GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סעיד אלחרומי: אני חושב שזה נושא – מפליא אותי שהממשלה מפחדת מוועדות חקירה.
סעיד אלחרומי: וועדות חקירה ומבקרים, רבותיי, הם לא מפחידים אף אחד.
סעיד אלחרומי: להפך, הם יכולים לייעל את עבודת הממשלה, את עבודת הרשויות המקומיות ואת עבודת כל גורם ממשלתי.
סעיד אלחרומי: לעניינינו.
סעיד אלחרומי: שני נושאים.
סעיד אלחרומי: אני חושב שראיתי עכשיו שיש מגמת עלייה בתחלואה, והיא יותר גדולה ממגמת העלייה בתמותה בקרב החברה הערבית.
סעיד אלחרומי: אני חושב שכאן צריך לשים את הדגש על רמת המודעות והפרסום שהגורמים הרלוונטיים עוסקים בהם בקרב החברה הערבית ובקרב אוכלוסיות שונות בחברה הערבית.
סעיד אלחרומי: אני בא מהאוכלוסייה הבדואית בדרום, ואני חושב ששם רמת המודעות היא מאוד נמוכה.
סעיד אלחרומי: בגלל שאנחנו נמצאים בחודש הזה, חודש המודעות לסרטן, אני חושב שאנחנו צריכים להשקיע משאבים ומאמצים באוכלוסיות האלה.
סעיד אלחרומי: הנושא השני זה הסביבה.
סעיד אלחרומי: רבותיי, ישנם מקומות, ישנן אלפי נשים במקומות שונים בארץ – חיפה היא הדוגמה הברורה ביותר.
סעיד אלחרומי: וואדי - זה גם כן דוגמה.
סעיד אלחרומי: המדינה מקימה תחנת כוח, תחנת חשמל על יישוב קיים, ואומרת להם: "האופציה שהמצב ישתנה הוא בעוד 20-30 שנים".
סעיד אלחרומי: עדיין יש אלפי נשים בדואיות בדרום שנמצאות בקרבה של עשרות מטרים לתחנת כוח עצומה שנמצאת בדרום.
סעיד אלחרומי: אני חושב שכל הגורמים צריכים לשלב כוחות בכדי להילחם בתופעות האלה.
סעיד אלחרומי: יבורכו כל האנשים שעוסקים בדבר.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת סעיד אלחרומי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מגברת מירי זיו, מנכ"לית האגודה למלחמה בסרטן.
מירי זיו: קודם כל, תודה ותודה על המפגש והציון של היום הזה.
מירי זיו: כמו שדוקטור סילברמן אמרה, את בסך הכל דיווחת על רוב הנתונים שהיו ודווחו על ידי רישום סרטן.
מירי זיו: צריך לציין שרישום סרטן בישראל הוא לא הערכה, אלא הוא נקבע על פי תעודות זהות ותעודות פטירה שעל פי חוק מועברות למשרד הבריאות, גם מהמקומות הפרטיים וכדומה.
מירי זיו: כלומר, אנחנו בהחלט מהווים דוגמה לעולם ביכולת גם להפחית תמותה.
מירי זיו: לא צוין שבהשוואה בין לאומית אנחנו נמצאים במקום ה-14 מעל ממוצע ה-OECD בשיעורי הריפוי.
מירי זיו: שיעורי הריפוי הכלליים בישראל הם 88% שורדות מעל 10 שנים.
מירי זיו: אתמול פאתן ואני היינו ביום עיון מרתק שהיה בנצרת סביב מחקר משותף שנערך על ידי אוניברסיטת חיפה, פרופסור מירי כהן, שהיא עומדת בראש חברה לפסיכו-אונקולוגיה, בעבר עמדה בראש המערך הפסיכו-אונקולוגי ברמב"ם.
מירי זיו: מנהלת עבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה.
מירי זיו: עוד לקח חלק פרופסור זיאד עאבבין, שהוא ראש עמותת אלקודס לבריאות הציבור בירושלים המזרחית.
מירי זיו: הם עשו מחקר כמותי ואיכותני משותף, שבדק חולות שנטרלו את המצב הביולוגי שלהן באותו שלב, כאלה שהחלימו וכבר אין להן עדות למחלה.
מירי זיו: לא כאלה שאובחנו עם מחלה גרורתית.
מירי זיו: מצאו הבדלים משמעותיים.
מירי זיו: קודם כל, כואב לשמוע ששיעורי ההישרדות ל-10 שנים זה 64%.
מירי זיו: מאוד רחוק מהמצב בישראל.
מירי זיו: ערבית בישראל זה 84.4%.
מירי זיו: מצאו כמובן עוד כל מיני פרמטרים תרבותיים אחרים.
מירי זיו: אין ספק, כמו שאמרה דוקטור סילברמן, מאז שהאגודה יזמה את פרויקט הממוגרפיה הארצי שמופעל יחד על כל קופות החולים – ראינו בהתחלה שאין היענות של נשים ערביות וגם אין היענות זהה בפריפריות חברתיות.
מירי זיו: למשל בעומר, בבאר שבע, שיעורי ההיענות היו נורא גבוהים, אבל בשכונה ו' בבאר שבע הם היו נורא נמוכים.
