GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף חדאד: כאשר בעצם חלק גדול מההתעסקות שלנו היא בלפתור את הנושאים הבוערים שיש במגזר הערבי ואחד מהנושאים זה אלימות כלפי הנשים הערביות במגזר הערבי.
יוסף חדאד: ואני רוצה להתחיל מסיפור אישי שנחשפתי אליו, אני גם אשמור על השם של הבחורה ואקרא לה י' כדי באמת לשמור על הפרטיות שלה.
יוסף חדאד: ובעצם כשהקמנו את העמותה ונחשפנו אליה גם תקשורתית וגם בכלל בציבור הערבי והיהודי אז פנתה אליי בחורה, כמו שאמרתי, בשם י', ואמרה לי שאני רוצה לשתף אותך בסיפור האישי שקרה לי ושפשוט מתחבר לבעיות שיש כאן במגזר, בנושא של אלימות כלפי נשים.
יוסף חדאד: היא סיפרה לי שהיא הכירה גבר שאגב, הוא גם מוכר, יחסית, בציבור הערבי וגם היהודי.
יוסף חדאד: יצאו.
יוסף חדאד: הגיעו אליה הביתה, שתו, ולאחר מכן גם קיימו יחסי מין.
יוסף חדאד: יום למחרת הגבר עזב לפני שהיא הספיקה אפילו לקום והוא גם לקח איתו 3000 שקלים.
יוסף חדאד: כשבבוקר היא קמה והבינה שגם הכסף נעלם ושלחה לו הודעה אז הוא שלח לה מסרון ואמר לה, אם את תדברי עם מישהו אני אדאג שכולם יידעו, וסליחה על המילה אבל אני חייב לציין את המילה הזו כי ככה הוא פנה אליה, כולם ידעו שאת שרמוטה ואני אדע להעביר גם למשפחה שלך שכבר קיימת יחסי מין ואת שוכבת עם אחרים.
יוסף חדאד: בזה הרגע גם הסתיים הסיפור שלה, היא לא פנתה, כמובן, למשטרה, וכשפנתה לעמותות שאת יודעת, מטפלות בנושא הזה, אז התשובה שלהן הייתה, מצטערים, את לא נאנסת אז אין לנו איך לעזור לך.
יוסף חדאד: ונכון, הבחורה הזאת לא נפגעה פיזית, רבותיי, אבל הצלקת הנפשית שנגרמה לה היא הרבה יותר גרועה מהצלקת הפיזית.
יוסף חדאד: אני גם יכול להגיד לכם את זה ולהעיד על עצמי כי גם אני בעצמי נפגעתי בעצמי פיזית ואני יכול לספר לכם שהצלקות הנפשיות כתוצאה מהפגיעה הפיזית במלחמה הן היו הרבה יותר כואבות ועמוקות.
יוסף חדאד: אז זה הסיפור המטורף של בחורה במגזר הערבי.
יוסף חדאד: והסיפור הזה זה סיפורן של לא מעט נשים במגזר הערבי.
יוסף חדאד: ואני רוצה להתייחס, ברשותכם, לשני דברים ובזה אני אסיים.
יוסף חדאד: אני רק אסביר ואגיד שמבחינתנו פתרון לבעיה הוא צריך קודם כל חקיקה, וכמה שיותר מהר בנושא הזה - - -
עאידה תומא סלימאן: באיזה נושא, איזה חקיקה?
יוסף חדאד: אנחנו בכל מה שקשור לענישה כשיש אלימות נגד נשים אנחנו רואים שהענישה היא לא מספקת.
יוסף חדאד: ולכן אם היום העונש לעבריין מין או לכל עבריין אחר בנושא אלימות נגד נשים, אני זורק, סתם, שנה-שנתיים, אז להגביר את זה לחמש ושש שנים ולא לפחד מזה.
יוסף חדאד: אבל בראש ובראשונה לפני זה - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקי, אז מדובר על החמרה בענישה.
עאידה תומא סלימאן: עוד הצעה.
יוסף חדאד: אבל קודם כל זה צריך להתחיל מגילאי 10 עד 12, להתחיל משם כבר בבתי הספר ומשם להתחיל את כל הנושא הזה.
יוסף חדאד: וברשותך נקודה אחרונה – וזה דווקא אני רוצה להפנות אליכם, חברי הרשימה המשותפת.
יוסף חדאד: כמו שאתם יודעים אתם אמורים לייצג אותנו ומה שראיתי זה רק בעצם הפניית אצבע מאשימה כלפי המשטרה.
יוסף חדאד: אז תרשו לי בבקשה, וכבר פגשתי אתכם, אני קודם כל רוצה להפנות אצבע מאשימה אליכם.
יוסף חדאד: אתם המייצגים שלנו ו- - -
עאידה תומא סלימאן: אתה ביקשת - - -
יוסף חדאד: זה בסדר, אני מבין שבגלל שתקפתי אתכם אתם רוצים שנייה אחת לעצור אותי, אז בבקשה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אל תעשה את זה, אל תעשה לי את ההצגה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אתה ביקשת להוסיף עוד שתי נקודות.
עאידה תומא סלימאן: כבר אמרתי לך שהסתיים הזמן שלך לפני שתקפת כאילו.
