GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת טהון אשכנזי: הרמה הראשונה היא הקמה של מערך סיוע משפטי לתושבות העיר שמאפשר למעשה להגיע וגם להעניק את הסיוע המשפטי וסיוע מיצוי זכויות של תושבות בעיר, אבל לא רק זה אלא נותן חיבור בלתי אמצעי בין האגף לקידום מעמד האישה לבין הצרכים של כלל האוכלוסייה בדגש על נשים מוחלשות בעיר שבדרך כלל הצרכים שלהן בוודאי לא נמצאים בתוך העיר, ונותן בעצם אפשרות לאיסוף נתונים מאוד משמעותי על מה מפריע ומה מציק לאוכלוסיות בעיקר המוחלשות בחברה.
ענת טהון אשכנזי: המעגל הנוסף הוא קידום אקטיביזם ומנהיגות בתוך העיר וחיזוק האפשרות של נשים להיות שותפות בתוך הליכי קבלת החלטות ולהגיע למועצת העיר, לישיבות הרלוונטיות בעיר, וכמובן מתן סמכות ליועצת להיות חלק מהליכי תכנון וניהול בתוך העיר.
ענת טהון אשכנזי: אנחנו סבורות שגם היום החקיקה מאפשרת את הסמכות הזאת אבל אם יימצא שזאת הבעיה, יכול להיות שיהיה צריך אפילו לחזק את הסמכות של היועצת להיות בתוך המהלכים האלה.
ענת טהון אשכנזי: לפני שאני אתן את רשות דיבור לחנין, אני אציין שאנחנו למעשה התחלנו במהלך השנה האחרונה גם לפתח את המודל הזה בעיר עכו וגם בטייבה והיא תספר על המהלך בטייבה יותר בפירוט.
חנין חאג' יחיא: שלום.
חנין חאג' יחיא: אני מעיריית טייבה.
חנין חאג' יחיא: תכנית עיר לכולן, כך התחיל לפני פחות משנה, התחילה בפגישות עם בכירי העירייה כאשר המטרה של הפגישות האלה היא מיפוי צרכים והסרת החסמים להטמעת חשיבה מגדרית, על מנת שיהיה תהליך קבלת החלטות בעיר.
חנין חאג' יחיא: השלב השני היה שיתוף ציבור דרך שולחנות עגולים, שם היו כ-70 נשים וגברים והשתתפו גם בכירים מהעירייה, גם עובדי הרשות וגם נציגים מהחברה האזרחית.
חנין חאג' יחיא: זה חלק מהמסקנות כפי שרואים כאן בשקף שגובשו בתכנית הפעולה העירונית.
חנין חאג' יחיא: אחת המסקנות היא הקמת מערך עירוני, יש צורך במרכז למיצוי זכויות, אנחנו מדברים גם בעיר טייבה שיש בה הרבה נשים מועסקות ומשתכרות מתחת לשכר המינימום.
חנין חאג' יחיא: ראינו שיש צורך במרכז למיצוי זכויות וסיוע משפטי.
חנין חאג' יחיא: ההמלצה השנייה היא מיסוד הליך הגשה של חוות דעת מגדרית.
חנין חאג' יחיא: הנשים ראו שיש צורך שיהיו חלק מקבלת ההחלטות שמתקבלות בעירייה.
חנין חאג' יחיא: המסקנה השלישית הייתה ניתוח מגדרי שזה רעיון של מבקר העירייה שמאז אותה פגישה הוא התחיל לעשות מעין פילוח מגדרי בדוחות ובתכניות העבודה ברשות.
חנין חאג' יחיא: דיברתם על הנושא של תחבורה ציבורית במיוחד בחברה הערבית.
חנין חאג' יחיא: אני רוצה רק לומר שהתחבורה הציבורית בחברה הערבית, בטייבה למשל אין תחבורה ציבורית בתוך העיר.
חנין חאג' יחיא: אם יש תחבורה שמגיעה נגיד מתל אביב, יש נקודות בכביש הראשי שבדרך כלל הן מחוץ לעיר טייבה, שלא לדבר על התשתיות, על החושך וכולי.
חנין חאג' יחיא: אנחנו לא מדברים על צל אלא אנחנו מדברים על דברים קצת יותר בסיסיים שלצערנו לא נמצאים בעיר שיש בה יותר מ-40,000 תושבים.
עאידה תומא סלימאן: למרות שזה מרתק, אני מתנצלת.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מוסי רז ימלא את מקומי ל-10 דקות.
עאידה תומא סלימאן: (היו"ר מוסי רז)
מוסי רז: תמשיכי.
חנין חאג' יחיא: הנקודה האחרונה.
חנין חאג' יחיא: ראינו שהנשים באמת צריכות מרכז פיזי שאפשר להגיע אליו, לקיים סדנאות, פגישות וכולי.
חנין חאג' יחיא: זה חלק מהמטרות שהוצגו וגובשו בתכנית הפעולה.
