GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שולה אגמי: אני רוצה להודות לך על המילים החמות, מבטיחה להעביר את המסר שלך בדברייך בתחילת דבריי.
שולה אגמי: לגבי, אני מסתכלת, אני רוצה יותר להתייחס לערי פיתוח, לנשים.
שולה אגמי: מכוון שאני מכירה ופועלת שם ויש לי יועצות מדהימות למעמד האישה שעושות עבודה נהדרת בתוך ערי הפיתוח, יש בעיות אחרות גם במקומות אחרים אבל היום אנחנו מתייחסות לזה ואני מברכת על הדיון הזה כי יש בו חשיבות מאוד מאוד גדולה.
שולה אגמי: אני פה חושבת שנשים בערי פיתוח שהן פעילות מרכזיות יש להן מכלול של בעיות כדי להתמודד.
שולה אגמי: אני יכולה לתת דוגמה – אם ראש עיר ישלב נשים בתוך הרשימות שלהם אז הבעיה תהיה פחות קשה מבחינה תקציבית.
שולה אגמי: כי ברגע שהיא משתלבת בתוך רשימה זה כבר משהו אחר לגמרי.
שולה אגמי: וגם הוא מקבל 15% על כל אישה שהוא מכניס שיש לו אינטרס היום יותר.
שולה אגמי: ופה נשים, אנחנו מעבירות המון המון קורסים עם עמותת כן אצלנו בתוך מרכז השלטון המקומי וגם היושב ראש חיים ביבס יצא בקריאה לכל ראשי הרשויות לשלב נשים בתוך הרשימות, כמה זה חשוב ואיזה חשיבות יש לזה.
שולה אגמי: ועדיין אנחנו נמצאות במצב כזה שעדיין לא נמצאות מספיק נשים שיכולות ומאפשרות לעצמן להתמודד.
שולה אגמי: אני אתן דוגמה על עצמי שרציתי להתמודד, ופה לנשים שמועצמות ויש להן - - -
שלי מרגיו: אני דוגמה שמאוד רציתי להירשם ללימודים ולצערי אין בבאר שבע, צריך לנסוע עד למרכז.
שלי מרגיו: אני אשמח שיהיה גם בבאר שבע.
שולה אגמי: אני יורדת גם למרכז וגם לצפון.
שולה אגמי: אחר כך, אצל ימית, אחר כך.
שולה אגמי: אבל מה שכן, אני אתן דוגמה אישית שרציתי להיות חברת מועצה בתל אביב לא ידעתי לא תקציבים ולא שום דבר, ידעתי לפעול.
שולה אגמי: ידעתי שאני רוצה, כיוונתי את עצמי, דאגתי להשתלב בתוך רשימה שלוש קדנציות בלי לשלם.
שולה אגמי: בתוך רשימה.
שולה אגמי: וככה למדתי תוך כדי.
שולה אגמי: ישבתי עם התקציבים - - -
עאידה תומא סלימאן: הרי מילת המפתח היא הכוח האלקטוראלי.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שמבינים שאת מביאה איתך קולות מקבלים אותך.
שולה אגמי: נכון, לזה רציתי - - - דאגתי שבאמת הוא יידע שיש לי את רוב הקולות.
שולה אגמי: ופה אני מעודדת נשים גם בערי פיתוח דרך היועצות שעושות עבודה נהדרת, אני אחראית על היועצות למעמד האישה, ופה אני רואה אותן איזה עבודה נהדרת הן עושות ואיך לשלב.
שולה אגמי: בתוך עמותת כן אנחנו מלמדים איך להשתלב לתוך, איך לצאת, רק צריכה לרצות וראש העיר צריך לדעת איך ל- - - ואז יהיה שוויון יותר.
שולה אגמי: בתפקידים אחרים, גם בתפקידים בכירים יש לשלב נשים גם בתפקידים כי אז אם אנחנו רוצים שוויון אמיתי אז זה מתחיל מלמטה, לא יעזור.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להזכיר לכולם שנושא הדיון הוא לא רק שילוב נשים בפוליטיקה.
עאידה תומא סלימאן: יש עוד ועוד הצלחות שאני חושבת שכדאי מאוד גם להזכיר.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לד"ר אבי שגב, בבקשה.
אבי שגב: אני קודם כל מתנצל שאני לא אישה אבל מעמד האישה בוודאי וודאי - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דבר שעושים הפוך ממנו כל יום בבוקר לא?
אבי שגב: אני לא עושה את זה, אני קיבלתי פטור בבר מצווה.
אבי שגב: אני מלווה את שלושת בנותיי כבר 26 שנה במערכת החינוך בחינוך ואני רוצה להגיד לכם שהדיון הזה מקורו, למעשה לא היה צריך להיות פה גברתי, הוא היה צריך להתחיל בוועדה החינוך.
אבי שגב: כי כאשר החיברות לנשים וההכוונה שלהן הוא למקצועות שהם לא שיא למעלה משם אנחנו מתחילים.