עאידה תומא סלימאן: למרות שאני לא מזיז לי, אתה יכול לתקוף, אתה יכול להביע את דעתך, זה לגיטימי ביותר, אתה יכול להגיד לי שאני לא עושה עבודה טובה, אבל במסגרת שלוש הדקות שנתתי.
עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת מעכשיו שכולם ידעו, ואם זו פעם ראשונה בוועדה אז שתדעו לכם, אני נותנת לכל אחד לדבר שלוש דקות.
עאידה תומא סלימאן: תודה מר יוסף.
עאידה תומא סלימאן: לפני תקופה הזדעזעה המדינה כולה כאשר בחורה עברה התקפה מאוד קשה, שמו לה מטען מתחת לאוטו שלה בדרך מהעבודה.
עאידה תומא סלימאן: כשהיא הגיעה לפתח ביתה התפוצץ המטען.
עאידה תומא סלימאן: וירא, הבחורה המדהימה הזאת, הצליחה לצאת מניסיון הרצח, היא איבדה אמנם רגל בדרך, אבל ירא שכולנו מאחלים לה החלמה מהירה נמצאת אחרי ניתוח שעברה, היא עדיין עוברת, עדיין מנסה להשתקם פיזית לאחר המתקפה הזו.
עאידה תומא סלימאן: ניגשנו אליה, ביקשתי ממנה שתמסור מסר מבית חולים לישיבה הזו ואני מבקשת באמת שנקשיב לעדות של ירא.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני כל פעם מתפעמת מחדש מהכוח והחוזק שירא משדרת למרות הפשע הנורא שהיא עברה.
עאידה תומא סלימאן: המסר שלה מאוד ברור.
עאידה תומא סלימאן: המסר שלה הוא מסר של מאבק.
עאידה תומא סלימאן: למרות שהיא איבדה את הרגל, למרות שהיא - - - אני לא יכולה לתאר לעצמי איך חיים עם הרגשה כזו שמי שביצע ומי שניסה להרוג אותה עדיין מסתובב.
עאידה תומא סלימאן: אבל כדאי לזכור גם שב-70% ממקרי ניסיונות הרצח לא מוגשים כתבי אישום.
עאידה תומא סלימאן: כלומר 70% מהמקרים מי שניסה לרצוח מסתובב חופשי ועדיין מהווה איום כלפי הקורבן שלו.
עאידה תומא סלימאן: כלומר מי ששרד ניסיון רצח יודע שעדיין מי שניסה לרצוח את ירא, לרצוח נשים אחרות, לרצוח גברים, עדיין מסתובב חופשי ויכול להגיע אליהן כל רגע.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהרגשת אבדן הביטחון הזו היא הדבר הנוראי ביותר.
עאידה תומא סלימאן: ובכל זאת ירא יש לה מסר שכולנו צריכות לכבד אותו, הוא לא לשתוק ולהמשיך להיאבק.
עאידה תומא סלימאן: גברת רלה מזלי, רכזת קואליציית האקדח על שולחן המטבח.
רלה מזלי: אני מאוד מודה על ההזמנה להיות חלק מהדיון הזה.
רלה מזלי: דווקא היום, דווקא אחרי מה שציינת, חברת הכנסת תומא סלימאן, מה שקרה אתמול פה, ותיכף אני אגיד על זה משהו.
רלה מזלי: האקדח על שולחן המטבח זאת יוזמה רב ארגונית שפועלת לצמצום נשק במרחב האזרחי, נשק חם, לפיקוח הדוק על נשק ולהשפעה על חקיקה, על אכיפה, לשינוי פני המציאות של מבול כלי הירייה שאנחנו מוקפות ומוקפים בו.
רלה מזלי: ההתמקדות שלנו בכלי ירייה נובעת מהעובדה שצמצום כמות הנשק היא אמצעי מניעה, היא אמצעי מניעה של פשיעה, היא אמצעי מניעה של אלימות, היא אמצעי מניעה של מנגנון שליטה שעובר החל מהבית והמשפחה דרך הקהילה, דרך הפוליטיקה המקומית ועד לקבוצה הלאומית כולה.
רלה מזלי: צמצום הכלי הזה, כלי השליטה הזה, שקוראים לו בטעות ביטחון אבל הוא בעצם במידה רבה כלי שליטה הוא בעצם הליך דמוקרטי.
רלה מזלי: הליך דמוקרטיזציה.
רלה מזלי: אנחנו לפני שנה וחצי פרסמנו את הדוח הזה שיש פה עותקים למי שמעוניינת והוא גם נמצא ברשת.
רלה מזלי: הוא כולל תקציר בעברית, תקציר בערבית ותקציר באנגלית.
רלה מזלי: ובדוח הזה כפי שתיעדנו הפיקוח על כלי ירייה בישראל כבר היום לקוי.
רלה מזלי: כמו שאמרתם, יש זרימה מתמדת ולא מבוטלת ממאגר הנשק המורשה לתוך מאגרי נשק בלתי מורשים.
רלה מזלי: וככל שיהיה יותר נשק מורשה וככל שיהיו הקלות בפיקוח, וזה מה שקרה אתמול, היו בפירוש החלטות של ועדת הפנים של הכנסת על הקלות יחסיות בפיקוח, הזרימה הזאת תמשך ותגבר.
