GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק: לפי הסימנים שעולים לאחרונה עולה שהיא סבלה, פשוט הסתירו את זה.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שאמרתי לפני שנכנסת.
עאידה תומא סלימאן: אין דבר כזה שפתאום זה קורה.
עאידה תומא סלימאן: במקרים האלה תמיד יש סימנים.
עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת, נשארו לנו בדיוק ארבע דקות.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לכל אחת דקה ומשאירה שתיים לסיכום.
עאידה תומא סלימאן: בקשה, חברת הכנסת מירב ואחריה חברת הכנסת תמר.
מרב מיכאלי: תודה חברתי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.
מרב מיכאלי: תודה לך על כל מה שאת עושה כאן בוועדה בשביל לחזור ולהעלות את הנושא הזה על סדר היום, לא לוותר ולא להפסיק לדרוש, לא להפסיק לצעוק.
מרב מיכאלי: את יודעת, אנחנו אומרות אדישות וראש הממשלה אמר בפה מלא שזה משעמם אותו ולא מעניין אותו, אבל אני רוצה לדבר על הצביעות.
עאידה תומא סלימאן: יש לך חצי דקה.
מרב מיכאלי: חצי דקה לדבר על הצביעות של הממשלה הזאת, שהיא הראשונה להזדעק על קדושת החיים כל פעם שנדקרת חלילה אישה או נרצחים ילד או ילדה על ידי פלסטיני.
מרב מיכאלי: המדינה רועדת.
מרב מיכאלי: הממשלה מגנה מקיר לקיר.
מרב מיכאלי: כוחות הביטחון יוצאים מדעתם.
מרב מיכאלי: נבנות שכונות חדשות.
מרב מיכאלי: מה לא עושים?
מרב מיכאלי: אבל כשאישה נרצחת על ידי בעלה, כשהילדות והילדים של לילך נרצחים על ידי אבא שלהם, דממה.
מרב מיכאלי: הצביעות היא מצחינה, היא פשוט מצחינה למרחוק.
מרב מיכאלי: בגלל זה באמת חייבים להחליף את הממשלה הזאת בהקדם.
תמר זנדברג: אני רק באתי קודם כל כדי להזדהות ולהפגין נוכחות, כי אני חושבת שאני מצטרפת לדברים של מרב.
תמר זנדברג: הנחישות שלך כל פעם לכנס את הוועדה מחדש ולא להגיד כמו שהרבה פעמים אומרים פה בכנסת "כבר עשינו", "כבר דנו", כאילו יש בלעדיות.
תמר זנדברג: כמו שהמציאות לא מפסיקה, גם הוועדה הזו לא מפסיקה.
תמר זנדברג: לכן לי לפחות באופן אישי היה חשוב לבוא לכאן, ואני שמחה שהייתה כאן נוכחות מאוד משמעותית כדי להראות את החשיבות שאנחנו מייחסות ומייחסים לדברים.
תמר זנדברג: רצח הנשים זו תופעה חברתית.
תמר זנדברג: זו לא טרגדיה אישית, זו תופעה חברתית וזו תופעה לאומית.
תמר זנדברג: אם חצי מאוכלוסיית המדינה נמצאת בסכנה, זה דבר שצריך להרעיד את אמות הסיפים.
תמר זנדברג: מעבר לכל המדיניות שנאמרה כאן בנושא האכיפה, הטיפול והרווחה, אי אפשר לחשוב שאנחנו נמשיך להציף את הרחובות בנשק, ולחשוב שחיי אדם וחיי אישה ייחסכו ולא להפך.
תמר זנדברג: גם את זה צריך לקחת בחשבון במשרד לביטחון פנים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו קיימנו דיון בשבוע שעבר על זה ופניתי לשר הבט"פ.
עאידה תומא סלימאן: אני מחכה לתשובה ממנו.
עאידה תומא סלימאן: נשארו לי בדיוק שלושים שניות.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכל המשפחות שהגיעו עד לפה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאי אפשר לסכם דיון כזה.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו עוד המון מה לעשות.
עאידה תומא סלימאן: אני מפה שוב קוראת לשרים, שכולם ייצאו ויכריזו מה הם עושים למען המטרה הזו.
עאידה תומא סלימאן: לא ביום יום, אלא בתכנית חירום.
עאידה תומא סלימאן: אני קוראת לראש הממשלה, ותאמינו לי, אתם עוד תשמעו איך אנחנו ממשיכות את המאבק הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא ארפה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עוד נמשיך עד שנשיג את הביטחון לאזרחיות שסובלות מאלימות.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-20 בנובמבר 2018, וזאת הישיבה השנייה השבוע שאנחנו מקדישות לנושא של היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים אשר יחול כמו כל שנה ב-25 בנובמבר.
עאידה תומא סלימאן: הכנסת הקדישה את היום כיום מיוחד למאבק באלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: אתמול הייתה לנו ישיבה מאוד טובה שהשתתפו בה שגרירות מהעולם והביאו את ההתנסות שלהן במדינות שלהן במאבק נגד התופעה הכאובה הזו.