אבי שגב: כשאומרים לאישה לכי תלמדי במגמת אופנה זה נורא מתאים לך אבל תלמדי פחות מתמטיקה, אני נתקל בדברים האלה גברתי, כשאני הייתי צריך לשמוע מנהלי בתי ספר לא מתאמצים יותר מדיי בשביל מקצועות מדעיים לקדם בהם בנות כאב לי.
אבי שגב: אז אנחנו יכולנו להוסיף תקציבים מהבית לטובת הבנות.
אבי שגב: אבל לא כולם יכולים, ולדעתי הרבה מאוד נשים בחברה הישראלית, בעיקר בפריפריה, לא נגישות לקידום הזה.
אבי שגב: לכן החינוך בבתי הספר ובתיכונים.
אבי שגב: השבוע הייתי בכנס יזמות בבית ספר בדימונה.
אבי שגב: התלהבתי.
אבי שגב: ראיתי מתוך משהו כמו 150-200 תלמידים, באמת כמעט מחצית היו שם בנות.
אבי שגב: שאלתי את עצמי האם תגענה אי שם לצמרת, לתקרת הזכוכית, כי הן רואות מורות מצוינות, הן רואות מרכזות שכבה מצוינות, הן אפילו לפעמים רואות מנהלות בתי ספר, אחת מהן כאן, בלה בן סימון, אבל הן לא רואות מנהלי אגפי חינוך שהן נשים, הן לא רואות בפיק של הצמרת יש תקרת זכוכית שחוסמת ואת זה צריך לשבור.
אבי שגב: הפטישים, גברתי, כמו שאמרת, הם לגמרי פוליטיים.
אבי שגב: נשים צריכות להבין שהכוח הפוליטי העצום שלהן הוא כמו שאמר חברנו פה, ריצ'רץ', ניסן בן חמו אמר ריצ'רץ'.
אבי שגב: ולכן אני קורא לכן לקום ולזוז כמו דניאלה חרמון, כמו אחרים שמזיזים את עצמם לתוך פעילות חברתית דוחפת כי כנראה זה הפתרון, הדחיפה מהצד שלכן.
אבי שגב: אני בתור אבא לבנות בוודאי אתמוך.
אבי שגב: ואי אפשר להגיע למצב שבו אנחנו צריכים להגיע לפעילות חברתית למען אלה שחלשים בחברה, שהם בעיקר נשים.
אבי שגב: כי האישה בדרך כלל מגדלת את הילדים גם כשהיא נשארת לבד כחד הורית.
אבי שגב: בסוף מה שקורה זה שאנשים נפלאים כמו דניאלה וחברותיה על חשבונן הפרטי מובילים את המאבקים הגדולים האלה.
אבי שגב: ולכן אנחנו צריכים תמיד לדחוף אותן, גם בתוך מסגרות הכנסת גברתי, לדאוג לחקיקה שתאפשר להן גם אפשרות לדחוף יותר גם אם צריך לתת על שכר וקידום.
אבי שגב: תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהחקיקה נעשתה בעניין ייצוג ברשויות המקומיות ואני חושבת שחקיקה באופן כללי במדינת ישראל במה שקשור למעמד נשים היא חקיקה מהטובות בעולם.
עאידה תומא סלימאן: הפער האמיתי הוא בין המציאות לבין החקיקה, למה שאנחנו שואפות להגיע.
עאידה תומא סלימאן: אני ראיתי את הויכוח שנוצר תוך כדי ורוצה לדבר עליו, ותיכף אני כמובן אתן לחברת הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: על הנושא של חלשות – הנשים אינן חלשות.
עאידה תומא סלימאן: אישה שהגיעה למקום שהיא לא מכירה אף אחד והצליחה לגדל חמשה או ששה או שבעה ילדים והצליחה גם הרבה פעמים לפרנס אותם ולעשות את כלכלת הבית וגם לפתח יחסים חברתיים בתוך השכונה זאת לא אישה חלשה.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהיא מוחלשת, אבל היא לא חלשה.
עאידה תומא סלימאן: מסתכלים עליה בצורה כזו אבל היא לא חלשה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה.
לאה פדידה: תודה גברתי היושבת ראש.
לאה פדידה: אני חושבת שיש לנו פה זכות גדולה שהיושבת ראש היא אישה פורצת דרך.
לאה פדידה: גם באה מהצפון הפריפריאלי, גם זה ולכבוד הוא לנו שאת מנהלת.
לאה פדידה: ועל זה אמרה מרגרט תאצ'ר שאם אתה רוצה שמשהו ייאמר תבקש מגבר, אם אתה רוצה שמשהו ייעשה תבקש מאישה.
לאה פדידה: וחברות יקרות אני רוצה לפתוח בדברים האלה.
לאה פדידה: סיפור חיי הוא כסיפור הנשים בארץ ישראל.
לאה פדידה: אני נולדתי בשכונה שאמרו שממני יכול לצאת או מזכירה או במקרה הטוב, אמא שלי הייתה מאוד מבסוטית אם הייתי תופרת, אבל באיזשהו שלב בחיים קיבלתי הזדמנות.
לאה פדידה: ופה הסיפור.
לאה פדידה: אנחנו לא צריכות שום דבר חוץ מהזדמנות.