רלה מזלי: וכל הנשק הזה מזין קודם כל בצורה דיספרופורציונית את הפשיעה המאורגנת ואת האלימות הלא מאורגנת בתוך החברה הפלשתינית בתוך ישראל.
רלה מזלי: כי הכמויות של כלי הירייה שמפוזרים בתוך הקהילות האלה של פלשתינים אזרחי ישראל הם לא מקרה, הם תוצר של מדיניות והמדיניות הזאת אתמול קיבלה חיזוק נוסף.
רלה מזלי: זו לא מדיניות משטרה בלבד, זו מדיניות ממשלה.
רלה מזלי: על נשים האיום הזה הוא במיוחד בתוך הבית, הוא במיוחד מבני משפחה.
רלה מזלי: והרבה מאוד נשים גם שלא נרצחות חיות באיום באימת מוות מרצח בכלי זמין וקל.
רלה מזלי: אז ההשפעה על נשים משתקת הרבה הרבה מעבר לקצה של הקרחון שאנחנו רואות ברצח.
רלה מזלי: אני רוצה לחזור למה שהנא הזכירה, לחוק, שהולך ומתקדם במסדרונות הכנסת בימים האלה.
רלה מזלי: זה חוק שיעמיק את המגמה של ריבוי נשק במרחב האזרחי, גם של אנשים פרטיים אבל גם של כוחות ביטחון.
רלה מזלי: זה חוק שמסיר אחריות ממשלתית, מפרק את המדינה מאחריות מירי ולרצח עוד יותר ומקל בפיקוח.
רלה מזלי: החוק הזה הוא אסון ואסור, אסור לתת לו לעבור.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את הצורך באמת לעצור את החוק הזה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, החוק הזה אתמול קיבל כבר תמיכה על ידי התקנות שהועברו וזה ברור לאן המגמה הולכת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לבתיה כהן, מהמוסד לביטוח לאומי, בבקשה גברתי.
עאידה תומא סלימאן: אני בכוונה עדיין לא ביקשתי מהמשטרה להגיב, אני רוצה שנשמע עוד קצת וכמובן נפנה אליכם תיכף.
בתיה כהן: בוקר טוב, שמי בתיה כהן, מנהלת תחום באגף הבטחת הכנסה במוסד לביטוח לאומי.
בתיה כהן: אני מבקשת לעבור מהמאקרו למיקרו כי כל אישה שנפגעת היא עולם ומלואו.
בתיה כהן: מה שחשוב זה שתדעו שאנחנו כמוסד לביטוח לאומי ובעיקר אגף הבטחת הכנסה מאוד משרישים בשנים האחרונות את התודעה של הפקידים שלנו למציאות הקשה הזאת בכלל בחברה כי החוק שלנו הוא אוניברסאלי, הוא נכון גם לגבי המגזר הערבי וגם לגבי היהודי.
בתיה כהן: אבל כאשר אישה פונה לפקיד של ביטוח לאומי ומספרת שבעצם היא עזבה את הבית והיא לא יכולה לתבוע מזונות כי היא מפחדת כי יש לה איום אז יש לנו תקנה שפוטרת אותה מלתבוע מזונות.
בתיה כהן: פעם היינו דורשים ממנה שתביא אישורים מהמשטרה שהתלוננה, היום אנחנו אפילו מסתפקים בדוח סוציאלי ולפעמים אפילו בעמותה כמו עמותת אית"ך מעכי.
בתיה כהן: אנסאף נמצאת פה?
עאידה תומא סלימאן: ואנסאף גם לא נמצאת באית"ך מעכי כבר.
עאידה תומא סלימאן: זה עדכון.
בתיה כהן: חבל.
בתיה כהן: אבל אנחנו כל כך פתוחים לעניין שאפילו כשיש לנו אמון בארגון חברתי ואנחנו יודעים שהוא מוסר לנו דיווח אמת אנחנו לוקחים בחשבון את האינפורמציה שהוא מביא לנו.
בתיה כהן: ולכן אני יוצאת מפה בקריאה לכל הארגונים שנמצאים פה.
בתיה כהן: אם אתם פוגשים נשים שנופלות בין הכיסאות, שפוחדות לבוא ולספר, תעודדו אותן לבוא ולספר בביטוח לאומי את האמת.
בתיה כהן: הנתונים לא יוצאים מביטוח לאומי וככל שהפקיד שלנו יותר יודע את האמת יש לו שיקול דעת להקל בתנאי הזכאות.
בתיה כהן: אישה שצריכה להתייצב בשירות תעסוקה ונמנעת מלעשות את זה כי היא פוחדת לצאת מהבית, אם היא תבוא ותספר את זה הפקיד יכול להפעיל שיקול דעת מקל ולפתור אותה מלפנות לשירות תעסוקה לתקופה של עד חודשיים.
בתיה כהן: אז מאוד חשוב שתדעו את הכללים האלה ותיצרו איתנו קשר אם אתם נתקלים במקרים אפילו נקודתיים שאין כל כך חמלה בסניפים שלנו, במקרה אם אתם נתקלים, תביאו לדעתנו, המקרים האלה יטופלו.