חנין חאג' יחיא: בסופו של דבר המטרה שלנו היא שבחודשי הקיץ תכנית הפעולה העירונית תושק.
חנין חאג' יחיא: תודה.
מוסי רז: חברת הכנסת סתיו שפיר.
סתיו שפיר: רציתי לברך את עאידה.
מוסי רז: תברכי אותי.
סתיו שפיר: כאחת מהיזומות של יום העירוניות, החסרונות שלי הם הימים המיוחדים האלה כי בימים אנחנו עוסקים בנושאים שאנחנו הכי אוהבים אבל אנחנו גם לא יכולים להישאר בכל הוועדות לכל הזמן כי אנחנו צריכים להסתובב בין כולן.
סתיו שפיר: גם אני אצטרך לצאת מכאן לוועדות נוספות.
סתיו שפיר: אני חושבת שיש שני חלקים להגברת השוויון בתוך העיר שהם עובדים בטורים מקבילים.
סתיו שפיר: כמובן הראשון שבהם הוא להכניס כמה שיותר נשים לתוך עמדות השפעה בתוך הרשויות.
סתיו שפיר: יש גם מעבר לעניין של עמדות השפעה.
סתיו שפיר: אנחנו צריכות גם להילחם על כך שבתוך עבודתן ברשויות, נשים יוכלו לקבל שכר נאות, שחברי וחברות מועצה יעשו את עבודתם בשכר וכך נוכל לפתוח את הדלת לתוך עשייה יותר משמעותית.
סתיו שפיר: כל עוד העבודה הזאת היא עבודה התנדבותית, אנחנו כולנו יודעים להיכן הדבר הזה מוביל ומה הפוטנציאל המקסימלי שלו.
סתיו שפיר: אם אנחנו רוצים להכניס יותר נשים לתפקידים האלה, חייבים גם לשפר את השכר ובכלל את תנאי העבודה בתוך המועצות ולהפוך את התפקיד הזה לתפקיד שניתן לעשות אותו בהיקף משרה יותר גדול, תוך השקעת זמן ומשאבים ותשומת לב בכל התהליכים העירוניים.
סתיו שפיר: בעבר אני הגשתי הצעת חוק כזאת אבל היא הופלה על ידי הממשלה.
סתיו שפיר: זה אחד הדברים שצריך להתקדם בו.
סתיו שפיר: הנושא השני שבעיני הוא אחד הפתרונות הכי מעניינים שיכולים גם להגביר את השוויון, ובעצם אולי שלב אחד נוסף אחרי התקציב המגדרי, זה תקציב השתתפותי עירוני.
סתיו שפיר: תקציב השתתפותי במובן שכל רשות מקומית שמה נתח מסוים מהתקציב שלה להחלטת השכונות עצמן איך להשתמש בתקציב, כאשר בדרך כלל זה עובד בצורה דיפרנציאלית כך שהשכונות הקשות יותר או העניות יותר מקבלות נתח תקציבי יותר גדול והחלטה מה עושים עם התקציב הזה היא החלטה של התושבים בלבד.
סתיו שפיר: כדי שהתושבים יקבלו החלטה, הם חייבים להיכנס להליך של קבלת החלטות באופן דמוקרטי, להיכנס לישיבות, לפרוס את כל האפשרויות שעומדות בפניהם ולהחליט מה לעשות.
סתיו שפיר: רק תחשבו איך הדבר הזה משפיע ברמת הרחוב והשכונה.
סתיו שפיר: הרי מי חוץ מהתושבים או התושבות יודעות בדיוק איפה ברחוב הן מרגישות בטוחות יותר.
סתיו שפיר: למי מאתנו זה לא קרה שעברנו דירה אפילו באותה עיר – לי זה קרה הרבה פעמים – והרגשתי ממש הבדל של 180 מעלות בתחושת הביטחון שלי וניסיתי לחשוב מה היה שם.
סתיו שפיר: היו פשוט עניינים של תאורה ברחוב.
סתיו שפיר: נקודה.
סתיו שפיר: רק זה.
סתיו שפיר: זה פשוט שינה לחלוטין את הביטחון האישי שלי.
סתיו שפיר: ברגע שנשים שותפות לקבלת ההחלטות, נשים בכל הגילים, על השכונה שלהן, עלה רחוב שלהן, ומקבלות גם את האמון הזה מהרשות וגם את היכולת לחבור ביחד כדי להגיע להחלטה הכי טובה שמשפרת את מצבן, אנחנו מיד נראה את השיפור.
סתיו שפיר: זאת מדרגה מעל תקציב מגדרי, קביעה של הנשים על איך נראה התקציב שלהן וזה הדבר הכי אפקטיבי שאפשר לעשות גם בצרכים של שיפור התשתיות ושיפור התנאים בשכונה אבל גם כדי לתת להן תחושה של כוח.
סתיו שפיר: לתת לאזרח תחושה וחוויה של כוח אפקטיבי, איך פוליטיקה יכולה להשפיע על החיים שלנו לטובה ולא להיות הדבר המנותק הזה שאנחנו רגילים לו לצערנו והוא לא משרת אותנו יותר מדי.