לאה פדידה: כי כל התכונות של הנהגה, מצוינות והצלחה נמצאות בילד אין בתוכנו.
לאה פדידה: וברגע שקיבלתי הזדמנות ובאה הממשלה ואמרה, אותה שולחים לבית ספר הכי טוב בחיפה עם כל הכלים, עם הכרטיסייה, עם הביגוד, אני ידעתי לקחת את ההזדמנות.
לאה פדידה: וכשסיימתי תיכון בהצטיינות אז גם הדלת של הצבא נפתחה בפניי, וכשסיימתי את הצבא אז גם הדלת המקצועית והקריירה והתואר הראשון והשני והלימודים בחו"ל.
לאה פדידה: ואני מסכימה עם דבר אחד שאמרת – תקרת הזכוכית, ואתם יודעים למה?
לאה פדידה: כי עכשיו אנחנו רואות איפה החסמים.
לאה פדידה: אבל התפקיד שלנו, חברות, זה לשבור את החסמים.
לאה פדידה: ואין אישה חלשה.
לאה פדידה: נגישה אליי אישה ואמרה, מה את רוצה ממני, אני לא יודעת קרוא וכתוב.
לאה פדידה: אמרתי לה, את יודעת יקירתי שהבן שלך היה צריך את עזרתך בבית ספר זה לא עניין אותך שאת לא יודעת קרוא וכתוב.
לאה פדידה: הגעת לשר החינוך, הפעלת שביתה בבית הספר, לא נתת לנו לנשום בעירייה.
לאה פדידה: אני הייתי 18 שנה סגנית ראש עיר לפני שבאתי לכנסת.
לאה פדידה: יש לך את זה.
לאה פדידה: יש לנו כושר מנהיגות, יש לנו כושר הנהגה.
לאה פדידה: אני פונה אליכן בשני דברים: אל תתנו לצד הגברי לסכסך בינינו.
לאה פדידה: הם נוהגים להגיד שני דברים, שאישה לא מקבלת אישה, ושאנחנו רכלניות ולא מפרגנות.
לאה פדידה: סליחה, לכל מה שהגעתי בחיים שלי, לסגנית ראש עיר ולקריירה זה בזכות מעגל נשים.
לאה פדידה: ויושבות פה נשים בקהל שעזרו לי.
לאה פדידה: וגם כחברות כנסת, יש בינינו חילוקי דעות, אנחנו לא מאותה מפלגה, אבל אנחנו רוכשות כבוד, ושיפסיקו להגיד לנו שאנחנו מרכלות.
לאה פדידה: אנחנו משתפות.
עאידה תומא סלימאן: פעם שמעתם את הגברים כשיושבים ומרכלים?
עאידה תומא סלימאן: אז הם לא מרכלים, הם דנים, הם מתווכחים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו אלה שמרכלות.
לאה פדידה: אני פגשתי את שלי, איך אני אומרת לך שאנחנו משתפות, אני פגשתי את שלי שבוע שעבר בבאר שבע, היום נפגשנו כבר התחבקנו והתנשקנו, מחר אנחנו מחליפות מתכונים.
לאה פדידה: זה ברכה.
לאה פדידה: אין אישה שלא למדתי ממנה משהו בחיים שלי.
לאה פדידה: ואני קוראת לכן מפה, חברות יקרות ונשים יקרות, תבואו לבית הזה, לעיר, למקום העבודה, והיא צודקת כבוד היושבת ראש, אנחנו חסרות בכל מקום, אנחנו צריכות להיות על שולחן מקבלי ההחלטות לא רק של השלטון המקומי ששם אנחנו חסרות אלא בכל מקום עבודה.
לאה פדידה: כי לנו יש מס ערך מוסף, אנחנו רואות בהכללה, אנחנו יודעות יותר טוב, וכל מי שהגיעה לכאן אני מברכת אותה, אני כתובת ופנייה לכל מי שרוצה.
לאה פדידה: אפשר.
לאה פדידה: אם אני יכולתי כל אחת יכולה.
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק שומעת את כל הדברים האלה וזה מחזיר אותי לימים שעבדתי בהם בארגון נשים נגד אלימות והעברתי כל מיני קבוצות לנשים.
עאידה תומא סלימאן: ואני תמיד אמרתי להן, כשגברים יושבים ומדברים אחד על השני הם או שהם עושים מה שנקרא נטוורקינג, בונים מערכות, וכשאנחנו עושות את זה אז אנחנו רכלניות.
עאידה תומא סלימאן: וכאשר גברים מתמודדים אחד מול השני יש תחרות אבל כשאנחנו עושות את זה זה נשים תוקעות סכין אחת לשנייה.
עאידה תומא סלימאן: הרגשתם פעם - - - אני אומרת לכם, כמי שבעולם הפוליטי הרבה שנים, אני אומרת לכם שמלחמות עולם נוצרות בין גברים, אבל קורים להן תחרות והתמודדות ופוליטיקה, אבל כאשר נשים נכנסות לתחום הזה הן הופכות לתככניות ולמרכלות ודברים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אז תאמינו בעצמכן ואל תקשיבו לאחרים.
