GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: כלומר, מה שאז למדנו זה שנשים חרדיות, מבחינת אחוזים, וגם נשים ערביות, היו באחוזים גבוהים יותר בגלל הבדיקה, שאין מודעות, אין הנגשה או גם השעות שאפשר לעשות.
עאידה תומא סלימאן: התמותה היא יותר גבוהה אצל הערביות, אבל לא התחלואה.
עליזה לביא: אני לא מכירה את הנתונים נכון להיום.
עליזה לביא: אני מניחה שאנשי המקצוע כן מכירים.
עליזה לביא: אני חושבת שכדי באמת להגיע לכולן, גם בשפה הוורבלית אבל גם בשפה התרבותית, אנחנו צריכים לעשות עוד עבודה כדי באמת להביא את כולן ואת כולם למודעות ולא לשכוח.
עליזה לביא: לא לשים את עצמנו כמו תמיד בסוף סדר היום.
עאידה תומא סלימאן: דוקטור שני פאלוך.
שני פאלוך שמעון: אני מנהלת היחידה לאונקולוגיה של השד בשערי צדק, ושל מרכז טליה לטיפול בנשים צעירות בשערי צדק.
שני פאלוך שמעון: אני הקמתי את השירות הראשון לטיפול בסרטן שד בצעירות כבר ב-2011 בתפקידי הקודם בשיבא, וממשיכה את הפעילות הזאת בשערי צדק.
שני פאלוך שמעון: אני גם כן חברה בוועדה לטיפול בנשים צעירות של האיגוד האונקולוגי האירופאי, ואני עורכת המשנה של הקווים הכלליים לטיפול בסרטן שד של האיגוד האונקולוגי האירופאי.
שני פאלוך שמעון: אני אתן כמה היבטים גם כן מהפעילות הזאת.
שני פאלוך שמעון: לפני שבועיים התקיים הכנס הדו שנתי של סרטן שד בנשים צעירות.
שני פאלוך שמעון: למרות שזה נושא מאוד חשוב ונוגע ללב, אנחנו צריכים להיזכר בנושאים שמאוד מסעירים את כולנו.
שני פאלוך שמעון: לכולנו יש את הסיפור האישי.
שני פאלוך שמעון: אמא שלי נפטרה מסרטן שד לפני עשר שנים, אז אני צריכה נורא להיזהר לא לתת לדברים האלה לבלבל אותנו בעובדות המדעיות.
שני פאלוך שמעון: העובדות המדעיות הן שלצערי לנשים מתחת לגיל 50 אין לנו כלים ברורים ויעילים לאבחון מוקדם.
שני פאלוך שמעון: לכן אנחנו צריכים לבחון את הדבר הזה בקפדנות.
שני פאלוך שמעון: אני כן אציין שיש וועדה שמשרד הבריאות הקים השנה שתתכנס בתחילת 2019 ותעבור על כל הנתונים העדכניים מה הם הכלים הכי יעילים לסקר מוקדם לסרטן שד.
שני פאלוך שמעון: היא תעבור עוד פעם ותבדוק שוב על סמך כל הנתונים הכי עדכניים לפי הספרות הכי מעודכנת מה צריך להיות.
שני פאלוך שמעון: אני חושבת שבשביל להיכנס לדיון כזה כאשר יש כבר וועדה שמשרד הבריאות הקים, לפני שהיא מתכנסת ומגיעה למסקנות בתחילת 2019 אני חושבת שזו טעות.
שני פאלוך שמעון: אני חושבת שצריך לתת לוועדה הזאת לעשות את העבודה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: היא תתכנס בתחילת – קודם כל, אני מברכת על זה שאני שומעת שמשרד הבריאות כן נענה למשהו שביקשתי כבר שנתיים.
עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא טרח להודיע לי שכן מקיימים וועדה כזו.
עאידה תומא סלימאן: טוב לשמוע.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא האם הוועדה תתכנס בתחילת 2019 או תסיים את עבודתה?
שני פאלוך שמעון: חברי הוועדה צריכים עד סוף 2018 להגיש המלצות בכתב.
עאידה תומא סלימאן: כלומר חודשיים.
שני פאלוך שמעון: לקראת התכנסות בתחילת 2019.
שני פאלוך שמעון: יש תכנית עבודה וכל חברי הוועדה חייבים להכין עבודה כתובה על זה.
עאידה תומא סלימאן: גברתי, יכול להיות שאת מדברת על דברים שאת מבינה בהם, אבל אני גם צריכה להבין.
עאידה תומא סלימאן: הכינו חומרים לקראת התכנסות.
עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת, הם עדיין בשלב שהוועדה עוד לא התכנסה?
עאידה תומא סלימאן: אתם בהכנות להתכנסות הועדה אשר תתחיל לדון בחומרים?
שני פאלוך שמעון: אני לא יושבת ראש הוועדה.
שני פאלוך שמעון: אני מוזמנת וקיבלתי משימות לעשות.
שני פאלוך שמעון: אני חייבת להגיד שמה שחשוב שיקרה בוועדות האלה זה שלא יהיו דיונים פופוליסטיים, אלא שאנשים יבואו מוכנים.
עאידה תומא סלימאן: אבל את לא ענית לי.