סתיו שפיר: ככל שניתן ליותר אזרחים את החוויה של פוליטיקה חיובית, כך אנחנו גם נכניס אנשים יותר טובים לתוך הפוליטיקה גם המקומית וגם הארצית.
סתיו שפיר: בעיני זה מאבק שכולנו צריכות לקחת על עצמנו.
סתיו שפיר: אני מנסה לקדם את זה מול ראשי הרשויות.
סתיו שפיר: ככל שנוכל יותר ללכת בכיוונים האלה, אני חושבת שנוכל להכניס אנשים יותר טובים לתוך העבודה הזאת.
סתיו שפיר: מילה אחת על תקציב מגדרי.
סתיו שפיר: חבל שעאידה לא כאן כי היא מקדמת את הנושא הזה מאוד ועושה זאת כבר שנים.
סתיו שפיר: הבעיה המרכזית בעשיית תקציב מגדרי ברשויות היא שהתקציב שלהן הוא פשוט לא שקוף.
סתיו שפיר: לא רק שהוא לא שקוף אלא כל רשות כותבת את התקציב שלה איך שהיא רוצה לכתוב אותו והיכולת שלנו לעשות השוואות בין תקציבים של הרשויות ולעשות חיתוכים כדי להבין באמת להיכן הכסף הולך, היא ממש קרובה לאפס.
סתיו שפיר: בוועדת השקיפות עבדנו בשנתיים האחרונות הרבה על מנת לנסות לקדם סטנדרט קבוע לשקיפות תקציבית שיחול על כל הרשויות.
סתיו שפיר: כלומר, כמו תקציבי משרדי הממשלה.
סתיו שפיר: לאחרונה גם הגשתי הצעת חוק שמעל 50 חברי כנסת חתומים עליה והמטרה שלה היא לשים את הסטנדרטים האלה.
סתיו שפיר: משרד הפנים קצת חשש – נאמר זאת בעדינות – מהכנסת סטנדרט כזה ואיך סטנדרט כזה יתקבל ברשויות המקומיות אבל האינטרס הציבורי, חד משמעי.
סתיו שפיר: אם אין תקציב שקוף, היכן שאין שקיפות, אתם יודעים מה יש.
סתיו שפיר: יש שחיתות.
סתיו שפיר: אם אין תקציב שקוף ואם אין סטנדרט קבוע איך עושים את התקציבים, ואני מדברת על כל ההוצאות, על ההתקשרויות, על המכרזים, על הת"ברים, כל דבר שנמצא בפנים, אם הדבר הזה לא שקוף לאזרח, אנחנו חייבים לחשוש שהתקציב הזה לא נועד לשרת אותנו כאזרחים.
סתיו שפיר: מי שמשרת את האזרח, לא אכפת לו לפתוח את התקציב אלא להפך, הוא רוצה להראות מה קורה בתקציב שלו.
סתיו שפיר: עשינו עם זה תהליך מאוד ארוך מול הממשלה שהגיעה למצב שהיום תקציב המדינה הוא סוף סוף שקוף, אפשר לראות גם את כל השינויים התקציביים בזמן אמת וכך עצרנו שחיתויות במיליארדי שקלים.
סתיו שפיר: הדבר הזה חייב לקרות ברשויות מקומיות שהן הפוליטיקה שהכי קרובה לכם, לנו האזרחים, בהקדם האפשרי והעובדה שב-2018 זה עדיין לא קורה, מעידה על בעיה חמורה מאוד.
סתיו שפיר: שוב, תודה רבה לכולכם.
מזל שאול: אני אחזק אותך כי באמת כל הנושא של ייצוג, הגדלת ייצוג נשים ברשויות המקומיות ובשלטון, כשהן תיכנסנה לעמדות האלה, אני חושבת שהן יותר פתוחות לנושא הזה של שקיפות ברמת הרשויות המקומיות, מה שלא קורה היום לצערנו.
מוסי רז: תודה, סתיו.
אביבה חלבי: אם אפשר, הערה.
אביבה חלבי: אני חושבת שרצון טוב הוא לא מספיק.
אביבה חלבי: אם יהיה גיבוי מבחינת חקיקה כמו שמשרדי הממשלה צריכים לתת היבטים מגדריים של התקציב, שזה יחלחל לרשויות המקומיות, וכמו שאם בוועדות, הרי כל החיים שלנו נקבעים ברמת הרשות המקומית בוועדות, אם זאת ועדת שמות, אם זאת ועדת תקציבים, אם זאת ועדת מכרזים וכולי.
אביבה חלבי: גם בדירקטוריונים, דרך אגב, אין 30 אחוזים ייצוג לנשים כי זה רצון טוב או מודעות מגדרית אלא יש חוק.
אביבה חלבי: בלי חוק זה לא עובד.