מירי זיו: אז הפעלנו את ניידת הממוגרפיה שיזמנו, שהיא בודקת בשנה כ-25,000 בדיקות.
מירי זיו: משנת 2011 הצטמצמו לחלוטין הפערים בשיעור ההיענות לממוגרפיה שגם בה אנחנו גבוהים מממוצע ה-OECD, בין יהודיות וערביות.
מירי זיו: עדיין נמוך יותר ב-5% בקרב חרדיות, זה גם היה יותר גדול והצטמצם, אבל ערביות לפי הניטור שעשה פרופסור הנרד, נסגר לגמרי ב-2011.
עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת, זה לא עניין תרבותי, זה עניין של הנגשת שירותים.
מירי זיו: נכון מאוד.
עאידה תומא סלימאן: וזה היה אמור להיות תפקידה של המדינה.
עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד שעשיתם את זה, אבל זה תפקידה של המדינה.
מירי זיו: כתבה על זה מבקרת המדינה בזמנו.
מירי זיו: יש על זה מאמר ויש על זה דו"ח.
מירי זיו: אנחנו גוף שלא לוקח כסף מהמדינה וממשרד הבריאות.
מירי זיו: היא ביקרה את משרד הבריאות וציינה אותנו בעניין הזה.
מירי זיו: מה שאני רוצה להגיד זה שבעבר אותן נשים שאובחנו מאוחר, היום מאובחנות מוקדם יותר.
מירי זיו: לפי שיעורי הריפוי שאנחנו רואים כאן, הנשים הערביות מאובחנות מוקדם יותר.
מירי זיו: הן מטופלות על ידי אותם רופאים נהדרים, אונקולוגים מצוינים, כירורגים מצוינים.
מירי זיו: כל הצוות הרב מקצועי, האחיות לתיאום הטיפול לסרטן השד וכל מה שיש לנו, כולל במשפחה הקדושה שהקמנו בנצרת.
מירי זיו: הן היום מאובחנות יותר מוקדם, ולכן הן שורדות, מחלימות יותר.
מירי זיו: גם ביהודיות לקח המון שנים.
מירי זיו: ב10 השנים האחרונות רואים 25% ירידה.
מירי זיו: זה לא היה קודם לכן.
מירי זיו: אני רק אתייחס לנתונים של רישום סרטן מכיוון שזה הוצג לאחרונה.
עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר בקיצור.
מירי זיו: בסרטן השד לפי הצפוי והמצוי, מצאו שיעורים גבוהים בחיפה ובתל אביב, ושיעורים נמוכים מהצפוי בירושלים, בעכו ובעוד כמה מקומות.
מירי זיו: ההשערה היא, כמו שאמרה דוקטור סילברמן, ורק עכשיו יצא דו"ח של ה-AACR- American association cancer research, יש להם דו"ח ורואים שם את ההשפעה.
מירי זיו: זיהום אוויר מסביר בערך 2%, לעומת עישון שמסביר 30% והשמנה שמסבירה 30% מהתחלואה בסרטן בכלל, לא רק סרטן שד.
מירי זיו: לכן בעכו ההשערה היא שיש יותר אוכלוסייה צעירה, יש יותר נשים גם ערביות שיולדות פחות ילדים, יותר מאוחר, פחות מניקות, יותר משמינות, יותר אורח חיים "ישבני".
מירי זיו: בתל אביב מאידך, שאין שם את התעשייה של חיפה – לא שאני מדברת על התעשייה של חיפה, אני לא מומחית לזה.
עאידה תומא סלימאן: מעניין אותי האם ההשערות האלה מבוססות על מחקרים שנעשו בעכו?
עאידה תומא סלימאן: בדקו כמה הנשים הערביות יולדות ומה אחוז הילודה שלהן, או שזו השערה חסרת בסיס?
מירי זיו: השאלה שלך במקומה.
מירי זיו: פרופסור ליטל קינן בוקר היא סגנית המרכז לבקרת מחלות, והיא אחראית על רישום סרטן.
מירי זיו: היא בפירוש ציינה שצריך מחקר שיבדוק את הדברים האלה.
מירי זיו: זה רק צילום מצב שבחיפה ותל אביב השיעור יותר גבוה מהצפוי, ובירושלים ו – לא עשו מחקר סיבתיות ואכן צריך שהוא ייעשה.
עאידה תומא סלימאן: מעניין ששנים כבר אנחנו מבקשות מחקר סיבתי, ובעיקר בנושא זיהומים סביבתיים.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שהדיון הראשון שקיימתי בנושא הזה היה ב-2015, וביקשתי ממשרד הבריאות להקים וועדה שתבדוק את העניין של זיהומים סביבתיים והקשר שלהם גם לסוגי הסרטן השונים.
עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו אני לא שמעתי שהוקם דבר כזה וגם לא קיבלתי שום החלטה בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבלתי מתקבל על הדעת שעד עכשיו לא נבדק העניין של זיהומים סביבתיים והשפעתם.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבחיפה יש אחוז מאוד גבוה של זיהומים סביבתיים, שדובר עליהם גם בקשר לתחלואות אחרות שנמצאות באזור.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מסכימה עם הניתוח שנעשה על עכו, מאחר ואני חיה שם ואני יודעת קצת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם התשובה של נציגת משרד הבריאות ברדיו ששמעתי שסיבת התחלואה הגבוהה בחיפה היא אולי בגלל שאחוז האוכלוסייה הערבית הוא יותר גבוה ושם אחוז התחלואה הוא יותר גבוה.
