים ואני יכולה לשלוח לך את הנתונים, אם את רוצה.
צביה ירדן: גם אני, תאמיני לי, רוצה לבוא למרכז ואת בעצמך אמרת את זה מקודם.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני אמרתי שאני רוצה ליד הבית.
צביה ירדן: אני מוכנה להמשיך את כל השנים שנשארו לי עד הפנסיה במלחמה להנגיש את השירותים ולמען הנשים הבדואיות, זה 20 שנה שזה מה שאני עושה, אבל צריך לדעת את העובדות, כשמדברים על פזורה, פזורה זה קשה, זה מאוד קשה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשבת איתך אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: אני אארגן פגישת עבודה איתך.
צביה ירדן: בשמחה.
צביה ירדן: אבל לא, את באה אלינו, את באה לראות איך האחיות שלנו - - -
עאידה תומא סלימאן: אל תאתגרי אותי, אני בנגב כל יום ראשון וחמישי.
צביה ירדן: את באה לראות איך האחיות שלנו מתמודדות.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל אני מציעה לך - - -
קריאה: חיכינו לך לפני שבוע.
עאידה תומא סלימאן: חיכיתם לפני שבוע, אבל הדבר שהייתי צריכה להגיע לראות אותו היה סגור, המטבח, אז ביטלתי את כל הסיור.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי צריכה להגיע לראות את המטבח כאחת הדוגמאות שאתה יודע טוב מאוד שאני רוצה שתהפוך למקום עבודה שהוא נמצא להרבה מקומות.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה להגיד דבר אחד, אני רוצה להקשיב למה שאת אומרת ואני אגיע לראות, לא שאני לא יודעת, אני יודעת, אבל אני חושבת שהגיע הזמן להקשיב לנשים שנמצאות פה.
צביה ירדן: ברור.
עאידה תומא סלימאן: לא שמעתי אישה שקמה וצעקה לי באמצע הדיון ואמרה לי 'תפסיקי להגיד שאנחנו רוצות את טיפות החלב ליד הבית, אנחנו רוצות לטייל, להגיע לתל שבע, ואנחנו רוצות להגיע לבאר שבע'.
עאידה תומא סלימאן: אני לא שמעתי אף אישה אומרת לי את זה.
צביה ירדן: אבל הן מצביעות ברגליים.
עאידה תומא סלימאן: צריך לשאול - - -
צביה ירדן: למה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, את לא תקפצי כל פעם שאני אדבר.
עאידה תומא סלימאן: זו אותה פריבילגיה שלי כחברת כנסת וכיושבת ראש ועדה, להגיד את מה שאני רוצה להגיד ואתם, כנציגי משרדים, תצטרכו להקשיב לפעמים.
צביה ירדן: אין בעיה.
עאידה תומא סלימאן: הציבור אומר את אמרתו והוא רוצה את השירותים.
עאידה תומא סלימאן: ואת יודעת מה?
עאידה תומא סלימאן: זכותו לקבל את השירות כן ליד הבית ואם זה קילומטר וחצי ללכת ברגל, עדיף על 20 קילומטר ללכת ברגל, אז תוקעים בקילומטר וחצי ואחר כך בודקים מה עושים עוד.
עאידה תומא סלימאן: שלא תגידו לי שזה המצב כאילו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לצאת מדפוסי החשיבה ולחשוב מה רוצים והציבור אומר, 'אנחנו רוצים', אני לא חושבת שהיא תדע – לחיסון לילד היא תוכל לתכנן לצאת לבאר שבע, כי זה ייתן לה גם הזדמנות לטייל בשוק וזה ייתן לה הזדמנות להתאוורר קצת וזה חלק ממה שצריך ברווחה שיעשו, כן, אבל אם הילד חולה, היא רוצה את הרופא ליד הבית, היא לא רוצה לנסוע 40 קילומטר כדי להגיע לרופא, היא רוצה אותו ליד הבית.
עאידה תומא סלימאן: יש רמות של צרכים וצריך לחשוב על זה.
עאידה תומא סלימאן: יריב מן, מה יש לך לחדש לי?
יריב מן: אני אתייחס לכמה נקודות שעלו פה, שלא קשורות רק ברמת הטיפול, אלא לנושא ההכרה.
יריב מן: קודם כל תודה על הדיון.
יריב מן: לגבי הנושא של ההכרה ביישובים עלה פה, נכון, מי שמקבל את ההחלטות על איזה יישובים נחשבים למוכרים או לא זה הדרג הנבחר, שרי הממשלה.
יריב מן: משרדי הממשלה, יושבים פה נציגי בריאות ורווחה, הם מוגבלים מבחינת היכולות שלהם לפרוס שירותים בין היישובים המוכרים ללא מוכרים, זאת האמת, צריך להגיד את זה.
יריב מן: זאת אומרת הרבה פעמים הטענה היא אליהם, אבל אנחנו עומדים מאחורי איזה שהיא מדיניות ממשלתית.