שני פאלוך שמעון: אני יודעת שאני קיבלתי משימה, מטלות להכין חומר מאוד ספציפי לקראת ההתכנסות של הוועדה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אוקי, הבנתי.
עאידה תומא סלימאן: אז בעצם הוועדה עוד לא התחילה.
עאידה תומא סלימאן: אתם עדיין בהכנות לקראת התכנסות.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, כדי שאני אבין.
עאידה תומא סלימאן: כשאדרוש את ההמלצות, מתי לדרוש אותן.
עאידה תומא סלימאן: זה לא בא כדי להתריס או משהו, אני פשוט רוצה להבין.
שני פאלוך שמעון: אני חושבת שבתחילת 2019 יהיו המלצות.
שני פאלוך שמעון: זה דבר אחד.
שני פאלוך שמעון: בכנס הבינלאומי ציינו שדרוש מחקר בשביל הנשים היותר צעירות, למצוא כלים יותר יעילים כי הכלים הקיימים לא מספיק טובים.
שני פאלוך שמעון: זה באג'נדה של האיגוד האונקולוגי האירופאי כאחת ההמלצות של הוועדה.
שני פאלוך שמעון: לגבי האוכלוסייה הערבית.
שני פאלוך שמעון: אני אומרת את זה גם על סמך מחקרים שקיימים, וגם אני מדברת מהניסיון שלי בעבודה בירושלים, שהיא בהחלט שונה מהעבודה שלי במרכז.
שני פאלוך שמעון: יש צורך להרחיב ולהעמיק את המחקר של הצרכים הפסיכוסוציאליים והתמיכה במגזר הערבי.
שני פאלוך שמעון: גם שם יש פלחים שהם שונים.
שני פאלוך שמעון: הצרכים של נשים ערביות ישראליות הם כנראה שונים מהצרכים של נשים שמגיעות מהרשות הפלסטינית.
שני פאלוך שמעון: היו נתונים שהוצגו בכנס אתמול על הדבר הזה.
שני פאלוך שמעון: אנחנו צריכים להבין את זה, כדי שכשהמטופלות האלה מגיעות אלינו, אנחנו נתאים את התמיכה והמערכת כדי לתמוך בהן לפי הצרכים שלהן.
שני פאלוך שמעון: אנחנו לא מספיק מותאמים ואין לנו מספיק ידע כדי להתאים את המענה שאנחנו נותנים לנשים האלה היום.
שני פאלוך שמעון: המענה הוא מאוד חשוב.
שני פאלוך שמעון: בנושא של מניעה והפחתת סיכון.
שני פאלוך שמעון: יש מחקר מאנגליה שמראה שגורם הסיכון הכי גבוה עכשיו לנשים לחלות בסרטן בכלל, ב20 השנים הקרובות, זה השמנת יתר.
שני פאלוך שמעון: אז אני קוראת למשרד הבריאות לעשות איזשהם מבצעים בנושא של אורח חיים לגבי למנוע השמנת יתר, לטפל בהשמנת יתר, להעלות את המודעות כבר בילדות בתיכונים על פעילות גופנית ואורח חיים בריא.
שני פאלוך שמעון: המניעה זה יותר טוב מזה שנטפל בזה אחר כך ונגלה את זה מוקדם.
עאידה תומא סלימאן: שלשום התפרסם מחקר שנעשה שתלמידים ותלמידות במרכז מקבלים חינוך לאורח חיים בריא, ובפריפריה רק 16% מהאוכלוסייה.
עאידה תומא סלימאן: זה כאילו ללכת בניגוד לכל היגיון.
עאידה תומא סלימאן: איפה שיש תחלואה יותר גבוהה, איפה שיש זיהומים יותר גבוהים, איפה שיש עושים פחות בנושא של העלאת מודעות במשרדי הממשלה.
שני פאלוך שמעון: אין ספק שצריך גם כן להמשיך לחזק את הפריפריה מבחינת הרפואה, הנגישות והנגשה, במיוחד באזורים האלה, במיוחד איפה שהאוכלוסיות החלשות יותר.
שני פאלוך שמעון: אני רוצה להעלות נושא אחרון.
שני פאלוך שמעון: אנחנו כבר במאה ה-21, העולם התקדם.
שני פאלוך שמעון: אנחנו הולכים יותר ויותר לכיוון של עניינים גנטיים.
שני פאלוך שמעון: באוכלוסייה האשכנזית, באחד מ-40 אנשים יש מוטציה בגן מסוים.
שני פאלוך שמעון: כלומר, 2.5% מהאוכלוסייה האשכנזית הבריאה נושאת גן ורובם לא יודעים מזה.
שני פאלוך שמעון: לפחות לחצי מהם אין סיפור משפחתי.
שני פאלוך שמעון: אני חושבת שאחד הדברים הכי יעילים שאנחנו יכולים לעשות כדי לעשות השפעה אמתית לאורך זמן, זה סקירה של האוכלוסייה האשכנזית למוטציות האלה.
שני פאלוך שמעון: מי שיש לו את המוטציה, יש לו סיכון עד 80% לחלות בסרטן שד, עד 60% לחלות בסרטן שחלות.
שני פאלוך שמעון: שם אנחנו יכולים לעשות התערבות אמתית כדי להציל חיים.