אביבה חלבי: לכן, אם הממשל המרכזי יוכל לתמוך ולקדם את העניין הזה שגם בוועדות, בכל הוועדות המקומיות, הוועדות בתוך רשות מקומית, תהיה חובת ייצוג של נשים, לפחות 50 אחוזים, אני בטוחה שההחלטות יהיו עם היבטים מגדריים הרבה יותר משמעותיים.
מוסי רז: 50 אחוזים בוועדה זאת בעיה בוועדה שיש בה מספר אי-זוגי.
קריאה: אפשר לפתור אותה.
קריאה: תהיה אישה אחת יותר.
סתיו שפיר: בכל מקרה נשים צריכות לעשות יותר תפקידים.
סתיו שפיר: אני חייבת להעיר משהו לגבי החוק.
סתיו שפיר: כשאני נכנסתי לוועדת כספים וגיליתי את השיטה המושחתת מאוד שפעלה בוועדה במשך שנים להעברת כספים מיד ליד ומתחת לשולחן לצרכים פוליטיים, הדבר שהכי הפתיע אותי היה שכבר היה חוק שאמור למנוע את זה.
סתיו שפיר: כלומר, לא יכולתי ללכת לחוקק חוק אחר שיאמר לחברי הכנסת בואו תעמדו בחוק.
סתיו שפיר: יש חוק.
מוסי רז: צריך לעשות חוק שחובה לקיים את החוקים.
סתיו שפיר: הסיפור הוא בפרקטיקה.
סתיו שפיר: כדי שהדבר הזה יהפוך למציאות, אני הגשתי חוק שמחייב את הרשויות לעמוד בסטנדרט של שקיפות מאוד בדומה למשרדי ממשלה כדי להסביר בדיוק איך הדברים האלה צריכים להיות ובאיזה משבצות.
סתיו שפיר: בסוף, כדי לגרום לדברים האלה להתממש, זה לא מספיק שאני אעביר את החוק אלא חייבים שבתוך הרשויות תתחיל להיות עבודה משמעותית שמוודאת שהתקציבים האלה חשופים, שמעלה את המודעות של הציבור לכך שהתקציבים חייבים להיות חשופים, שהיא מעוררת מודעות בכלל למה שקורה לפרטים הקטנים שבתוך התקציב שהם המקומות בהם המון פעמים קורים הדברים הגדולים ומכניסה את הציבור למודעות של איך הדבר הזה עובד.
סתיו שפיר: ברגע שיש סטנדרטים, ברגע שהציבור שותף, אז כבר מאוד מאוד קשה להחזיר את הגלגל לאחור.
סתיו שפיר: מרגע שהתקציב פתוח, וכך אנחנו נהגנו בוועדת כספים, בהתחלה פשוט העליתי בעצמי את התקציבים לאינטרנט כל הזמן, לפייסבוק, אבל מרגע שזה פתוח, כבר מאוד מאוד קשה לרשויות לחזור בהן כי זהו, הציבור כבר התרגל לזה שזה חשוף.
מוסי רז: עורכת דין מרים זלקינד, שדולת הנשים.
מרים זלקינד: אני באתי היום לדבר על תופעה של הדרת נשים ועל המרכזיות שלה ומה קורה כשהיא מגיעה לשלטון המקומי.
מוסי רז: יש לך דוגמה מהיום.
מרים זלקינד: אכן.
מרים זלקינד: בכל זאת אני רוצה לומר מילה כי זה עלה כאן בנושא אחר שהוא גם מאוד חשוב בעיני, על ביטחונן של נשים ברשויות המקומיות.
מרים זלקינד: זה עלה בכל מיני דרכים אבל לא נאמרה המילה הטרדות רחוב.
מרים זלקינד: זה משהו שהשיח הפמיניסטי לצערי עוד לא מספיק עוסק בו כתופעה.
מרים זלקינד: זאת סתם הערת אגב.
מרים זלקינד: נתחיל בזה ששדולת הנשים עוסקת בשנים האחרונות באינטנסיביות רבה בנושא של הדרת נשים במרחב הציבורי.
מרים זלקינד: אנחנו רואים שזאת תופעה שמתפשטת כמעט בכל מקום והיא מהווה את אחד האיומים הגדולים ביותר על רווחתן של נשים ועל מקומן הפיזי ממש במרחב הציבורי.
מרים זלקינד: אנחנו רואות שזה קורה כמעט בכל מרחב, ברחוב, בזירת העבודה, בזירת התרבות, בספורט, באקדמיה, וזה נוגע באופן ישיר מאוד גם למה שמתרחש ברשויות המקומיות.
מרים זלקינד: היכן שנשים סיכה ברחבי הארץ, נמצא מקום שהתרחשה בו הדרת נשים או הפרדה או שלט שאומר שנשים צריכות להתלבש בצניעות.
מרים זלקינד: למרות שהציבור מכיר את המונח הדרת נשים, זה עדיין מיוחס לתופעות קיצון ואין הבנה מספיק טובה של ממדי התופעה והסכנות שלה.
