GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיה גלוכובסקי: ונכון, כמו שאמרנו, את שאלת למה, מה הוציא אותנו, אז זה ברור, כמו כל הסיפורים שמיכל סיפרה שאתה גדל לתוך זה ואתה עושה את הסטאז' שלך בתור צעיר ואין ספק שאחר כך זה מה שתרצה להמשיך הלאה.
חיה גלוכובסקי: אבל אני חושבת שאחרי שאתה רואה - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד לך מה שאומרים לחברי כנסת – שאם עשיתם משהו ולא יודעים על זה אז זה לא שווה.
חיה גלוכובסקי: אני חושבת שיודעים על זה, יודעים, אבל אולי לא כמו בחו"ל.
שולי מועלם-רפאלי: אז מה שאני אומרת זה יותר ויותר ויותר שיווק, שיווק, שיווק - - -
מירי גורוליק: אבל אני חושבת שהן מדברות על הקסם האמיתי של - - - אנחנו לא הסיפור, הסיפור זה הנוער שלנו.
מירי גורוליק: לראות את הילדה שלי בת 15 מתחבטת עם עצמה אם שנה הבאה היא הולכת להדריך בארגון הנוער שלנו בת מלך, לא, היא מתייסרת כולה בייסורי נפש אמיתיים כי היא אומרת, אבל מי ינהל את המועדון של הילדים שאני ניהלתי השנה.
מירי גורוליק: היא אומרת לאבא, אני מוותרת על היוקרה, על המעמד, על החברות בבת מלך ואני באה לעשות את המועדון שנה נוספת.
מירי גורוליק: זה מרגש.
שולי מועלם-רפאלי: אסתי בר כוכבא, בבקשה.
אסתי בר כוכבא: שלום.
אסתי בר כוכבא: אנחנו שליחים 14 שנים בשכונת הולילנד בירושלים, ממש קרוב.
אסתי בר כוכבא: אז הסיפור שלי הוא אחר קצת, אני באתי מחוצלארץ, גדלתי בצרפת.
אסתי בר כוכבא: ההורים שלי הגיעו מצפון אפריקה לצרפת בתור משפחה בקושי מסורתית.
אסתי בר כוכבא: המטרה של המשפחות האלה הייתה להגיע לפריז, לעיר הגדולה.
אסתי בר כוכבא: ושם בצרפת, הרב - - - הגיע לאוניברסיטאות ואסף - - -
שולי מועלם-רפאלי: שאת אומרת את השם הזה וכולם מכירים.
שולי מועלם-רפאלי: מי הוא?
אסתי בר כוכבא: אני מניחה שהרבה מכן פה - - -
שולי מועלם-רפאלי: אבל נגיד, יושבת ראש הישיבה לא ממש יודעת.
אסתי בר כוכבא: הרב אזימוב זה השליח של צרפת.
אסתי בר כוכבא: והוא פשוט אסף אותם באוניברסיטאות.
אסתי בר כוכבא: אבא הגיע בגיל 20 לרבי ואמא הגיעה בגיל 18, הם נסעו כל אחד בנפרד.
אסתי בר כוכבא: ושנתיים אחרי זה הם נפגשו.
אסתי בר כוכבא: אמא כבר הייתה, התקבלה לבתי ספר הגדולים בצרפת אז כמובן שזה היה יוקרה להתקדם, למרות שהמשפחה שלה הייתה משפחה מאוד פשוטה.
אסתי בר כוכבא: והרבי אמר לה להפסיק וללכת לחינוך ילדים ולאבא הוא אמר, אתה תוציא את כל התארים שאתה יכול וככה אתה תעזור לרב אזימוב בשליחות.
אסתי בר כוכבא: וככה הם התחתנו והם יצאו לשליחות בצרפת ואנחנו גדלנו במשפחה שבעצם אבא עובד בממשלה, אבא היה אני חושבת בתפקידים מאוד מאוד בכירים בממשלה, הוא גם ייצג את כלכלת צרפת בכמעט כל מדינה בעולם.
אסתי בר כוכבא: הוא פשוט היה טס למדינה וחוזר.
אסתי בר כוכבא: אמא התמסרה לחינוך ילדים וכולנו, כל הבנות, אמרנו אנחנו לא נעשה את העבודה שלך אבל מתברר שכולנו באותה עבודה וכולנו מנהלות גנים.
אסתי בר כוכבא: כל המשפחה שלי נשארה בצרפת חוץ מאחות אחת שנמצאת פה ואני.
אסתי בר כוכבא: גדלנו במוסדות חב"ד והיה ברור שאנחנו מקבלים בכבוד את השליחות שהרבי נותן לנו.
אסתי בר כוכבא: אני יצאתי לשליחות פה, בעלי ישראלי, אנחנו מגדלים את הילדים פה.
אסתי בר כוכבא: וכל הילדים במוסדות שלנו, בערך 100 ילדים, כולנו ממשפחות של כלל עם ישראל, הבנים שלי הם היחידים שהם חב"דניקים בכיתות.
אסתי בר כוכבא: ויותר מהכל אני חושבת שאנחנו בתור נשים היד ימין של הבעלים שלנו.
אסתי בר כוכבא: אנחנו קיבלנו בזכות את השליחות הזו ואת התפקיד הזה.