בתיה כהן: הכוונות שלנו הן לחפש את הנשים האלה ולעזור להן לפחות מבחינה כלכלית כי ברור שברגע שהן יהיו משוחררות מבחינה כלכלית אז האיום ילך וירד.
בתיה כהן: תודה.
עאידה תומא סלימאן: מר עיסא ג'אבר, ראש מועצת אבו גוש, בבקשה אדוני.
עיסא ג'אבר: תודה רבה היושבת ראש.
עיסא ג'אבר: ובאמת אני קודם כל רוצה להודות על הישיבה הזאת לרשימה המשותפת שסוף סוף מעלה את הנושא הזה על שולחן הכנסת ועדת קידום למעמד האישה ואחר כך יש לנו דיון בוועדת החינוך.
עיסא ג'אבר: וצר לי לראות שאין ייצוג הולם מראשי הרשויות של המגזר מאחר והנושא הוא נושא כל כך מרכזי בחיי החברה הערבית.
עיסא ג'אבר: אנחנו מול מגיפה נוקבת בחברה הערבית תחת הכותרת של האלימות אבל הנושא של האלימות נגד נשים הוא אחד הנושאים המרכזיים בתוך המאבק הזה.
עיסא ג'אבר: חברים, אני קודם כל חושב שאנחנו לא במצב להציג אצבע מאשימה כלפי שום גורם.
עיסא ג'אבר: אנחנו במציאות כזאת שצריכים לשתף פעולה, להגיע למקומות שלא הגענו אליהם קודם ולעשות, מה שנקרא, סיעור מוחות וחשיבה משותפת איך אנחנו מצמצמים ונלחמים נגד התופעה הזאת שהפכה לתופעה מאיימת על כל דבר בתוך החברה הערבית ובמיוחד כשמדובר על הנשים שהן היקרות לנו מהכל בכל החברה, הן האחות, הבת והאימא.
עיסא ג'אבר: חברים, אני חושב שאני בתור איש חינוך לשעבר, אני בא ממערכת החינוך.
עיסא ג'אבר: לדעתי הבית, בית הספר, הפורומים החברתיים האזרחיים וגם המשטרה צריכים לשלב ידיים.
עיסא ג'אבר: שמענו את ירא והדברים שלה שהם מחרידים, נותנים לנו הרגשת חוסר ביטחון במיוחד מצד המשטרה.
עיסא ג'אבר: אבל אני רוצה לומר שהמשטרה אם יהיה שיתוף פעולה היא כן תפעל ויש הרבה דוגמאות שבאמת שיתוף פעולה הוביל לתוצאות יותר טובות.
עיסא ג'אבר: שוב, אני חושב, ואני מפנה את זה לעאידה ולאיימן, אני חושב שצריכים לקיים ישיבות פורום כאלה בקרב ראשי הרשויות הערביות באופן יותר אינטנסיבי.
עיסא ג'אבר: מנהלי בתי ספר, אימאמים ואחרים שהם מהווים את ההנהגה המקומית בכל כפר ויישוב ערבי בתוך המדינה ולא רק לסמוך על פורומים חיצוניים שבסופו של דבר לא מביאים את הצעדים האופרטיביים לטיפול בסוגיה הזו.
עיסא ג'אבר: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד את האמת, ואני לא רוצה להפוך את זה עכשיו לפינג פונג כזה או אחר, אבל הטענה של לשתף פעולה, את האמת אני לא ממש מצליחה להבין אותה טוב.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, מה דרוש מאיתנו כדי שנהיה בשיתוף פעולה עם המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: אני את הטענות האלה העליתי כמה פעמים ואני אומרת ככה – את האמת גם לפני תקופה מסוימת שאלתי, כשהשתוללה הפשיעה בנתניה ובחדרה, שאלתי את חברי הכנסת היהודים שנמצאים בבניין, שאלתי אותם, מישהו על הדוכן ושאל אתכם מה אתם עושים כדי להפסיק את הפשיעה בחברה שלכם - - -
חנין זועבי: ואפילו הם לא הצטרכו לעלות, אפילו הם, חברי הכנסת היהודים - - -
עאידה תומא סלימאן: לא הצטרכו לדבר על זה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שאני שואלת את עצמי תמיד, כאילו, מישהו שאל את הרבנים מה עשיתם כדי למגר את תופעת הפשיעה כאשר היא השתוללה.
עאידה תומא סלימאן: ואני לא במקרה מעלה את זה כי אני אומרת לכם, יכול להיות שהיום הזה הוא לא הפעם הראשונה שאנחנו מעלים את נושא האלימות.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהפעם בגלל שחבר הכנסת איימן יזם את היום המיוחד הזה יש יותר זרקורים מכוונים על העשייה.
עאידה תומא סלימאן: אין כמעט יום בשלוש השנים האחרונות שאני נמצאת בכנסת שלא נגענו בנושא של פשיעה ואלימות בצורה זו או אחרת.
עאידה תומא סלימאן: אבל הכוונה היא נכון, אנחנו צריכים לנהל את המאבק בתוך החברה שלנו, אבל אמרתי את זה ואני שוב אומרת את זה, כאשר האלימות עוברת מפס של אלימות חברתית לפשע מאורגן תפקיד האזרחים חדל להיות המוביל ורשויות החוק צריכות לפעול יותר בזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להגביל את עצמי גם בדברים שאני אומרת.