עאידה תומא סלימאן: למדנו הרבה ואני חושבת שהיה לנו גם מה להעביר על הניסיון שלנו, גם של הכנסת, אבל גם של תנועת הנשים, התנועה הפמיניסטית אשר החלה את המאבק הזה בשטח.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום מתחילות את הישיבה הזו בסימן 20 שנה לחוק למניעת הטרדה מינית – מהפכה בהתהוות.
עאידה תומא סלימאן: והיא אכן מהפכה בהתהוות כי היא עוד לא הסתיימה ואנחנו עוד לא סיימנו לשנות את מאזני הכוחות הקיימים בחברה שלנו שמבטיחים את המשך קיום התופעה גם של הטרדות מיניות אבל גם של אלימות באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: הישיבה השנייה בשעה 12:00 תעסוק בנושא של אלימות באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: במצב האופטימאלי היינו מתכנסות היום 20 שנה אחרי חקיקת החוק למניעת הטרדה מינית וחוגגות.
עאידה תומא סלימאן: חוגגות את ההיסטוריה שעשינו ואת כברת הדרך שנעשתה בעקבות ובזכות החוק.
עאידה תומא סלימאן: בעיקר היינו חוגגות את השינוי בנורמות או בתפיסות החברתיות.
עאידה תומא סלימאן: ואכן זו הייתה פריצה דרך במאבקן של הנשים המדהימות ובמאבקה של התנועה הפמיניסטית והח"כיות המדהימות שעשו את ההיסטוריה והובילו את החקיקה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להזכיר, כמובן, אני בטח אשמיט כמה שמות, אבל אי אפשר להתעלם מהעובדה שחברת הכנסת לשעבר יעל דיין אמרה גם בראש הוועדה וגם הובילה את המאבק הזה, וזה יירשם לזכותה עם עוד כמה נשים שכיהנו בכנסת.
עאידה תומא סלימאן: אבל יש כאלה שלא כיהנו בכנסת אבל הובילו את המאבק הזה ולהן תישמר הזכות.
עאידה תומא סלימאן: אולם גם 20 שנה אחרי חקיקת החוק עדיין נשים עוברות הטרדות מיניות: ברחובות, באקדמיה, במקומות העבודה, בבתי חולים, בעולם התקשורת ובכנסת.
עאידה תומא סלימאן: נשים חזקות כנשים מוחלשות, נשים עם פריבילגיות ונשים הנמצאות במעגלי דיכוי כפולים, קטינות ונערות ונשים מבוגרות.
עאידה תומא סלימאן: 20 שנה אחרי חקיקת החוק נשים עדיין מודרות מחוץ למרחב הציבורי בחסות גם משרדי ממשלה.
עאידה תומא סלימאן: בתירוצים רחבים החל מרגישות דתית ותרבותית וכלה בתירוץ מקומם במיוחד – כדי להגן על נשים מהטרדות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: 20 שנה אחרי חקיקת החוק עדיין מתמקדים בייצוג הפורמאלי של הנשים בשוק התעסוקה, בשירות המדינה, בעמדות מפתח ותפקידים בכירים, אבל ממאנים להיכנס לעובי הקורה ולהצביע על למה נשים לא מרגישות בביטחון במקום העבודה ואיך הן נחשפות להטרדות וניצול במקום העבודה.
עאידה תומא סלימאן: הרבה שנים אחרי שנחקק החוק אנחנו עדיין מוצאות את עצמנו תקועות בשיח המשפטי של הסוגיה הכאובה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: ופתאום תופסות את עצמנו מדברות במונחים של הגשת תלונה, חקירה, מסירת עדות, התיישנות או קבילות העדות.
עאידה תומא סלימאן: ותודות למאבקן העיקש של הנשים והפעילות הפמיניסטיות ולמיזם Me too סוף סוף נשבר השיח הקר והאטום הזה אשר מתעלם מהחוויה הקשה של האישה ומתמקד בפוגע.
עאידה תומא סלימאן: לצד שיח חשוב זה יש שיח מוסרי חינוכי שלא מתחיל ולא עוצר בדיות הראיות, חזקת החפות או מאזן ההסתברויות אלא נותן את הכוח ומחזיר את השליטה לנפגעת עצמה ונותן לה את האפשרות להחליט מתי, איפה ואיך היא חושפת את הפגיעה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין בעלייה שנתית של מספר התלונות ו-20 שנה אחרי רק 10% מהתלונות שהוגשו הוגשו על ידי נשים ערביות, מחצית משיעורן באוכלוסייה.
עאידה תומא סלימאן: ולרוב מדובר בעבירות מין חמורות כמו אינוס וזה פשוט כואב.
עאידה תומא סלימאן: ועדיין השיח השולט בחברה שלי, החברה הערבית, הוא שיח מאשים לאישה, מדכא ומונע ממנה להגן על עצמה.
עאידה תומא סלימאן: 20 שנה אחרי החוק שיעור לא מבוטל מהחשודים שהתלוננו עליהם הם עברייני מין רצידיביסטים.
עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת, סגירת התיקים, אי הגשת כתבי האישום והענישה הלא מרתיעה מעבירה מסר ברור – יש סובלנות כלפי הטרדות ותקיפות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: אני לא כזאת פסימית בדרך כלל, אבל אני פשוט מאוד מציאותית.
עאידה תומא סלימאן: לא יכולה לעצום חצי עין מול כאבן, סבלן ומצוקתן של הנשים ולעשות כאילו אנחנו רק חוגגות היום.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא רק חוגגות 20 שנה אחרי, אנחנו חייבות להיות על המשמר ולהבין שהמאבק עוד לא הסתיים והמהפכה עוד לא הסתיימה.
עאידה תומא סלימאן: לכן אנחנו מארחות היום את הדוח המיוחד של איגוד מרכזי הסיוע.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כל שנה מארחות את איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
עאידה תומא סלימאן: בדיווח השנתי שלהם היום אנחנו גם כן מארחות אבל אנחנו גם רוצות להתמקד דווקא לא בסטטיסטיקה.
עאידה תומא סלימאן: לא לעשות את זה יבש, מספרים, כמה התלוננו, על מה התלוננו, כמה מתוכן.
עאידה תומא סלימאן: למרות שזה חשוב.
עאידה תומא סלימאן: אתמול רק דיברנו על חשיבות איסוף המידע, אבל הפעם אנחנו נרצה לבדוק איפה אנחנו עומדות היום 20 שנה אחרי הדוח.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת את חברות הכנסת היקרות שהגיעו לדיון הזה - - -
קריאה: אנחנו מברכות אותך.
קריאה: שניים היום.
עאידה תומא סלימאן: שני דיונים היום, נכון.
עאידה תומא סלימאן: שני דיונים, ואני חושבת שאנחנו חייבות את זה לעצמנו קודם כל, לנשים שבחרו בנו, בכולנו, לא חשוב מאיזה רקע ובאיזה דעות פוליטיות.
עאידה תומא סלימאן: אתמול אמרנו שאלימות לא יודעת לא דעות פוליטיות, לא אידיאולוגיה, לא דת, לא מוצא לאומי, ולכן אנחנו נמשיך לדבר.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת את חברות הכנסת: מירב בן ארי, תמר זנדברג, לאה פדידה, חברתי עליזה לביא, יעל גרמן וחנין זועבי.
עאידה תומא סלימאן: מקווה שלא השמטתי אף שם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתחיל קודם כל היו כאלה שעבדו מאוד קשה ממרכז המחקר בכנסת.
עאידה תומא סלימאן: את האמת כל שנה הן עובדות מאוד קשה לקראת היום הזה והכינו לנו דוח על פגיעות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתחיל בזה שהן יציגו את הדוח, את המחקר שעשו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מד"ר נורית יחימוביץ' כהן ומי שהכינה איתה, אורלי אלמגור דותן, שתיכן תציגו, בבקשה.
נורית יחימוביץ' כהן: תודה רבה ליושבת הראש.
נורית יחימוביץ' כהן: אני אציג בדקות הקרובות את המסמך שכתבתי על עבירות מין כלפי נשים, ריכוז נתוני המשטרה מ-2016 עד 2017.
נורית יחימוביץ' כהן: אחריי תציג אורלי את העיבוד של סקר נפגעי עבירה של הלמ"ס בנושאי הטרדה מינית.
נורית יחימוביץ' כהן: כשבוחנים את כלל הדיווחים על עבירות מין, גברים ונשים יחד, חלה עלייה של 7% בין השנים 2016 ל-2017, מ-5,700 דיווחים ל-6,100 דיווחים.
נורית יחימוביץ' כהן: זו עלייה של 7%, יותר משיעור גידול האוכלוסייה.
נורית יחימוביץ' כהן: כ-20% מהדיווחים הם של גברים ורוב הדיווחים, 80%, הם דיווחי נשים.
נורית יחימוביץ' כהן: ובבחינת סוגי העבירות בכלל האוכלוסייה, נשים וגברים גם יחד, העבירה הנפוצה ביותר היא מעשה מגונה בכוח, כשבעבירה הזאת חלה עלייה של כמעט 10% בין השנים - -
לאה פדידה: את יכולה לחזור רגע אחורה – מה זאת אומרת דיווחי גברים?
לאה פדידה: כשגברים מדווחים שהיו עדים להטרדה?
עאידה תומא סלימאן: לא, שהם בעצמם נפגעו.
תמר זנדברג: סליחה, יכול להיות שפספסתי – למ"ס מאיפה זה - -
אורלי אלמגור דותן: החלק הראשון זה נתוני משטרה, דיווחים על תלונות למשטרה, החלק השני יהיה רק הטרדה מינית וזה יהיה נתוני למ"ס.
אורלי אלמגור דותן: כרגע אנחנו בנתוני משטרה.
אורלי אלמגור דותן: כשאני אדבר זה יהיה למ"ס, עשינו הפרדה מוחלטת.
נורית יחימוביץ' כהן: אני חוזרת – אנחנו עכשיו בנתוני משטרה, העבירה הנפוצה ביותר היא מעשה מגונה בכוח.