אסתי בר כוכבא: יש לנו הרבה הרבה מה לתת.
אסתי בר כוכבא: הגברים יכולים לעשות הרבה דברים אבל הנשים בצד שלהם הן אלה שמצליחות לעגל את הפינות ולקדם אותם למרות הקשיים.
אסתי בר כוכבא: אני יותר מתמקדת בחיובי ובזכות שקיבלנו מאשר בקשיים כי אני חושבת שגם בלי שליחות יש קשיים ולאף אחד לא קל בחיים היום יומיים.
אסתי בר כוכבא: אני אתחבר לנושא הזה של העלייה.
אסתי בר כוכבא: אז בצרפת קודם כל בין 40% ל-50% מהצרפתים שמגיעים לארץ בשלב מסוים חוזרים.
אסתי בר כוכבא: שם בצרפת הם כן מתמודדים עם זה שיש הרבה אנטישמיות, יש הרבה קושי.
אסתי בר כוכבא: מצד שני יש גם המון קושי לעלות לארץ - - -
שולי מועלם-רפאלי: צרפת, למי שלא יודע, היא מדינה מאוד מאוד רווחתית.
שולי מועלם-רפאלי: יש שם באמת הליכה לקראת הציבור באופן שאנחנו בקושי מגרדים את זה פה.
שולי מועלם-רפאלי: כי גם מבחינת אנשים שלא עובדים וממש תקופות ארוכות שהמדינה נותנת אבטלה, הליכה לקראת הנושא של חינוך שהוא כמובן חינם, בריאות שהוא כמובן חינם, חופשות לידה במספרים שאנחנו רק היינו מדמיינים אותם.
שולי מועלם-רפאלי: באמת קושי גדול למעבר ממדינת רווחה כל כך בולטת ל- - -
אסתי בר כוכבא: אז זה קשה להגיע לישראל אחרי שרגילים.
אסתי בר כוכבא: למרות שההורים שלי תמיד עבדו והיהודים במיוחד שם בצרפת הם אלה שכשאבא הגיע לגיל פנסיה ואמרו לו, נו, כבר תפנה, אמרו לו ממש בפנים, אתה מיותר בוועדה, אתה לא מתאים לשאר הוועדה ובכל זאת 45 שנה בשירות הציבור הצרפתי, אז הוא אמר להם, נכון, אתם כבר לא יכולים להכיל את היהודים.
אסתי בר כוכבא: אז נכון הקושי הזה.
אסתי בר כוכבא: מצד שני אני רוצה להחזיר את הזכות לאמא, אמא התמסרה אלינו, למשפחה, תוך כדי עבודה.
אסתי בר כוכבא: ואני חושבת שבישראל אנחנו צריכים להחזיר את הכבוד לאישה שהיא יכולה לצאת לעבוד אבל היא גם צריכה להתמסר למשפחה שלה ולעתיד של העם היהודי כי בלי זה אז לא יהיה.
אסתי בר כוכבא: והקושי שאני בתור מישהי שגדלה שם מגיעה לפה זה שבעצם אין מקום שבאים באיזשהו מקום לקראתי.
אסתי בר כוכבא: אני אמא לשמונה ילדים, אני לומדת, אני ממשיכה ללמוד, אני לצד בעלי, בעלי הוא איש ציבור וזה אומר הרבה דברים.
אסתי בר כוכבא: ואני חושבת שאני לא אהפוך להיות גבר כמו שהמדינה דורשת ממני, לא זה לא יקרה.
אסתי בר כוכבא: אני אשאר אישה, אני אשאר רעייה, אני אשאר שליחה של הרבי כי לקחתי את התפקיד הזה בכבוד ובזכות וככה אני מגדלת את הילדים שלי וככה הייתי רוצה שגם המדינה תסתכל עלינו כנשים.
אסתי בר כוכבא: כנשים שמסוגלות לעשות הרבה, שמסוגלות לתת, שמסוגלות לעשות את התפקיד שלהן בלי לנסות להפוך אותנו למה שהקדוש ברוך הוא לא ברא אותנו להיות.
שולי מועלם-רפאלי: תודה אסתי.
שולי מועלם-רפאלי: אני חייבת להגיד שחלק מהמציאות של נשים במרחב הציבורי שאומרות את הקולות האלה היא חידוש.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא איזה סוד, אני חברת כנסת חמש וחצי שנים, אני מאוד פועלת בנושאים שקשורים לנשים, בהרבה מאוד מהמקומות שאני מגיעה אליהם זו פעם ראשונה ששומעים אישה, אני אגיד את זה על כל הרצף, שהיא דתייה, מתנחלת, ימנית, אמא לשבעה ילדים.
שולי מועלם-רפאלי: המרחב הציבורי הרבה מאוד שנים לא שמע את הקולות האלה, ולכן אין פה אשמה או כוונת מכוון.
שולי מועלם-רפאלי: פתחתי ואמרתי שאני חושבת שאחד הדברים הגדולים שאני מוצאת בכתבים של הרבי זה מהתחלה ברור לו לחלוטין מציאות של נשים במרחב ציבורי.
שולי מועלם-רפאלי: זה שנים רבות לא היה ברור בחלק מהעולם הדתי - - -
מירי גורוליק: צריך לדייק, בקדמת המרחב.