עאידה תומא סלימאן: אני שמעתי את זה ברדיו.
עאידה תומא סלימאן: אני הקשבתי לתכנית מעלפת שהייתה, עם ראיון מאוד ארוך שעשה מי שהיה חבר כנסת, היום חבר כנסת לשעבר גואטה בתכנית שלו.
עאידה תומא סלימאן: אני הקשבתי טוב וזה מה שנאמר שם.
עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה שעדיין התחלואה היא בעלייה בתוך האוכלוסייה הערבית, וזה יכול להשפיע על הסטטיסטיקה.
עאידה תומא סלימאן: אבל יש מוקדים אחרים בחלוקה של האוכלוסייה, שיש בהם אחוז של ערבים אפילו יותר גבוה מאשר זה שנמצא בחיפה.
עאידה תומא סלימאן: שם לא ראינו את זה.
עאידה תומא סלימאן: דרך אגב, עכו היא העיר השנייה מבחינת רמת ההשמנה במדינת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: זה אחד הדברים.
מירי זיו: אני רק רוצה לציין משפט אחד.
מירי זיו: באגודה למלחמה בסרטן אנחנו מממנים כל שנה בערך 45 מחקרים.
מירי זיו: פרופסור פרץ הייתה חברה בוועדה הזאת, ופרופסור צ'חנובר שהוא חתן פרס נובל גם הוא היה פעם חבר שם והנשיא שלנו.
עאידה תומא סלימאן: כבר סיימת את המשפט שלך.
מירי זיו: אנחנו מכריזים במיוחד על מחקר מיוחד שאנחנו מבקשים – אנחנו לא אומרים לחוקרים מה לחקור, אבל הנושא היחיד שהקצנו לו מחקר מיוחד בתקציב גדול יותר, זה לחוקרים שיציעו בקשות בנושא של זיהום וסרטן.
מירי זיו: יש עבודות בתהליך, אך עוד אין תוצאות.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לפרופסור תמר פרץ, אבל חבר הכנסת מסעוד גנאים תרצה להתייחס עכשיו?
עאידה תומא סלימאן: יש לך את הזכות.
מסעוד גנאים: תודה על הדיון החשוב, מאחר ואנחנו מדברים ודנים בהצלת חיי אדם, בהצלת חיי נשים.
מסעוד גנאים: תמיד אני אומר שפוליטיקה בכנסת זה לא רק וויכוחים פוליטיים, אלא דבר ראשון זה הצלת חיי אדם.
מסעוד גנאים: הפוליטיקאי יכול להשתמש בכל הכלים הפרלמנטריים שלו פה כדי לזרז, לתמוך, לעזור בהצלת חיי אדם, בדרך כלל.
מסעוד גנאים: אני לא הייתי בתחילת הדיון, אבל ראיתי סימן שאלה במודעה על הדיון- "האמנם?".
מסעוד גנאים: אז אמנם יש ירידה, אבל בחברה הערבית בקרב נשים ערביות אין ירידה או יש עלייה?
מסעוד גנאים: אז אם הדבר - - -
עאידה תומא סלימאן: אתה קולט אותי ישר מקריאת הכותרת.
מסעוד גנאים: כן אני קראתי וניסיתי להבין את הכותרת, אבל כל עוד העניין הוא תלוי באמת בהנגשת שירותי הבריאות, בהעלאת המודעות, אז את החיסרון הזה צריך במהירות, כי כפי שאמרתי אנחנו מדברים על הצלת חיים אדם.
מסעוד גנאים: מדברים על הצלת חיי נשים.
מסעוד גנאים: אם מדובר במפגעים, כפי שאמר חברי סעיד אלחרומי, למשל בוואדי – וכל עמודי החשמל או תחנות הכוח והמתח הגבוה שם, גם צריך להסיר כל גורם שהוא מעלה את הסבירות שהנשים וגם הגברים יחלו במחלת הסרטן.
מסעוד גנאים: בסוף, באמת, אני רוצה להודות ולהעריך כל מי שעוסק במלאכת הקודש הזו להציל חיי אדם.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת גנאים.
עאידה תומא סלימאן: פרופסור תמר פרץ, מנהלת המכון האונקולוגי הדסה.
תמר פרץ: בוקר טוב לכולם.
תמר פרץ: תודה רבה על ההזמנה.
תמר פרץ: ראשית, אני רוצה לברך אתכם על כל המעשים בנושא הזנות.
תמר פרץ: החפצת נשים היא בעיה מאוד קשה.
תמר פרץ: זה מאבק מתמיד וחשוב.
תמר פרץ: בנושא סרטן השד.
תמר פרץ: אני לא עובדת משרד הבריאות, אני רופאה ומדענית ואין לי כל ספק שבארץ זיהום האוויר הוא הגורם מספר אחד לעלייה שאנחנו רואים בתחלואה.