מרים זלקינד: כאשר אנחנו מדברות על הדרת נשים, אנחנו לא מדברות רק על סיטואציות כמו מימין בהן נאמר במפורש שהכניסה לנשים אסורה, שהן אולי באמת הסיטואציות החמורות ביותר ואלה שדוקרות לנו יותר מכל את העין, אלא יש תופעות גם אחרות בהן הפרדה של נשים וגברים, כמו ראינו עכשיו בתל אביב עם משיח בכיכר שזה מקרה שהצלחנו לשמחתנו לגרום לכך שהעירייה תבטל את האירוע תוך כדי הדרת נשים.
מרים זלקינד: אם אלה דרישות מיעוט מנשים, אם זה מניעת שירת נשים, באמת הדוגמאות הן כמעט רשימה בלתי נגמרת של דוגמאות.
מרים זלקינד: כדי לסבר את האוזן, בהרצליה יש חוק שבו לנשים אסור לעבור בהליכת הבוקר שלהן כי יש שם חוק נפרד והן צריכות לעשות עיקוף מאוד מאוד גדול.
מרים זלקינד: בירושלים יש עכשיו מתחם החלקה על קרח שמופרד בין גברים לנשים במשך חלק מתקופת פעילותו.
מרים זלקינד: רחובות בבית שמש שלנשים אסור להיכנס אליהם ויש שלטי צניעות.
מרים זלקינד: מופעי יום העצמאות ברחבי הארץ שכמעט ואין נשים על הבמות ואומרים שזה כאילו תמים אבל תכל'ס זה נובע מדרישות של הציבור שלא רוצה לראות נשים על הבמה כי זה לא נעים לחלק מהציבור לשמוע שירת נשים.
מרים זלקינד: באמת אין סוף דוגמאות שבסופו של דבר גורמות לכך שנשים מתחילות להיתפס כמפגע צניעות.
מרים זלקינד: משהו שאם הוא נמצא במרחב הציבורי, אם נשים נמצאות במרחב הציבורי, משהו נפגם בקדושת המקום וזה באמת לוקח אותנו מאות שנים אחורה לתקופה שאנחנו לא רוצות ורוצים לחזור אליה.
מרים זלקינד: דיברנו על הדוגמאות השונות למקרי הדרה ועכשיו יש בירושלים תופעה של מעיינות שנשים מסולקות משם.
מוסי רז: יש שם מחאה יפה.
מרים זלקינד: נכון.
מרים זלקינד: נקווה שהיא תמשיך.
מרים זלקינד: גם במקומות שהם לכאורה תמימים ואפילו עם אופי מאוד חילוני, ערים כמו כפר סבא שאף אחד לא חשב בעבר שמשהו יכול לקרות בהן, אנחנו רואים שילדים וילדות מופרדים.
מרים זלקינד: לשלטון המקומי כמובן יש חלק מאוד מאוד חשוב בטיפול בתופעה הזאת, מכיוון שכמו שראינו חלק גדול מהמופעים של ההדרה וההפרדה מתרחשים בשטח השלטון המקומי, במקום שבו הוא קובע איך ייראו הדברים.
מרים זלקינד: לכן ניהול עירוני דמוקרטי צריך לאפשר הכללת קהלים דתיים וחרדיים בלי להפלות נשים, בלי למשטר אותן, בלי להשתיק אותן.
מרים זלקינד: ניהול כזה כמובן יכול לכלול תכנים קהילתיים לקהל הדתי בלי לקבוע הפרדה מגדרית ובלי להדיר נשים מהבמות.
מרים זלקינד: בפועל אנחנו מציעות כמה דרכים להתמודד עם התופעה המתפשטת הזאת ולבלום אותה.
מרים זלקינד: הדבר הראשון הוא לפעול לכך שההתחייבות למנוע ולמגר תופעות של הדרת נשים תיכנס לתוך ההתחייבות שנותנים מועמדים ומועמדות בבחירות לרשויות המקומיות.
מרים זלקינד: שזה ייכנס להסכמים הקואליציוניים.
מרים זלקינד: שכל אישה וגבר שמתמודדים על מקומן ברשויות המקומיות ידעו שהם חייבים להצהיר מה עמדתם ושהם מתכוונים להילחם בהדרת נשים ובהפרדה.
מרים זלקינד: לאמץ את ההחלטה על מיגור הדרת הנשים שניתנה לפני כמה שנים, החלטת ממשלה, על ידי משרד הפנים והרשויות המקומיות, דבר שלצערנו לא קרה עד היום.
מרים זלקינד: לבצע ברמת הרשויות המקומיות חינוך והסברה על נושא של הדרת נשים, מה זה, מה התופעות, מה אסור שיהיה, מה מותר.
מרים זלקינד: למנות אחראית על נושא הדרת נשים ברשויות, מישהי שאפשר יהיה לפנות אליה, שתוכל לקבוע, במיוחד במקומות בהם יש קהלים דתיים וחרדים גדולים, איך צריכים להיראות אירועים בכך שעל הבמות יופיעו נשים, בכך שלא תתבצע הדרת נשים.
