GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אנו סארלה: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): אינני יודעת את המספר המדויק, אבל נשים רבות חוות אלימות ברמה מסוימת.
אנו סארלה: אין לי את המספר המדויק.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, גברתי השגרירה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, שגרירת גאנה.
חנה אמה ניארקו: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): תודה רבה.
חנה אמה ניארקו: אני גם רוצה להודות לוועדה ולגברתי היושבת ראש על הזמנתכן והזמנת כל השגרירות וגם על התערוכה הזו, לשגרירת סלובניה.
חנה אמה ניארקו: זה נושא מאוד חשוב, הוא חוצה גבולות, הוא איננו ספציפי לאירופה, הוא איננו ספציפי לאפריקה או למזרח התיכון, זה נושא חוצה גבולות.
חנה אמה ניארקו: בכל מקום שיש נשים, בכל מקום שיש משפחות, יש אלימות נגד נשים.
חנה אמה ניארקו: בגאנה, בגלל האופי הייחודי שלנו, לפעמים אלימות נגד נשים נחשבת לנורמה, יש נשים שחושבות שזה נורמלי שהן עוברות התעללות על ידי גבר, זה יכול להיות בן זוג, זה יכול להיות קרוב משפחה, מישהו שיש לו סמכות, אבל לאט לאט ובהדרגה המודעות גוברת שהן אינן צריכות לסבול את זה וזו זכותה של כל אישה לדווח.
חנה אמה ניארקו: במהלך השנים היו מספר חוקים שחוקקו בעניין והחוק הכי משמעותי הוא החוק כנגד אלימות במשפחה, הוא נחקק ב-2007.
חנה אמה ניארקו: שנה לפני כן הממשלה יצרה את היחידה לתמיכה בקורבנות אלימות במשפחה לאחר שראו שיש עלייה באלימות במשפחה.
חנה אמה ניארקו: שוב, זה נחשב לדבר נורמטיבי באזורים מסוימים, אז זו יחידה שתומכת בקורבנות האלימות.
חנה אמה ניארקו: זה מערב את שירותי המשטרה משום שהמשטרה בעצם פועלת בכל הסניפים שלהם, בכל האזורים במדינה ועל ידי כך שהמודעות מגיעה לכל אזור ואזור לנשים כיום יש הזדמנות, יש אפשרות לדווח על זה.
חנה אמה ניארקו: בעבר למשטרה לא הייתה אפשרות לעקוב אחרי זה, הם לא ידעו לתת מענה לזה ונשים הרגישו בושה לעשות את זה, אבל במהלך השנים המשטרה למדה את החשיבות של הנושא והיום אפילו הגברים שנמצאים בתחנות המשטרה יודעים לטפל בזה, משום שאם רוצים לטפל בנושא הזה צריך לערב גם את הגברים.
חנה אמה ניארקו: הגברים השוטרים הם כיום מעורבים בטיפול בנושא.
חנה אמה ניארקו: במהלך השנים ראינו שזה לא רק נשים שמדווחות על אלימות במשפחה, אלא גם גברים מדווחים על כך.
חנה אמה ניארקו: זה נותן לנו וגורם לנו להבין שאלימות במשפחה, אין לסבול אותה.
חנה אמה ניארקו: ואני רוצה להוסיף שאלימות נגד נשים יותר רווחת מאלימות נגד גברים משום שזה משהו תרבותי, בדרך כלל גברים חזקים יותר מנשים, ברוב המקרים הם ראשי המשפחות והרבה מהנשים אומרות שהן חייבות להיות צייתניות או להיכנע לתכתיבים.
חנה אמה ניארקו: חוץ מזה אנחנו יודעים שלנשים אין גישה לכספים, אז באוכלוסיות הכפריות הנשים תלויות בשותפים שלהן ובבני הזוג שלהן כדי להשיג למשל הלוואה מהבנק.
חנה אמה ניארקו: אנחנו מכירות את הזכויות שלנו, אבל זה לא מספיק, אנחנו צריכים לקדם את החינוך ואת המודעות ולהעביר את זה לרמות הנמוכות ביותר בחברה כך שהנשים שאינן מודעות לכך ייהפכו להיות מודעות לכך.
חנה אמה ניארקו: יש הרבה מקרים שהן מפרנסות את המשפחה, אז מוצאים הרבה נשים שהן עובדות ומפרנסות את המשפחה, אך ראש המשפחה הוא עדיין הגבר.
חנה אמה ניארקו: אז יש צורך להכיר בתרומה של הנשים לתא המשפחתי ולכלכלה באופן כללי ולתת להן גישה למקורות הפיננסיים.
חנה אמה ניארקו: זה משהו שהממשלה עובדת עליו כרגע.
חנה אמה ניארקו: מדיניות אחרת שאני רוצה להזכיר כאן זה הנושא של תקצוב מגדרי, שכבר הוזכר כאן.