תמר פרץ: יש מאמר שאנחנו פרסמנו בנושא הזה.
תמר פרץ: כל המפעלים המזהמים בחיפה והצפון הם ללא ספק, לדעתי, הגורם העיקרי לכך שבאזור חיפה שיעורי התחלואה הרבה יותר גבוהים מאשר בארץ.
תמר פרץ: אני מסכימה עם חבר הכנסת שציין קודם שגם העברת מזהמים לדרום יביאו לתמונה דומה.
תמר פרץ: זה דבר ראשון שצריך להגיד.
תמר פרץ: יש חוקים לאכיפת זיהום אוויר, והחוקים האלה לא נאכפים כראוי.
תמר פרץ: לגבי המחקרים, אני לחלוטין חולקת על מה שנאמר עד כאן.
תמר פרץ: מקוצר הזמן אני אשמח לשלוח לך את המאמרים שלנו בנושא הזה שפרסמנו.
תמר פרץ: זו נקודה ראשונה.
תמר פרץ: לגבי האבחון.
תמר פרץ: בארץ ההמלצה היא לבצע ממוגרפיה מגיל 50.
תמר פרץ: הנשים הערביות מאובחנות בממוצע בגיל 44.
תמר פרץ: כלומר, הן בכלל לא מגיעות לגיל של הממוגרפיה.
תמר פרץ: לכן לכל הסיפור הזה של הממוגרפיה לגבי נשים ערביות אין שום משמעות.
תמר פרץ: אני בדעה מזה עשור שלנשים ערביות ויהודיות ילידות הארץ יש לבצע ממוגרפיה מגיל 40.
תמר פרץ: צריך לעשות מבצעים מיוחדים ולבדוק אותן.
תמר פרץ: זה גיל שיש בו פעילות הורמונלית גבוהה, ולכן חייבים לעשות להן גם אולטרסאונד.
תמר פרץ: למרות שזה לא הוכח חד משמעית, הדעה בקרב אנשי המקצוע של האבחנה היא שאולטרסאונד מגלה מוקדם בנשים מתחת לגיל 50.
תמר פרץ: לכן אין ספק שבקרב הנשים הערביות במיוחד, חייב לחול שינוי ברגולציה, וזה חייב להיכנס לסל הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שקיימנו דיון מיוחד וגם פרופסור ג'מאל זידן הגיע לדיון.
עאידה תומא סלימאן: הוא גם כן היה מסכים איתך לגמרי בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני הסתכלתי על שיעורי התחלואה, וראיתי – אני שלחתי קבוצה של שאלות למשרד הבריאות מתוך מעקב מהדיונים הקודמים, והייתה לנו המלצה, לפי כל חוות הדעת ששמעתי, שכן יבדקו את האפשרות בלהוריד את גיל הבדיקה של הממוגרפיה, ושיהיה מתוך הסל.
עאידה תומא סלימאן: את האמת, ראינו שאחוזי הבדיקה, כלומר בשאלות ששלחתי למשרד הבריאות וקיבלתי תשובות עליהן, אם אנחנו בודקים את התשובות, אפשר לראות בצורה - - -
ברברה סילברמן: אם נדבר על ממוגרפיה - - -
מירי זיו: תשימי את גרף 4, ורואים בדיוק מה שאת אומרת, שהשיעורים זהים לחלוטין בגיל הצעיר בין יהודיות וערביות- - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה מה אתן מנסות להוכיח עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: אני עוד לא שאלתי, עוד לא הצגתי מה רציתי להגיד ואתן קופצות למסקנות ורוצות להוכיח כבר שאני טועה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתן יודעות יותר טוב ממני, אבל בכל זאת, ממה שהוצג לי ברור שהבדיקות שמתחילות – הנשים עושות הרבה פחות בדיקות מגיל 40.
עאידה תומא סלימאן: אפילו הייתה מסקנה, וביקשנו שרופאי המשפחה שבכלל לא כולם מודעים לבדוק מי מהנשים שמגיעות אליהם נמצאות בקבוצות סיכון גבוהה וצריך להמליץ להן לבדוק את עצמן לפני הגיל המומלץ על ידי המשרד.
עאידה תומא סלימאן: יש ירידה חדה במספר הנבדקות.
עאידה תומא סלימאן: מגיל שמשרד הבריאות נותן את הבדיקה בסל התרופות, אנחנו רואים שהאחוז הוא מאוד גבוה וכל הכבוד על זה.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה מדגיש עוד יותר שהמלצה של משרד הבריאות, הנגישות והנגשה של השירות, לכלול אותו בתוך סל התרופות, יגרום לזה שהרבה יותר נשים ייבדקו מגיל יותר צעיר.
עאידה תומא סלימאן: אז אם התחלואה בקרב נשים ערביות עדיין בעלייה, אחוז הבדיקה של נשים ערביות שווה כמעט לאחוז הבדיקה של הנשים היהודיות, לפי הסטטיסטיקה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אז אם זה שווה ואתם עדיין אומרים לי שמגלים את המחלה בשלב יותר מאוחר - - -
קריאה: היום לא.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה מה שנאמר לי.
עאידה תומא סלימאן: נאמר שזה עדיין בעלייה, כי מגלים את המחלה לא בשלבים מוקדמים.