שני פאלוך שמעון: אני חושבת שזה משהו שהעלות שלו היא תהיה מינורית, אבל ההשלכות יהיו מאוד נרחבות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכאשר מדברים על עלויות במקרה הזה, צריך להזכיר לכולם שהעלות של טיפול בחולה היא הרבה יותר גבוהה.
עאידה תומא סלימאן: בנוסף לכל הדברים החיוביים - - -
עמי כהן: בכל התחומים במדינה.
שני פאלוך שמעון: בכל התחומים מניעה זה הרבה יותר יעיל כלכלית וטוב לכולם.
שני פאלוך שמעון: תודה על ההקשבה.
עאידה תומא סלימאן: אבל כנראה נושאים כאלה שקשורים לבריאות משעממים את מקבלי ההחלטות.
עאידה תומא סלימאן: לא רוצים להקשיב לדיבורים על הנגשת טיפולים.
עמי כהן: אולי משהו יותר שמח?
עאידה תומא סלימאן: כנראה אנחנו צריכים משהו יותר שמח.
עאידה תומא סלימאן: פרויקט לביאות בוורוד, בבקשה גברתי.
דיצה קציר: שמי דיצה קציר, אני באה מהצד של שורדות הסרטן.
דיצה קציר: אני פגשתי בסרטן בפעם הראשונה כשהייתי בת 38.
דיצה קציר: פגשתי בו אחר כך כמה שנים מאוחר יותר.
דיצה קציר: היום אני בריאה, ומשתתפת בשני פרויקטים בהתנדבות באגודה למלחמה בסרטן.
דיצה קציר: אני עושה גם דברים בשביל עצמי, להישאר בריאה.
דיצה קציר: אחד מהם זה הצטרפות לקבוצה של לביאות בוורוד.
דיצה קציר: לביאות בוורוד היא קבוצה של נשים בגילאים שונים.
דיצה קציר: אנחנו מדברים על נשים החל מגילאי 20 ואז 60 .
דיצה קציר: כולן פגשו בסרטן שד.
דיצה קציר: חלקן עדיין נמצאות בטיפולים, חלקן החלימו.
דיצה קציר: אנחנו הצטרפנו וקיבלנו את המטריה של קבוצת האריות חיפה, שזו קבוצה שחותרת כבר הרבה זמן.
דיצה קציר: קצת על הסירה, רק שתבינו על מה אנחנו מדברים.
דיצה קציר: אנחנו מדברים על סירה מסורתית מהמזרח, שיושבים בה 20 אנשים משני הצדדים של הסירה וחותרים.
דיצה קציר: במקרה שלנו זה חותרות.
דיצה קציר: כולנו חותרות.
דיצה קציר: יש לנו הדרכה מקצועית של מועדון אריות חיפה.
דיצה קציר: הנשים מדווחות כמעט כולן על שיפור קודם כל במצב הרוח.
דיצה קציר: אנחנו מדברות פה על איכות חיים, וכולנו יודעים שאיכות חיים תורמת לבריאות שלנו.
דיצה קציר: גם הבנות, אנחנו קיבלנו הדרכה שאנחנו נחתור ונחזק את היד החלשה יותר.
דיצה קציר: יש כאלה כמוני שזה שני צדדים, אז אנחנו מנסות לחזק את שני הצדדים.
דיצה קציר: הן מחזקות את הצד שחלה.
דיצה קציר: כמעט כולן מדווחות על שיפור גם בתנועה של היד וביכולת לתפקד עם היד.
דיצה קציר: אני רוצה להדגיש את זה שיש לנו בקבוצה גם נשים ערביות מהמגזר הערבי.
דיצה קציר: חמאדה מכיר אותי מהפעילות שלי בבית חולים האיטלקי.
דיצה קציר: יש לנו גם שם נשים שאנחנו מצרפים אותן לקבוצה הזאת.
דיצה קציר: בגדול, זה מה שיש לי לספר על הקבוצה.
דיצה קציר: אנחנו רק רוצים – זאת אומרת, אנחנו באנו לוועדה הזאת קודם כל בכדי לספר על הפעילות הזו שלנו ולקדם, עד כמה שאתם תוכלו לעזור לנו לקדם את הספורט הזה, מכיוון שאנחנו הצטרפנו גם לארגון העולמי.
דיצה קציר: יש היום בעולם כ-200 קבוצות של נשים חותרות בוורוד.
דיצה קציר: אנחנו רשומות באיגוד.
דיצה קציר: בזמנו גם מירי נתנה לנו את הכבוד להשתתף בכנרת שהייתה תחרות כזאת.
דיצה קציר: אנחנו מרגישות שזה גם הקטע של לחתור וגם להיות חלק משורדות הסרטן.
דיצה קציר: כל מי שנוגע בעניין של סרטן שד, לנשים ששרדו יש איזושהי גאווה להיות שורדות, ולהנחיל את זה הלאה ולהראות שגם אם הבשורה נוראית כמו שאת אמרת, יש חיים יחד עם סרטן השד, לצד סרטן השד ואפשר לשרוד אותו.
עמי כהן: אפשר רק משפט אחד?
עמי כהן: שמי עמי כהן, אני מנהל המועדון.
עמי כהן: בקבוצה היום יש 60 חותרות פעילות ועוד 60 שממתינות לאישורים להצטרף להתחיל לעבוד.