חנה אמה ניארקו: במדינה שלי מעורבים בזה שלושה משרדים ממשלתיים, המשרד החברתי, האוצר והחינוך, אבל המשרדים הללו צריכים לקדם את הנושא הזה ולאלץ את הפרלמנט להגדיל את התקציב בהתבסס על הצרכים של הנשים באזורים השונים, מהרמה הארצית לרמה האזורית.
חנה אמה ניארקו: אני רוצה גם להדגיש שחינוך וקידום המודעות חייבים להיות תהליך מתמשך, זה אף פעם לא נפסק, כי גם הדור הצעיר צריך להבין ששוויון מגדרי זה עניין חשוב מאוד.
חנה אמה ניארקו: הרבה פעמים אנשים מתבלבלים, לא בדיוק מבינים מה זה, אנשים חושבים האם זה אומר שנשים צריכות – צריך שתהיה הכרה של שני בני הזוג לתרומה שלהם לתא המשפחתי ובסופו של דבר זה משהו שצריך להיעשות גם ברמה הארצית.
חנה אמה ניארקו: ברגע שהמשפחות מאוחדות ומאוזנות יותר כך גם כל האומה תהיה מאוזנת יותר.
חנה אמה ניארקו: חינוך הציבור הוא דבר מאוד חשוב וזה חייב להיות תהליך מתמשך, צריך ללמד את הדור הצעיר להבין את התפקיד שלנו ואת התרומה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): תודה רבה, זה מאוד מעניין ויפה, אבל רציתי לשאול – אני אעבור לעברית משום שאנחנו בשידור חי.
עאידה תומא סלימאן: רציתי לשאול בעניין החברה האזרחית, או יותר נכון ארגוני הנשים והארגונים הפמיניסטיים, כי אני יודעת שבישראל חלק גדול ממה שנעשה ומשתנה בנושא של מאבק באלימות נגד נשים הובל מלכתחילה על ידי ארגוני נשים שהיוו באמת לחץ אמיתי ונאבקו ועדיין נאבקות בצורה מעוררת השראה למען הנשים הסובלות מאלימות, איך המצב מבחינה זו בגאנה?
עאידה תומא סלימאן: האם יש ארגוני נשים שמשמיעות את הקול ונאבקות לצד השינויים שדובר עליהם?
חנה אמה ניארקו: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית):
חנה אמה ניארקו: קידום השוויון המגדרי נעשה על ידי מקדמים של העניין הזה בחברה האזרחית.
חנה אמה ניארקו: במהלך השנים הם צמחו מבחינת ההשפעה שלהם כך שבפרלמנט למשל, בנוסף לוועדות הרשמיות בפרלמנט יש אגודות נשים בלתי פורמליות ששם יש את כל חברות הפרלמנט הנשים ויש שם חברות מכל המפלגות.
עאידה תומא סלימאן: האם יש לכם ועדה לשוויון מגדרי בפרלמנט?
חנה אמה ניארקו: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): כן.
עאידה תומא סלימאן: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): ובצד זה יש גם את ה - - -
חנה אמה ניארקו: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): ובצד זה, כן, יש גם את הוועדה הרשמית והבלתי רשמית בפרלמנט והם עובדים ביחד עם ארגוני החברה האזרחית כדי לקדם חקיקה בנושא הזה.
חנה אמה ניארקו: בחברה האזרחית ארגוני החברה האזרחית מאוד פעילים, הם מעודדים את ההקמה של מקלטים לנשים שעוברות התעללות.
חנה אמה ניארקו: בכל האזורים בגאנה יש מקלטים לנשים מוכות והן מקבלות שירותים, מקבלים גם תמיכה פסיכולוגית ולפעמים הן יכולות בסופו של דבר לחזור למשפחות שלהן.
חנה אמה ניארקו: זאת אומרת יש קמפיין מתמשך, קמפיין ציבורי וקמפיין פרטי לקידום המאבק באלימות נגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: שגרירת קנדה, האם תרצי לחלוק איתנו את ניסיונכם?
דבורה ליונס: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית):
דבורה ליונס: הרבה דברים השתנו בקנדה מאז שאני הייתי נערה צעירה, אני שמחה להגיד שבעשורים האחרונים אנחנו רואים התקדמות יוצאת דופן בנושא, אבל כמו במדינות אחרות יש לנו עדיין דרך ארוכה, אז אנחנו רוצים להזכיר לעצמנו שאנחנו מדברים על 50% מכל אוכלוסייה בכל מדינה.
דבורה ליונס: אנחנו מדברים על הביטחון האישי של 50% מהאוכלוסייה, זה לא עניין פעוט.
דבורה ליונס: אני חושבת שאנחנו צריכים להסתכל לא רק על אלימות במשפחה, אלא על הסביבה ככלל ועל המנהיגות בסביבה הזו.
דבורה ליונס: יש לנו עסקים, יש לנו את העולם העסקי, העולם הפוליטי, ואיך אנחנו יכולים ביחד איתם להתמודד עם התופעה הזאת.
דבורה ליונס: אני שמחה לומר שיש לנו ראש ממשלה שמצהיר על עצמו בפומבי כפמיניסט, אני מעודדת מנהיגים אחרים לעשות כן, יש לנו קבינט ש-50% ממנו הן נשים, יש שם איזון מגדרי וזה מאוד חשוב במדינה שלנו ואני חושבת שאנחנו נמשיך כך.