שולי מועלם-רפאלי: כן, כן, שנים רבות זה לא היה הדבר שעודדו נשים לעשות.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכן בשנים האחרונות אנחנו רואות ורואים שינוי.
שולי מועלם-רפאלי: אני כן אגיד למשל, אפרופו האירוע בשבוע שעבר שכמו שפתחתי בדברים שלי, גם בו רוב הציבור הישראלי חנה בצד של חב"ד ואמר תנו לכל אחת לבחור איך היא רוצה את האירועים שלה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שגם שם פעם ראשונה שנשים דתיות, זה לא חוכמה שאני כחברת כנסת, עמדותיי ידועות וזה שאני כתבתי מכתב לראש עיריית תל אביב זה טוב, זה חשוב, אבל אני חושבת שפעם ראשונה מתארגנת קבוצה ונותנת לעצמה שם ואומרת אנחנו רוצות לדבר על נשים דתיות במרחב הציבורי ועל הזכויות שלהן, ובאות פה לוועדה בשבוע שעבר ואומרות את הדברים שבדרך כלל, צריך להודות, לא שומעים פה יותר מדיי.
שולי מועלם-רפאלי: אני מאוד איתך בדבר הזה ואני חושבת שזה חלק מהדבר שאתן מביאות.
שולי מועלם-רפאלי: כי כשבאים לבית חב"ד ויש שליח ויש שליחה וברור שיש את זה ואת זה ואין טשטוש אז זאת אמירה שכמו הרבה דברים שאנחנו יודעים, גם אם לא מדברים אותה, היא כבר מעבירה את המסר.
שולי מועלם-רפאלי: ובדבר הזה אני חושבת שיש הרבה אור בשליחות של חב"ד, בזה שברור לחלוטין שהשיח הוא תמיד כפול, גם גברים וגם נשים, היכולת לשיח עם נשים, רק של נשים או גברים רק של גברים או גם וגם היא נמצאת על השולחן כשיש גם גברים וגם נשים כשיכולים לנהל את השיח הזה.
שולי מועלם-רפאלי: ואנחנו באמת רואים בזה ברכה גדולה.
שולי מועלם-רפאלי: כמו שאמרתי קודם אנחנו לא באים אל המקום הזה מעולם של everything you can do I can do better אלא ממקום של שלמות.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לתת את רשות הדיבור עכשיו למירי שנאורסון.
שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד פה גילוי נאות שאני לפעמים מתראיינת אצלה ברדיו.
שולי מועלם-רפאלי: כמו הרבה אנשים נוספים בבית הזה אבל - - -
מירי שנאורסון: כמו הרבה מהשליחות כאן שלא זכיתי בעצמי להיות שליחה באופן הרשמי, אבל האדמו"ר הזקן בלתניה אומר, והרבי כותב את זה בספר היום יום שזה ספר של פתגמים, ספר היום יום ב-י' בתמוז, שכל יהודי ירד פה לעולם לעשות את שליחותו וכל אחד הוא שליח במקום שהוא נמצא.
מירי שנאורסון: ואני חושבת שאצל חב"ד ואצל נשות חב"ד זה הרבה יותר מובהק וגלוי.
מירי שנאורסון: גם מי שבפן הרשמי היא לא שליחה היא עדיין יודעת שבכל מקום שהיא מגיעה היא עושה שם שליחות.
מירי שנאורסון: בטח אני שקוראים לי גם שנאורסון ואני גם גרה בכפר חב"ד, זכיתי ויש לי בן שליח ברובע הבנים בקריית גת.
מירי שנאורסון: אז אני חווה הרבה מהחוויות שהבנות פה חוות.
מירי שנאורסון: אני רוצה להתחבר לנקודה הזאת שדיברת, על הצד הפמיניסטי, אנחנו פחות קוראים לזה פמיניסטי, למרות שהמילה פמינה היא אישה.
מירי שנאורסון: והרבי חיבר אותנו מרגע שנולדנו לנשיות שבנו וחיזק את הנשיות שלנו, ובעצם הרבי מלובביץ' אומר שנשות הדור הזה זה גלגול או אולי תיקון של דור נשות מצרים.
מירי שנאורסון: בזכותן נגאלו ובזכותנו, בעזרת השם, עתידים להיגאל.
מירי שנאורסון: אבל מה שאנחנו צריכות, המשימה שלנו, זה באמת לראות את עצמנו, לראות את המקום שלנו, לראות את הכוחות שלנו, לראות את היכולות שלנו ולהביא את זה לכאן לשיח הציבורי.
מירי שנאורסון: וברוך השם שההזדמנויות נפתחות, אמצעי המדיה והתקשורת מזמינות כל אחת ואחת להביא את הדברים שלה.
מירי שנאורסון: ויש איזושהי מילה "וורט" יוצא מן הכלל של הרבי שאני רוצה לשים אותו פה.
מירי שנאורסון: כי בעצם כל המטרה של כולנו, כולנו התכנסנו פה למטרה אחת – להביא גאולה לעולם.
מירי שנאורסון: בדרך כזאת, בדרך כזאת, בדרך כזאת, כולנו מכוונות לשם, למקום הזה שמשיח יבוא כבר ויגאל אותנו.