יריב מן: עכשיו, לשאלה לגבי הזכות של אזרח שגר ויש לנו כיום בהערכה 100,000 תושבים שגרים במה שהממשלה קוראת הפזורה, מה שהקהילה קוראת הכפרים הלא מוכרים, הערכה של 100,000 איש, הם זכאים לכל השירותים שקיימים, אבל אין פריסה של שירותים בצורה קבועה באותן נקודות.
יריב מן: יש חריגים כמו תחנות טיפות חלב, בתי ספר, הנושאים האלה, וכמובן פריסה של שירותי רווחה שונים.
יריב מן: דיברו פה נציגים של אלקסום ונווה מדבר והם צודקים, התושבים שרשומים, למשל, במועצה האזורית אלקסום, מדובר כרגע בערך על 6,000, 7,000 איש, בפועל הוא צודק, הם מטפלים ב-50,000, מה שהם אומרים ואני מאמין להם, הבעיה היא שהתושבים נרשמים עדיין על יסוד השיוך השבטי.
יריב מן: הדרכים שלנו להתמודד עם זה, עכשיו זה בעצם הוקמה ועדה לשיוך תושבים שלא רשומים בשבטים.
יריב מן: על פי מרשם האוכלוסין יש 70,000 איש כאלה ועד היום הם היו לא מקבלים את מענקי האיזון.
יריב מן: אלקסום, נווה מדבר, וגם כסייפה לדוגמה, לא היו מקבלים את מענקי האיזון ממשרד הפנים.
יריב מן: הדבר הזה הולך להשתנות בהובלה של מרדכי כהן, מנכ"ל משרד הפנים.
יריב מן: אבל כל עוד התושבים לא יירשמו באלקסום ונווה מדבר, החלוקה התקציבית, המדינה עובדת על פי מרשם התושבים וקשה למשרדי הממשלה לרשום על פי פרמטר אחר.
עאידה תומא סלימאן: אולי על פי מרשם האזרחים.
יריב מן: לא, במרשם התושבים יש 70,000 איש שרשומים כשבטים ולא רשומים - - -
עאידה תומא סלימאן: הבעיה היא - - -
יריב מן: אי אפשר לכפות עליהם להזיז כתובת, המדינה לא - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, אי אפשר לכפות עליהם, במיוחד אם יודעים שחלק מלשנות כתובת זה לאבד חזקה על האדמה.
יריב מן: לא, זה לא קשור.
עאידה תומא סלימאן: זה כן קשור.
יריב מן: היום יש לך תושבים, הנה, יושב פה מכסייפה, יש הרבה אנשים, מאבו רביע למשל, שיושבים במזרח הנגב, באזור ערד, הם העבירו את הכתובת שלהם לכסייפה והם יושבים מחוץ לקו הגבול של כסייפה.
יריב מן: זה לא פוגע בהם, זה לא משנה, לגבי הסוגיה הקרקעית אין לזה השפעה.
יריב מן: אף אחד לא יילך לבדוק מה תעודת הזהות של הבן אדם, אנחנו יודעים את זה, אבל הרשויות המקומיות, הן צודקות שהן נפגעות מזה.
יריב מן: דיברנו קודם על התקציב של ה-75 מיליון שקלים של משרד הרווחה במסגרת תכנית הפיתוח, באמת בנווה מדבר יש ניידת לשירותים, על הניידת הזאת, הוא לא ציין, אבל עכשיו מכללת ספיר הוסיפה את ה - - -
מרים בן עטר: סיוע משפטי, מיצוי זכויות.
יריב מן: הסיוע המשפטי, מיצוי זכויות, וזה דבר שגם כן יעזור לאזרחים לקבל שירותים משפטיים כי אנחנו יודעים שהמחלקה לסיוע משפטי של משרד המשפטים נותנת סיוע בערבית לבדואים רק בבאר שבע.
יריב מן: אז זה עוד כלי שיעזור.
יריב מן: האחיות, כל שנה עכשיו יוצא מחזור של בין 60 ל-70 נשים בעיקר שמועמדות לחזור ולעבוד כאחיות.
יריב מן: דיברנו על זה קודם.
יריב מן: תכנית המל"ג של 'שער לאקדמיה' באמת להוציא יותר ויותר צעירים לעולם האקדמיה.
יריב מן: היה ויכוח גדול אם לפתוח מכללה ברהט, אנחנו התנגדנו לזה, כי רצינו שיהודים וערבים ילמדו כתף אל כתף בלימודים שהם איכותיים והיו הרבה גורמים שלא רצו, רצו לפתוח מכללה ברהט, כדי להתמודד עם בעיות אחרות ועמדנו נגד הדבר הזה.
יריב מן: שירותי מד"א.
יריב מן: במסגרת תכנית הפיתוח הנוכחית משרד הבריאות אמר שהוא רוצה בזה ויש חמישה מיליון הקצאה של תקציבים לשירותי מד"א ביישובים הבדואים.