עאידה תומא סלימאן: אם האחוזים הם שווים, זאת אומרת שתופסים את המחלה בשלב יותר מתקדם אצל נשים ערביות.
עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת שהמחלה מתחילה בגיל יותר צעיר.
תמר פרץ: ולא נותנים להן לעשות ממוגרפיה מגיל 40.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שניסיתי לעשות.
עאידה תומא סלימאן: הסתכלתי על הסטטיסטיקה שקיבלתי ועל הטבלאות השונות.
עאידה תומא סלימאן: אולי אם אני מסתכלת על כל טבלה לבד אז המצב מצוין.
עאידה תומא סלימאן: אני קצת עשיתי קורלציה וניתחתי.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שטעיתי.
עאידה תומא סלימאן: זאת התמונה שמצטיירת מהדברים ששמעתי עד עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה אחר כך להתייחס לכל הנושא של הבדיקה מגיל מוקדם יותר.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים, סיגל רצין, מנכ"לית אחת מ-9.
סיגל רצין: קודם כל, תודה רבה על הדיון הזה.
סיגל רצין: תודה על זה שלצד מגמות הירידה בתמותה מסרטן השד, הייתה גם שאלה עם סימן שאלה "האמנם?".
סיגל רצין: אנחנו נמצאות כאן בעיקר – וגם תודה לך, פרופסור פרץ.
סיגל רצין: חסכת לי משהו.
סיגל רצין: אנחנו כאן כדי לשאול שאלות.
סיגל רצין: אנחנו לא אוספות את הסטטיסטיקות.
סיגל רצין: אנחנו רואות את המספרים והמספרים מעוררים הרבה סימני שאלה.
סיגל רצין: אנחנו כאן כדי לשאול את משרד הבריאות את השאלות, בתקווה גם לקבל תשובות.
סיגל רצין: אנחנו גם כאן לבוא בדרישות שאנחנו מוצאות לנכון.
סיגל רצין: אני רוצה רגע להתחיל – כל הזמן מדברים על מספרים ועל סטטיסטיקות, אבל אני רוצה להתחיל מאיזשהו סיפור פרטי מאוד כואב שממנו אנחנו גם יכולות לצאת לחלק גדול מהשאלות.
סיגל רצין: קשה לי לדבר על זה.
סיגל רצין: ביום חמישי האחרון הלכה לעולמה אישה נפלאה בשם חלדיה אבו כמיר, בגיל 52.
סיגל רצין: חלדיה הייתה מתנדבת העמותה, והיא חלתה בגיל 42 בסרטן שד.
סיגל רצין: בגיל 42 היא הרגישה איזשהו גוש.
סיגל רצין: גם מפאת בושה וגם מפאת זה שהיא לא כל כך קיבלה התייחסות לנושא, היא עזבה את זה והלכה רק חמש שנים אחר כך להיבדק.
סיגל רצין: היא אובחנה כחולת סרטן שד.
סיגל רצין: היא עברה טיפולים מאוד קשים, והתחילה קצת לבדוק מה קורה בחברה הערבית, מה קורה סביבה.
סיגל רצין: היא מצאה הרבה דברים גם תרבותיים, אבל גם דברים שהממסד לא עושה, ולכן נשים בחברה הערבית חולות – זאת אומרת, זה שהן חולות בגיל צעיר יותר הן חולות בגיל צעיר יותר, אבל בהרבה מאוד מקרים שהיה ניתן למנוע את ההתפשטות של המחלה זה לא קורה.
סיגל רצין: חלדיה לקחה על עצמה – אני מתרגשת שאני מדברת על זה, אז תסלחו לי.
סיגל רצין: היא לקחה על עצמה להיות שליחה בחברה הערבית, ופשוט רצה מעיר לעיר, מכפר לכפר, מקופה לקופה, מרופא לרופא, נתנה הרצאות, נתנה סדנאות ושיתפה.
סיגל רצין: היא הגיעה לאלפי נשים בשנה.
סיגל רצין: באמת, לזכותה היא הצילה הרבה מאוד חיים.
סיגל רצין: יהי זכרה ברוך.
סיגל רצין: לזכרה רצינו שאחותה תגיע לכאן, אבל היא לא יכלה לדבר מרוב התרגשות.
סיגל רצין: מכאן אני רוצה לצאת לכמה וכמה שאלות למשרד הבריאות.
סיגל רצין: לא רק בהקשר של חלדיה, אלא בכלל.
סיגל רצין: אנחנו מדברות על אלף נפטרות מסרטן שד בשנה.
סיגל רצין: קצת למעלה מאלף.
סיגל רצין: אנחנו אומרות: אלף זה המון.
סיגל רצין: זה הרבה.
סיגל רצין: על מאה ומשהו אנשים שנהרגים בשנה מתאונת דרכים המדינה רועשת וגועשת, אבל על אלף נשים שהולכות לעולמן מדברים ומעלים כסטטיסטיקה.
סיגל רצין: השאלה הגדולה שלנו למשרד הבריאות היא כמה מהן היו יכולות לחיות היום לו אובחנו בשלב הגילוי המוקדם?
סיגל רצין: אנחנו לא יודעות, כי אנחנו לא מצאנו את זה בסטטיסטיקה.