נורית יחימוביץ' כהן: הדיווחים גדלו ב-10% בין 2016 ל-17'.
נורית יחימוביץ' כהן: עבירות נפוצות נוספות הן הטרדה מינית שגם הדיווחים עליה התרבו ב-13% וגם אינוס בכוח או באיומים.
נורית יחימוביץ' כהן: הנתונים הבאים שאני אראה מעכשיו ועד הסוף הם נתוני נשים כקורבן.
נורית יחימוביץ' כהן: קודם כל ביקשנו מהמשטרה פילוח לפי קבוצות גיל ואנחנו יכולים לראות כאן שבעצם מספר גדול מאוד של דיווחים מתקבלים במשטרה על ידי ילדות עד גיל 12 ונערות עד גיל 18.
נורית יחימוביץ' כהן: מדובר ב-648 דיווחים של ילדות ו-1334 דיווחים של נערות.
נורית יחימוביץ' כהן: ובסך הכל כ-45% מהנפגעות הן קטינות.
נורית יחימוביץ' כהן: מספר גבוה.
עאידה תומא סלימאן: זה מזעזע פשוט.
תמר זנדברג: איך זה עומד ביחס לעבירות אחרות, עבירות אלימות למשל או משהו כזה, מישהו יודע?
נורית יחימוביץ' כהן: לא בדקנו את זה במסמך הזה.
נורית יחימוביץ' כהן: בטח שמתן לב שמספר השנתונים או מספר הנפשות בכל קבוצת גיל שונה ולכן ביצענו תקנון לכל 100,000 נפש.
נורית יחימוביץ' כהן: וכאשר אנחנו מבצעים את התקנון הזה אנחנו יכולים לראות ששכיחות העבירות הגבוהה ביותר היא עדיין בקבוצת הנערות בין גיל 12 לסוף גיל 17.
נורית יחימוביץ' כהן: כלומר עד גיל 18.
נורית יחימוביץ' כהן: ואנחנו מסתכלים כאן על 326 עבירות מין לכל 100,000 נפש.
נורית יחימוביץ' כהן: כאשר בגילאים מבוגרים יותר השכיחות הולכת ויורדת בהדרגה.
נורית יחימוביץ' כהן: בשקופית הזאת אנחנו מתמקדים רק בדיווחים של קטינות בגלל התופעה הזאת של השכיחות הגבוהה של דיווחי קטינות.
נורית יחימוביץ' כהן: וכאן שאלנו מהן סוגי העבירות הנפוצים בקטינות והעבירה הנפוצה ביותר היא עדיין מעשה מגונה בכוח.
נורית יחימוביץ' כהן: הצבע הירוק מסמל את הילדות והצבע הכחול מציין את הנערות.
נורית יחימוביץ' כהן: אנחנו יכולים לראות שבמעשה מגונה בכוח 40% מהקטינות הן עד גיל 12.
נורית יחימוביץ' כהן: ועבירות נפוצות נוספות הן הטרדה מינית ואינוס בכוח או באיומים.
עליזה לביא: הדבר המעודד, אם אפשר להגיד מעודד, זה שיש מודעות גם בקרב צעירות להגשת תלונה.
עליזה לביא: כלומר, את זה פחות הכרנו.
עאידה תומא סלימאן: או הצעירות או ההורים בדרך כלל.
עאידה תומא סלימאן: בעניין של הקטינות זה ההורים.
עליזה לביא: ההגשה של התלונה של ההורים, של המודעות הציבורית, של הנראות של הנושא, בתקופה שלנו לבעיה הזאת לא היה שם.
עליזה לביא: רק בשנות ה-90 אנחנו יודעים שמתחיל להיות לבעיה הזאת שם.
עליזה לביא: ובעצם אנחנו רואים פה, עם כל הכאב והקושי, רואים פה הנכחה.
עליזה לביא: כלומר כן יש יותר מודעות.
רחל עזריה: אנחנו יודעים כמה מזה מגיע ממערכת החינוך נניח?
נורית יחימוביץ' כהן: באופן עקרוני הקטינות הן כולן תלמידות של מערכת החינוך.
עאידה תומא סלימאן: לא, כלומר מי - -
רחל עזריה: האם מי שיוזם את התלונה זה - -
נורית יחימוביץ' כהן: אין לנו הבחנה - - -
רחל עזריה: זה מידע חשוב - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מידע שאולי המשטרה תוכל אחר כך - -
רחל עזריה: כן, כי אם זה אומר שחל שינוי במערכת החינוך אז עליזה צודקת וזה תהליך שיש בו גם משהו חיובי.
רחל עזריה: השאלה אם המערכת מתמודדת אחרת.
נורית יחימוביץ' כהן: אני יכולה להגיד בהזדמנות הזאת שבעצם הנתונים האלה לא בהכרח מייצגים את כל היקף תופעת עבירות המין בישראל אלא בעצם אנחנו יכולים לראות כאן רק את מה שמשתקף בתלונות שהוגשו למשטרה.