יריב מן: חשוב להגיד, יש ניידת אחת של מד"א עם נהג בשם יאסר, שכחתי את שמו, נדמה לי שהוא יושב בשגב שלום, הוא אדם שמכיר כמעט כל משפחה, גם בכפרים הלא מוכרים, והתפתחה שם, יחד עם ארגון אג'יק, צריך להגיד את זה לזכותם, הם הצליחו ליצור מערכת מאוד מאוד ייעודית שמצליחה להגיע כמעט לכל מקום.
יריב מן: אז זה יחסית מקבל מענה.
יריב מן: זה לא אומר לרגע שיישמע ממני פה משהו שלגור היום ביישוב לא מוכר שווה לגור ביישוב מוכר, עדיין זה לא אותם צרכים, זה לא אותם שירותים, זה ברור ואנחנו לא מתכחשים לדבר הזה.
יריב מן: אני רוצה להגיד משהו לחברתי מארגון סידרה.
יריב מן: יש לנו בעיה כממשלה ואני מודה בזה, אנחנו מדברים בעיקר עם גברים, למה?
יריב מן: כשראשי הרשויות הם גברים נבחרי הציבור בדרך כלל הם גברים, ואני אומר שלממשלה יש קושי אמיתי להבין את הצרכים ואת העולם של הנשים כי אנחנו הרבה פעמים מקבלים מסרים שלא תמיד אנחנו יודעים לפרש אותם.
יריב מן: אני חושב שמוטלת עלינו החובה לעשות יותר כדי להבין את הצרכים של הנשים בחברה הבדואית, אבל שוב אני אומר, הרבה פעמים בדיאלוג שלנו כממשלה שיודעת לעבוד עם נבחרי ציבור, הם אומרים לנו: חבר'ה, אנחנו נבחרנו פה, אני ראש העיר, אני ראש המועצה המקומית, אתה תדבר איתי, אתה לא תדבר עם ארגון מגזר שלישי.
יריב מן: ואני מודה שאנחנו, בדיאלוג עם החברה האזרחית בחברה הבדואית, עדיין צריכים לעשות הרבה מאוד מהלכים - - -
אמל אלנססרה: מי מחליט לדבר ולגשת?
יריב מן: לא, אני רגע אומר שאני רק - - -
אמל אלנססרה: אתם יכולים לפנות אל הנשים, ישירות.
אמל אלנססרה: אין צורך.
יריב מן: נכון, אני אומר אמירה כללית שהרבה פעמים בדיאלוג רשמי, כשבאים לעשות תכנית פיתוח, החובה של משרדי הממשלה, אני עכשיו אומר פה משהו כללי, הממשלה מדברת עם דרג נבחר, אבל - - -
עאידה תומא סלימאן: יריב, אתה יודע טוב מאוד, כשאתם רוצים לדבר עם חברה אזרחית וכאלה שיושבים בנגב, אתם עושים את זה.
עאידה תומא סלימאן: אז בוא, אוקיי?
יריב מן: חשוב לי להגיד עוד דבר אחד, לגבי סוגיית המצ'ינג, כמו שאת יודעת מצ'ינג רווחה 25-75, כמובן שהמצ'ינג הזה היום, השיטה של משרד הרווחה, ויסלחו לי חבריי ממשרד הרווחה, זה לא נגדם, היא מתעדפת לתת שירותים בהרצליה ורמת השרון - - -
עאידה תומא סלימאן: זה החזקים יקבלו יותר, החלשים יקבלו פחות.
יריב מן: כי נסר, לדוגמה, בכסייפה לא יכול - - -
מרים בן עטר: לא, אין מצ'ינג, בתכניות הממשלה אין מצ'ינג.
יריב מן: רגע, הוא לא יכול לשלם לפעמים את ה-25% ואז הוא לא יכול לבצע את פעילות הרווחה ואז החלוקה היא לא צודקת.
יריב מן: אנחנו מנסים להתמודד עם זה עכשיו דרך התכנית של משרד הפנים והאוצר אפשר לנו, דרך התכנית של משרד הפנים, רק אתם צריכים להיות עם מודעות לזה, לקחת כסף שאתם יכולים לעשות בו, לנטוע עצים, לשפץ כבישים, לעשות חוג דמקה במתנ"ס, ובמקומו לשים מצ'ינג על שירותי רווחה.
יריב מן: צריך להביא את הדבר הזה לידיעה של ראשי הרשויות.
נסר אבו סריחאן: אבל זה בחלק מהתכניות.
צביה ירדן: יריב, זה תמיד נתקע שם.
מרים בן עטר: אני רק אגיד שבשתי המועצות האזוריות אין מצ'ינג, כל התכניות 100% ותוספות ייחודיות שמכסות הוצאות אחרות של ארגון.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, שקלתם את הנושא של – אני יודעת שיש מעונות יום שעומדים ריקים ברשויות המקומיות, נבנו ועומדים ריקים.