סיגל רצין: אני אשמח לקבל על זה תשובה.
סיגל רצין: יכול להיות ש-800 מהן היום היו יכולות להיות בחיים, יכול להיות שרק 200.
סיגל רצין: אנחנו לא יודעות כמה.
סיגל רצין: זאת שאלה ראשונה שלי למשרד הבריאות.
סיגל רצין: בנוסף, באיזה גיל הנשים שנפטרו מהמחלה חלו?
סיגל רצין: גם זה לא מפורסם.
סיגל רצין: כל הזמן מדברים על זה שזו מחלה של נשים מבוגרות מעל גיל 50.
סיגל רצין: חלדיה היא דוגמה לאישה שחלתה בגיל 42 ונפטרה בגיל 52.
סיגל רצין: זאת אומרת, מבחינת הסטטיסטיקה, היא הלכה לעולמה אחרי גיל 50.
סיגל רצין: אנחנו היינו רוצות לדעת מבחינת הנשים שנפטרו, כמה מהן חלו לפני גיל 50 וכמה אחרי?
סיגל רצין: אנחנו היינו גם רוצות לדעת למה ניתן לייחס את הירידה בשיעור הנפטרות בחברה היהודית?
סיגל רצין: האם זה באמת בגלל גילוי מוקדם?
סיגל רצין: האם זה בגלל תרופות מתקדמות יותר?
סיגל רצין: זה נתון שלנו מאוד חשוב לדעת אותו כי אנחנו עוקבות.
סיגל רצין: בנוגע למדיניות מגובשת באיתור נשים בסיכון.
סיגל רצין: אנחנו יודעות שמשרד הבריאות עוסק באיתור נשים בסיכון בצורה מסודרת מעל גיל 50.
סיגל רצין: אנחנו גם יודעות שאחוז הגנטיות באוכלוסייה בכלל הוא מאוד נמוך, בין 10%-15%, לא יותר.
סיגל רצין: זאת אומרת שהרוב הגדול הוא רנדומלי.
סיגל רצין: אנחנו יודעות שבעצם בטווח הזה שבין 40-50 אנחנו לא יודעות מי בסיכון.
סיגל רצין: אין מדיניות מגובשת לאיתור של נשים בסיכון.
סיגל רצין: אין מדיניות מגובשת בכלל לאיתור נשים צעירות חולות.
סיגל רצין: אנחנו רואות את זה – את דיברת על הבניין שלך בעכו, אנחנו רואות את המספר של הנשים הצעירות שהולך ועולה.
סיגל רצין: בשנתיים האחרונות יש לנו מבול של נשים צעירות חולות.
סיגל רצין: אנחנו בעצם, מעבר לשאלות האלה, קוראות למשרד הבריאות קודם כל לגבש איזושהי מדיניות לאיתור נשים בסיכון, כולל הנחייה לצוותים רפואיים, לרופאים, לצוותים של קופות חולים.
סיגל רצין: גם אנחנו מדברות על העניין של הורדת גיל הממוגרפיה, שיאפשר לאתר נשים – אנחנו יודעות שנשים בחברה הערבית למשל חולות בגילאים צעירים יותר.
סיגל רצין: זה בעצם מה שלנו יש כרגע להגיד.
סיגל רצין: בעיקר שאלות שאין לנו תשובות עליהן והיינו שמחות לקבל.
עאידה תומא סלימאן: אני אוסיף אחר כך, ותכף ניתן לכם לענות.
עאידה תומא סלימאן: אני כמובן רוצה גם להוסיף שאלה על המחקרים שתקיימים במשרד הבריאות על הקורלציה בין זיהומים סביבתיים לבין תחלואה בסרטן.
עאידה תומא סלימאן: האם קיימים מחקרים כאלה?
עאידה תומא סלימאן: האם המשרד יוזם דברים כאלה?
עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק קורה בכיוון הזה?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לקרן מרים למאבק במחלת הסרטן.
עאידה תומא סלימאן: מר חמאד, בבקשה.
מוחמד חאמד: קודם כל, אני אנסה לדבר בעברית.
מוחמד חאמד: אני לא טוב בעברית, אבל אני אנסה לדבר.
מוחמד חאמד: אני לא רוצה לחזור על אותם דברים.
מוחמד חאמד: תודה על המפגש.
מוחמד חאמד: 1 מ-9 חברים שלנו- - -
קריאה: אפשר רק מילה על הארגון?
מוחמד חאמד: עמותת מרים היא עמותה שמייצגת את המגזר הערבי.
מוחמד חאמד: לכל סוגי הסרטן, אנחנו תומכים נפשית, כספית ויש לנו הרבה תכניות להעלאת מודעות ולתמיכה בחולי סרטן.
קריאה: איפה אתם יושבים?
מוחמד חאמד: בנצרת, אבל אנחנו עובדים ביותר מ-45 יישובים במדינה.
מוחמד חאמד: אנחנו עוסקים בהעלאת מודעות ותמיכה בחולי סרטן.
מוחמד חאמד: למשל, בבתי חולים יש לנו ליווי יום יומי למתנדבים שאנחנו נותנים להם מלגות, והם מלווים את החולים כל יום בבתי חולים ובבית שלהם.