נורית יחימוביץ' כהן: זאת אומרת, אם אנחנו רואים עלייה אנחנו לא יודעים האם הייתה עלייה במספר המקרים או שהייתה עלייה בשיעור הדיווח.
נורית יחימוביץ' כהן: עדיין אלה נתוני המשטרה כפי שנמסרו אלינו.
נורית יחימוביץ' כהן: אני רוצה להמשיך בדיווחי נשים יהודיות ולא יהודיות על עבירות מין.
נורית יחימוביץ' כהן: כמו שיושבת הראש כבר ציינה, שיעור הדיווחים בחברה הלא יהודית הוא 10% מכלל הדיווחים אבל שיעור הדיווח הוא לא אותו דבר בעבירות שונות, כאשר בעבירת אינוס בכוח או באיומים שנחשבת לעבירה חמורה שיעור הדיווח הוא גבוה יותר ועומד על 16%.
נורית יחימוביץ' כהן: נתוני סטאטוס הטיפול בתיקי עבירות מין, איך המשטרה מטפלת – אז ב-2016 ו-2017 נפתחו כ-4100 תיקים בכל אחת מהשנים.
נורית יחימוביץ' כהן: בכל אחת מהשנים נסגרו: 2600 תיקים ב-2017 ו-3000 תיקים ב-2016.
נורית יחימוביץ' כהן: אנחנו לא מציגים את זה כאחוזים כי לא בהכרח תיק שנסגר ב-2016 גם נפתח ב-2016 אז חישוב האחוזים לא יהיה מדויק אבל אלה סדרי הגודל.
עאידה תומא סלימאן: שעדיין, אפילו אם זה לא מעיד על אותה שנה בדיוק אבל זה עדיין כמות דיי גדולה של תיקים שנסגרים.
נורית יחימוביץ' כהן: תיקים שנסגרים וכתבי אישום הוגשו בסדר גודל של 660-680 כתבי אישום בכל אחת מהשנים.
קריאה: כל עבירות המין מטופלות על ידי הפרקליטות?
נורית יחימוביץ' כהן: זו הגדרת המשטרה לתיקים שמטופלים עדיין בפרקליטות או בתביעה המשטרתית.
נורית יחימוביץ' כהן: מעניין לראות את הסיבות לסגירת התיקים כאשר ב-56% מהמקרים מדובר בחוסר ראיות, עבירות במקום סגור ללא עדים ושליש מהתיקים נסגרים מסיבת עבריין לא נודע.
אורלי אלמגור דותן: החלק השני מתמקד בנפגעי ונפגעות הטרדה מינית.
אורלי אלמגור דותן: מה שבעצם עשינו כאן – הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מפרסמת מאז שנת 2014 בשיתוף פעולה עם המשרד לביטחון פנים, חשוב להגיד, מה שנקרא סקר ביטחון אישי.
אורלי אלמגור דותן: אם עד עכשיו דיברנו על נתונים של המשטרה על תלונות שהתקבלו במשטרה סקר ביטחון אישי של הלמ"ס בעצם בא לתת את התמונה הרחבה יותר של נפגעי עבירה.
אורלי אלמגור דותן: הסקר נערך בקרב כ-7000 נסקרים, ענו קרוב ל-5000 נסקרים ונסקרות, מגיל 20 ומעלה.
אורלי אלמגור דותן: בהקשר של הטרדה מינית הם נשאלו את השאלה - -
עליזה לביא: למה רק מגיל 20?
אורלי אלמגור דותן: אני מניחה שלא מצלצלים לקטינות ואז יש עניין של חיילים.
אורלי אלמגור דותן: ככה הלמ"ס פנה.
אורלי אלמגור דותן: אני רק מציינת את זה כי זה יכול להשפיע גם על האחוזים.
אורלי אלמגור דותן: מה שהם שאלו ב-12 החודשים האחרונים האם הטרידו אותך או אותך מינית, שאצלם הטרדה מינית עלולה להיעשות במילים או בהתנהגות כלפי גבר או אישה בכל גיל כגון רמיזות מיניות, הערות מיניות, הצצה, לא כולל הטרדה מינית באמצעות אינטרנט או רשתות חברתיות שזאת הייתה שאלה נפרדת.
אורלי אלמגור דותן: אני שמה בכוונה את השאלה בגלל שזה לא אחד לאחד עם הגדרה של החוק למניעת הטרדה מינית.
אורלי אלמגור דותן: יש מקומות שזה מרחיב בגלל שזה לא דורש התנהגות חודרנית ויש מקומות שזה קצת מצמצם כי זה שם הצידה את הסיפור של העבירות ברשת.
אורלי אלמגור דותן: 2.2% מהנסקרים והנסקרות ענו כן לשאלה הזאת לגבי הטרדה מינית, שבעצם הלמ"ס עושה את מה שהוא עושה ניפוח לכלל האוכלוסייה אז הם מגיעים למספר של 121,500 איש ואישה שחוו הטרדה מינית במהלך אותה שנה, שזה השנה שקדמה לסקר.
אורלי אלמגור דותן: שוב, זה רק מגיל 20 ומעלה.