עאידה תומא סלימאן: גברת סינא טאהא וגברת עולא נג'אמי מיוזמות קרן אברהם, הבנתי שאתן שתיכן תתחלקו בזמן.
עולא נג'אמי: תודה עאידה על היוזמה.
עולא נג'אמי: אני בדיוק בשבוע האחרון רק עסקתי בלאסוף נתונים.
עולא נג'אמי: את הנתונים שאת ביקשת ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
עולא נג'אמי: ומתברר שיש 141 נשים שנרצחו בשמונה השנים האחרונות.
עולא נג'אמי: כמחצית מהן ויותר הן ערביות ולפי הדוח שהגישה חנין למבקר המדינה עולה ש-80% מהנשים שנרצחו הן כן הגישו תלונות למשטרה ולא נעשה כלום בנושא הזה.
עולא נג'אמי: ועוד יותר מזה אנחנו יכולים לראות שאין שום תיאום בין משרדי הממשלה לבין המשטרה בתיקי הרצח ובתיקי האלימות בחברה הערבית.
עולא נג'אמי: אני חושבת שכאן נובעת הבעיה שחוסר התיאום שנמצא בין משרדי הממשלה ובין המשטרה לאכיפת החוק לכל נושא האלימות נגד נשים מכאן בעיקר נובעת הבעיה.
עולא נג'אמי: יש לי המלצה אחת קטנה, ואני יכולה להשאיר פה על שולחן הכנסת, מזמן אספתי גם את כל המידע הזה, אפשר לחזור לכל הפרוטוקולים של הוועדה לקידום מעמד האישה, ועדת הפנים וועדת הרווחה ולמצוא שם אלפי המלצות שהן עובדות במיוחד כדי למנוע את האלימות נגד נשים.
עולא נג'אמי: כלום לא נעשה.
עולא נג'אמי: אני מציעה וממליצה לבנות מנגנון לעקוב אחרי ההמלצות, מה נעשה.
עולא נג'אמי: ללכת ולהגיש שאילתא למשטרה מה נעשה בנושא הזה.
עולא נג'אמי: מה נעשה ב-20 מיליון שקל שהוקצו ממשרד האוצר לאלימות - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, בואי נתחיל בזה, למה המדינה לא מוצאת את ה-30 מיליון שצריכים להשלים את ה-20 כדי שיהפכו ל-50 מיליון עלות תכנית הפעולה שאישרה ממשלת ישראל למיגור תופעת האלימות נגד נשים.
עולא נג'אמי: בדיוק.
עולא נג'אמי: ועוד דבר נוסף שאני באמת, אני גם רוצה להצטרף - -
עאידה תומא סלימאן: זה כבר יותר מדקה וחצי.
עולא נג'אמי: - - לדבריו של ראש מועצת אבו גוש שיש כן צורך בחברה הערבית לפנות להנהגה לגנות את הרצח כלפי נשים.
עולא נג'אמי: בכל פעם שיש רצח - - -
עאידה תומא סלימאן: למה הם לא מגנים?
עולא נג'אמי: בחברה הערבית אני לא שמעתי על גינוי של רצח נשים.
עאידה תומא סלימאן: אז לא שמעת טוב אולי.
עאידה תומא סלימאן: מצטערת להגיד לך, גם ועדת המעקב, גם כל חברי הכנסת הקדישו נאומים, הם הקדישו הופעות - - -
עולא נג'אמי: - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, על רצח נשים.
עולא נג'אמי: מגנים אבל רצח כלפי נשים במיוחד הם לא מגנים.
עולא נג'אמי: חשוב לי, באמת, שסינא תיקח דקה - - -
עאידה תומא סלימאן: אז תפסיקי לדבר היא תקבל דקה.
סינא טאהא: תודה רבה לכולכם, הייתה לי הזדמנות.
סינא טאהא: אני מנהלת מיזם קהילות פתוחות בכפר קאסם במיוחד.
סינא טאהא: אני לא רוצה להרחיב כי אין את הזמן הזה.
סינא טאהא: חשוב לי להדגיש את הפעילות של קבוצת הנשים שיזמנו לפעול דרכן למתן ולפעול ולמקד את כל העניין של הטיפול בפגיעה ובפשיעה.
סינא טאהא: הנשים הן גורם שיוזם, פעיל, מנהל, משפיע והן הקימו את הוועדה הזו ואת הקבוצה הזו על מנת להיות משפיעות.
סינא טאהא: המיזם הזה עובד בצורה שגם נוגע ברשויות המקומיות.
סינא טאהא: אנחנו קיימנו ישיבה רק מלפני שבועיים, בישיבה הזו היו כל האנשים המשפיעים ביישוב, בכפר קאסם, בין אם זה עורכי דין, אנשי ספורט, אנשים שמוכרים בקהילה, כולם מוכנים להירתם לטפל בבעיית הפשיעה.
סינא טאהא: העניין שבאמת צריך לעבוד במשותף ולפעול ולא רק להעלות את הנתונים.
סינא טאהא: נתונים אנחנו יודעים, תחקירים אנחנו יודעים, אחוזים אנחנו יודעים, צריך לעשות בשטח.
סינא טאהא: וזה מה שאני מאמינה.