מירי שנאורסון: וכל ההבדל בין גולה לגאולה, כי יש הרבה חוויה של גולה, אם זה לא עלינו בפטירה ואם זה בכאב ואם זה בעצב ואם זה בילדים ובזוגיות ובפוריות ובקריירה ובמימוש עצמי ובכסף ובכל דבר אחר.
מירי שנאורסון: אז כל ההבדל בין גולה לגאולה, אם אנחנו שמים את שתי המילים האלה זה א'.
מירי שנאורסון: הא' הזאת יש לה שלוש משמעויות: ה-א' הראשונה זה אלופו של עולם.
מירי שנאורסון: כשאנחנו מתחברות לקדוש ברוך הוא אז הדברים נראים אחרת.
מירי שנאורסון: ה-א' השנייה זה אולפנה, למידה.
מירי שנאורסון: והרבי נתן לנו מתנה נפלאה, כל אחת ואחת מהנשים שיושבות פה עם אישה מלומדת.
מירי שנאורסון: מלומדת, אם זה מורה או במקצועות אחרים שהיא לומדת או מלומדת בדרכי החסידות.
מירי שנאורסון: כי מגיל אפס למדנו שאנחנו צריכות ללמוד חסידות, אולי לא כמשאת נפשנו, כגברים שמחויבים ללמוד תורה, אבל אנחנו צריכים את זה בשביל החינוך, בשביל להעביר את זה לדור הבא.
מירי שנאורסון: והלמידה היא חלק מאוד מאוד משמעותי מחב"ד כמו שאמרה גברת פריידין, החב"ד, החוכמה בינה.
מירי שנאורסון: וה-א' השלישית בהיפוך אותיות זה פלא.
מירי שנאורסון: ברגע שאת יודעת שאת פלא גדול והגעת לכאן לעולם להביא את השליחות שלך אז את כבר מוצאת דרך כל המניעות ועיכובים, כמו שסיפרת שעמדו בפתח לפני היום הזה, אז מוצאים את הדרך להביא את זה.
מירי שנאורסון: ויש לנו המון המון סיוע מהשמיים: נשות משרד החינוך שיושבות פה, אנשי חב"ד, ראשי ערים, חני שמולביץ, פגשתי את הראש עיר שלכם, ובמקומות אחרים, שבאמת מסייעים לנו לעשות את העבודה שלנו.
מירי שנאורסון: ואני אגיד עוד מילה אחת על המתנה שנתן לנו הרבי:
מירי שנאורסון: בכל פעם ששליח בא והתייעץ וביקש ברכה אם לצאת לשליחות, לא בכל פעם אבל בהרבה מאוד מהפעמים, הרבי אמר תלך לשאול את אשתך אם היא מסכימה, קודם כל, לפני הכל.
מירי שנאורסון: דבר שני, אנחנו לא נקראות אשתו של השליח, אנחנו נקראות שליחות.
מירי שנאורסון: וגם הרבי ביקש שלכל איש או אישה יהיה משפיע או משפיעה אז אנחנו נשים משפיעות.
מירי שנאורסון: ויהיה כנס כמו ב-55 שנים האחרונות של נשות חב"ד.
מירי שנאורסון: בכל שנה מתכנסות אלפי נשים, גם השנה הן יתכנסו בהיכל נוקיה, בעוד חודש, אני לא זוכרת את התאריך, ביום שלישי.
מירי שנאורסון: אני בטוחה שתשמחי לבוא - - - ב-24 ביולי.
מירי שנאורסון: ובעצם מגיעות כ-7000 נשים מכל הארץ, ש-400 או 500 או 600 הן שליחות רשמיות אבל כל השאר, גם הן עושות את השליחות שלהן כל אחת בדברים שלה.
מירי שנאורסון: וכשמתכנסות נשים, כמו שאת רואה פה, מקבלים המון כוח.
מירי שנאורסון: כל אחת לומדת מהשנייה, כל אחת מבינה מה מאתגר, מה קשה, מה אפשר ומה אפשר ללמוד.
מירי שנאורסון: ואנחנו מכוונות one way ticket להביא משיח.
חני פרידמן: אני רוצה להוסיף משהו על ההתכנסות.
חני פרידמן: באמת לא הזכרנו כאן אבל יש לנו פעם בשנה כנס של שליחות שמתקיים בכ"ב שבט, יום הפטירה של הרבנית, אשתו של הרבי.
חני פרידמן: הכנס הזה מתקיים בניו יורק, מגיעות אלפי שליחות מכל העולם, מתכנסות ביחד.
חני פרידמן: לפני שהרבי נעלם מעינינו זכינו ש- - - אנשים שהרבי דיבר על הנשים, על השליחות.
חני פרידמן: עכשיו זה ארבעה ימים של כנס עוצמתי, בינלאומי, של השראה - - -
שולי מועלם-רפאלי: זה מתנהל בעברית?
שולי מועלם-רפאלי: סתם מעניין אותי איך הם מקבצים - - -
חני פרידמן: אני חברת הוועדה ש- - - אז הכנס הוא כנס בינלאומי בשפה האנגלית.
חני פרידמן: ויש לנו אגף מיוחד של דוברות עברית.