אורלי אלמגור דותן: הם כן שאלו את הנסקרים המבוגרים גם על הטרדות מיניות של ילדים.
אורלי אלמגור דותן: המספרים שהיו שם היו מספרים נמוכים שלא אפשרו להציג איזושהי תמונה עם מובהקות סטטיסטית, ולכן לא כללנו אותם בפנים.
עאידה תומא סלימאן: אורלי, יש הלאה שאלות על פגיעה מינית או רק הטרדה?
אורלי אלמגור דותן: אנחנו התמקדנו כאן בהטרדה מינית בגלל נושא הישיבה.
אורלי אלמגור דותן: אני יכולה להסתכל על זה אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: כי אפילו המספרים או הניפוח למספרים נראה בכל זאת לא מעיד על גודל התופעה.
אורלי אלמגור דותן: אין לי דרך לקבוע את זה.
אורלי אלמגור דותן: מה שכן אני יכולה - -
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת הערה כללית זה לא - - -
תמר זנדברג: היה סקר ייעודי לזה או שזה היה בתוך - - -
אורלי אלמגור דותן: לא, הסקר הוא כללי - - - סקר ביטחון אישי שהמשרד לביטחון פנים מזמין מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אורלי אלמגור דותן: יש בו הרבה מאוד דברים, אנחנו משכנו את זה לצורך הדיון.
תמר זנדברג: והוא כולל סקר - - - זה כמו מפקד, זה כולל את כל האוכלוסייה או שזה - -
אורלי אלמגור דותן: לא, זה סקר בקרב 7000 נסקרים ונסקרות, ענו קרוב ל-5000.
אורלי אלמגור דותן: כן ניסינו, פנינו ללמ"ס, הזמנו עיבוד מיוחד כדי לנסות לקבל עוד יותר מאפיינים גם של מי שנפגעו וגם של מי שדיווח או לא דיווח, בגלל שיחסית מדובר פה מבחינה סטטיסטית במספרים קטנים לא היה לנו הרבה מקום, לא הצלחנו לתת כאן איזה שהם מסקנות סטטיסטיות לרוב השאלות.
אורלי אלמגור דותן: כן רואים לפי הסקר שיש שיעור היפגעות דומה בקרב האוכלוסייה היהודית והערבית.
אורלי אלמגור דותן: תזכרו רגע, אמנם זו לא בדיוק אותה הגדרה, את הנתונים שהוצגו במשטרה לגבי שיעור נמוך של הדיווחים של האוכלוסייה הערבית.
אורלי אלמגור דותן: ואקדמאים ולא אקדמאים גם היה דיווח דומה.
אורלי אלמגור דותן: אחת השאלות שהתשובה הייתה מאוד מעניינת בסקר הייתה כמה התלוננו במשטרה מבין הנפגעים ובעצם מה שראו שרק 3% דיווחו למשטרה על הפגיעה.
אורלי אלמגור דותן: אחת הסיבות הנפוצות הייתה שזה מקרה קל ערך בעיניי הנפגע.
אורלי אלמגור דותן: ואני חושבת שמה שמעניין זה שבערך שליש ממי שדיווחו שחוו פגיעה לא דיווחו למשטרה בגלל שהם הרגישו שהמשטרה או לא רוצה או לא מסוגלת לטפל - -
מרים שלר: אולי כדאי להסתכל על איך שואלים את השאלה.
מרים שלר: כי אנחנו ערכנו סקר בעיריית תל אביב לפני חמש שנים לגבי תושבות תל אביב.
מרים שלר: במרחב הציבורי מעל 80% מהנשים דיווחו על מקרים של הטרדה מינית.
מרים שלר: אז בין 80% ל-2% יש פה איזשהו פער מאוד מאוד גדול.
אורלי אלמגור דותן: אני אומרת שוב – הסקר הזה הוא סקר של שנה אחת והוא נערך בקרב גברים ונשים גם יחד.
אורלי אלמגור דותן: את מדברת על 80% אבר ולגבי רק נשים.
אורלי אלמגור דותן: אבל אני רוצה לחזור למשטרה – כאמור, שליש אמרו - -
עאידה תומא סלימאן: חלק מלהביא את הסטטיסטיקה הזו ממאגרי מידע שקיימים כבר ולא מסקר מיוחד שאנחנו יוזמות הוא גם מעיד על איך המוסדות מתייחסים לסקרים האלה ומה בדיוק קיים ומה נעשה ומה לא נעשה.
אורלי אלמגור דותן: אז ההתייחסות של המוסדות, אני חושבת שזה מעניין, היות ששליש לא דיווחו למשטרה בגלל שהם הרגישו שהיא לא רוצה או לא מסוגלת לטפל בתלונה זה מעלה שאלה.
אורלי אלמגור דותן: שוב, אני אחזור פעם נוספת, הסקר הוזמן לבקשת המשרד לביטחון פנים, ולכן כאן אני חושבת שיש מקום לשאלה מה המשרד לביטחון פנים עושה מול המשטרה גם לגבי הטיפול הקונקרטי וגם לגבי איך מגבירים את אמון הציבור במשטרה בנוגע למקרים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: ורק לזכור, כל הנתונים שהיו מקודם שנשאבו מהתלונות שהוגשו למשטרה בעצם מעידים על ה-3% רק מתוך ה-2%.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, זה קצה הקרחון.