עאידה תומא סלימאן: מצוין, כל הכבוד.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שיהיו כמה שיותר שורדות ונוכל לחגוג איתן ולקנא בהן שהן חיות חיים בריאים כאשר אנחנו יושבות פה ועובדות קשה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מנסות לתרום למאבק הזה דרך העבודה שלנו פה.
עאידה תומא סלימאן: דוקטור נאווה זיגלמן, בבקשה.
נאווה זיגלמן: אני רוצה להצטרף לברכות גם על שני החוקים החשובים וגם על המפגש היום.
נאווה זיגלמן: אני ראש תחום אונקולוגיה במכבי, והסתכלתי על הנתונים במכבי - בשאלה שלך בהזמנה לכאן האם יש ירידה בתמותה, כי הבנתי שזו השאלה שיש לך.
נאווה זיגלמן: כמובן שאנחנו נשענים על נתונים של הרשם הלאומי.
נאווה זיגלמן: יש גם נתונים בשנתיים-שלוש האחרונות, מאוד מדויקים, שמגיעים אלינו מתוך אבחנות במכבי ואישורי תרופות, שלפעמים הם מוקדמים יותר.
נאווה זיגלמן: אז היה זמן קצר מזמן ההזמנה שלך ועד שהספקתי לעשות אנליזה יחד עם הרשם, כך שלשאלה שלך האם עקבנו לפי מספר תעודת זהות של מטופלת שחלתה בגיל 46 ומה קרה לה בגיל 51, אני כבר אומרת שלא.
נאווה זיגלמן: זו שאלה מאוד חשובה.
נאווה זיגלמן: כן הסתכלנו על חולות חדשות עם גידול שד פולשני, כי למעשה התמותה היא מגידולי השד הפולשניים.
נאווה זיגלמן: נשים צעירות עם גידולי שד פולשניים, האחוז ירד משנת 2000 – אצלנו זה היה בסביבות 32% ל-26% בשנת 2015.
נאווה זיגלמן: אז הסתכלנו על תמותה.
נאווה זיגלמן: זו אנליזה מאוד שטחית, וזו גם הסיבה שלא שלחתי את זה כמצגת.
נאווה זיגלמן: מה שהחלטנו להסתכל זה רק על נשים מתחת לגיל 50, היות ונשים מעל גיל 50 סיבות המוות יכולות להיות שונות.
נאווה זיגלמן: אני הסתכלתי בזמנו על אוכלוסייה של נשים מעל גיל 70, ואז סיבות המוות כלל לא היו קשורות.
נאווה זיגלמן: אז הסתכלנו רק על נשים מתחת לגיל 50 עם גידול שד פולשני.
נאווה זיגלמן: הסתכלנו 5 שנים אחורנית.
נאווה זיגלמן: זאת אומרת, מספר הנשים בגילאים האלו שנפטרו לעומת מספר הנשים שאובחנו כ-5 שנים קודם – ואני כן חושבת שאנחנו רואים את אותן מגמות שדובר עליהן.
נאווה זיגלמן: אם בשת 2005 הגענו ל-14.9% יחסית תמותה, אז בשנת 2015 כשאנחנו מסתכלים על נתוני 2010 זה כבר יורד ל-11%.
נאווה זיגלמן: זה כמובן לא מעקב מספיק ארוך.
נאווה זיגלמן: מבחינה מדעית, אני לא יכולה לומר לך אם זה קשור בגילוי מוקדם או בטיפול טוב יותר.
נאווה זיגלמן: זה גם לא מחובר לתעודת הזהות.
נאווה זיגלמן: אבל אני חושבת שזה כן נותן לנו אופטימיות מסוימת.
נאווה זיגלמן: אני כן רוצה להתייחס לאחת הנקודות החשובות שהועלתה כאן על ידי פרופסור פרץ לגבי גידולי שד ונשים ערביות.
נאווה זיגלמן: כשיש לנו תכנית לאומית, התכנית היא בדרך כלל מתייחסת לנשים בסיכון רגיל.
נאווה זיגלמן: סרטן שד זה כמובן לא מחלה אחת, זה קבוצה של מחלות.
נאווה זיגלמן: אנחנו יודעים שבאוכלוסייה הערבית וחלק מהאוכלוסייה הספרדית זה גידול עם מאפיינים שונים, שבניגוד לאוכלוסייה הכללית הוא מופיע דווקא בזמן שיש חשיפה לכמויות גדולות מאוד של הורמונים של הנשים עצמן.
נאווה זיגלמן: אנחנו ראינו את זה גם בנתונים שאספנו ברמב"ם לפני כעשור וחצי, שנשים שחלו אחרי הריון ולאו דווקא הריון ראשון, היו יותר נשים ערביות או נשים שאינן אשכנזיות ואינן נשאיות לברקה.
נאווה זיגלמן: לכן כשאני חושבת על גילוי מוקדם, אי אפשר להתייחס לכל האוכלוסיות באותה צורה.
נאווה זיגלמן: חייבת להיות דיסקציה של איזה גידולים מדובר ואיזה גורמי סיכון.