דבורה ליונס: אנחנו כמובן מעורבים בתקצוב מגדרי, יש לנו ניתוח של הנתונים הללו.
דבורה ליונס: זה לא רק עניין של בחינת התקצוב לתכניות מסוימות להגנה על נשים, אלא כל התכניות בעצם מפוקחות ויש להן פרופיל מגדרי וכתוצאה מהסכם הסחר האחרון עם האיחוד האירופי אנחנו הצגנו שם פרק מגדר וזה הפך להיות הסטנדרט.
דבורה ליונס: לא יהיה הסכם סחר, לא ייחתם הסכם על ידינו, אלא אם כן יהיה שם פרק שמוקדש לנושא הזה.
דבורה ליונס: כך שכל הסכמי הסחר האלה צריכים לקדם את הנושא ולכן כאשר אנחנו חתמנו מחדש על ההסכם עם ישראל עבדנו גם על הנושא הזה.
דבורה ליונס: כרגע יש לנו הסכם סחר חדש עם ישראל שכולל גם את המאמצים הללו, לקידום המעורבות של נשים בכלכלה ובעולם העסקים.
דבורה ליונס: הקולגות שלי דיברו על העניין הכלכלי מבחינת הנשים, למשל בגאנה, אני חושבת שיש כאן באמת עניין של ביטחון כלכלי, פיננסי, כשלנשים אין גישה להזדמנויות כלכליות או להזדמנויות להשתלב בעולם העסקים, אז כל הדברים האלה צריכים להיכלל בשינוי התפיסתי שאנחנו מנסים לקדם.
דבורה ליונס: בנוסף, אני עדיין מאמינה שזכויות נשים יהיו החזית האחרונה בזכויות אדם, משום שזה נוגע לכל מדינה ולכל אחד ואחד במשפחה, בעבודה, בשכונה.
יעל גרמן: ((תרגום חופשי מהשפה האנגלית): אפילו אחרי ה-LGBT?
דבורה ליונס: את יודעת, אני חושבת שזה קשור ל-LGBT, משום שזה כל כך נפוץ.
דבורה ליונס: השינוי הזה בחברה, כתוצאה מכך שהיום הנשים שותפות בכל הרבדים, אבל אני שמחה מאוד ששאלת את השאלה הזו.
דבורה ליונס: אחת מנקודות המפתח בזכויות נשים זה הבטיחות של הנשים ויכולתן להשתלב בחברה ומה שחשוב ביותר כאן זה שירותי משטרה מקצועיים ושירותי הביטחון שלנו בקנדה, וגם בצבא אצלנו, עשינו תהליך של בחינה, בדיקה מעמיקה במהלך חמש השנים האחרונות והצגנו מדיניות של אפס סובלנות לאלימות נגד נשים.
דבורה ליונס: בנוסף לכך קנדה תומכת בהחלטה שהועברה באו"ם ב-2015 בנושא ואני מצטערת לומר שמתוך 170 מדינות חברות באו"ם, מי שקיבלו את ההחלטה הזאת לפני הרבה שנים, רק 17 מהמדינות כיום יש להן תכנית פעולה, וזה אומר שהן לא רק חתומות על ההסכם הזה, אלא הן לוקחות את זה ברצינות ומנסחות תכנית שמראה לאזרחים שלהן שהן לוקחות את זה ברצינות והם בודקים בתוך הממשלה, בתוך המשטרה, בתוך הצבא, כדי לוודא שבאמת הנשים זוכות לבטיחות בתוך המדינה, או למשל בצבא כשהן משרתות במדינות אחרות.
דבורה ליונס: לצערי, לכם בישראל אין תכנית פעולה.
דבורה ליונס: אני יודעת שאתם תעבדו מאוד קשה כדי להגיע לתכנית כזאת.
דבורה ליונס: ביקרתי באפגניסטן והיא הציגה את תכנית הפעולה שלה.
דבורה ליונס: אם יש תכנית כזו באפגניסטן אני בטוחה שגם מדינות אחרות יכולות לעשות זאת.
דבורה ליונס: דיברתי על מנהיגות ועל החשיבות של מנהיגות.
דבורה ליונס: דבר אחד שאני ממש משוכנעת לגביו, יש מדינות שיש נסיגה בטיפול בעניין ואני בטוחה שאנחנו צריכים נשים במערך קבלת ההחלטות, אנחנו חייבים נשים בפוליטיקה, נשים בעולם העסקים, שיעמדו וידברו על הנושאים הכאובים הללו.
דבורה ליונס: לכן אני גם מאוד תומכת בתנועת metoo, זה חושף בצורה מאוד כנה איך ההטרדות המיניות הן תופעה כל כך נפוצה.
דבורה ליונס: אני רוצה לסיים בדבר אחד, נתונים.
דבורה ליונס: אנחנו חייבים להיות מאוד מעורבים באיסוף נתונים משום שזה מסייע לשינוי דעותיהם של אנשים.