מוסי רז: באמת, איך?
מוסי רז: מה צריך לומר לחב"ד?
מרים זלקינד: אנחנו אומרות לחב"ד דבר מאוד פשוט.
מרים זלקינד: ברגע שזה המרחב העירוני, זה לא אירוע פרטי, הוא לא נמצא אי שם, הוא קובע את המרחב הציבורי ואת האופי שלו, כל אירוע כזה צריך לכלול נשים והוא לא יכול לא לעשות הפרדה ולא לעשות הדרה.
מוסי רז: אבל בפעם הבאה מה שהם יעשו, הם יבקשו אישור בלי לומר שיש הפרדה והם יאמרו שכולם מוזמנים אבל הפרדה תהיה על רקע וולנטרי.
מרים זלקינד: אין ספק שכאשר מדברים על וולנטריות, זה הרבה יותר קשה להתמודדות אבל אני חושבת שקביעה אחראית שעוסקת בנושא של הדרת נשים, בדיוק נועדה למנוע מקרים של מחטפים ברמה העירונית בהם דברים כאלה קורים.
מרים זלקינד: אם היא יודעת איזה אירוע עירוני הולך להתרחש והיא יודעת שעלולה להיות כאן סכנה כזאת, היא תוכל לנסות למנוע את הניסיון הזה להפרדה.
מרים זלקינד: זה אחד הפתרונות שאנחנו חושבות שיכול להיות כאן.
מרים זלקינד: כמובן שעם הבחירות לרשויות המקומיות שמתרחשות ממש תכף, זה נושא שאנחנו חושבות שצריך להיות על סדר היום הציבורי, אם לא לומר בראשו, כי אנחנו ממש נאבקות כאן על אם יהיו נשים ברחוב, לא פחות ולא יותר, ומי שלא מבין את זה עדיין, הגיע הזמן שיבין.
מוסי רז: שולמית גרטל, אגף תכנון, משרד הבינוי והשיכון.
מזל שאול: אני יכולה להוסיף מהפרקטיקה שלנו מהישוב, מאזור, שם אני גרה.
מזל שאול: באירועים כאלה שהיו מתוכננים לאירועים מופרדים, בחלק מהאירועים המועצה הדתית עשתה אזור מופרד ויש אפשרות לבחור את האזור המופרד וגם אזור שהוא בעצם לא מופרד.
מזל שאול: היו בעצם שלושה אזורים.
מרים זלקינד: זו בעצם הדרך לעשות בסופו של דבר הפרדה מוחלטת.
מזל שאול: לא.
מזל שאול: היו שם משפחות שבחרו לשבת יחד והיו משפחות שבחרו להיות באזור המופרד.
מרים זלקינד: התאמה תרבותית.
מרים זלקינד: צעד אחד בדרך למשהו אחר.
שולמית גרטל: אני חייבת לציין שאני עובדת באגף תכנון במשרד הבינוי והשיכון ואנחנו יותר מ-80 אחוזים נשים מתכננות ערים ואדריכליות.
שולמית גרטל: המשרד שלנו פעיל גם בזירה הבינלאומית בנושא של עירוניות ומגדריות בתכנון, גם ברמה המקומית, ואנחנו לוקחים בחשבון את כל המגמות.
שולמית גרטל: אתגר העירוניות בישראל בעצם קשור למגמות של גידול דמוגרפי, של התחזית לביקוש.
שולמית גרטל: רק לסבר את האוזן, 67,000 יחידות דיור נוספות בשנה כאשר רק למגזר החרדי עד 2035 אנחנו אמורים לייצר מעל 200,000 יחידות דיור.
שולמית גרטל: יש החלטת ממשלה 922 שמכילה גם את הנושא של מגורים למגזרים של המיעוטים.
שולמית גרטל: יש את החלטת ממשלה 1823 שמדברת גם על המגורים למגזר החרדי.
שולמית גרטל: כמובן המטרה הכללית שלנו היא יצירת איכות חיים נאותה, שוויונית והכלה של כל האוכלוסיות.
שולמית גרטל: אנחנו יוזמים ומקדמים שכונות חדשות לכל המגזרים, למגוון האוכלוסיות, למגזרים שונים ואוכלוסיות מגוונות לחלוטין.
שולמית גרטל: כפי שאמרתי, אנחנו שמים דגש על בנייה איכותית לסביבת מגורים הולמת ומכילה.
שולמית גרטל: לטובת העניין אנחנו עורכים תדריכי תכנון בכל נושא העירוניות, הבנייה והפיתוח.
שולמית גרטל: החוברות והתדריכים הם זמינים לציבור באינטרנט, שם אנחנו גם מתמקדים בנושאים של מגדריות.
שולמית גרטל: אנחנו גם מתחשבים באוכלוסיות השונות ובמגמות ושינויים.
שולמית גרטל: אנחנו יודעים שיש אוכלוסיות שמרניות בתרבות מסורתית ואנחנו בעצם מתמקדים בלמידה של האוכלוסיות האלה.