נאווה זיגלמן: אם יש קבוצות באוכלוסייה שגורמי הסיכון העיקריים הם דווקא הורמונים שהן מייצרות בזמן הריון או בשיא היצירה שלהן, אז הן צריכות לעבור גילוי מוקדם בהתייחסות שונה לגמרי ולא כחלק מהכללים ששמנו בתכנית הלאומית.
נאווה זיגלמן: אני לא ארחיב כאן מעבר לזה, כי אני לא רוצה לצטט יותר נתונים בלי להביא לכם את ההוכחות.
נאווה זיגלמן: חלק מהדברים האלה נבדקו.
נאווה זיגלמן: אני חושבת שזה חשוב מאוד שזה ייצא כאן מהוועדה הזו.
עאידה תומא סלימאן: כפי שאמרתי, אנחנו כבר התייחסנו לנושא הזה שנתיים רצופות בדיונים אצלנו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו המלצנו.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע שמשרד הבריאות הקים וועדה שהולכת לבדוק את כל הנושא של הבדיקה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעמדה שנאמרה בעבר, שהיא גורפת וארצית בעניין הנמכת הגיל ובדיקה בגיל יותר מוקדם, כנראה צריך לקחת בחשבון את מה שנאמר עכשיו, שאולי צריך לשנות אבל לא לכלל האוכלוסייה, אם זה כרוך בסיכונים שהוסבר לנו בעבר עליהם.
עאידה תומא סלימאן: צריך להתמקד יותר בקבוצות שיש אפשרות של סיכון יותר גבוה אצלן מכל מיני סיבות.
עאידה תומא סלימאן: אני אתייחס לזה יותר בסיכום, אבל זה מביא אותנו גם לשאלה של מה בדיוק מושקע ברופאי משפחה מהכשרות וידע, כדי לגלות מי הן אלה שנופלות בתוך קבוצות הסיכון ולהמליץ להן לבדוק.
עאידה תומא סלימאן: זה גם נושא שדובר עליו והמלצנו עליו למשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: יש לי 3-4 שאלות שאני רוצה להפנות בסוף למשרד הבריאות, אבל אני רוצה לתת – יש לי רק שני דוברים שנשארו.
עאידה תומא סלימאן: גברת רונית דבי לב, אני מבינה שזה יותר עדות.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך אני אתן לפאתן ג'טאס מהאגודה.
רונית דבי לב: שמי רונית דבי לב.
רונית דבי לב: אני מתנדבת בפרויקט של יד להחלמה של האגודה למלחמה בסרטן.
רונית דבי לב: זה נשים למען נשים, נשים חולות למען נשים חולות.
רונית דבי לב: אני חייבת לומר שעד לפני שנתיים הייתי מנהלת שירותי רוקחות, הרוקחת הראשית של בית חולים איכילוב.
רונית דבי לב: לפני כן הקמתי וניהלתי סניפים של סופרפארם.
רונית דבי לב: אני מכירה גם את המגזר הפרטי וגם את המגזר הציבורי.
רונית דבי לב: אני מאוד שמחה על ההזדמנות לדבר פה.
רונית דבי לב: הרומן שלי עם הסרטן התחיל לפני שמונה שנים, עם סרטן בבלוטת התריס.
רונית דבי לב: קיבלתי ניתוח וטיפול ביוד רדיואקטיבי.
רונית דבי לב: לפני כ-3.5 שנים אובחנתי עם סרטן שד עם גרורות ללימפה.
רונית דבי לב: שם נכנסתי לשנה המפרכת והקשה שנכנסות החולות לטיפול בכימותרפיה, ניתוח והקרנות.
רונית דבי לב: בעודי מנסה לעלות על המסלול וחושבת שאני מחלימה, בינואר אובחנתי עם סרטן שד גרורתי מפושט לעצמות.
רונית דבי לב: אני אחרי ניתוח גב מאוד קשה ומסובך של חיבור חוליות והרחקה של גרורות מחוט השדרה.
רונית דבי לב: אני תוצר של רפואה מדהימה שקיימת במדינת ישראל.
רונית דבי לב: אני על הרגליים.
רונית דבי לב: יש כמה נקודות שהייתי רוצה לקבל את ההזדמנות לדבר עליהן.
רונית דבי לב: אחת מהן, יש לנו במדינה רפואה נהדרת.
רונית דבי לב: היא רפואה שמאפשרת גם את הבדיקות הנכונות, גם את הטיפול התרופתי הנכון, גם רופאים ברמה עולמית גבוהה ביותר.
רונית דבי לב: לצערי אנחנו חוטאים, וההרגשה הרעה של חברותיי החולות, בסופו של דבר מתמקדת על הבירוקרטיה.
רונית דבי לב: הנקודה הבסיסית, לפחות כפי שאני רואה את הדברים, קורית בממשקים בין השירותים שקופות החולים נותנות לבין בית החולים.
רונית דבי לב: זה שני גופים שאנחנו נדרשים לקבל שירותים מהם, וכאן אני חושבת שאני יודעת לשים את האצבע איך להקל ואיך לעשות יותר טוב, במיוחד לאור העובדה שבשנים האחרונות נכנס תיק חולה ממוחשב.
רונית דבי לב: המידע אמור להיות נגיש.
רונית דבי לב: אז אנחנו החולים מוצאים את עצמנו בתור שליחים עם כל האישורים, הוועדות, האישור הזה וקביעת התורים וכולי.