חני פרידמן: כאשר בסדנאות יש לנו תמיד סדנא במקביל בעברית ובמושבים המרכזיים יש לנו תרגום סימולטני.
חני פרידמן: אחת לשנה מתקיים גם כנס של נשים כאן בארץ, כנס השליחות - - - מירי מדברת על כנס נשי חב"ד - - -
שולי מועלם-רפאלי: מירי מדברת על כנס כללי.
שולי מועלם-רפאלי: אחד הדברים המשמעותיים ביותר, בעיניי, בעולם של עשייה ציבורית ומה לא עשייה ציבורית.
שולי מועלם-רפאלי: להיות מחנכת של 30 בנות זה עשייה ציבורית ולהיות חברת כנסת זה עשייה ציבורית וכל דבר בסוף משפיע החוצה גם.
שולי מועלם-רפאלי: בעיניי הדבר הכי חשוב הוא נטוורקינג.
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, כל כנס כזה הוא קריטי גם בשביל לצבור כוח וגם בשביל להחליף דעות, פתרונות.
שולי מועלם-רפאלי: וגם וגם, ואני לא יודעת אם זה נכון בחב"ד אבל זה נכון תפיסתית, וזה גם כל הנטוורקינג הזה הוא לדבר הבא.
שולי מועלם-רפאלי: למשל, אחד הדברים שאני מאוד עסוקה בהם בכנסת זה נשים בצמתים של קבלת החלטות.
שולי מועלם-רפאלי: ושוב ושוב אני רואה שבדרך כלל כשאתה יושב בוועדת איתור, ואומרים לך תביא רעיונות מי יכול לעשות את התפקיד באמת באמת זה עובד על חבר מביא חבר.
שולי מועלם-רפאלי: והנטוורקינג הראשי במדינת ישראל, לא תיפלו מהכסא אף אחת, הוא עדיין הצבא.
שולי מועלם-רפאלי: והרבה מאוד אני עסוקה בשאלה איך מכניסים נשים גם לוועדות האלה וגם שיביאו יותר נשים כאופציות למלא תפקידים.
שולי מועלם-רפאלי: ואני אומרת את זה פה, למרות שכאילו זה נשמע לא שייך, בעיניי לכנסים האלה, למפגשים, ליכולת להחליף שיח אמיתי על בעיות שהן משותפות או דומות ואיך מתמודדים עם הפתרונות והאם על כל דבר צריך להמציא את הגלגל או יש אנשים שהם כבר 32 שנה שליחים ורגע בו נשמע איך הם התמודדו עם הדברים.
שולי מועלם-רפאלי: למרות שנכון, העולם מאוד השתנה מאז שחני ובעלה, זכרו הטוב, הגיעו לבית שאן וגם בית שאן השתנתה וגם העולם השתנה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל עדיין אני חושבת שיש משמעות גדולה לנטוורקינג הזה ואני כמובן - - - אני רק אמסגר – אנחנו נשמע אותך, תיכף תציגי את עצמך, ואני אגיד בהזמנה אם מישהו מהגברים רוצה לדבר כמובן מוזמנים ואז אני אסגור את הדיון.
חני כהן: אני חני כהן, אני שליחה בחריש.
חני כהן: אנחנו חדשים - - -
שולי מועלם-רפאלי: עוד לא נבנתה העיר, כבר יש שליחים, כל הכבוד.
חני כהן: עוד לפני שנפתחו הבניינים החדשים אנחנו הגענו.
חני כהן: אנחנו שנתיים וחצי שם.
חני כהן: אני יכולה רק להתחבר לכינוס, זה משהו שמאוד מאוד נותן לי.
חני כהן: אני שנתיים בכינוס, השנה פעם ראשונה זכיתי גם לטוס לכינוס העולמי.
חני כהן: זה משהו שאני לא קיבלתי אף פעם, גם הגאוות יחידה, הכוחות שזה נותן.
חני כהן: אבל מעבר לזה גם בפן המקצועי יש סדנאות שבאמת מביאים סוגיות או אתגרים ממש מחיי היום יום שלי זה מאוד מאוד עזר בתור שליחה חדשה איך להתקדם בזה, איך לפתור את הבעיה הזאת.
חני כהן: ולא צריך להמציא את הגלגל מחדש כי יש באמת שליחות שהן הרבה זמן כבר, ואפשר ללמוד מהן.
חני כהן: והרבה הרבה זה גם קורה במפגשים בין לבין במסדרון שאחת מכירה את השנייה ומחליפים רעיונות ועצות וזה נפלא.
שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה חני.
גיטי פלס: אני שליחה באשקלון בשכונת אגמים, גם שכונה חדשה שבבנייה.
גיטי פלס: אם כבר מדברים על כל העניין הזה של הרעיונות והכינוס והכל אז באמת פעם אולי היה לנו יותר את הכינוס ואת הפעמים הבודדות האלו בשנה.
גיטי פלס: אני בתור שליחה, עוד לא שנתיים בתפקיד, המון המון המון משתמשת.
גיטי פלס: יש קבוצת וואטסאפ של שליחות חב"ד בארץ שזה אחד הדברים שנותנים המון.
גיטי פלס: המון רעיונות, המון חיזוקים.