סינא טאהא: הנשים יש להן חלק בלתי נפרד בלהוביל את המאבק של הטיפול בבעיית האלימות בתוך היישוב ומחוץ לו.
סינא טאהא: הן גוף כל כך חזק.
עאידה תומא סלימאן: 1תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אסמהאן ג'באלי, מורת חינוך מיוחד, מרכז מוסאוא, בבקשה.
אסמהאן ג'באלי: (אומרת דברים בשפה הערבית)
עאידה תומא סלימאן: (מתרגמת את דברי אסמהאן ג'באלי): אלימות זה לא חייב להיות הרצח, אני לא אדבר שנרצחו, אני אדבר על היחס לנשים חסרות מעמד.
עאידה תומא סלימאן: סוהיר תמשיך לתרגם.
סוהיר דקסה: (מתרגמת את דברי אסמהאן ג'באלי): כאשר נשים חסרות מעמד פונות למוסדות המדינה בשביל לקבל שירותים המדינה לא מתייחסת אליהן.
עאידה תומא סלימאן: אסמהאן, בואי נתמקד בנושא של הדיון, אני מאוד מבקשת, אנחנו לא מדברים על אלימות - - - אנחנו מדברים על הפשיעה ועל החיים בצל הפשיעה ואני חושבת שאת - - -
סוהיר דקסה: (מתרגמת את דברי אסמהאן ג'באלי): היא מתייחסת להתייחסות לנשים חסרות מעמד כשהן ניגשות למוסדות המדינה והיחס אליהן מאוד מזלזל וזה חלק בלתי נפרד מהאלימות המופעלת כנגדן.
עאידה תומא סלימאן: סוהיר דקסה, מנהלת מקלט נשים, עמותת נשים נגד אלימות, בבקשה.
סוהיר דקסה: חבל שמר חדאד לא נמצא כאן כי הוא התייחס לעניין של תפקידן של ארגוני נשים כאילו שהן בעצם הגוף האמון על חקירות ועל אכיפת החוק להזכיר לכולם פה שחוק העונשין והחוק למניעת הטרדה מאיימת והחוק למניעת אלימות במשפחה הם חוקים משנות ה-90 והלאה, טרם כניסת הרשימה המשותפת לכנסת.
סוהיר דקסה: זה תפקידה של המדינה להגן על האזרחיות שלה ועל האזרחים שלה.
סוהיר דקסה: והעבודה האחראית שלנו כארגוני נשים וגם כעובדת סוציאלית שמעל 15 שנים בשטח היא להצביע איפה הכשלים ואיפה הכשלים שגובלים בפשיעה כמו שאמרה חברת הכנסת זועבי לגבי ההתנהלות של גורמי האכיפה.
סוהיר דקסה: למה אני מתייחסת בעיקר לגורמי האכיפה?
סוהיר דקסה: כי 80% מהתקציבים אשר מופנים לטיפול ומיגור תופעת האלימות ואלימות במשפחה בדרך כלל הולכים לרשויות האכיפה.
סוהיר דקסה: ברשויות האכיפה לצערנו המספרים מדברים בעד עצמם.
סוהיר דקסה: הם לא באמת מספקים את העבודה ואת הפתרון למיגור התופעה וגם להוות הגנה עבור נשים כאשר 80% מהתיקים הנפתחים והתלונות הנפתחות בגין אלימות במשפחה נסגרים מחוסר ראיות או חוסר עניין לציבור.
סוהיר דקסה: אני אדבר בשמה או אביא את סיפורה של אישה שפגשתי מכורח תפקידי שמדברת, אישה מאוד אמיצה, שניצלה מכמה ניסיונות רצח, שדיברה שהיא באה למשטרה וסיפרה על המידע שהיא ידעה שהיה ברור שהמשטרה לא יכולה יותר להגיד שהקהילה לא משתפת פעולה.
סוהיר דקסה: היא תמיד ככה, יש הטלת אחריות על גורמים חיצוניים, על מוקד חיצוני, ככה אנחנו משתמשות בטיפול.
סוהיר דקסה: אז או שהקהילה אין מספיק ראיות, הקהילה לא משתפת פעולה או שזה תפקידה של הרווחה.
סוהיר דקסה: גם כשנשים ניגשות למשטרה ומספרות את מה שהן יודעות הן לא מוגנות, להיפך.
סוהיר דקסה: האישה שדיברתי איתה היא חושדת שהמשטרה מסרה את האינפורמציה שהיא מסרה להם לארגון הפשע המדובר והאישה הזאת נפגעה על ידי אותו ארגון.
סוהיר דקסה: האישה הזאת נמצאת במוסד שיבטיח את שלומה אבל היא לעולם לעולם לא בטוחה.
סוהיר דקסה: כשאנחנו מדברים על נשים שנמצאות במקלטים, וזו תופעה שהולכת וגדלה בתוך המקלטים, נשים שמגיעות, קורבנות, לארגוני פשע, אני מדברת על ארגוני פשע, שזה לא האלימות הקלאסית של אלימות בתוך המשפחה, היא לעולם - - -
עאידה תומא סלימאן: סוהיר תנסי להצטמצם.
סוהיר דקסה: אני מסיימת תיכף.