רונית דבי לב: בלי משפחה תומכת זה בלתי אפשרי.
רונית דבי לב: מתוך רפואה שמשקיעה בנו עשרות אלפי שקלים, יוצא מפח נפש ותחושה שלאף אחד לא אכפת.
רונית דבי לב: אני אומרת, הרפואה בארץ היא מעולה.
רונית דבי לב: רופאים מעולים.
רונית דבי לב: טיפולים הכי טובים בעולם.
רונית דבי לב: אני חושבת שכדאי לעשות איזושהי קבוצת מיקוד, לצאת עם איזושהי תכנית להקטנת הבירוקרטיה כדי לאפשר לנו לחיות יותר בקלות, למי שכבר נשאר בחיים, עם הרפואה המצוינת שלנו.
רונית דבי לב: נקודה שניה שאני רוצה להעלות זה נושא הממוגרפיה.
רונית דבי לב: אני לא נכנסת למדדים.
רונית דבי לב: אני חושבת שהקריטריונים של משרד הבריאות הם נכונים וטובים, אבל לא אני האדם בעל ההסמכה.
רונית דבי לב: אני רוצה להצביע על מודל של זמן ממוגרפי שנמצא בארצות הברית.
רונית דבי לב: האגודה למלחמה בסרטן מפעילה וואן, מאין ממוגרפיה ניידת, במטרה להנגיש לפריפריה את הממוגרפיה.
רונית דבי לב: נקודת הפרספקטיבה שלי היא: בואו תנגישו את הממוגרפיה לכלל הציבור.
רונית דבי לב: תביאו את זה להם למקום העבודה.
רונית דבי לב: זאת אומרת, תאפשרו וואן כזה שיגיע לחברה כזו וכזו, שביום מסוים הם יידעו שהם יכולים להיבדק.
עאידה תומא סלימאן: זה קורה בכנסת.
עאידה תומא סלימאן: יש יום אחד בכנסת שהמרפאה בכנסת מארגנת, ואז עושים את הבדיקה.
רונית דבי לב: אז אני אומרת, אם ואן אחד מאפשר 25,000 בדיקות בשנה, אז עם ואן נוסף שמוקדש למקומות עבודה, אנחנו מקבלים עוד 25,000 נשים נבדקות בשנה.
רונית דבי לב: זאת נקודה שרציתי להעלות וזה משהו שצריך לחשוב עליו.
רונית דבי לב: נקודה שלישית ואחרונה.
רונית דבי לב: השנה הזאת שבה אנחנו נכנסות לטיפולים אחרי אבחון היא שנה מפרכת ברמה הפיזיולוגית והנפשית.
רונית דבי לב: יש לנו חברה תומכת עם עמותות כמו "האגודה למלחמה בסרטן", שנותנות לנו מעטפת חמה, נכונה, מחבקת ומרוממת, מאפשרת ומחזקת ברמת חיים.
רונית דבי לב: הנקודה היא, שלעיתים ההנגשה לא תמיד מאפשרת.
רונית דבי לב: המידע על זה לא מגיע לנקודת הקצה בזמן ומספיק, בגלל שאלות כמו האם מותר לאגודה להסתובב בבית חולים ודברים מהסגנון הזה.
רונית דבי לב: אני חושבת שצריך לאפשר את זה יותר.
רונית דבי לב: כחולה, שכל מה שרציתי זה לשרוד, לא הייתי מודעת לחשיבות ולתרומה של המעטפת הזאת.
רונית דבי לב: אילו הייתי יודעת הייתי נעזרת בה קודם.
רונית דבי לב: זה לא תקציב, היא קיימת.
רונית דבי לב: אז לחשוב איך לאפשר לבוא במגע אתנו עם החולים ולהגיד לנו: יש ותבואו.
רונית דבי לב: זה לא מתאפשר.
רונית דבי לב: אני מבינה את הבעייתיות אבל יש דרכים להתמודד עם זה.
רונית דבי לב: אני רוצה גם להודות על ההזדמנות לומר את הדברים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעצם העובדה שבאת עם רקע מקצועי שאפשר לך להכיר את המערכת, עזר לנו להביא את הדברים בצורה ממוקדת.
עאידה תומא סלימאן: נכון מה שאמרת.
עאידה תומא סלימאן: יש רמה של מערכת רפואית מאוד גבוהה, רק יש בה את הבעיה של הבירוקרטיה והבעיה של עומס.
עאידה תומא סלימאן: יש גם בעיה שנעשית יותר ברורה, שהנגישות לטיפולים היא לא לכלל האוכלוסייה באופן שוויוני והפערים הולכים ומתרחבים לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: פאתן ג'טאס מהאגודה למלחמה בסרטן, בבקשה
פאתן ג'טאס: תודה רבה גברתי היושב ראש.
פאתן ג'טאס: אני מודה לך על הדיון הזה ועל העקביות שבה את עוסקת בנושא הזה.
פאתן ג'טאס: זה משמח אותי מאוד.
פאתן ג'טאס: הפעילות של האגודה למלחמה בסרטן בכלל ובחברה הערבית בפרט התחילה עוד בשנות ה-80 במאה שעברה, בנקודות של בדיקות עצמיות בנצרת, בשפרעם ובכל מיני מקומות.