גיטי פלס: גם אם לפעמים ללא שותפים ואת פתאום שומעת ורואה וזה דברים עצומים.
גיטי פלס: ואם כבר נטוורקינג אז גם ביום יום - - -
שולי מועלם-רפאלי: אז גם בטכנולוגיה שיש בה הרבה דברים בעייתיים אבל גם דברים נפלאים.
חני פרידמן: זה גם מה שהרבי תמיד ליבנו, לרתום את הטכנולוגיה אלינו.
נעמי כהן: רק משהו קטן.
נעמי כהן: אני שליחה בכפר סבא.
נעמי כהן: שאלת על מה יש לשליח לעשות בנווה דניאל.
נעמי כהן: אז בתור ילידת אפרת שיצאה לשליחות בכפר סבא אז א' הנה ההוכחה שיש מה לעשות.
נעמי כהן: ואני מתחברת קצת למה שחני שמולביץ אמרה אבל מכיוון קצת אחר.
נעמי כהן: כשבעלי גדל בחב"ד, אני לא גדלתי בחב"ד, וכשנפגשנו אני אמרתי שהתנאי שלי זה לצאת לשליחות.
נעמי כהן: המקום הזה של - - - היום, ברוך השם, אנחנו כמו שאת הצגת, יש שליח ויש שליחה ואף אחד לא בא על חשבון אף אחד.
נעמי כהן: אבל להתוות את הדרך, היציאה, העשייה, היא משותפת והיא אפילו באה מהצד הנשי לפעמים.
שולי מועלם-רפאלי: אז מישהו מהגברים הרים את הכפפה או שלעזוב?
קריאה: מה אפשר להוסיף אחרי כל כך הרבה - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני איתך.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אתם פה ואתם מכבדים את הדיון כמובן.
חני מנדלזון: אני אעיר שולי רק שבאמת כל כינוס שלנו נגמר בהחלטות בפועל - - - המעשה הוא העיקר - - -
דבורה זיגמן: אני שליחה בשורש, יישוב פה ליד ירושלים.
דבורה זיגמן: אפשר להציע לגברים לספר מה קורה כשהאישה לא נמצאת, אם דיברנו על זה.
דבורה זיגמן: אז לא יצטרכו הסברים על מעמד האישה - - -
דוד רוזן: אני שליח במושב מגשימים.
דוד רוזן: ועוד לפני שנספר מה עושים בבית כשהאישה לא נמצאת אז דבר ראשון איך מצד הגבר רואה את השליחות עם האישה.
דוד רוזן: אז כמובן שחצי מהשליחות ואולי יותר זה האישה, זה הכוח של האישה בבית ואפילו אם זה דברים פרקטיים, זה הבישול והאפייה והדברים האלה שאנשים בשליחות פשוט מעריכים, הם באים לסעודות שבת ופשוט מעריכים את האישה והגבר מרגיש ממש שזה עמוד התווך שלו בשליחות.
שולי מועלם-רפאלי: אז תודה רבה רבה לכולכן.
שולי מועלם-רפאלי: קודם כל הדבר העיקרי על באמת הגדלת האור הזאת של היהדות בארץ ובעולם וההתמודדויות והרצון להרחיב את זה יותר ויותר.
שולי מועלם-רפאלי: אני מאמינה גדולה מאוד בשיתופי פעולה נשיים ואני מזמינה כל אחת ואחת מכן במקומה לפנות אליי לוועדה, להעלות נושאים שלדעתכם ראוי שיעלו אם בתוך הוועדה ואם בכלל.
שולי מועלם-רפאלי: להציע או להביא לידיעתנו נקודות בעייתיות שניתן לפתור אותן או לפחות אפשר להתחיל לדבר איך פותרים אותן.
שולי מועלם-רפאלי: לדעת שיש לכן בבית הזה הרבה מאוד אנשים שמקשיבים.
שולי מועלם-רפאלי: אני מאוד מתחברת למה שהתחלתי ומה שדב גם אמר.
שולי מועלם-רפאלי: בקרב הציבור הישראלי חב"ד נתפסת כמקור גדול של תודה.
שולי מועלם-רפאלי: תודה גם, אני מזיזה הצידה את רעשי הרקע וההפרעות, באמת תודה על זה שנמצאים שם גם בזמנים של קושי וגם בזמנים של שמחה.
שולי מועלם-רפאלי: על זה שכל הורה ששולח את הילד והילדה שלו ברצונו או בניגוד לרצונו לטיול הגדול בעולם יודע שלפחות יש עוגן של בתי חב"ד.
שולי מועלם-רפאלי: שזה מדהים, זה כנראה איזה חוויה מטורפת להיות עם 5000 איש בליל הסדר, לא זכיתי, אבל כולם מספרים שיש שם איזה התרוממות אדירה.
שולי מועלם-רפאלי: ואני חושבת שמשם זה מתחיל ולשם זה הולך – אל העוגן הגדול של רוח, רצון להביא את הזהות היהודית של כולנו לידי ביטוי, רצון להתחבר אל הדבר הכי בסיסי לכל אחד מעם הישראל.