יריב מן: יש עשרה מעונות יום וחלקם, נגיד בכסייפה, יש תפוסה של 20 ילדים ולא של 80 ילדים.
נסר אבו סריחאן: עכשיו 40.
יריב מן: עולה.
נסר אבו סריחאן: כן.
יריב מן: אחת הבעיות היא, צריך להגיד את האמת, שאין לנו מספיק מקורות תעסוקה.
יריב מן: אני חושב שזאת הבעיה.
יריב מן: שוב, אנחנו לא מטילים את הנושא הזה, לא על התרבות ולא על סיפורים, אם ביישוב כמו כסייפה אין אזור תעשייה איפה האישה יכולה לעבוד?
יריב מן: לנסוע לערד קצת קשה, שוב, כאן יש איזה שהוא חסם מסוים - - -
נסר אבו סריחאן: יריב, היה גם קושי לשלם את השתתפות ההורים ולכן הגשנו בקשה למשרד הפנים לסבסד את המעונות.
יריב מן: וקיבלתם?
נסר אבו סריחאן: לנו יש - - - אבל עוד - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מתפלאת עליכם, הצעות שאני מציעה לפני שנה ואתם מקבלים אותן, לא טורחים ליידע אותי אפילו ואתם שמים אותי במקום עכשיו להעלות את זה שוב ושוב.
עאידה תומא סלימאן: לפני כמה זמן ביקשתי את זה?
יריב מן: בדיונים שעשינו אצלך לפני שנה, זה היה הרעיון של ראש הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: היה רעיון, עכשיו אני יודעת, כאילו אם לא הייתי מתעקשת כי חשבתי שאפשר לדחוף את זה, לא הייתי יודעת שזה מתקיים, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שקיבלתם את ההצעה.
יריב מן: זה הולך לקרות בחורה ובכסייפה.
עאידה תומא סלימאן: אני מחכה שתקבלו החלטות על עוד הצעות שהגשתי לכם.
עדי בן מרדכי: אני רוצה להתייחס, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: שני משפטים, כי זה כבר עבר - - -
עדי בן מרדכי: שני משפטים.
עדי בן מרדכי: אני ממינהל תכנון אסטרטגי וכלכלי במשרד הבריאות.
עדי בן מרדכי: רק להגיד ממש ברחב, שבשנה האחרונה מתגבשת תכנית ממשלתית לבריאות בחברה הערבית.
עדי בן מרדכי: היא לא מתמקדת בתת אוכלוסייה אלא בכלל האוכלוסיות, אבל כן יש לה פוקוס במזרח ירושלים ובנגב.
עדי בן מרדכי: כשאנחנו אומרים נגב הפוקוס הוא בחברה הבדואית מן הסתם ואני כן אגיד שהתכנית עכשיו – אגב, היא כן פותחה יחד עם נציגי הציבור וארגוני החברה האזרחית - - -
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת ואני יכולה למנות לך מי יושב אצלכם בוועדה הזאת.
עדי בן מרדכי: מעולה, אני רק אגיד - - -
צביה ירדן: שרק יגיע אלינו הכסף והכול יהיה טוב.
עדי בן מרדכי: זהו, אני רוצה להגיד איזה משהו, כרגע זה נמצא בדיוני הערכת תקציב עם האוצר ויש נכונות להקצות את התקציבים.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהתכנית הושלמה אם אתם כבר בשלב של תקצוב.
עדי בן מרדכי: היא בטיוטה סופית, כן.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח גם לדעת אם יש ראייה מגדרית בבניית התכנית, כי זה אחד הנושאים שיעצתי בזמנו למנכ"ל, שגם יהיו בה ההיבטים המגדריים של בריאות האישה גם כן.
עדי בן מרדכי: מופיע בתכנית, גם בריאות האישה הספציפית וגם, לצורך העניין, נגיד בבריאות הנפש יש התייחסות ספציפית לבריאות האישה.
עאידה תומא סלימאן: בעניין בריאות הנפש, לא התייחסנו לזה.
עאידה תומא סלימאן: אחת הבעיות בדיונים קודמים הייתה, בעיה רצינית, בעניין בריאות הנפש, שקופות החולים לא מצליחות לספק, במיוחד בכפרים הלא מוכרים את כל הנושא של בריאות הנפש.
עאידה תומא סלימאן: הדיון שהיה על אנשים עם מוגבלויות, גם כן התקיימו שני דיונים בוועדה הזו על נשים שמטפלות בילדים והנשים עצמן עם מוגבלויות בחברה הערבית הבדואית בנגב והיו שם כל מיני המלצות.