פאתן ג'טאס: בשנות התשעים עברנו ביוזמת האגודה למלחמה בסרטן על כל העניין של בדיקות הממוגרפיה.
פאתן ג'טאס: ב-1997 היו כ-18% אחוזי בדיקה וב-2011 היו 71% אחוזי בדיקה.
פאתן ג'טאס: זה משמח אותנו.
פאתן ג'טאס: האם הגענו לכולם?
פאתן ג'טאס: בכלל לא.
פאתן ג'טאס: אנחנו יודעים שהדרך עוד ארוכה.
פאתן ג'טאס: מצד שני, מבחינת הפעילות, כל התקנים של עובדות סוציאליות ואחיות ערביות בתוך מחלקות האונקולוגיה בכל בתי החולים בארץ , הם ביוזמה ובתקנים מממומנים מהאגודה למלחמה בסרטן.
פאתן ג'טאס: ככה זה התחיל.
פאתן ג'טאס: אנחנו מממנים לחמש שנים, בתנאי שבית החולים אחר-כך יקלוט.
פאתן ג'טאס: בהרבה בתי חולים המשכנו 6 ו-7 שנים, 9 שנים ואפילו הגענו ל-14 שנים.
עאידה תומא סלימאן: זה כולל בתי חולים ממשלתיים?
פאתן ג'טאס: בתי חולים ממשלתיים, בכולם.
פאתן ג'טאס: כל העובדות הסוציאליות הערביות באונקולוגיה התחילו באגודה למלחמה בסרטן.
פאתן ג'טאס: זה מצוין, אני לא באה אליכם בטענות.
פאתן ג'טאס: אני לא מבינה למה המדינה לא יכולה לממן עובדת סוציאלית ערבייה?
פאתן ג'טאס: למה זה צריך להיות עבודה של אגודה וולונטרית?
פאתן ג'טאס: זאת שאלה טובה.
פאתן ג'טאס: את צריכה לשאול את זה אצלך בבית.
עאידה תומא סלימאן: מה, לא מגיע לנו?
פאתן ג'טאס: זה בדיוק העניין.
פאתן ג'טאס: זה עניין שאנחנו ראינו אותו.
עאידה תומא סלימאן: זה אפילו עוד לפני חוק הלאום.
פאתן ג'טאס: אלה הפערים שאנחנו ראינו.
עאידה תומא סלימאן: זאת שערורייה בעיניי.
פאתן ג'טאס: לא היו עדיין עובדות סוציאליות ערביות.
פאתן ג'טאס: היו יהודיות דוברות ערבית.
פאתן ג'טאס: לגבי מתאמות שד.
פאתן ג'טאס: ברהט יש לנו מתאמת שד כבר יותר מעשור במימון ובתקן של האגודה למלחמה בסרטן וקופת חולים כללית.
פאתן ג'טאס: אנחנו בעצם מנסים לקדם את כל הדברים בשטח באופן יסודי.
פאתן ג'טאס: אכן התוצאות מגיעות.
פאתן ג'טאס: האם התוצאות מספקות אותנו?
פאתן ג'טאס: לא.
פאתן ג'טאס: עדיין יש פער בריפוי.
פאתן ג'טאס: אצל היהודיות 89.7% ואצל הערביות 84.4%.
פאתן ג'טאס: לפני עשור הפער היה 10%.
פאתן ג'טאס: הורדנו את זה ל-5%.
פאתן ג'טאס: אנחנו רוצים לסגור את הפערים האלה לגמרי.
פאתן ג'טאס: איך אנחנו יכולים לסגור ומה אנחנו יכולים לעשות?
פאתן ג'טאס: ישנן כמה סיבות.
פאתן ג'טאס: העניין הסביבתי ברור לכולנו.
פאתן ג'טאס: הוא גרוע וצריך להיאבק.
פאתן ג'טאס: נותנים לכם את כל המנדט להיאבק בעניין הסביבתי.
פאתן ג'טאס: לא צריך עוד הוכחות שהוא גורם לאסטמה או סרטן.
פאתן ג'טאס: לא צריך הוכחות בכלל אבל הקשר הסיבתי הזה לא כאן קבור הכלב, לדעתי.
פאתן ג'טאס: יש לנו הרבה דברים שהם מוכחים.
פאתן ג'טאס: למשל, עישון.
פאתן ג'טאס: המצב של העישון באוכלוסייה הערבית הוא מסוכן.
פאתן ג'טאס: אני מעלה בפניך, גברתי היושבת ראש, את העניין שעכשיו יבוא אלינו עם העניין של נרגילה וכניסת נשים ערביות לעישון נרגילה.
פאתן ג'טאס: אני לא יודע מה היה בעוד עשור.
פאתן ג'טאס: דבר שני.
פאתן ג'טאס: אורח חיים גרוע יש לנו, בכל הדברים ובכל הממדים.
פאתן ג'טאס: זה דבר חשוב שאנחנו כאוכלוסייה ערבית צריכים להסתכל על עצמנו.
פאתן ג'טאס: עוד פעם אני אומר, זה לא בא בסתירה בעניין הסביבתי שהן אכן בעיות אקטואליות בישראל ובעיקר בחברה הערבית.
פאתן ג'טאס: איפה האוכלוסייה הערבית יותר מרוכזת?
פאתן ג'טאס: בצפון.