אורלי אלמגור דותן: נתון אחרון כהכנה לחלק הבא – אחת השאלות שאנחנו ביקשנו בעיבוד זה איפה הייתה ההטרדה.
אורלי אלמגור דותן: אז באמת בשני שליש מהמקרים ההטרדה לא אירעה במקום העבודה ורק בשליש היא אירעה במקום העבודה וברוב המקרים הפוגע לא היה ממונה על הנפגעת.
אורלי אלמגור דותן: אולי זה משהו שצריך בראש כשמסתכלים בהמשך על איך מתמודדים.
אורלי אלמגור דותן: תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהיום הדיון קצת שונה.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל אנחנו פותחות עם חברות הכנסת אבל אנחנו נרצה לשמוע את איגוד מרכזי הסיוע.
עאידה תומא סלימאן: רק שתדעו, חברות הכנסת, אנחנו הולכות לשמוע מאורית, מנכ"לית האיגוד, תובנות עיקריות מהדוח שהם עשו השנה וזה גם 20 שנה על החוק.
עאידה תומא סלימאן: יש לי את הגרסה הערבית ויש גרסה בעברית.
עאידה תומא סלימאן: הלוואי עלינו שכל מה שמוציאים המוסדות ייצא בצורה כזו גם בערבית וגם בעברית ועשוי כל כך יפה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, אנחנו נשמע מכותבות המאמרים ממש שלוש דקות כל אחת, עיקר הדברים, כי אחר כך נרצה לשמוע מחברות הכנסת את התגובות שלהן ומה אפשר לעשות הלאה אחרי ששמענו את כל המידע הזה, מה התפקיד שלנו כחברות כנסת.
עאידה תומא סלימאן: אבל תנו לי בינתיים, לפני שאני נותנת לאורית, לברך על הצטרפות גם חברת הכנסת רחל עזריה אלינו וגם מנכ"לית הרשות לקידום מעמד האישה, אווה מדז'יבוז' ואני מבינה שיש עוד גם מהצוות שלך נמצאים איתנו.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שהצטרפת, במיוחד שאת עומדת בראש הוועדה - -
אוה מדז'יבוז': גם לנו יש סקר בוועדה, אגב, בנושא של הטרדות מיניות במרחב העבודה.
עאידה תומא סלימאן: אז נשמח לשמוע.
אוה מדז'יבוז': לא היום - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז אולי זו גם סיבה לקיים עוד דיון בנושא הזה ולארח אותך להציג את הסקר שלכן.
עאידה תומא סלימאן: אורית סוליציאנו, מנכ"לית האיגוד, בבקשה, תובנות על נתונים.
עאידה תומא סלימאן: השנה החלטנו שאנחנו לא הולכות להציג סטטיסטיקה שוב.
אורית סוליציאנו: גם כאן את פורצת דרך באיך אנחנו מציגים את הדוח שלנו.
עאידה תומא סלימאן: פשוט לא רוצה להיות משעממת.
אורית סוליציאנו: ננסה להיות יעילות ובאמת יש לנו בדוח הרבה מאוד נתונים שהם מקור מידע וזה חלק מהכוח שלנו כארגון שעובד - - - מרכזי סיוע באיגוד עם הרבה קשר ומידע לשטח אז נגיד כמה תובנות.
אורית סוליציאנו: אנחנו מציינים כאן בישיבה הזאת 20 שנה לחוק למניעת הטרדה מינית.
אורית סוליציאנו: יש חצי כוס מלאה ואולי יותר מחצי כוס ריקה.
אורית סוליציאנו: מהפכה בהתהוות, אכן מהפכה, שנתנה שם לתופעה שכולנו מכירות.
אורית סוליציאנו: אבל אם אנחנו מסתכלים על הנתונים שלנו ורואים שב-1998 היו משהו כמו 35 תלונות והיום ב-2018 מעל 1300 תלונות למשטרה אז זה נתון אחד.
אורית סוליציאנו: ואז אנחנו מסתכלים על הנתונים של הסקר שאחרי, יש בעיה בשאלה, אני חייבת לציין – לא שואלים מישהי האם עברת הטרדה מינית אלא צריך לשאול על ההתנהגויות שמהוות הטרדה ואז הרבה יותר קל לענות.
אורית סוליציאנו: אבל אפילו אם אני אסתכל על הנתון הזה של 2.2% שזה 120,000 זה המון.
אורית סוליציאנו: איפה כל אותן נשים מוטרדות ולמה הן לא מגיעות למערכת אכיפת החוק?
אורית סוליציאנו: אני רוצה להסתכל על הדבר הזה, ניסיתי למצוא מושג כמו מסננת, משפך, ואז הציעה לי כרמית כאן לידי לקרוא לזה כמו חסם של גדר תיל.
אורית סוליציאנו: ולמה גדר תיל?
אורית סוליציאנו: כי מנסות להגיע למערכת ונפצעות ומדממות וזה לא צחוק.