עאידה תומא סלימאן: תודה על העדכון, אני אשמח להתעדכן אם יש צורך בלחץ בעניין התקציבים לתכנית הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד דבר אחד, שכל פעם שאנחנו מעלים את הנושאים הרבה אמוציות עולות בדיונים האלה כי אני חושבת שהמצב הוא בלתי נסבל והמצב מביא הרבה אנשים לרמה של תסכול ושל כעס על איך אפשר להתמודד, מצד אחד.
עאידה תומא סלימאן: ואני יושבת ואני אומרת לכם בכנות, אני הסתכלתי על הבחורה שדיברה על המצב של אמא שלה והיא באה מכפר בלתי מוכר ואני רואה שהצעירה היא צעירה משכילה, היא צעירה שבטח עובדת והיא רוצה לחיות את החיים המודרניים, החיים שמספקים לה את הצרכים שלה והיא צריכה כל יום לחזור לכפר בלתי מוכר עם מחסור אדיר בתשתית הבסיסית של חיים נורמליים, ואני בטוחה שגם חלק מהצעירים והצעירות שנמצאים איתנו.
עאידה תומא סלימאן: הפער ההולך וגדל בין רמת החיים שהצעירים רוצים ומגיע להם לחלום לקבל לבין המציאות הקשה שבה הממשלה, בגלל מדיניות, ואני עכשיו לא פונה לנציגים של המשרדים, זה לא ברמה שלכם, זה ברמת המדיניות הכללית של הממשלה שרוצה לשמר את המצב כדי שהיא תוכל לבצע את המדיניות שלה, הוא הולך ונעשה יותר ויותר גדול והכעסים המצטברים בגלל הפערים האלה נעשים יותר ויותר גדולים.
עאידה תומא סלימאן: מי שמבין יודע שצריך לסגור את הפערים האלה כדי להבטיח באמת עתיד יותר טוב לאוכלוסייה.
עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו רואים כל מיני תופעות בחברה שהן גם תופעות האלימות וגם תופעות הנשק וגם תופעות החוליגניזם ובריונות בכבישים, זה חלק מזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לדבר על הנושאים האלה ולחשוב על תכניות שבהן הציבור והאוכלוסייה הם החלק העיקרי בבניית התכניות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אם התכניות לא יגיעו מהציבור הם לא יידעו לענות על הצרכים.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לדעת שחלק מההמלצות מהדיונים הקודמים שהיו לוועדה הולכים ומתיישמים לאט לאט.
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לראות אותם מיושמים ביתר שאת ואני יודעת שיש המון תקציבים, לפחות במשרד החקלאות ניתן להם התקציב ליישום התכנית הזו שהם אמורים להשקיע, ובגלל זה שאלתי איך בדיוק ה-75 מיליון.
עאידה תומא סלימאן: אני עקבתי אחרי התכנית של – הלא-תכנית לעידוד תעסוקת נשים ערביות, כי לא הייתה תכנית וחלק מהדברים שהתעקשנו עליהם בדיונים, בשבעת הדיונים שקיימתי על תעסוקת נשים ערביות בדואיות, שקודם כל תבנו תכנית, אחר כך תדברו על עידוד תעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: בלי לבנות תכנית, ועדיין זה לא מושלם, כי הנשים הנהדרות, ארגוני הנשים שהתחילו את כל הנושא של תעסוקת נשים ערביות עדיין מודרות מהתכניות האלה ולא מקשיבים להן, אז הגיע הזמן להקשיב.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך לעקוב, אני חושבת שבלי תכנית-על שמשלבת את כל הנושאים ביחד אנחנו לא נצליח.
עאידה תומא סלימאן: בלתי מתקבל על הדעת שכזה הוא המצב ושיבואו לי ממשרד החקלאות ויגידו לי שרוב הכסף יהיה מושקע בחיזוק הרשויות המקומיות והצוותים של הרשויות המקומיות.
עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, זה לא הסדר, יש גם נושאים שקשורים בבריאות שצריך להשקיע בהם, יש נושאים שקשורים ברווחה שצריך להשקיע בהם, ואני מבטיחה לכם, אני אמשיך לקיים את פגישות העבודה מול הנציגים של המשרדים, מול משרד החקלאות ומול האוכלוסייה.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-24 בדצמבר 2018, ואנחנו היום נעסוק בהטרדות מיניות בגופי הביטחון והחירום.
עאידה תומא סלימאן: בשנה זו עקבתי אחר כמה פרסומים שהתפרסמו בעיתונות שהיו סביב כמה פרשיות שגרמו לנו ולי לחשוב איך לנהל את הדיון הזה וסביב מה.
עאידה תומא סלימאן: היה לנו ניסיון קודם בלארגן דיון כזה ולצערי הרב, בגלל שחלק מהדיון מתמקד בפרשייה שעדיין עמדה בערר ונידונה בערר לא הצלחנו להביא את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: כנראה הגל של Me Too ששוטף אותנו גרם גם לעלייה יותר בקולות המושמעים בתוך ארגוני אנשי המדים וארגוני החירום שמדברים על הנושא של הטרדות מיניות בתוך הארגונים הללו.