דבורה ליונס: כשאומרים שאחת מתוך שלוש נשים תסבול מהתעללות מינית או הטרדה מינית במהלך חייה, אנשים באמת נדהמים משום שהם לא יודעים עד כמה התופעה הזאת, או הטרגדיה הזאת, נפוצה.
דבורה ליונס: אז אני חושבת שאנחנו צריכים להתמקד מאוד בנתונים.
דבורה ליונס: קראתי לאחרונה שבמצבי סכסוך, שהרבה פעמים המדינות שלנו מעורבות בהם, יש נשים שמשרתות בצבא ומעורבות בקונפליקט ושם יש סיכוי גדול שהן סובלות מהטרדה מינית או אפילו מתקיפה מינית מצד קולגות שלהן בצבא.
דבורה ליונס: אז אני סבורה שחשוב מאוד שנעקוב אחרי התופעה הזאת.
דבורה ליונס: אני אסיים ואומר שאני חושבת שהייתה התקדמות גדולה מאז שאני עצמי הייתי נערה צעירה, אבל עדיין יש הרבה עבודה לעשות.
דבורה ליונס: למשל בקנדה, דוגמה ספציפית זה הנשים הילידיות.
דבורה ליונס: המצב של הנשים הילידיות הוא כזה שלאחרונה הממשלה הקימה ועדה לבחון את הטרגדיה הנוראית של רצח והיעלמות של נשים ילידות בקנדה, כך שהאתגר הזה עומד בפני כולנו ואנחנו כולנו יכולים ללמוד אחד מהשני בנושא.
דבורה ליונס: תודה רבה על היוזמה שלכם, תודה רבה על התערוכה המעניינת.
עאידה תומא סלימאן: (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): תודה רבה, אני חושבת ששני נושאים שהועלו על ידי השגרירה הם מאוד חשובים.
עאידה תומא סלימאן: ואני ממשיכה לשכוח שאני אמורה לדבר בעברית.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ששני דברים מאוד חשובים עלו מהדברים של השגרירה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר הראשון זה התכנית הלאומית לביצוע החלטה 1325, לנושא של נשים וביטחון.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שקיימנו דיונים בוועדה הזו בנושא הזה, היו ארגוני נשים שכתבו תכנית והציעו תכנית, אבל לצערנו הרב התכנית הזו לא אומצה על ידי הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה בזה חשיבות רבה ואני רואה חשיבות במיוחד בקונטקסט הישראלי ובקונטקסט של המזרח התיכון, לא להידבק רק לעניין של ייצוג נשים במוקדי קבלת החלטות, אלא גם הגנה על נשים במצב של מאבק או במצב של לחימה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שהוא מאוד חשוב והוזכר בסוף הדברים זה המצב של הנשים הילידות בקנדה, כלומר אני חושבת שעצם העובדה שמדובר על כך שיש מצב שונה אצל הנשים הילידות והן סובלות מאלימות, מרצח, מהיעלמויות יותר גדולות, זה מעניין במיוחד לאור ההשוואה שאפשר לעשות, לנשים ערביות, פלסטיניות, שהן ילידות הארץ, הן מהוות בין 45% עד 50% מהנשים הנרצחות כל שנה במדינה, וזה גם נתון מזעזע.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שאי אפשר לדבר על סטנדרטיזציה של המאבק באלימות בלי לקחת בחשבון שיש תכנים מיוחדים ומצבים מיוחדים של נשים שסובלות, לא בגלל – אוהבים להגיד שזה הרקע התרבותי, בעיניי אני חושבת שכולנו באנו מאותה תרבות, התרבות הפטריארכלית.
עאידה תומא סלימאן: כשמדובר על אלימות נגד נשים המקור לאלימות הוא התרבות הפטריארכלית, השאלה איך מטפלים בנושא וכמה נותנים לזה תשומת לב.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על הצטרפות חברת הכנסת הטרייה מאוד ניבין אבו רחמון.
עאידה תומא סלימאן: זו פעם ראשונה שאת אצלנו ואני יודעת שהצטרפת כחברה בוועדה, אני מברכת אותך ומקווה שביחד נוכל לעשות הרבה דברים.
ניבין אבו רחמון: תודה לך, עאידה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמע מהמזכירה הראשונה של שגרירות קרואטיה בארץ, גב' סוטאלו.
מרינה סוטאלו: כן, נכון, (תרגום חופשי מהשפה האנגלית): תודה רבה, גברתי היושבת ראש.
מרינה סוטאלו: אני מעבירה לכם את הברכות של השגרירה שלנו שלא יכלה להצטרף אלינו בבוקר הזה, אבל גם היא אישה, והשגרירות הקרואטית שלנו מאוד מאמינה בנשים.
מרינה סוטאלו: רוב הדברים שאנחנו עושים בקרואטיה כבר הוזכרו כאן על ידי השגרירות שדיברו לפניי, אבל יש דבר אחד שאני רוצה להזכיר, זה בעצם חידוש בקרואטיה, יש לנו חקיקה ויש לנו חוקים, יש לנו מוסדות, יש לנו נציב תלונות ציבור, יש לנו מדיניות ציבורית למאבק באלימות נגד נשים, יש ועדות של הפרלמנט.