לאה פדידה: כשהם כועסים הם אסרטיביים וכשאנחנו כועסות אנחנו ביצ'יות - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, וכשהוא מדבר בלהט אומרים שממש כואב לו ואכפת לו מהנושא, כשאנחנו ככה שואלים אותנו למה את היסטרית, פתאום את היסטרית.
קריאה: מציירים את עיירות הפיתוח עכשיו שהכל ורוד שם - - -
עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא צייר - - - יש נשים שביקשו לדבר וחלק מלנהל את הדברים בצורה פמיניסטית זה לתת לכל הקולות להישמע.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אומרת לאף אחד מה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: ואני דווקא אמרתי, אל תתמקדו רק בעניין הפוליטי, תביאו גם את הבעייתיות הקיימת.
עאידה תומא סלימאן: אני קראתי חומר לפני שהגעתי לישיבה הזו, אחוז ההשכלה הוא מהנמוכים בארץ, אחוז ההשתכרות מהנמוכים בארץ, אני פגשתי קבוצות של נערות במצוקה, של נשים שסובלות מאלימות, אבל לא אני צריכה להביא את הקול הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אביא את הקול הזה כי אתן יודעות מה, אם אני אעשה את זה אחר כך יגידו מה היא מדברת על עיירות הפיתוח ומה היא מכפישה את עיירות הפיתוח.
עאידה תומא סלימאן: אני מאמינה שהקול שלכן הוא זה שצריך להישמע, לכן אני נותנת לשרה מלול מדימונה.
שרה מלול: תודה רבה גברתי.
שרה מלול: אני רציתי להתחיל עם כמה דברים ורציתי להתחיל מחופשת לידה, שבארץ חופשת הלידה היא שלושה חודשים ועוד שלושה חודשים באופציה.
שרה מלול: ולא מכריחים גברים לקחת - - -
עאידה תומא סלימאן: בלי תשלום, לא באופציה.
שרה מלול: כן, גם, אבל הם לא חייבים, מערימים קשיים.
שרה מלול: אם גברים יקחו חופשת לידה בתשלום בלבד כשהם חייבים לקחת חלק זה חלק בנשיאת הנטל המשפחתי וזה גם מלמד את הילדים את השוויון בין הנשים והגברים.
שרה מלול: שנית, ספרים בבתי ספר או בגנים, כמו שאת אמרת שהם גם נתנו דוגמאות אחרות שבנות הולכות לספרות או לאופנה או כל מיני דברים כאלה.
שרה מלול: זה גם צריך להיות.
שרה מלול: גם בספר במתמטיקה כתוב כמה קלוריות אישה צריכה לאכול וכשלגבר נותנים משהו אחר אז את כבר מייעדת עם השפה.
שרה מלול: וגם כשאומרים לילד מי יכול אז אוטומטית מי יכול זה בן.
שרה מלול: השפה שלנו היא מאוד - - -
קריאה: העצמה הנשית במנהיגות - - -
שרה מלול: השפה היא מאוד מאוד משפיעה.
שרה מלול: אני ראיתי את זה כמורה שראיתי שכשדיברתי בצורה אחרת אז בנות השתתפו וכשהפרידו בין בנות לבנים הבנות יכלו ללמוד כי אסור לך, תהיי יפה ותשתקי, אל תיראי חכמה כי אז מפחדים ממך.
שרה מלול: יש המון דברים.
שרה מלול: יש הפרשי שכר.
שרה מלול: באותה עבודה גם בממשלה, גם במוסדות ציבוריים, הפרשי שכר של 30% בין גברים לנשים.
שרה מלול: וכאן החקיקה לא עושה כלום.
שרה מלול: דניאלה עוסקת בקשר לדיור.
שרה מלול: רוב הנשים צריכות לדאוג לילדים ולדיור ואין כאן.
שרה מלול: יש תחבורה ציבורית כמו שהייתה פה חברת הכנסת לביא, גם תחבורה ציבורית, רוב הנשים משתמשות בתחבורה ציבורית כי הגברים לוקחים את הרכב ואם כבר אז זה לעבודה.
שרה מלול: את לא יכולה אז את מתניידת.
שרה מלול: יש לנו מעונות יום שלא תמיד יש מענה במעונות יום גם לחגים או לנשים שעובדות שעות ארוכות.
שרה מלול: יש המון המון דברים, אני רק רשמתי תוך כדי, ואין מענה, אין פשוט מענה, ובמיוחד בפריפריה.
שרה מלול: אני חושבת שצריך לעשות משהו, אני לא יודעת אם רק חקיקה, אבל ממש ממש צריך לעשות.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה כשפתחתי את הדברים שלי ואמרתי שהנשים לא רק מתמודדות עם האפליה המגדרית בעיירות הפיתוח, לא עם האפליה בהיותן נשים אלא גם כן על רקע מעמדי, כלומר עיירות הפיתוח סומנו מההתחלה, לצערי הרב, לשכבות המוחלשות מבחינה כלכלית והמדינה לא עשתה כלום או לא עשתה מספיק כדי לשפר את המצב הכלכלי של העיירות האלה או של הערים האלה.