סוהיר דקסה: אנחנו מדברות על אלימות שהיא כרונית, שהיא תמשיך להיות, המקלטים או נגיד השירותים ברווחה לא יכולים לתת באמת מענה הולם לתופעה כזאת ובעצם המענה צריך להיות מרשויות החוק.
סוהיר דקסה: אולי החמרת ענישה, פעולות של משטרה, של אסיפת נשק, של החמרה, של באמת טיפול בתיקים כמו שצריך והעמדה לדין.
סוהיר דקסה: אבל לצערנו זה לא קורה, לצערנו הנשים האלה תמיד לא יהיו בטוחות.
סוהיר דקסה: אנחנו מציעות בעצם שתהיה תכנית פעולה בשיתוף גורמי הטיפול ברווח על פיתוח מערך הגנה בתוך הקהילות.
סוהיר דקסה: נשים לא אמורות להיות מנודות בתוך הקהילה שלהן, הן לרוב חוזרות לקהילה שלהן והן שם לא בטוחות.
סוהיר דקסה: וזה לא תפקידן של עובדות סוציאליות ולא של ארגונים פמיניסטיים או ארגוני נשים, זה תפקידה של מערכת האכיפה.
סוהיר דקסה: תודה.
עאידה תומא סלימאן: גברת איריס הלמן, משרד החינוך.
איריס הלמן: אני פסיכולוגית, רכזת בתחום של מניעת פגיעה במשרד החינוך.
איריס הלמן: הנושא של פשיעה או אלימות מטופל דרך כמה ערוצים, גם דרך הערוצים הרגילים.
איריס הלמן: פותחה תכנית של זיהוי סימני מצוקה של ילדים בנושאים שונים יחד עם עמותת אשלים לאורך שנים, עם שפ"י.
איריס הלמן: זה מועבר לכל בתי הספר דרך היועצות.
איריס הלמן: בודקים בעזרת התכנית הזאת סימני מצוקה.
איריס הלמן: אם מזהים אלימות או כלפי ילדים או במשפחה שילדים עדים באלימות חוזרי המנכ"ל מחייבים, אם כמובן יש אלימות נגד ילדים להשתמש בחובת הדיווח, אם יש אלימות נגד נשים חובת היידוע שלהם לזכויותיהן.
איריס הלמן: יש גם ערכות של עבודה בכיתות, בעיקר בתיכון, חברות וזוגיות ללא אלימות.
איריס הלמן: ערכה שקיימת גם בשפה הערבית - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה שאני קוטעת אותך אבל את הדיונים בדרך כלל על איך מתמודדים עם אלימות נגד נשים על רקע מגדרי אנחנו כבר קיימנו ואנחנו דווחנו.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה שתתמקדי יותר במקרים שיש בהם קורבנות של פשיעה חמורה.
עאידה תומא סלימאן: נגיד, רצח של מישהו באיזשהו כפר, הילדים של.
עאידה תומא סלימאן: היו מקרים שהיה בהם ירי בתוך בית ספר, היה מקרה.
עאידה תומא סלימאן: היו מקרים שבהם היו מקרי אלימות קשים מאוד בפתחם של בתי ספר או בדרך לבית ספר.
עאידה תומא סלימאן: בג'דייד אל מכר היו יריות על בית הספר עצמו.
עאידה תומא סלימאן: איך מתמודד משרד החינוך עם מצב כזה אם זה במישור של עד כמה יש אפשרות שנציגי שפ"י יגישו את הסיוע, את העזרה ואת התמיכה הנפשית ואם זה מבחינת אבטחת בתי הספר.
עאידה תומא סלימאן: כי אני יודעת שיש בעיה דיי רצינית בעניין של אבטחת בתי הספר.
איריס הלמן: בנושא של אבטחה אני לא יכולה לענות לך וגם לא במקרה ספציפי.
איריס הלמן: בוודאי שבכל מקרה שיש התמודדות עם רצח או אלימות אנשי שפ"י מיד מגיעים, אנשי השירות הפסיכולוגי החינוכי נמצאים לרשות בית הספר.
איריס הלמן: בדרך כלל גם מתגייסות רשויות נוספות ליד ברגע שזה מקרה שמעורבים בו יותר ממשתתף אחד ומגישים את התמיכה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שיכול להיות שהיה צריך שיהיה מישהו שאחראי על הנושא של אבטחה בבית הספר ואולי זה גם צריך לעלות.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שחבר הכנסת, איימן עודה, אם תרצה לקחת משהו מהדיון הזה זה הנושא של ביטחון ואבטחה סביב בתי הספר.
עאידה תומא סלימאן: היום ארגוני הפשע משתמשים בתלמידים במיוחד בבתי ספר תיכון, אם זה לבלדרות של סמים, צעירים מאוימים אם הם לא משתפי פעולה עם ארגוני הפשע במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: ואני רואה, כנראה יושב ראש ועד הורים עושה ככה בראש שלו, הוא כבר מהנהן, הוא מכיר את הסיפור ותיכף נשמע.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם רוצים למנוע לכידת צעירים לתוך הארגונים האלה בתי הספר הם מפתח מאוד חשוב.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעורך דין יוסף ג'ומעה, יו"ר ועד הורים מרכזי להשלים את הנקודה.
עאידה תומא סלימאן: ואם יש לך משהו להוסיף.