עאידה תומא סלימאן: בעבר הוועדה קיימה כמה דיונים סביב מה שקורה במד"א או מה שקרה במד"א.
עאידה תומא סלימאן: ניסינו לבדוק איך מטפלים בתלונות של הטרדות מיניות וקבענו איזה שהם נהלים, בסיוע גם של הנהלת מד"א וגם בשיתוף פעולה עם הנהלת מד"א וגם עם איגוד מרכזי הסיוע, שאז נכנס לתמונה ותרם לזה.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני החלטתי שאנחנו לא מזמינים את מד"א היום, רציתי להתמקד יותר בשאר הארגונים והכוחות שלא דנו בהם.
עאידה תומא סלימאן: חלק מהפרשיות שהתפרסמו היו פרסומים על שני חיילים.
עאידה תומא סלימאן: חשוב לי, לפני שאני מתחילה בפרשיות, אנחנו נעסוק גם בתלונות והטרדות מיניות בתוך הארגון, כלומר בין אנשי ונשות הארגון, וגם כן כלפי חוץ, כלפי נחקרים ונחקרות ואזרחים שבאים במגע עם אנשי המדים.
עאידה תומא סלימאן: היו פרסומים על שני חיילים שהטרידו מינית, פגעו וסחטו נשים במחסומים ובעצם עוברים חקירה ואם אני לא טועה גם הוגשו נגדם כתבי אישום.
עאידה תומא סלימאן: היה גם סיפור על פלסטינית שהתלוננה, זה נחשף בסוף השנה שעברה, אבל התלונה היא יותר ותיקה, היא התלוננה שהיא נאנסה בתוך תחנת משטרה על ידי שוטר ונמצאה בפוליגרף דוברת אמת ואז לא יכולנו לקיים את הדיון, זה היה באמצע הערר והיום אנחנו מבינים שהתיק שוב נסגר בפעם השנייה.
עאידה תומא סלימאן: היה גם עוד מקרה שזעזע, אני חושבת, את כולנו, ולא הייתה בו הודעת הכחשה או טענה לאי אמת.
עאידה תומא סלימאן: פורסם שהייתה הוראה של אנשי שב"כ לחפש באיבר מינה של פלסטינית שפרצו לתוך הבית שלה באמצע הלילה ואכן בוצע החיפוש הזה, למרות ההתנגדות, פעמיים באותו לילה.
עאידה תומא סלימאן: כאילו פעם ראשונה, התברר שאין כלום, אז הייתה הוראה לעשות את זה שנית.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת גם שבתוך הארגונים, הארגונים האלה, עד כמה שיש הילה סביבם ועד כמה שיש שיח שמעלה על נס את הפעילות של הארגונים, ואני מנסה באמת להיות מאוד מדויקת בדברים שאני אומרת כדי לא להיכנס לוויכוח פוליטי עכשיו, הארגונים האלה הם חלק מהחברה הישראלית באופן כללי ומה שעובר על החברה הישראלית לא ייתכן שיפסח על הארגונים האלה.
עאידה תומא סלימאן: או כל חברה, זה לא רק החברה הישראלית.
עאידה תומא סלימאן: חברה שהיא מיליטריסטית בעיניי וגברית מאוד זה יביא למצב שחלק גדול מאנשים שנמצאים בכל מערך שהוא בתוך המדינה, אבל גם בתוך ארגוני המדים, יהיו חלק מהם ויתנהגו בצורה שוביניסטית.
עאידה תומא סלימאן: כחלק מההתנהגויות האלה באות גם ההטרדות והפגיעות המיניות.
עאידה תומא סלימאן: לא מתקבל על הדעת שיכול להיות שאין תלונות בארגון מסוים.
עאידה תומא סלימאן: אמרתי את זה כשדיברנו על מד"א, אמרתי את זה בהרבה דיונים אחרים שהתייחסו גם לארגונים אזרחיים וחברות ואמרתי שאם אין תלונות זה אומר דרשני.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שהמבנה הארגוני לא מאפשר ולא פותח את הבמה לנשים שנפגעות לבוא ולהגיד: נפגענו.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מכירה עוד שום ארגון שהוא נקי מתופעות של אלימות נגד נשים והטרדות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת שהמבנה הארגוני לפעמים חוסם, אבל גם הדעות הקיימות בתוך המבנה הרבה פעמים יוצרות אווירה ארגונית מסוימת ואני לא יכולה לא להתייחס בדיון כזה לסרטון ברכת ראש השנה שהעביר בזמנו השר לשעבר אביגדור ליברמן לחיילים שכלל קטע שבו עידוד, בעיניי, להטרדה מינית ולפגיעה מינית באופן החיפוש שהוא הראה בסרטון.
מיכל רוזין: עם המגנומטר מתחת לבגדים.