מוחמד חאמד: אז מה אנחנו עושים להעלאת מודעות?
מוחמד חאמד: עשינו את פרויקט אוקטובר הוורוד, שאנחנו עושים בכל המדינה עם הרבה אנשים.
מוחמד חאמד: אנחנו עושים כנסים להעלאת מודעות לסרטן שד.
מוחמד חאמד: הרבה נשים עולות על הבמה ומדברות על זה מול אלפי אנשים בכל הארץ.
מוחמד חאמד: בנוסף, אנחנו מאירים את המקום בוורוד.
מוחמד חאמד: אני לא רוצה לחזור על אותם דברים, אבל רציתי לציין משהו שאנחנו בעמותת מרים כל שנה רואים שהגילאים במגזר הערבי והנשים במגזר הערבי – לנשים הערביות יש סרטן בגיל צעיר.
מוחמד חאמד: למשל, הזמרת של אוקטובר הוורוד השנה, השם שלה מונה מיארי, והיא חולת סרטן בת 24.
עאידה תומא סלימאן: פגשתי אותה באירוע.
קריאה: סרטן שד?
מוחמד חאמד: כן, סרטן שד.
מוחמד חאמד: יש גם בעמותת מרים עכשיו שתי חולות סרטן בנות 28 ו-25.
מוחמד חאמד: אנחנו רואים שהגילאים – אני לא אומר שהממוגרפיה חייבת להיות מתחת לגיל 30, אבל גם העלאת מודעות לכל הגופים.
מוחמד חאמד: עם כל הכבוד לאגודה למלחמה בסרטן ולאחת מ-9, למשרד הבריאות וכולם, גם המודעות צריכה להיות בגילאים – אפילו שכל הגופים פועלים להעלאת מודעות, הם מדברים על 40-50 ולא על 25.
מוחמד חאמד: הם לא אומרים להן מה לעשות, לאן ללכת, מה הכתובת שלהן.
עאידה תומא סלימאן: לפחות לבדיקה עצמית.
מוחמד חאמד: לבדיקה עצמית או לרופא.
עאידה תומא סלימאן: שהצעירות יהיו מודעות לבדיקה עצמית.
מוחמד חאמד: נשים עדיין לא יודעות את זה.
מוחמד חאמד: יש משהו מיוחד שקרה השנה, ב2018 בפעילות של מרים.
מוחמד חאמד: לפני יומיים היינו ברהט, וזו הייתה הפעם הראשונה של מרים ברהט.
מוחמד חאמד: זו הפעם הראשונה שהם אפילו שומעים על סרטן שד.
קריאה: הניידת מגיעה לרהט, סליחה.
מוחמד חאמד: אני לא אומר שהניידת לא מגיעה, אבל יש הרבה נשים ברהט שאמרו לנו – יש אישה שאחראית על מעמד האישה במועצת רהט, והיא אומרת שהיא לא ידעה שכל כך חשוב לדעת על הנושא של סרטן השד.
מוחמד חאמד: זה חשוב לציין.
מוחמד חאמד: אני גם רוצה לתת דקרה לדוקטור יוסף עבוד.
יוסף עבוד: שלושה נושאים בכללי- - -
עאידה תומא סלימאן: דוקטור יוסף עבוד.
יוסף עבוד: אני דוקטור יוסף עבוד מעמותת מרים.
יוסף עבוד: אנחנו מייצגים בעמותה בעיקר את המגזר הערבי, ולכן אנחנו נמצאים שם.
יוסף עבוד: הנושא של הגיל שדיברה עליו פרופסור פרץ מאוד חשוב בשבילנו, כי אנחנו רואים סטטיסטיקות של בתי החולים, שאומרות שהגיל הממוצע של גילוי סרטן שד אצל הנשים הערביות הוא נמוך יותר.
יוסף עבוד: זה אחד.
יוסף עבוד: דבר שני, אנחנו שואפים ל-100%.
יוסף עבוד: אנחנו מגיעים ל-89% ריפוי, אבל בגלל שאנחנו שואפים ל-100% אז האחוזים הבודדים האלה, האחרונים, אנחנו צריכים להתייחס לגנטיקה.
יוסף עבוד: למרות שהן מיעוט בנשים, הן רק 5%-10% גנטי, אז צריך להתייחס לגנטיקה.
יוסף עבוד: הגנטיקה אצל נשים ערביות עדיין לא ברורה.
יוסף עבוד: אצל נשים ערביות ויהודיות ילידות הארץ אנחנו לא יודעים.
יוסף עבוד: אנחנו רואים דפוס משפחתי, יש תורשה, אבל אין לנו מושג מה הגנים.
יוסף עבוד: מפה עולה הנקודה השלישית שאני רוצה להעלות, זה עניין הנגשת הטיפול.
יוסף עבוד: אנחנו מדברים על הנגשת בדיקות הסקר, אבל מחקרים הראו שעיקר השיפור בריפוי הוא בגלל שיפור בטיפולים.
יוסף עבוד: צריך שילוב בין השניים, לא רק הנגשת בדיקות סקר, אלא גם הנגשת טיפולים.