מרינה סוטאלו: כל הדברים הללו אלה דברים שיש אצלנו, אבל אחד הדברים שאנחנו שמנו לב אליו זה שיש לנו בעיה בסיסית באיסוף נתונים, כפי שהוזכר כאן קודם, ודיווח, משום שיש הרבה דברים שעושים למען המאבק הזה, אבל יש הרבה דברים שמובילים לכך.
מרינה סוטאלו: יש אלימות מתמשכת במשפחות מסוימות ואנחנו רוצים לעבוד ולקדם את הדיווח על ידי הקורבנות, לכן יש יוזמה חדשה בקרואטיה שנקראת 'על המשמר', ולהבנתי לא הייתי מודעת ליוזמה הזאת לפני הישיבה שלנו היום, אבל זו יוזמה שהיא ברמה הארצית, למען המאבק באלימות נגד נשים, זו גם יוזמה מטעם דיפלומט קרואטי.
מרינה סוטאלו: הגוף הזה נוסד בקרואטיה לפני שנתיים, ומהו הגוף הזה?
מרינה סוטאלו: אלה אנשים שיושבים, זה כוח משימה שמורכב מנציגים ממשרד המשפטים, משרד הפנים, המשטרה, מנציב תלונות הציבור ועמותות רלוונטיות, גם מאנשי אקדמיה ואני מבינה שיהיו עוד מוסדות שיהיו מעורבים בכך.
מרינה סוטאלו: הם לוקחים את התופעה הזו כבעיה ומנסים לראות מה מוביל לרצח נשים, מה הן הנסיבות במשפחות, בחברה, שגורמות לכך ומובילות לכך ובאופן כללי הם מנסים לאסוף נתונים, לראות את התמונה הכללית, לנתח את הנתונים.
מרינה סוטאלו: לצערי הם גם אוספים נתונים לאחר שהרצח נעשה ומדווחים לבעלי העניין השונים.
מרינה סוטאלו: להבנתי, 25% או 30% מכל מקרי הרצח הם רצח במשפחה, אנחנו מדברים על 11% או 14% מזה נשים, אז יש לנו את הגוף הזה ואולי זו פלטפורמה טובה לטפל בתופעה הזו ולאתר את הגורמים לתופעה האיומה הזו.
מרינה סוטאלו: דבר נוסף שלא הוזכר על ידי השגרירות האחרות, שאני רוצה להזכיר, מ-2004 יש את היום הלאומי.
מרינה סוטאלו: אנחנו לא מציינות רק את היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים, יש לנו יום ארצי, בספטמבר בניסיון לקדם את הנושא הזה, יום בשנה שמוקדש לקידום המודעות לתופעה האיומה הזו.
מרינה סוטאלו: חשוב גם שיש לנו ברמה הלאומית והארצית, משום שברמה הארצית זה עניין אחד, אבל אנחנו רוצים גם להוריד את זה לרמה המקומית והאזורית.
מרינה סוטאלו: אז היום הזה והאירועים שמצוינים בו מתקיימים בכל האזורים במדינה שלי.
מרינה סוטאלו: אז תודה רבה ואני רוצה להודות גם לשגרירה הסלובנית על התערוכה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאיסוף המידע על רצח נשים, יש משהו שמאוד מקביל פה, זה לא העניין רק של לאסוף נתונים וכמה נשים נרצחו, אלא באמת לנסות להבין מה עומד מאחורי מקרה הרצח הספציפי.
עאידה תומא סלימאן: יש ועדה במשרד הרווחה, שותפים בה גם, כמו שאני מבינה, מהפרקליטות ומהמשטרה, שהיא יושבת כל פעם שיש מקרה רצח של אישה, אחרי מקרה הרצח ומנסה להבין מה עמד מאחורי ההתפתחות שגרמה למקרה הרצח.
עאידה תומא סלימאן: לצערנו, אחד הדברים הבולטים בדיונים של הוועדה, ואנחנו נחשוף מחר סטטיסטיקה גם בנושא הזה, בהרבה מהמקרים הנשים מוכרות, מעל ל-50% מהנשים התלוננו בעבר למשטרה או שהן מוכרות למוסדות הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: זה דבר שאמור גם כן ללמד אותנו על רמת הביצוע וההגנה שנותנות המערכות הקיימות לנשים.
עאידה תומא סלימאן: אם צריך לאסוף את המידע ולנתח אותו, אז זה חלק מהלמידה שאנחנו צריכות לעשות כדי להבין איך זה תורם למאבק שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לכוון שאלה שעלתה בתחילת הדיון לנציגות משרד המשפטים.
עאידה תומא סלימאן: ליאנה ממשרד המשפטים נמצאת איתנו.