עאידה תומא סלימאן: היום, כפי שאמרתי, הוזמנו כלל הארגונים חוץ ממד"א ואני רואה שיש נוכחות ואני מברכת את הארגונים שהחליטו לשלוח נציגים מהם.
מיכל רוזין: יש פה נציגי שב"כ?
עאידה תומא סלימאן: חלק מהמוזמנים היו מהשב"כ ומהמוסד ואתמול קיבלנו טלפון שמדריך אותנו איך נפעל בתוך הדיון כאשר יופיעו אנשי השב"כ ואנשי המוסד ומה מותר לצלם ומה לא מותר לצלם ואיך זה אמור להתנהל.
עאידה תומא סלימאן: ראיתי בזה סימן טוב, סימן לזה שהשב"כ, נציגי השב"כ ונציגי המוסד אכן יגיעו לדיון, יתייצבו וייתנו דיווח.
עאידה תומא סלימאן: היום בבוקר קיבלתי מכתב שכמובן אני אתייחס אליו מיד, פקס בעצם, שמתייחס לעובדה שאנשי המוסד לא יגיעו ולא ידווחו.
עאידה תומא סלימאן: מה שהפליא אותי, שהמכתב, שלא אוכל להקריא אותו כי זה סודי ביותר, כך נכתב לי עליו, שהוא סודי ביותר, אני לא ידעתי שיש לי סיווג ביטחוני גבוה שאוכל לקרוא מכתבים סודיים, אבל לא אוכל להקריא לכם.
עאידה תומא סלימאן: נדהמתי לגלות שפסקה שלמה שאני אקריא אותה עכשיו: 'המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים (להלן – המוסד) הוחרג מתחולת חוק חופש המידע התשנ"ח-1998 לגבי כל מידע שנוצר, שנאסף או שמוחזק על ידו וזאת בהתאם לסעיף 14(א)3) לחוק.
עאידה תומא סלימאן: המידע שמבוקש בבקשתך שבסימוכין חוסה תחת סעיף – '.
עאידה תומא סלימאן: זאת פסקה שאני מקריאה ממכתב שנשלח לתנועה לחופש המידע בתשובה לבקשה שביקשו מידע ואני נזכרתי בה כשקראתי את ה'סודי ביותר'.
עאידה תומא סלימאן: אני הקראתי מה שהיה אמור להיות חשוף לתנועה לחופש המידע, אבל נכתב גם במכתב הסודי ביותר.
עאידה תומא סלימאן: אני הקראתי אותו ממקור שאפשר לחשוף אותו.
עאידה תומא סלימאן: זה זלזול כזה בוועדה - - -
עליזה לביא: זה מזכיר לי, את יודעת, סמינר מחלקתי שאת נעזרת בפרשנות כזאת.
עאידה תומא סלימאן: כן, כדי להבין, כדי לדעת, כדי שאוכל לפתוח את הפה ולהגיד משהו.
עאידה תומא סלימאן: זאת ועדה של הכנסת ועם כל מה שאני חושבת על המוסד ועל השב"כ ועל הכוח שלהם, הם לא מעל החוק והם לא מעל המחוקקים ואי אפשר להתייחס אלינו בזלזול כזה, לשלוח לי מסמך סודי.
עאידה תומא סלימאן: התחלתי לרעוד כשקיבלתי את זה לידיים שלי, אמרתי, ואללה, עאידה, כדאי לך להסתכל על זה או לא?
עאידה תומא סלימאן: ופתאום אני מגלה שמה שאני קוראת פה כבר קראתי אתמול בלילה כשהתכוננתי לישיבה מהמסמכים של התנועה לחופש המידע.
עאידה תומא סלימאן: זלזול כזה בבית המחוקקים רק מעיד על זלזול באזרחים ובאנשים שבאים איתם במגע והרגשה שמעל החוק ואת זה אני לא מוכנה לקבל.
קריאה: מה אפשר לעשות?
עאידה תומא סלימאן: מה אפשר לעשות עם זה?
עאידה תומא סלימאן: נראה מה אפשר לעשות עם זה.
עאידה תומא סלימאן: בעניין השב"כ, מי שאמור לקבל את התלונות על הטרדות מיניות בעניין השב"כ זה אחד משניים, או שמעבירים את זה לנציבות שירות המדינה, ואני מבינה שנמצאים איתנו מנציבות שירות המדינה ותיכף נתייחס לזה.
עאידה תומא סלימאן: שכחתי גם להגיד שהמוסד, למרות שהוא הוחרג הוא ראה לנכון לשלוח מידע על כמות התלונות לתנועה לחופש המידע, כלומר מה שהועבר לתנועה לחופש המידע היה מעל ומעבר למה שהועבר בסודי ביותר אליי.
עאידה תומא סלימאן: מהשב"כ, מי שאמור לקבל תלונות של נחקרים זה מבת"ן, יחידת מבקר תלונות נחקרים, שהיום בבוקר גילו, אתמול גילו במשרד המשפטים שאין אחראית על היחידה הזו מאז שהתפטרה האחראית, למרות שקראתי בעיתון על זה הרבה לפני, שאין אחראית והיא דווקא התפטרה מהעבודה שלה בסמוך לתלונה היחידה שנחקרה מאז.