פאתן ג'טאס: אני מגיע לעניין של החסמים.
פאתן ג'טאס: איפה עדיין יש לנו חסמים?
פאתן ג'טאס: כן גברתי היושבת ראש, יש לנו עדיין חסמים מבחינה גנטית.
פאתן ג'טאס: בדיקות גנטיות צרכים עדיין לחרוש עוד יותר כדי לדעת מה הבעיות בחברה הערבית.
פאתן ג'טאס: לגבי רפואת משפחה, לדעתי שם קבור הכלב.
פאתן ג'טאס: אנחנו באגודה אומרים שכל אישה, בכל גיל, צריכה לבדוק את עצמה אם יש סימנים ללכת להיבדק.
פאתן ג'טאס: אני נותן הרצאות לבנות בכיתה י' לגבי כל העניין של אורח חיים בריא ואיך להסתכל על החיים הלאה.
פאתן ג'טאס: עשינו פרויקט בטיפות חלב עם נשים הרות בהיריון ראשון.
פאתן ג'טאס: כל זה נכון, אבל להגיד שכל העניין הוא להוריד את הגיל לבדיקות הממוגרפיה?
פאתן ג'טאס: אני עוד פעם אומר, האגודה היא זאת שיזמה את הממוגרפיה בארץ.
פאתן ג'טאס: אנחנו לא מתנגדים לעניין של הורדת גיל.
פאתן ג'טאס: מבחינתנו, כאשר אונקולוגים יוכיחו את זה אז למה לא?
פאתן ג'טאס: אבל אם אנחנו מסתכלים על החברה הערבית, הבעיה היא עדיין ברפואת המשפחה, ברופא שיכול להגיד לאישה ללכת להיבדק.
פאתן ג'טאס: עוד שאלה שאני מעלה למשרד הבריאות.
פאתן ג'טאס: יש קבוצות סיכון בסרטן שד והן צריכות לעשות ממוגרפיה מגיל 40.
פאתן ג'טאס: האם יש איזו אכיפה לעניין הזה?
פאתן ג'טאס: האם יש מישהו שממליץ לאישה שלא הייתה בהריון ולא ילדה בכלל, שרופא המשפחה יגיד לה שאחרי גיל 40 תעשה ממוגרפיה לפחות פעם אחת בשנה?
פאתן ג'טאס: לפי דעתי אלו הדברים שצריך לתפוס אותם.
פאתן ג'טאס: אנחנו מברכים על פעילות בשטח שמקדמת את עניין המודעות בחברה הערבית ובארץ בכלל.
פאתן ג'טאס: אנחנו צריכים ביחד לעשות את הדברים הנכונים.
פאתן ג'טאס: העניין של בדיקת האולטרסאונד, כמה כן מקבלים אותה וכמה כן עושים אותה?
פאתן ג'טאס: עוד עניין שאת תעזרי לנו.
פאתן ג'טאס: יש צורך בכירורגיות נשים ורופאות נשים כי יש נשים מוסלמיות שלא רוצות להיבדק על-ידי גבר.
פאתן ג'טאס: זה עניין של ההנגשה.
פאתן ג'טאס: אם הם לא רוצות להיבדק על-ידי רופא, צריך לאפשר להן להיבדק על רופאה אישה.
עאידה תומא סלימאן: לאחר ששמעתי בראיון טלוויזיוני את דוקטור בוטיינה נקד אבוד, שהיא רופאה כירורגית בבית חולים בני ציון בחיפה, רציתי להזמין אותה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי, בגלל אילוצי עבודה היא לא יכלה להגיע.
עאידה תומא סלימאן: זאת אחת הנקודות שהיא - - -
קריאה: נמצאת פה דוקטור תמר כרמי שהיא כירורגית.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת אבל אני מדברת על משהו אחר.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על כירורגית ערבייה.
עאידה תומא סלימאן: אחד החסמים הוא עניין של חסם דתי או תרבותי.
עאידה תומא סלימאן: נשים לא רוצות להיבדק על ידי גבר.
פאתן ג'טאס: יש את סלמה שגם מתמחה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהחסם הזה הוא לא רק עניין תרבותי.
עאידה תומא סלימאן: כל עוד שמשרד הבריאות לא מפעיל בקרה טובה מאוד על רופאים, שלצערי הרב מואשמים בהטרדות מיניות, נשים יהססו יותר ויותר מלגשת לרופאים גברים בבדיקות אינטימיות כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם ויש לי שאלות למשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: בפניה שלי אליכם ביקשתי לדעת כמה תקציב הוקצה לקמפיינים בעניין עישון.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שעניתם לי באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת שהזדעז
עאידה תומא סלימאן: עתי בשנה הראשונה שלי פה, שהיה מיליון שקלים רק לעניין העישון ולא נוצל כולו בשנת 2015.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו אתם אומרים שהקצתם 3 מיליון.
עאידה תומא סלימאן: לא הסברתם לי כמה הוקצה לאוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: הסברתם שהיה קמפיין בשפה הערבית, אבל לא ידעתי מה האחוזים של פילוח ההקצאות.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לדעת.
עאידה תומא סלימאן: אם את לא יודעת עכשיו, אז הלאה.
פאתן ג'טאס: היה גם קמפיין גרוע.