שולי מועלם-רפאלי: וההבנה הגדולה, ובזה אני מסיימת, שעד שאנחנו מדברים על הרבה הרבה הרבה עבודה של בתי חב"ד בעולם, איך אנחנו מקדמים ומביאים עוד יותר לידי ביטוי את בתי חב"ד בארץ ולחבר אליהם הרבה מאוד ישראלים, חלקם ילידי הארץ, חלקם עולים, שוב, אם המקור של יהדות, של דבר השם.
שולי מועלם-רפאלי: ששוב, היא לא מחויבת, אני יכולה לחשוב מה שאני חושבת אבל אני לא חושבת שזה תלוי בבחירה לקיים מצוות אלא תלוי בעוגן הבסיסי יותר של זהות יהודית, חיבור אל השורש היהודי ובעזרת השם כל אחת מכן תמשיך במקומה לעשות ולהצליח.
שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה רבה לכולכן, אני מזמינה את כולכן כמובן להישאר לכינוס הגדול שיתחיל פה ב-13:30 בכנסת.
שולי מועלם-רפאלי: בינתיים אתן מוזמנות להצטרף לדיונים אחרים, לוועדות אחרות.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-20 ביוני 2018.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום מקיימות את הדיון הזה לאור או לצערי בצל מקרי הרצח הנוראיים שקרו בחודש האחרון.
עאידה תומא סלימאן: בעצם תוך שבועיים נרצחו ארבע נשים.
עאידה תומא סלימאן: לפני שבועיים כינסנו ישיבת חירום בוועדה לדון במקרי רצח שקדמו לארבע מקרי הרצח האלה.
עאידה תומא סלימאן: וכששמענו על מקרי הרצח האחרונים הזדעזענו וחשבנו לעצמנו איך אפשר באמת להתקדם הלאה.
עאידה תומא סלימאן: היום הדיון קצת יתנהל בצורה אחרת מאחר ויש הגבלות קצת משפטיות בנושא של איך אנחנו יכולים לשמוע עדויות בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהדיון בוועדה תמיד פנינו במאבק באלימות נגד נשים על סיפורן של הנשים ועל קולן של הנשים שנפגעות ומשם למדנו וגדלנו והבנו איך אפשר לטפל בבעיה.
עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני לא תמיד אפשר להביא את הסיפור במלואו ולא תמיד אפשר לתת לקול של הנשים להישמע כמו שהיינו רוצים להישמע, כפי שאמרתי, בגלל המגבלות המשפטיות.
עאידה תומא סלימאן: נתחיל היום בשתי עדויות את הדיון הזה של נשים שחשות שהן בסכנה, שעברו טלטלות בחיים שלהן וכדי להגן על פרטיותן ועל האפשרות שלהן להשמיע את קולן במסגרות החוק הקיימות אנחנו נעשה את זה ורק אחר כך נפתח שוב את הדיון לשידור לציבור.
עאידה תומא סלימאן: אבל מה שקורה בינתיים זה מה שנקרא קורה בדלתיים סגורות רק בתוך הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: השם כמובן יהיה חסוי לפרוטוקול ואנחנו לפי סעיף - - -
ענת מימון: אני רק רוצה להציג שאיסור על פרסום וזיהוי של אדם שהוא נפגע עבירת מין קבוע בחוק בסעיף 352 לחוק העונשין.
ענת מימון: לגבי זה לנו אין את היכולת ואת השיקול דעת להחליט אם לחסות או לא, כלומר יש עלינו איסור פלילי בחוק לפרסם, ולכן כל מי שמציגה את עצמה או מדברת כנפגעת עבירת מין יש את האיסור הזה.
ענת מימון: בנוסף, יש בתקנון הכנסת אפשרות לכל מי שמדברת שמכל סיבה שהיא, לא רוצה שהשם שלה יופיע אחר כך בפרוטוקול ובאמת במשך שנים הפרוטוקולים האלה נמצאים במאגרי החיפוש ואם מישהי לא רוצה יש אפשרות לבקש מיושבת ראש הוועדה ואז השם יהיה חסוי בפרוטוקול, זה החלטה של הוועדה במהלך הדיון.
ענת מימון: וזה כמובן לא גורע מההוראה החוקית שאוסרת עלינו ככנסת, כוועדה, לפרסם של מישהי נפגעת עבירת מין ולא רק שם, גם את הקול וכל דבר שיכול לזהות.
ענת מימון: נפגעת יכולה לפנות לבית משפט בטרם פרסום כזה ולבקש לאפשר לה להזדהות, וזה משהו שנתון בבית משפט.
עאידה תומא סלימאן: זה נתון בבית משפט וזה נעשה בזמנו כדי להגן על הנשים מכל מיני לחצים שיגרמו להן לדבר בלי החלטה מודעת מצידן.
עאידה תומא סלימאן: כל מי שתרצה, והיו מקרים כאלה, ואנחנו התחלנו את זה ולפני כמעט חודש אני ישבתי בדיון שהתקיים והודעתי שאני יודעת שמכינים ומקדמים הצעת חוק שתפתור את הנשים ותתן להן את האפשרות להתבטא ואמרתי שתוך חודש, חודש ומשהו, אם לא יהיה תזכיר ממשלתי אני בעצמי אתן את האפשרות לנשים להתבטא בצורה שהן רוצות לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שלא נצטרך, אני יודעת שאנחנו מתקדמות לכיוון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לפנות לבית משפט ואחר כך אני אבקש גם התייחסות של נציגת בית משפט, עוד מעט.