עאידה תומא סלימאן: הגיעו למבת"ן מאות תלונות כאלה שלא נחקרו ותלונה אחת נחקרה, שדיברתי עליה בתחילת הישיבה הזו ולכן אי אפשר לשלוח לנו מישהו מטעם השב"כ שידווח לנו.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאני פותחת כבר בכעס, נכון, אבל מעבר לכעס אני פותחת במצב שמעיד על משהו שאי אפשר לסבול אותו.
עאידה תומא סלימאן: כמי שבחרו לא לתת לה את כל המידע שאפילו בחרו לשלוח לתנועה לחופש המידע, אני אומרת שזה מסריח.
עאידה תומא סלימאן: כשאתה מנסה בצורה כזו כל כך בוטה וכל כך לא חכמה לא לשלוח מידע לוועדה בכנסת, זה לא מעיד על דברים טובים, ויסלחו לי, ואם מישהו ירצה לתקן אותי אשמח לקיים עוד דיון שיגיעו אכן אליו נציגים שיתקנו שאין שום דבר שמנסים להסתיר אותו, אבל בינתיים מה שאני רואה מולי זה ניסיון הסתרה, שהוא לא מקובל.
עאידה תומא סלימאן: בזמנו חברת הכנסת מיכל רוזין, את התקבל לך דיון מהיר בנושא הזה ועוכב על ידי הייעוץ המשפטי שאמר שכל עוד מתנהל הדבר משפטית אי אפשר לקיים את הדיון, לכן אני מבקשת שתגידי כמה מילים.
מיכל רוזין: תודה לך על הדברים, עאידה.
מיכל רוזין: אני חייבת רק להדגיש, הדיון שלי התקבל בדצמבר 2017, בחשבון פשוט זה היה לפני שנה, אנחנו נמצאות פה בכנסת כבר קדנציה שנייה ואנחנו יודעות שגם הליכים משפטיים לא מונעים דיונים בכנסת.
מיכל רוזין: הייעוץ המשפטי מגביל אותנו על מה אפשר לדבר, על מה אי אפשר לדבר, אבל בוודאי לא מגבילים לחלוטין, אחרי שהדיון התקבל, מגבילים אותנו מלקיים את הדיון.
מיכל רוזין: למה אני מדגישה את זה?
מיכל רוזין: ואני תיכף אעבור לפנים השב"כ.
מיכל רוזין: אני עוסקת בנושא הזה, כמו שאתם יודעים, הרבה מאוד שנים.
מיכל רוזין: אני חייבת לדבר על שתי הפרשיות שבגינן הגשתי את הדיון המהיר ולא קיבלנו תשובות וזה הנושא של השב"כ, אותן חיילות שנאלצו באמצע הלילה לבדוק גופנית, אחת אחרי השנייה, פלסטינית, ואותה פלסטינית שנאנסה בחקירה.
מיכל רוזין: תראו, עמדותיי הפוליטיות ידועות, כיבוש, בעיניי הוא משחית, הוא עוול מוסרי, אבל אני לא מצויה בין אלה שאומרים שאם הכיבוש נורא והכול רע אי אפשר אפילו לבחון בתוך הכיבוש מה יותר רע ומה יותר נכון ואיך צריך לנהוג.
מיכל רוזין: אני חושבת שיש כללים מאוד ברורים לצה"ל ויש דברים שעדיין, למרות הכיבוש הרע והעוול המוסרי, אנחנו שומרים שמור משמור, ובוודאי זה אחד הנושאים, הנושא של הטרדות מיניות, פגיעות מיניות.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה אחד הדברים שצה"ל באמת מבחינתו, כתפיסה, רואה כבל יעבור.
מיכל רוזין: בל יעבור.
מיכל רוזין: אני לא מקבלת את העמדה שאומרים לי 'לא, הכול נורא ומה שעושים שם', לא.
מיכל רוזין: גם בנושאים אחרים אני חושבת כך.
מיכל רוזין: ולכן נושא כזה, מקרים כאלה היו צריכים לזעזע את אמות הספים ולא רק להביא לפה את השב"כ שייתן תשובות, היה צריך כבר לפני שנה להידרש לזה, לעשות על זה דיון גדול פה בכנסת, או במליאה או בוועדה, ולהגיד שזה לא מקובל במקומותינו.
מיכל רוזין: זה הגבול שלנו שמבחינתנו, גם מי שמצדיק את הכיבוש או לא רואה בזה כיבוש, או חושב שזה נכון שאנחנו שולטים על מיליונים מעם אחר, הוא הראשון שצריך לקום ולהגיד, זה המקום שלנו להגיד: אוי ואבוי מה קורה פה.