עאידה תומא סלימאן: אני שלחתי מכתב, לא קיבלתי עדיין תשובה, רציתי לשאול איפה עומד הנושא של אימוץ אמנת איסטנבול, לפני יותר משנה כמעט.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה חיוכים, אני מקווה שיש לכם בשורות טובות, שהחיוכים הם בגלל הבשורות הטובות.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שהיו הסתייגויות בנושא של דיני אישות, זה עדיין לא נפתר?
עאידה תומא סלימאן: יש הסתייגויות בנושאים אחרים גם?
הילה טנא-גלעד: בוקר טוב.
הילה טנא-גלעד: אני הילה טנא-גלעד מהמחלקה הבינלאומית בייעוץ וחקיקה, אנחנו מלווים את הנושא הזה כבר זמן מה.
הילה טנא-גלעד: כידוע אנחנו הופענו גם בפני הוועדה של האו"ם לזכויות נשים באוקטובר 2017 והנושא הזה עלה גם שם וגם בשיח.
הילה טנא-גלעד: באמת ניסינו להתקדם הלאה, יש עדיין כמה פערים, חלקם בחקיקה, דווקא פחות בעולם של המעמד האישי, יותר בתחום ההגירה ואנחנו מאוד מקווים לגשר עליהם בהקדם.
הילה טנא-גלעד: כפי שגברתי יודעת, הם יותר רגישים בעולמות התוכן, ואנחנו מקווים שנצליח ל - - -
עאידה תומא סלימאן: סוף סוף מצאנו נושא שהוא יותר רגיש מדיני האישות במדינה, כנראה נושא ההגירה.
הילה טנא-גלעד: אבל הנושא בהחלט מתועדף ואנחנו בהחלט מאוד מאוד רוצים, זו תכנית העבודה שלנו ואנחנו רואים בזה חשיבות.
הילה טנא-גלעד: האמנה, כפי שגברתי יודעת, היא אמנה משמעותית וחשובה ואנחנו כן מאוד רוצים לקדם את - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל חבל, חבל, כי מהדיון הקודם שהיה על אמנת איסטנבול כבר עברה מעל שנה, אם אני לא טועה, מאז שקיימנו את הדיון הזה, ובינתיים היה לנו גם את הדיון על - - - ועל הדוח הממשלתי שנוצר בוועדה באו"ם ואז הזכרנו שוב את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה, ואני אפנה גם לשרה, הייתה מעורבת אז גם סגנית שר החוץ בנושא, כדי אולי להאיץ את התהליך הזה בכדי שסוף סוף הנשים בישראל, לפחות יידעו שאחד המכניזמים כן אומץ.
מרים זלקינד: תודה על הדיון החשוב והמעניין הזה ולכל השגרירות שהגיעו וחלקו איתנו את החוויות ומה שקורה אצלן בארץ.
מרים זלקינד: אתמול שחררה השופטת אביגיל זכריה, מבית משפט השלום בעכו, גבר ממרכז הארץ שחשוד שהטריד באופן אובססיבי צעירה מהצפון ואיים על חייה לאחר שלא נעתרה לחיזוריו.
מרים זלקינד: היא הורתה על השחרור משום שהמשטרה איחרה בכ-20 דקות להביא את החשוד לדיון בהארכת מעצר.
מרים זלקינד: אני הייתי רוצה לראות שופטת בישראל שעושה את זה עם מחבל שעומד לעשות פיגוע, והתשובה היא שזה בחיים לא יקרה.
מרים זלקינד: המשטרה ובתי המשפט מזלזלים בכתובות על הקיר, מניין הגופות כבר הגיע לשיא של חמש שנים של נשים שנרצחו בגלל אלימות מגדרית.
מרים זלקינד: היה לנו הבוקר דיון על גרירת רגליים של קרוב לשנה מצד משרד הרווחה בראשות השר חיים כץ במענה לנשים שיוצאות ממקלטים וצריכות סל שיקום.
מרים זלקינד: תכנית החומש למניעת אלימות נגד נשים שאת, גברתי, מקדמת במרץ שוכבת כבר שנתיים במגרה בלי תקצוב של כמה מיליונים שדרושים לה, אבל ראש הממשלה נתניהו ושר האוצר כחלון הצליחו תוך כמה שעות ובלי בעיה בכלל לקצץ 22 מיליארד שקלים לפנסיה תקציבית של הגמלאים והשוטרים, אבל לא נמצא עדיין הכסף לתקצב את התכנית החשובה הזו.
מרים זלקינד: במקביל השר לבטחון פנים מקדם אקדח לכל דורש שיעלה פי שלושה ופי חמישה את הסיכון לחיים של נשים בטיעונים פופוליסטיים ומתעלם מכל נורות האזהרה המהבהבות.
מרים זלקינד: ככה נראית הפקרות, ככה נראית ממשלה שמפקירה חצי מהאוכלוסייה שלה.
מרים זלקינד: אני שואלת אתכם, השרה איילת שקד, השר חיים כץ, השר גלעד ארדן, משה כחלון, בנימין נתניהו, האם אתם מסוגלים להסתכל על עצמכם במראה ולדעת שהאדישות שלכם גבתה את החיים של האישה הבאה?