אורית סוליציאנו: וגם הבאנו מישהי שתספר על בחורה מאוד יקרה שהיינו איתה בקשר שבסופו של דבר נפטרה.
אורית סוליציאנו: יש לזה קשר הדוק להטרדה מינית בעבודה אבל אחר כך היו הדברים הללו.
אורית סוליציאנו: מדובר בחיי אדם, ואנחנו מאוד מאוד מודאגות מכוון שאם מסתכלים על המשפך הזה, ובסופו של דבר אמנם יש לברך על הגידול בפרקליטות המדינה שרק הוציאה הודעה לפני כמה ימים שיש גידול ב-30%, אבל מה זה 30%?
אורית סוליציאנו: זה מ-96 כתבי אישום ל-129 כמדומני, אז טוב שיש גידול אבל מה זה המספרים האלו במדינת ישראל.
אורית סוליציאנו: אם אני מסתכלת כבר שנים, ולמרות כוח אדם מעולה שמאוד מושקע בנציבות שירות המדינה, אבל הנתונים גם מדאיגים.
אורית סוליציאנו: הם לא משתנים בצורה דראסטית במהלך השנים.
אורית סוליציאנו: התלונות בנציבות שירות המדינה שזה אולי המעסיק הכי גדול או בין הגדולים במשק, נדמה לי 75,000 איש, וזה לא כולל את מערכת החינוך.
אורית סוליציאנו: אם מדברים כל השנים על 140, 150, 160 תלונות, אחר כך רואים ובודקים במסננת ורואים שהרבה מהתיקים הללו נסגרים או מועברים לטיפול במשרד.
אורית סוליציאנו: אז מה הבעיה – הבעיה היא שאנחנו עדיין מאוד מודאגות שלא מתייחסים מספיק ברצינות לתופעה הזאת.
אורית סוליציאנו: ושוב, מדובר בחיי אדם.
אורית סוליציאנו: כשמגיעה מוטרדת למשטרה אנחנו רוצים שהשוטרים יתייחסו אליה במלוא כובד הראש.
אורית סוליציאנו: שוב, חיי אדם, לא לבטל את זה.
אורית סוליציאנו: ככה אנחנו נראה הרבה יותר נשים עוברות את המשוכה או את גדר התיל הראשונה.
אורית סוליציאנו: ואז כשהתלונה הזאת תגיע לפרקליטות אנחנו רוצים שיאבקו עליה ולא יתייחסו לשוד באופן חמור יותר מאשר הטרדה מינית כי הטרדה מינית, אני לא רוצה להגיד רצח הנפש, אבל זה דבר מאוד מאוד קשה ואסור לזלזל בזה.
אורית סוליציאנו: ויותר מכל, וזה אחד מהדברים המרכזיים, כשהחוק למניעת הטרדה מינית נחקק דובר על ההליך המשמעתי במקומות עבודה.
אורית סוליציאנו: כשאנחנו מסתכלים על נתונים שאספנו בכל מיני מקומות עבודה, גם מקומות עבודה מאוד רציניים, עדיין הנשים לא מתלוננות.
אורית סוליציאנו: ולמה?
אורית סוליציאנו: התשובה מאוד פשוטה – במקביל לוועדה הזו עכשיו, לצערי הרב, זה באותו זמן, יש ועדה שעוסקת בהתעמרות בעבודה.
אורית סוליציאנו: הטרדה מינית הולכת יד ביד עם התעמרות בעבודה ומי שמוטרדת סובלת לא פעם התעמרות שקופה מן העין.
אורית סוליציאנו: זה יכול להיות באקדמיה שהיא לא תקבל מלגות, זה יכול להיות שישימו אותה בחדר צדדי.
אורית סוליציאנו: אי אפשר לכמת את זה ואי אפשר לספור את זה, ולכן הנשים יודעות את הפוליטיקה הארגונית שלהן והן מאוד מאוד נזהרות.
אורית סוליציאנו: יש ממונות נהדרות ואדירות, יושבות כאן בחדר הזה כאלו שעשו תהליכים, כאלו שהטמיעו קוד וולונטרי ועושות הכשרות רבות.
אורית סוליציאנו: ויש אחרות, שזה לא בגללן, הן לא מקבלות גיבוי, סתם ממנים אותן, אין להן כוח וזאת חלק מהבעיה.
אורית סוליציאנו: אם אני אהיה פרקטית אני אגיד כמה קריאות מאוד חשובות לכן, המחוקקות.
אורית סוליציאנו: אני הייתי רוצה קודם כל שאנחנו נמשיך במאבק שלנו להנגיש, לשפר ולהכשיר את כל הגורמים במערכת אכיפת החוק.
אורית סוליציאנו: לא רק חוקרי עבירות מין גם שוטרי סיור.
אורית סוליציאנו: כדי שאישה שנפגעת או מוטרדת מינית תקבל את מלוא תשומת הלב.
אורית סוליציאנו: אנחנו רוצים שבפרקליטות ייאבקו על התיקים האלו.
אורית סוליציאנו: רק הרתעה תעזור.