עאידה תומא סלימאן: ובנוסף לכך אני חושב שהמימד של להסתכל על שתי קבוצות עיקריות שנמצאות, בהתחלה זה היה המזרחיים ואחר כך הגיעו גם יוצאי מה שהיה ברית המועצות או רוסיה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאין מה להתנער משלושת המימדים האלה שביחד מהווים את המציאות של הנשים.
עאידה תומא סלימאן: ענת כנפו, חברת מועצה וסגנית ראש מועצה לשעבר בהר אדר, בבקשה גברתי.
30779: קודם כל אני גם רוצה לברך על הדיון המאוד חשוב הזה ועל העבודה שאת עושה בוועדה.
30779: אני רציתי להתחבר לבקשה השקטה הזאת שלך, שלי מרגי, שאתן רוצות להירשם לקורסים האלה כדי להגיע ולהיות חלק מהמארג הפוליטי ולהשפיע ואין לכן את ההזדמנות.
30779: אני עברתי קורס כזה בכן יחד עם השלטון המקומי.
30779: אני רצתי פעמיים לראשות מועצה בהר אדר.
30779: בפעם הראשונה הכנסתי 4 מנדטים מתוך 9, בפעם השנייה 2, עבדו עליי ככה טוב.
30779: אני חושבת שמאוד חשוב שנשים שרוצות לעשות שינוי ולהתמודד באמת צריכות ללמוד מה עומד בפניהן.
30779: לא רק את התקציב כמו שאת אמרת ולא רק את הדברים של התוכן אלא עוד יותר איך להצליח לעבור את השלב הזה של הבחירות ולהגיע.
30779: כי זה שלב שונה לגמרי והרבה נשים נרתעות ולא בכדי מהמאבק הזה, החזק, שיש במין הגברי ששולט.
30779: וראינו כאן דוגמה לפני שישבת, גברת פדידה, היה כאן אחד מראשי העיר, שראינו את הדוגמה של ההתנשאות הזאת של מי ש- - - ראינו שיש מוסיקה שמאוד קשה לנשים להיות נוכחות בתהליכים האלה.
30779: השיטות של ההיבחרות של גברים ושל אחזקת מוקד הכוח, גברים, אני אומרת בצורה כללית כי הם אלה ששולטים היום ומאוד קשה לנשים לפרוץ את זה, זה שיטות שאנחנו לא מכירות, אנחנו לא מתכוננות אליהם, אנחנו מופתעות כשפתאום לוקחים לנו רשימה של תומכים ועושים לנו כל מיני טריקים שאנחנו פשוט לא היינו חושבות על דעתנו לעשות ואנחנו מפסידות בסוף המרוץ הזה - - -
לאה פדידה: מי שמשחק כדורגל צריך ללמוד את הכללים של כדורגל, יקירתי.
30779: נכון, רוגבי זה רוגבי, נכון מאוד, אי אפשר לבוא עם נעלי בלט.
30779: זה בדיוק המסר.
30779: ואני מוכנה בשמחה רבה, אם תרימי את הכפפה, גברתי היושבת ראש, אני רואה שבפריפריה יש צורך כזה.
30779: אני השנה לא מתמודדת, אני לא נכנסת, הייתי שתי קדנציות, זה 10 שנים שהספיקו לי.
30779: אני אשמח לתת בהתנדבות, אני מאמנת אישית במקצוע שלי, אני אשמח לתת בהתנדבות פעם בשבוע למי שרצה בפריפריה או בצפון או בדרום כי במרכז אני חושבת שיש מקום.
30779: אם יש קבוצה שרוצה לרוץ פשוט לתת לה את הכלים, לתת לה את הדרך, גם על הקמפיין עצמו וגם על ההתמודדות מול הגברים אני אשמח.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה וישר כוח.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת הצעה מעניינת, הנשים שמעו.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד דבר אחד – אני רוצה לראות נשים בפוליטיקה ובפוליטיקה המקומית, אבל אני לא מסכימה עם האמירה הזו שאנחנו חייבות לשחק את המשחק כמו שהגברים עושים.
30779: ללמוד אותו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכות לעשות פוליטיקה אחרת, ובדרך שלנו, ואני חושבת שאחד הדברים שהייתי רוצה לראות מנשים שנכנסות לפוליטיקה זה שהן ישנו את הפוליטיקה.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי דבר אחד בתחילת דרכי, אני אמרתי שאני נכנסת לפוליטיקה כי אני רוצה לשנות.
עאידה תומא סלימאן: וברגע שאני ארגיש שהפוליטיקה משנה אותי, אני באתי לשנות ולא להשתנות.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שלפעמים למרות שלא נוח לשחק רוגבי בנעלי בלט אבל אולי צריך לסדר את השטח בצורה אחרת - - -
30779: אחרי שנכנסים את צודקת, צריך אבל להיכנס.
עאידה תומא סלימאן: אני לא בטוחה, את יודעת מה, אני לא בטוחה.