עאידה תומא סלימאן: תנו לנו קודם לסיים את החלק של העדויות ואז נתחיל להתייחס.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לך, גברתי.
עאידה תומא סלימאן: הדיון הוא בעניין הרגשת המסוכנות שאת חיה ואם אפשר לנסות כמה שאפשר להצטמצם, בבקשה.
ד': שלום אני ד', אני אם חד הורית לששה ילדים.
ד': יש לי משמורת מלאה, נפגעתי על ידי הגרוש לפני שנתיים.
ד': מאז הלכתי לבית של ההורים והמשטרה נתנו לו צו הרחקה לשבועיים.
ד': השופט לא - - - להאריך את צו ההגנה והוא חזר הביתה- - - לשכת הרווחה ב- - - וארגון יד שרה מיגנתי את עצמי כשישנתי בבית שלי בחדר שלי - - - ואיך שהוא נכנס הביתה הייתי תחת איומים ופשוט התנהגות שהפחידה את הילדים וכל הזמן הוא מנסה להגיד שאני האלימה והוא הוצא מהבית סתם.
ד': ופעם, אחרי שגם התחיל עם הטרדות מיניות כלפי הבנות ובסופו של דבר גם תקף את הבת שלי בת ה-13 ויום לאחר מכן בהתייעצות עם העובדות הסוציאליות, לא ניגשתי למשטרה מיידית, אמרתי מה אני אעשה, זה היה ממש תקיפה מינית.
ד': חשוב להגיד אבל אני - - - משך את הבת שלי בזרוע שלה, הילדה בת 13, האיש הוא חרדי.
ד': המשטרה אמרו לי שתחכי לחקירה ובינתיים את יכולה לחזור הביתה.
ד': אמרתי שאני לא יכולה לחזור הביתה במצב הזה אז אמרו לי תלכי למקלט.
ד': אמרתי להם, אין לי, הילדים הגדולים לא יכולים ללכת למקלט, מעל גיל 16 לא נכנסים למקלט.
ד': במקרה שלי שהוא תקף אותי ותבעתי אותו לגירושין ביקשו ממני ללכת למקלט ולא הלכתי.
ד': אמרתי עוד פעם אני אלך עם - - - בלי צו הגנה, בלי שום דבר וחיכיתי לחקירה ועכשיו שלושה שבועות חיכיתי, שלושה שבועות שיחקרו אותו במשטרה בגלל שאין חוקרים של ילדים וזה מה שנורא.
ד': בסופו של דבר שחקרו אותו אחרי שבוע הגיעה החלטה שהוא מורחק מהילדה באופן הזה שהוא לא יכול להיות איתה לבד בלי פיקוח של מבוגר אבל יכול להיות איתה, יכול להיות בבית, לא יוצא מהבית ושום דבר.
ד': אז אמרתי, אני ממשיכה להישאר אצל ההורים שלי.
ד': תשעה חודשים הייתי אצל ההורים שלי ובמשך הזמן הזה הייתי מביאה את הילדים הקטנים, שלושת הילדים הקטנים לתוך הבית, הייתי מבקשת מהשכנים למעלה ולמטה, הייתי משאירה את הדלת פתוחה שישמעו אם יקרה לי משהו, יכנסו.
ד': והוא בא איזה פעמיים ויותר לא בא, חצי שנה לא בא.
ד': השופט קבע דבר לא מצדיק הוצאה של האיש מהבית.
ד': אני מזועזעת וזה מצדיק שהוא יישאר בבית ואני ושישה ילדים נהיה אצל ההורים שלי.
ד': והוא עשה לי חסד שנתן לי, טוב, את יכולה ללכת גם מזונות- - - והאיש האיום במשך הזמן הזה היה בבית שלי, היה משתמש בחשמל והיה מחייב את החשבון המשותף - - - האיש מאוד נחמד - - - יש לציין שצריך לדעת שהאנשים האלה - - - פשוט במערכת בית משפט מתרשמים מהרושם החיצוני אבל הבנאדם אצלי משכיל, הוא מרצה באוניברסיטאות בכל הארץ, הוא חזן בכל בתי כנסת והוא מוריד ממני מזונות ומרוויח - - - עכשיו אני יודעת לפי צו של השופט שהוא מרוויח 150,000 ₪ בחודש.
ד': ולי הוא הוריד את המזונות וכל בקשה שלו לשופט מתקבלת במהרה.
ד': וכשהוא אומר, אין לי כסף, מורידים לו.
ד': הגיע העניין של התקיפה שלי לבית משפט השלום ושם הוא קיבל, למרות שהוא לא הופיע אפילו פעם אחת אצל קצין המבחן בגלל שהוא לא מודה באלימותו, הוא לא מכיר באלימותו, לא מופיע אצל קצין מבחן במשך ששה חודשים לא הופיע אפילו פעם אחת אבל בית המשפט החליטו לא להרשיע אותו, קיבל רק 200 שעות עבודות שירות שאני חושבת שגם את זה הוא לא עושה.
ד': אין בדיקה בכלל.
ד': לגבי הבת שלי זה מה שנורא.
ד': אני רוצה ל- - - לכם.