מרים זלקינד: אני קוראת גם לחברותינו כאן, כשאתן מדברות עם הרשויות שלנו על ביטחון תזכרו גם את הביטחון של חצי מהאוכלוסייה שלנו שלצערנו לא נמצאת בראש סדר העדיפויות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעורכת דין איילת רוזין, יועצת משפטית, איגוד מרכזי הסיוע.
איילת רוזין: שוב אני רוצה להצטרף לברכות על הדיון הסופר חשוב הזה.
איילת רוזין: אני בהחלט למדתי הרבה מהדברים שנשאו פה השגרירות המכובדות ובהחלט יש להעמיק את שיתוף הפעולה בנושא.
איילת רוזין: השגרירה של קנדה אמרה שנתונים זה כוח ואני רוצה להתייחס לנתונים, הנתונים שעוסקים בפגיעה מינית.
איילת רוזין: אחת מכל ארבע נשים תעבור אונס, אחת מכל שלוש נשים תעבור תקיפה מינית מסוג אחר, אחד מכל חמישה ילדים יעבור פגיעה מינית, אחד מכל שבעה גילוי עריות, אחד מכל שישה גברים עובר פגיעה מינית.
איילת רוזין: התמונה הבלתי משתמעת לשתי פנים מהנתונים האלה זה שאנחנו והביטחון האישי שלנו מופקר.
איילת רוזין: אנחנו לא מעניינים אף אחד.
איילת רוזין: אנחנו יושבים פה בכנסת בדיונים, עושים תיקון פה, תיקון שם, אבל זה טלאי על טלאי על תנאי.
איילת רוזין: תכנית חומש לאומית, רשות לאומית לטיפול בנושא של פגיעות מיניות אין ולא נראית באופק.
איילת רוזין: תמיד צץ משהו יותר חשוב.
איילת רוזין: ואנחנו, בהיותנו נשים, תמיד שמות את עצמנו במקום השני, תמיד יש דברים יותר חשובים מהביטחון שלנו, מהאוטונומיה שלנו, הכבוד שלנו, תמיד יש משהו יותר חשוב.
עאידה תומא סלימאן: אבל, איילת, למה את אומרת שאנחנו שמות את עצמנו?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נאבקות, הנשים נאבקות, בלי המאבק של הנשים לא היה משתנה כלום, לא היו נפתחים מקלטי נשים, לא היו מבינים שצריך חקיקה, לא היו משנים, אבל לצערנו הרב אנחנו עדיין לא מצליחות לאגור כוח פוליטי אמיתי שיעשה את השינוי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו דיברנו בהתחלה, אמרה, אני זוכרת, אולי שגרירת קנדה, דיברת על ייצוג נשים בפוליטיקה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב בפתיחת הישיבה אמרנו שלא שרים ולא שרות בממשלה הזו פתחו פה מתחילת השנה או בשנתיים האחרונות והגיבו כאשר נרצחו נשים.
עאידה תומא סלימאן: אז טוב שיהיו נשים בקבלת ההחלטות, אבל שיהיו עם אג'נדה שמשרתת את הנשים.
איילת רוזין: על זה בדיוק אני מדברת, בסופו של דבר כשאנחנו הולכות לבחירות כל הנושאים האחרים מקבלים עדיפות ומי שדואג לביטחון האישי שלנו, לשלום שלנו, לשלום האישי שלנו, מקבל פחות מקום.
איילת רוזין: על זה בדיוק אני מדברת, בגלל זה אני אומרת שאנחנו שמות את האג'נדה הזאת בצד, היא תמיד נדחית בפני דברים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת ניבין אבו רחמון, בבקשה.
ניבין אבו רחמון: תודה לך, עאידה, על נושא הדיון הזה, המאוד חשוב והמעניין.
ניבין אבו רחמון: אני יודעת שאת עושה עבודה ממש רצינית, עקבות וחשובה.
ניבין אבו רחמון: אני חושבת שהצעד הבא שלנו, שהאולם הזה צריך להיות מלא בגברים שנלחמים איתנו נגד האלימות.
ניבין אבו רחמון: גברים שמתנגדים לאלימות חייבים לקחת חלק יותר מרכזי במאבק הזה.
ניבין אבו רחמון: יש לנו אתגרים רבים, עדיין עשרות נשים נהרגות, לחלק מהציבור יש יותר רגישות ומודעות לנושא האלימות נגד נשים, אבל עדיין לא הצלחנו, למרות כל העשייה, להגן על הנשים לכן צריכים עוד שותפים ושותפות לאג'נדה שלנו ועוד פתרונות יצירתיים, עוד מאבקים אתניים ועקביים.
ניבין אבו רחמון: זאת הפעם הראשונה שלי כחברה בוועדה, אבל אני בטוחה שיחד עם עאידה תהיה לנו עבודה מאוד טובה, עבודה שגם תעזור לנו בתוך החברה הפלסטינית - - -
עאידה תומא סלימאן: במיוחד שכנראה, בדיוק עכשיו אנחנו שומעים שאנחנו נשארות, לא הולכים לבחירות.