עאידה תומא סלימאן: אני נבחרתי ואני נכנסתי בלי לעשות את כל הטריקים שעושים ומבלי לעשות את ה- - - לטווח ארוך אני חושבת שזאת ההצלחה שלנו ולא לאמץ דרכים שהן לא מקובלות עלינו ואנחנו טוענות שאנחנו נכנסות לפוליטיקה כדי לשנות אותן.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שאנחנו מאמצות את הדרך הזו אנחנו שוכחות למה נכנסנו, ככה אני מאמינה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שכל הגברים - - -
30779: ממש לא התכוונתי לזה, התכוונתי - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולתי להשאיר את האמירה תלויה ככה באוויר, הייתי חייבת לענות.
עאידה תומא סלימאן: חני קוזיליוב, בבקשה גברתי.
חני קוזיליוב: אני רוצה קצת להגיד דברים שאנחנו לא יכולות כל הזמן, הנשים, כל מה שנאמר נכון אבל יש פה בעיה אחת שהיא גם אנחנו.
חני קוזיליוב: אנחנו הנשים לא אוהבות לפרגן אחת לשנייה וזו אחת הסיבות שאנחנו נופלות.
חני קוזיליוב: אנחנו נופלות בין כולם כי אם היינו מגובשות כמו שהם זה לא היה קורה - - -
לאה פדידה: את יודעת כמה גברים לא מפרגנים אחד לשני?
חני קוזיליוב: את יודעת שאצלנו כשקורה משהו, אה, היא הצליחה, הדיבורים אצלנו מה הם הולכים, ואני רואה את זה בשטח אצלנו בדימונה, אה היא הייתה איתו, אה הוא עשה איתה, וזה מגיע לילדים וזה מגיע למקומות ועד שאת מרימה ידיים ואת מתקפלת.
קריאה: לא, אסור לנו להתקפל, אסור לנו להתקפל - - -
חני קוזיליוב: אבל תקשיבי, אני אומרת דבר כזה, אנחנו צריכות לתת את הכוח ולעשות את - - -אחת לשנייה ולפרגן ולדעת לקבל דברים, לדעת גם לקבל נשים שהן לא בדעות שלנו.
חני קוזיליוב: לא מקבלים את זה, אני רואה את זה בדימונה איך מדברים.
חני קוזיליוב: סתם לדוגמה, על דניאלה, אם היא אומרת משהו את לא מבינה איך הפייסבוק מוצף שמשהו לא בדעה ואחת יורדת על השנייה.
חני קוזיליוב: למה שלא תפרגנו, אתן נלחמות על אותו נושא, למה אתן נכנסות אחת בשנייה, זה דברים מגעילים.
חני קוזיליוב: אז אני אומרת מי הבעיה, זה אנחנו, אנחנו גם בעיה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו הנשים תוצר של החברה שלנו והחברה שלנו טפטפה לנו כל הזמן איך להיות ואיך להתנהג ואיך להתייחס אחת לשנייה.
עאידה תומא סלימאן: וזה חלק מהכלים שבהם שולטים גם בנו, ככה שולטים בנו.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שאחד הדברים שאנחנו צריכות לבדוק עם עצמנו כל הזמן, יום יום, איך אנחנו מגיבות.
עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שהגברים אין מלחמות ביניהן - - -
חני קוזיליוב: יש, אני לא אמרתי, אבל כדי להתגבר - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל גברים יודעים שכאשר מספרים עליהם את הסיפורים האלה זה לא פוגע בהם ממש, והם לא משלמים מחיר יקר.
עאידה תומא סלימאן: הם מכים בנו בנקודה כאילו נקודת התורפה שכל אחת תירתע ברגע שיגידו עליה את הדברים.
עאידה תומא סלימאן: אז זה אחד הכלים שמשתמשים בהם נגד נשים ויכול להיות שחלק מהנשים נופלות לתוך ההתנהגות הזו ומתנהגות ככה כי ככה גידלו אותנו.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהמאבק העיקרי שלנו הוא פנימי קודם כל בתוך כל אחת עם מה שגדלה עליו ולהתחיל לעשות את השינוי הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לליאל טולצי'נסקי.
ליאל טולצ'ינסקי: שלום לכולם.
ליאל טולצ'ינסקי: אני במקור מיוקנעם, בחרתי לגור בפריפריה, אני מכירה את לאה מהיותי בנוער הפעיל, בנוער החברתי של יוקנעם שהיא עבדה - - - אני רוצה - - - כמה נתונים כדי להבהיר.
ליאל טולצ'ינסקי: אני בת 30 ומחפשת את ההזדמנויות לפרוץ, אני אמא לארבעה קטנים וחשוב לי להעלות את הסוגיה.
ליאל טולצ'ינסקי: אותי מקומם פעם אחר פעם שאני צריכה להגיע למעונות התמ"ת ומה שנאמר לי זה לכי, תעבדי עד ארבע-חמש תקבלי מינימום, תבואי אלינו יהיה לך פה מקום.
ליאל טולצ'ינסקי: אני רוצה לבחור במעון טוב שמפוקח על ידי ממשלת ישראל ומה שהמסר הסמוי שנאמר תהיי קטנה תהיי חלק מאיתנו.