יוסף עבוד: במגזר הערבי, לצערי, אנחנו עדיין רואים אולי תרבותית גם, שיש עדיין פחד או חשש מהטיפולים האלה, ואין עדיין מודעות מספיק טובה כדי להביא את הנשים לדרוש את הטיפול או לבקש את הטיפול, ללכת לרופא לקבל טיפול.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שבעצם הטיפולים נמצאים בבתי חולים, ורק בבית חולים בנצרת בקרב האוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: השאר, צריך לפנות לבתי חולים שבסביבה של כל מקום מגורים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, עכו והסביבה זה בבית חולים נהריה או רמב"ם כאשר צריך הקרנות.
עאידה תומא סלימאן: למשל בנושא הקרנות, אני פעם שמעתי תלונות על זה שאם אישה מקריית שמונה צריכה הקרנות, היא צריכה להגיע לרמב"ם לקבל את הטיפול.
קריאה: היא יכולה להגיע לצפת.
עאידה תומא סלימאן: יש בצפת כבר הקרנות?
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא תודה, ואנחנו נמשיך.
עאידה תומא סלימאן: הנושא של הנגשת טיפולים זה עניין חשוב.
עליזה לביא: אנחנו נפגשים פה כל שנה בחודש הוורוד הזה.
עליזה לביא: הייתי לפני שבועיים במועצת אירופה והיה מאוד מרגש, למרות חילוקי הדעות, הדו"חות וכל הדברים הלא נעימים שם.
עליזה לביא: הבניין היה כולו מואר בוורוד, ואין הבדל בין אף מדינה, אף קבוצה.
עליזה לביא: כולם באותה מצוקה.
עליזה לביא: המודעות הציבורית שהולכת וגדלה במרחב הציבורי היא מאוד חשובה.
עליזה לביא: גם אני לפעמים שוכחת להיבדק.
עליזה לביא: האזכור הזה - - -
עאידה תומא סלימאן: מצבך טוב, אם לפעמים.
עליזה לביא: האמת שאני נחשפתי לזה כבר לפני 10 שנים, אחרי שגיסתי היקרה והאהובה חלתה.
עליזה לביא: זאת הייתה שנה שכל המשפחה התגייסה בטיפולים המאוד קשים.
עליזה לביא: היא אמא לחמישה ילדים קטנים.
עליזה לביא: באמת מודל לחיקוי עבור כולנו.
עליזה לביא: אחרי 7 שנים טובות הסרטן חזר והגרורות – היא נבדקה.
עליזה לביא: היא ספורטאית, היא מדהימה.
עליזה לביא: היא לקחה את זה כדרך להעצים נשים אחרות.
עליזה לביא: היא פתחה חמ"ל אצלה בבית לכל אישה.
עליזה לביא: עם כל המודעות, עם כל הבדיקות וכל המעקבים, הגרורות אחרי 7 שנים חזרו בצורה אכזרית.
עליזה לביא: היא מתמודדת.
עליזה לביא: אני כל הזמן רואה ולומדת ממנה.
עליזה לביא: התרופות, כמו שאמרת ואתה דיברת על ההארכה של החיים והמקום הזה גם בתוך סל התרופות, ההתמודדות, למי יש ביטוח ולמי אין ביטוח.
עליזה לביא: כל הדברים שאתם באמת מכירים, עוסקים ויודעים.
עליזה לביא: אני מאוד התרגשתי לשמוע אתכם.
עליזה לביא: אני חושבת שהנקודה התרבותית היא מאוד משמעותית במרקם האנושי של החברה בישראל.
עליזה לביא: אחד הדיונים הראשונים שהיו כאן בוועדה לפני חמש שנים היה עם נשים חרדיות ועם נשים מהמגזר.
עליזה לביא: אני לא אשכח לעולם את המשפט שלקח הרבה זמן לשמוע אותו כאן בוועדה, אבל הבנתי שיש מקומות ובעיקר חסידויות שהתפיסה היא: "בנסתר ממך אל תדרוש".
עליזה לביא: כלומר, עדיף לא לדעת.
עליזה לביא: עדיף להתעלם ומה שיהיה יהיה.
עליזה לביא: הבנתי שבדרך של כעס או תלונות אי אפשר להתקדם.
עליזה לביא: צריך ללמוד את השפה.
עליזה לביא: צריך להבין איך הולכים.
עליזה לביא: הרבה מאוד פעמים צריך להשתמש בקשרים שהם מתחת לשולחן.
עליזה לביא: המסע שהיה באמת גם חלק מהחסידויות, זה קודם כל היה מסע של – אם אני מתראיינת ברדיו חרדי, אז אני לא אומר "סרטן השד".
עליזה לביא: אני אקרא לזה סרטן הנשים.
עליזה לביא: אני אבין שאני מכבדת ויקשיבו לי יותר.
עליזה לביא: אותו כנ"ל במקום שאתם באמת עוזרים - - -
עאידה תומא סלימאן: איך עושים את ההבדל בין סרטן רחם לבין סרטן שד?
עליזה לביא: מה שראיתי באותו דיון, ואני זוכרת שביקשתי ממשרד הבריאות ולא היו לנו נתונים.
עליזה לביא: אני חושבת שהיום כבר יש יותר נתונים על הפילוח באוכלוסייה.