יוסף ג'ומעה: קודם כל בוקר טוב לכולם ותודה לגברתי יושבת ראש הוועדה על היוזמה הזאת.
יוסף ג'ומעה: אני אתחיל את דבריי בצורה כזאת: במדינה מתוקנת בדרך כלל חיי אדם הם ערך עליון.
יוסף ג'ומעה: אני אספר לכם שבדרכי מטייבה כשיצאתי מהבית להגיע לכאן לכנסת ראיתי כוחות משטרה ערוכים בצורה ממש כבדה לקראת הריסת שני בתי בקלנסווה.
יוסף ג'ומעה: השאלה שלי היא כזאת – האם באמת משטרת ישראל נערכת ועושה את כל הסידורים שלה במקרה של רצח בתוך המגזר הערבי.
יוסף ג'ומעה: זאת השאלה.
יוסף ג'ומעה: להגיד שקל מאוד להפנות אצבע מאשימה כלפי המשטרה, אבל מצד שני אני גם כעורך דין במקצועי ער ועד לעניין של קלות הענישה בעניין של אחזקת נשק.
יוסף ג'ומעה: סתם דוגמה, תרשו לי לספר לכם, שבתיקים של אחזקת נשק שלא כדין אנחנו רואים תיקים שמסתיימים בעבודות שירות.
יוסף ג'ומעה: ששה חודשים של עבודות שירות.
יוסף ג'ומעה: זה כבר מאותת לי משהו.
יוסף ג'ומעה: צריך להחמיר את הענישה, מצד שני להגביר את האכיפה.
יוסף ג'ומעה: גם אנחנו עדים לפעילות של המשטרה בתוך המגזר הערבי זה רק לחלוקת דוחות חנייה ועבירות תנועה.
יוסף ג'ומעה: לא מעבר לכך.
יוסף ג'ומעה: לפי דעתי, אם תוגבר העניין של איסוף כל הנשק הזה, אני חושב שלמשטרה יש את היכולת ויש את המידע.
יוסף ג'ומעה: לעניין בתי הספר, אני אגיד דבר מאוד פשוט, אני אספר על דוגמה שאני חוויתי אותה בעצמי על תלמיד שכל הזמן היו מתלוננים שהתלמיד הזה מרביץ לילדים ו- - - ואז יזמתי בפרויקט כזה, דאגתי שפסיכולוג יישב עם צוות המורים בבית הספר והמחנכים, הוא נתן להם כלים איך לזהות תלמיד שיש לו סימני אלימות.
יוסף ג'ומעה: ותוך פרק זמן, נתנו 60 יום למחנכים שיאתרו לנו את התלמידים האלו.
יוסף ג'ומעה: ואז אחרי שאיתרנו את התלמידים האלו שילבנו אותם בתכנית.
יוסף ג'ומעה: ולילד הזה שאני מספר עליו עכשיו היה לו תחביב של כדורגל.
יוסף ג'ומעה: ואז אני דאגתי שיכניסו אותו לבית ספר לכדורגל והילד היום אחרי שכבר נפגשתי עם מחנכת של בית הספר, הילד השתנה 180 מעלות.
יוסף ג'ומעה: הילד הזה היום משתף פעולה.
יוסף ג'ומעה: לכן מה שאני מנסה להגיד, ודיבר עכשיו חבר הכנסת איימן עודה שהוא ישב עם מנכ"ל משרד החינוך אבוהב, אני חושב שב- - - כאלה בגיל צעיר, הם מתחילים גיל חדש, דור חדש, עם ערכים כאלה, הטמעת הערכים האלה בתוך בית הספר, אנחנו נראה את זה בעתיד, נראה את התוצאות ובאמת נתחיל במיגור התופעה הזאת.
יוסף ג'ומעה: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: מר גסאן אבו חאטום, רצית לשתף ואחר כך אני אפנה לרב פקד נירה להגיב.
גסאן אבו חאטום: אני רציתי לדבר על שיתוף הפעולה עם המשטרה.
גסאן אבו חאטום: היה ביפיע שוד, בחורים התנפלו על בחורה שהלכה להפקיד כסף בבנק.
גסאן אבו חאטום: ונתפס אחד השודדים.
גסאן אבו חאטום: עד שהגיעה המשטרה מסר את השודד למשטרה.
גסאן אבו חאטום: אחר כך התחילו לירות על החנות שלו והמשטרה שמה שמירה עליו 24 שעות, שבעה ימים בשבוע, יותר משנה.
גסאן אבו חאטום: יותר משנה בגלל שהוא תפס את השודד הזה.
גסאן אבו חאטום: וגם העסק שלו ניזוק מהדבר הזה.
גסאן אבו חאטום: זהו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמקרה אולי לחלק מהאוכלוסייה הערבית ידוע, אבל גם כן לאוכלוסייה באופן כללי כי הייתה כתבה מורחבת על המקרה שהבנאדם שהייתה לו את היוזמה והאומץ והתנפל על השודדים וכלא אחד מהם, אני זוכרת טוב מאוד את המקרה, בעצם הפך למטרה לארגון הפשע, כנראה, שהשודדים היו.
עאידה תומא סלימאן: ונכון, הוא שנה שלמה, אני יודעת, ואני יודעת שנסגרה החנות שלו עד כמה שזכור לי.