ליאל טולצ'ינסקי: את רוצה להיות גדולה, את רוצה להיות משמעותית את רוצה להיות פעילה, תחפשי במקומות אחרים, אולי לא מפוקחים, אולי ב- - - במקום מה שאנחנו משלמים.
ליאל טולצ'ינסקי: אבל זה מבחינתי מסר שאנחנו כחברה צריכים לשנות.
עאידה תומא סלימאן: אני קצת לא הבנתי.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, את עובדת ומה הדרישה שלהם?
ליאל טולצ'ינסקי: הדרישה של משרד התמ"ת שתעבדי עד ארבע, את צריכה להוכיח לנו שאת עובדת כמה שיותר שעות אבל את מרוויחה מינימום כסף ואז את חלק מהמעונות ששייכים לתמ"ת - - -
ליאל טולצ'ינסקי: גם לא כדי לקבל הנחה, עזבו, את יודעת משהו, גם אם זה לקבל הנחה, המסר מבחינתי הוא בעייתי.
ליאל טולצ'ינסקי: המסר, עצם זה שבאים ומסתכלים ואומרים, מסתכלים קודם כל עליי, ברור, עזבי כמה בעלי מרוויח, זה גם אינדיקציה במערך אבל זה העסק השולי, אבל המסר שבא ואומר שאם את רוצה להיות אמא, את רוצה להקים משפחה, את רוצה להצליח – אוקיי, אז את צריכה או להיות אישה שמרוויחה קצת כי אין מה לעשות, אנחנו בפריפריה, אנחנו מתפתחים לאט, אנחנו מתקדמים לאט, המשכורות אחרות, השפה אחרת, או שבסדר, תחפשי את עצמך בתוך משפחתונים, לא שאני נגד משפחתונים אבל הם לא מפוקחים.
ליאל טולצ'ינסקי: בעצם אני מרגישה פעם אחר פעם שהמסר הסמוי אליי בתוך החברה שלנו זה אם את רוצה להתפתח, אם את רוצה להצליח את צריכה לרמוס הרבה מאוד דברים בדרך.
ליאל טולצ'ינסקי: אם זה בפן המשפחתי, אם זה את הפן הכלכלי.
ליאל טולצ'ינסקי: אני מרגישה, ואני אחדד את זה, אני מרגישה שבעצם החברה באה ואומרת, אישה צריכה לעבוד הרבה, להרוויח קצת ולהחזיק משפחה לתפארת מדינת ישראל ואחר כך נדון במה קורה עם החינוך וכו' וכו'.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אבל אני חושבת שיכול להיות שזאת המסקנה שהגעת אליה אבל אני חושבת שיש פה גם מה להגיד על כל הנושא עד כמה המדינה משקיעה ומפתחת שירותים לאזרחים שלה ובאופן שוויוני.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להתעלם מהעובדה שמערכת החינוך לגיל הרך כמעט לא קיימת כמו שצריך במדינת ישראל וזה נושא שצריך לעבוד עליו ולפתח אותו ואנחנו קיימנו כמה וכמה דיונים בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, אי אפשר גם להתעלם מהעובדה, אני למשל הייתי רוצה כן לראות סבסוד למעונות יום ולגנים למשפחות קשיי יום.
עאידה תומא סלימאן: ואין מה להגיד, אנחנו חברה שמפתח בה עוני.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא, כמו שאמרתי, זה לא רק האפליה נגדנו כנשים אלא גם כן כמה המדינה משקיעה במה שנקרא הפריפריה או עיירות פיתוח.
עאידה תומא סלימאן: נתון אחד הדהים אותי למשל, אתן יודעות שהתקציבים המועברים להתנחלויות הם כמעט כפול מהתקציב המושקע בעיירות הפיתוח.
עאידה תומא סלימאן: לכו תבדקו את זה למשל.
ליאל טולצ'ינסקי: תראי - - - לא כי זה נתון שחשוב לשים עליו תשומת לב.
ליאל טולצ'ינסקי: אין ספק ש- - - אני לא מסתכלת על הפער הכספי שאני לא מספיק בקיאה בו אבל אני חושבת שכשמשקיעים בעיירות פיתוח אנחנו חייבים להסתכל לא רק על מי שנמצא במקום החלש ובעוני, כי נכון שזה הבסיס למושג עיירת פיתוח, אלא גם על אותם אנשים שרוצים להתפתח מתוכה ועדיין להישאר בה.
עאידה תומא סלימאן: אבל בסופו של דבר סדר העדיפות צריך להיות קודם כל לתמוך במוחלשים.
עאידה תומא סלימאן: ככה לפחות אני מאמינה למרות שזה לא מה שקורה במדינה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני מאמינה שההשקעה העיקרית מצד המדינה צריכה להיות למוחלשים.
לאה פדידה: - - - יש לך הרבה יותר מכשולים.
עאידה תומא סלימאן: נגה שרון, מתמודדת למועצת העיר עפולה, בבקשה גברתי.
נגה שרון: אני בת 47 עם שני ילדים, חיילת בקורס קציני חי"ר וחייל משוחרר מגולני ובעצם אמרת נכון שאנחנו מגיעות אחרי קריירה, גברתי, אמרת אחרי קריירה לפחות אחת או שתיים.