ניבין אבו רחמון: שאין בחירות בינתיים.
ניבין אבו רחמון: בסופו של דבר אני רציתי להגיד שאלימות נגד נשים בחברה האזרחית צריכה גם פעילות פוליטית שבזמן שאנחנו מדברים על סוגיה של אלימות נגד נשים אנחנו גם מדברים על סוגיה שהיא חברתית, לאומית, אתנית וצריך לשים את האג'נדה שלנו על כל המפלגות שכן פועלות במובן הפוליטי חברתי גם ולהוסיף את המובן הפמיניסטי להם.
ניבין אבו רחמון: זה צריך להיות חלק מהעבודה שלנו ביום יום.
ניבין אבו רחמון: תודה לכם.
עאידה תומא סלימאן: אנה קליימן מ'תזכור'.
אנה קליימן: צהריים טובים.
אנה קליימן: אני אנה קליימן, פעילה פמיניסטית מארגון 'תזכור', אנחנו עושות את עבודת הארכיון, לזכור את הנשים ולשמוע את הסיפור שלהן.
אנה קליימן: הציבור כועס מאוד סביב העובדה שהתכנית ליישום המלצות הוועדה הבין משרדית תוקצבו, תומחרו ופשוט הכסף עוד לא הגיע.
אנה קליימן: הוצאנו מדבקות 'תזכור', אנחנו מזמינות את כולן וכולם לשים את המדבקות האלה לזכר 20, 21 אפילו, הנשים שנרצחו רק השנה כשהמספרים האלה עולים וגדלים בכל שנה.
אנה קליימן: הבעיה היא כרגע, הדבר הסקסיסטי שבו אנחנו נלחמות ובעצם מבטאות את זעם הציבור בנושא הוא לא האלימות עצמה או הגברים האלימים עצמם, אלא העובדה שמוסדות המדינה והפרקליטות והמשטרה לא מטפלים בקריאות לעזרה.
אנה קליימן: אם בן זוגי הרים עליי יד, אין לי לאן לברוח, זה גזר דין מוות, לא משנה אם אני אפנה שש פעמים, שבע פעמים, למשטרה, עדיין לא יעזרו עליי ולא יגנו עליי מוסדות המדינה.
אנה קליימן: הדבר הזה יוצר מציאות מאוד מאוד עגומה.
אנה קליימן: אנחנו קוראות כמובן גם לשר לבטחון פנים גלעד ארדן לדבר על הנושא, לא להתעלם מ-51% מהאזרחים במדינה הזאת שהם במקרה נשים ונמצאים תחת הגנת המשרד שלו ומופקרות כרגע לציבור ולאלימות.
אנה קליימן: מעבר לזה אנחנו גם קוראות למשרד המשפטים לקדם את חוק האזיקונים שתקוע שם כבר מזה כמה שנים.
עאידה תומא סלימאן: התזכיר הממשלתי כבר יצא, אנחנו מחכים שתסתיים ספירת הימים שצריכים להיות ואני מאוד מקווה ש - - -
אנה קליימן: אני רק אוסיף ואומר שלמעשה לפני משהו כמו שלושה שבועות וחצי קיבלנו הבטחה מהממשלה, הבטחה מאוד מאוד ברורה, לאור גל של מחאות ארציות בנושא, הבטחה להעברת תקציבי חירום למיגור של האלימות המינית.
אנה קליימן: מיגור, לא פחות.
אנה קליימן: השבועיים האלה עברו, עברו כבר שלושה שבועות, והכסף לא הגיע, כמו שחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן אמרה בתחילת הוועדה, הכסף לא זז מילימטר.
אנה קליימן: אנחנו קוראות לכל השותפות כאן ולכל מי שיש לה קשר למקבלי החלטות ולאלה שבסופו של דבר צריכים להעביר את הכספים האלה לשאר ארגוני הנשים ולכל האנשים שמבצעים את ההחלטות האלה בפועל, ההמלצות של הוועדה הבין משרדית הן מאוד מאוד מפורטות לרזולוציה של ממש הכשרה של כל שוטר זוטר, תקראו את זה, זה יפהפה, זה ממש ממש תכנית אופרטיבית ואנחנו קוראות לכל מי שנמצאת ונמצא פה לשים לחץ על נבחרי הציבור כדי שהכספים האלה בהחלט יעברו עם תקנה מיועדת בדוח התקציב של 2019.
אנה קליימן: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגב' סוהיר דקסה, מנהלת בעמותת נשים נגד אלימות.
סוהיר דקסה חלבי: כן, שלום.
סוהיר דקסה חלבי: תודה על ההזדמנות.
סוהיר דקסה חלבי: אני חושבת שכמדינה ש-80% מהתקציב שלה, בעניין המאבק באלימות נגד נשים, הולך בעצם לאכיפה וענישה ו-20% רק הולך לטיפול בתופעה עצמה ולשירותים ועדיין 89% מהתיקים שנפתחים בגין עבירות אלימות במשפחה נסגרים מחוסר עניין לציבור, צריכה לחשוב איך בעצם משנים את שיטת התקצוב.