שולמית גרטל: אנחנו עושים את זה במסגרת סקרי עמדות ופעילויות לשיתוף הציבור.
שולמית גרטל: אנחנו רואים את האדם ברמה הכללית ומתחשבים בצרכים הייחודיים שלו.
שולמית גרטל: כשאנחנו יוצאים לתכנן עירוניות טובה ומכילה ושוויונית, אנחנו שואלים את עצמנו קודם כל, בהכנת התכניות שלנו, מי זאת אוכלוסיית היעד, בשכונה או ברובע או בעיר בה אנחנו מתכננים.
שולמית גרטל: האם יש צרכים של קבוצות שיוך, קבוצות ששייכות למגזרים שונים, לגילים שונים, לילדים, לנשים, לגיל השלישי.
שולמית גרטל: אנחנו גם שואלים האם יש צרכים מיוחדים.
שולמית גרטל: נשים, לפי הבדיקות שלנו ולפי ההתמקדות שלנו, הן מרכיב משמעותי באוכלוסייה והן אוכלוסיית יעד לא קטנה בתכנון העירוני.
שולמית גרטל: פעם, כאשר היינו ממפים את הצרכים של הנשים, היינו הולכים על דברים כמו תאורה נכונה על מנת להבטיח את ביטחון הנשים, על מדרכות ידידותיות לעגלות ועל גני ילדים כי ילדים נחשבים לתחום הנשיות.
שולמית גרטל: היום אנחנו מדברים יותר על תפיסה של המשפחה כי בעצם יש את הג'נדר מיין סטרימינג ויש את השוויון בין המגדרים ולכן אנחנו לא משייכים את הנקודות האלה דווקא - ובמיוחד לא באוכלוסייה הרגילה - לנשים במיוחד.
שולמית גרטל: כפי שאמרתי, אנחנו כן חוקרים ולומדים ומתכננים תכנון מיוחד לאוכלוסיות המסורתיות יותר, לאוכלוסיות בתרבות שונה, תרבות שמרנית יותר, ואנחנו גם מגלים שהצרכים של אישה בדואית לא זהים לצרכים של האישה החילונית וכמובן לא לצרכי של האישה החרדית, אבל לא תמיד.
שולמית גרטל: יש הרבה דברים שהם באמת חופפים.
שולמית גרטל: (היו"ר עאידה תומא סלימאן)
עאידה תומא סלימאן: איך אתם יודעים את זה?
עאידה תומא סלימאן: מה אתם עושים?
שולמית גרטל: אני אומר איך אנחנו יודעים.
עאידה תומא סלימאן: איך יודעים מה הצרכים של האישה הבדואית?
שולמית גרטל: שאלה טובה מאוד.
עאידה תומא סלימאן: וכמה היא שונה מהחילונית היהודית?
שולמית גרטל: אני אתן דוגמה.
שולמית גרטל: קודם כל, אני יכולה לומר שבעבר עבדנו במשותף עם רשות הבדואים ואנחנו באמת יצאנו לסקרים ולשיתוף ציבור, שיתוף של נשים ושיתוף של גברים.
שולמית גרטל: אבל כאן אני אתמקד בדוגמה של חרדים דווקא.
עאידה תומא סלימאן: לפני שמתמקדים, אני ראיתי את המצגת שלכם והיא מאוד ארוכה ומפורטת.
שולמית גרטל: לא, היא לא תהיה ארוכה.
עאידה תומא סלימאן: איך בודקים את הצרכים של הנשים בתכנון ובנייה ברמה של המשרד.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, איך המשרד עושה את זה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני הוא שאלה שאולי תסבירי לי פעם אחת כי ניסיתי לקבל תשובה מהמשרד.
עאידה תומא סלימאן: למשל הצרכים השונים הם אלה שקובעים שהשטחים הציבוריים בתכנון כפרים וערים ערביות הם חצי מהשטח הציבורי לתכנון ישובים יהודים.
עאידה תומא סלימאן: זה בכלל הצרכים או בגלל מה?
שולמית גרטל: זה כנראה בגלל אילוצים.
שולמית גרטל: זה לא בגלל התכנון.
שולמית גרטל: אנחנו מדברים כאן על תכנון סטטוטורי, כאשר התכנון של היום עובד לפי נוסחאות של מתן שטחים ציבוריים.
עאידה תומא סלימאן: ההוראה שלכם, של משרד הבינוי והשיכון, הכי ברורה שיצאה היא שהשטח הציבורי בישובים ערבים הוא חצי מהשטח הציבורי כאשר אתם נותנים את הסטנדרטים של התכנון.
עאידה תומא סלימאן: על סמך מה זה נקבע?
שולמית גרטל: אני לא מכירה קביעה כזאת.
שולמית גרטל: אני כן יכולה לומר שכל תכנית שאנחנו פותחים ואנחנו שואלים את השאלות שציינתי, אנחנו בעצם הולכים ובודקים מה הצרכים ואנחנו מוסיפים - - -
עאידה תומא סלימאן: איך הולכים ובודקים?