נגה שרון: ונכון, אני פרשתי משירות בתי הסוהר לפני 5.5 שנים ואני מבקשת לספר אנקדוטה בקשר לאפליית שכר או תנאי נשים גם במערכת ביטחון.
נגה שרון: אז כן יש אפליה מגדרית ושווה מאוד לבדוק אותה, אני מניחה שיום יבוא ואנחנו כן נעשה פה איזשהו דיון גם על הנושא.
נגה שרון: אני הייתי פעמיים בהריון בעת ששירתתי בשב"ס.
נגה שרון: 18 שנה עבדתי שם.
נגה שרון: שילמתי מחירים.
נגה שרון: הייתי בהריון ויצאתי לקורס קצינים מאוחר שאני בהיריון ואי אפשר לעשות קורס קצינים בהיריון.
נגה שרון: אחר כך הייתי עוד פעם בהריון, ולכן קורס הקצינים שלי התעכב, שזה בעצם אפליה מול גברים שהאופק הקידומי שלהם הוא באמת קל יותר ולא מופרע כמוני בהריון.
נגה שרון: אחר כך היה גם קיצור - - - לחג פעמיים בשנה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני יכולה להגיד משהו, סליחה - - -
לאה פדידה: יקירתי, אני הייתי גאה שהייתי בהריון והפסדתי ולא הוא יכול להיות בהריון, שלא יקחו את זה ממני.
קריאה: אבל הקריירה שלה נקטעת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע על נשים בעיירות פיתוח, לא על נשים בשב"ס, סליחה שאני אומרת את זה.
נגה שרון: אז אני מתמודדת פעם ראשונה, עפולה בת 92, אנחנו פריפריה גם, אמנם קצת דרומית.
נגה שרון: ולמעשה לא היו נשים עד היום שרצות לפוליטיקה וגם לא בתפקידי מפתח.
נגה שרון: פעם ראשונה שבעצם אני מרכיבה גם סיעה, אני תחת - - -
עאידה תומא סלימאן: מה התכנית שלך אם תיבחרי, מה את רוצה לעשות בעפולה?
נגה שרון: אני גיליתי שלמשל בעפולה שזה פריפריה, בבית החולים אם אנחנו מדברים על נפגעות תקיפה מינית ואונס בעפולה בבית חולים העמק אין חדר מצב.
נגה שרון: זאת אומרת, דבר שכזה באזור מאוד גדול, בבתי החולים יש חדר 4, חדר 10 שמכניסים בעצם, זה שירות.
נגה שרון: למשל את הנושא הזה אני מאוד ארצה להרחיב בעיר שלי.
נגה שרון: אני מתמודדת באמת במערכת מאוד גברית, היו שתיים לפני שהיו מספר שתיים, אבל לתקופה מאוד קצרה ישבו במועצה כי נאלצו להגיע לשמש.
נגה שרון: אני מתחייבת לא לברוח וכן לשמש כשאני אשב ואקדם.
נגה שרון: אני לא מבינה מדוע עמותת כן שהיא כוח נשי ונותנת מענים גם בפריפריה וגם לנשים כדי לרוץ ולקדם את עצמן לא נפתח בעיר שלי.
נגה שרון: רואיינו, היו ראיונות, הובילו את הרצון להיכנס לעפולה אבל משום מה זה לא נפתח.
נגה שרון: אבל אני נסעתי ועשיתי מעשה והגעתי לשלטון המקומי בתל אביב ולמדתי.
נגה שרון: זאת אומרת, נאלצתי לנסוע פעם בשבועיים, פעם באמצע השבוע, פעם ביום שישי, אפילו למדתי באקדמיה לרטוריקה ממקימות הסלון, מחנה רדו, She speaks, למדתי איך לעמוד מול קהל ולהישאר אישה אבל לעמוד בחברה הגברית.
נגה שרון: אני מתמודדת במצב עירוני שכזה שהגיעו, אני חד הורית כבר 15 שנה, והגיעו לגרוש שלי ואמרו, אנחנו יודעים עכשיו למה התגרשת ממנה, אנחנו מבינים למה, כדי להקטין.
נגה שרון: ואני שמחה מאוד שאפילו הגרוש לא לקח את הסיטואציה הזאת והוציא אותי אלא הוציא אותי אפילו הרבה יותר גדולה.
נגה שרון: זאת אומרת, אלו הדברים שאנחנו מתמודדות כשאנחנו מגיעות לשולחן - - -
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לך משהו, סליחה שאני קוטעת אותך - - -
נגה שרון: האג'נדה שלי בגיל הרך, הפיקוח של הגיל הרך מגיל לידה עד שלוש - - -
עאידה תומא סלימאן: אתן רוצות עצה ממני, כשתופיעו מול נשים אל תדברו על הקשיים שלכן, אל תספרו מה עשו לכן, תגידו מה אתן הולכות לעשות, תגידו לנשים ולגברים למה טוב שיבחרו בכן ומה אתן הולכות לקדם.