שולמית גרטל: אני אומר לך בעוד רגע כי זה בעצם השקף.
שולמית גרטל: אנחנו לפעמים מוסיפים.
שולמית גרטל: יש בעצם מדריך להקצאות קרקע לשטחי ציבור ואנחנו מוסיפים על המומלץ.
שולמית גרטל: המדריך הזה הוא בין-משרדי.
עאידה תומא סלימאן: בואי נעשה דבר כזה.
שולמית גרטל: שאלת שאלה ואני רוצה לענות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בדיון בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא בהרצאה באוניברסיטה, כך שיש לי את הזכות לשאול את השאלות החשובות לדיון שלנו.
שולמית גרטל: אני רוצה לענות לך.
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש שמשרד הבינוי והשיכון ישלח לי בדיוק מה הן ההוראות בעניין התכנון לשטח ציבורי בישובים היהודים ובישובים הערביים.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, ואני יכולה להוציא את זה מהפרוטוקולים של הדיונים הקודמים, אני כבר שאלתי את השאלה הזאת ואני רוצה תשובה מאוד ברורה למה זה שונה.
עאידה תומא סלימאן: למה השטח הציבורי לאוכלוסייה היהודית יותר גדול מהשטח הציבורי כאשר מתכננים לאוכלוסייה הערבית.
שולמית גרטל: אני מוכנה לחקור את העניין.
שולמית גרטל: אני לא מכירה הנחיה כזאת מפורשת.
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש שאחר כך תשלחו לי את התשובה.
שולמית גרטל: אנחנו יודעים מה הצרכים.
שולמית גרטל: קודם כל, יש לנו ניסיון ואני לקחתי את החרדים, את הנושא של תכנון עבור המגזר החרדי, כדוגמה.
שולמית גרטל: יש לנו ניסיון בביתר עילית, במודיעין עילית, באלעד, בבית שמש, בירושלים, בבני ברק ואנחנו בעצם לומדים מהניסיון ומהבדיקות שאנחנו עורכים לפני התחלת התכנון.
שולמית גרטל: יש בעצם שני דברים שאנחנו צריכים להתמקד בהם כשאנחנו מדברים על אוכלוסייה מסורתית ושמרנית.
שולמית גרטל: ראשית, חלוקת התפקידים בין המגדרים, שזה מאוד חשוב.
שולמית גרטל: יש לזה השפעה על הפרוגרמה לתכנון ובדיוק שאלת את השאלה הזאת ואני אומרת שבתכנון במגזר החרדי, שזו הדוגמה, אנחנו מוסיפים שטחים לשטחי ציבור ואין לנו דרך אחרת לתכנן עיר לציבור מיוחד זה ולתת מענה לצרכים שלו.
שולמית גרטל: אני מסבירה.
שולמית גרטל: יש הפרדה בין בנים לבנות בבתי הספר ובלימוד העל-יסודי וגם בלימוד לתארים.
שולמית גרטל: בעצם יש הפרדה וזה כבר אומר לך שצריך להוסיף שטחים.
שולמית גרטל: יש יותר ילדים.
עאידה תומא סלימאן: זה קצת מתנגש עם האמירה שאמרת בהתחלה שיש היום ראייה של שוויון מגדרי ואתם לוקחים אותה בחשבון בתכנון, ועכשיו בעצם מה שאני שומעת זה שהתכנון מקבע מציאות קיימת.
שולמית גרטל: אני לא חושבת שדרך התכנון אני יכולה לגרום לחרדים פתאום לחשוב שזה בסדר שבנים ובנות לומדים ביחד.
שולמית גרטל: אני לא יכולה לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: לכן שאלתי כל הזמן, ועוד לא קיבלתי תשובה, איך ממפים את הצרכים ואיך משתפים את הציבור בתכנון.
שולמית גרטל: אנחנו במגזרים המיוחדים, זאת אומרת, אם אנחנו מדברים על חרדים, למשל, בשנה האחרונה ערכנו סקר עמדות, שאלונים, עבדנו עם חברת סקרים, עם חברת שפירא הלרמן מתכננים, קיבלנו תוצאות מהשאלונים וגם עשינו קבוצות מיקוד לאוכלוסייה.
שולמית גרטל: עשינו גם ראיונות מקצועיים.
שולמית גרטל: מה זה קבוצות המיקוד?
שולמית גרטל: פתאום גילינו, בעצם יצא לנו לשמוע את הנשים ופתאום גילינון שאי אפשר לעשות קבוצת מיקוד נשים-גברים כי הם לא ישבו ביחד.
שולמית גרטל: לכן אנחנו שמענו את הנשים ויצא לנו שהדיבור של הנשים בעצם הוביל אותנו לעירוניות הכי טובה - בגלל הצרכים שלהן – שיכולנו לחשוב עליה.
שולמית גרטל: כאן אני אציין כמה דברים ואני אסכם בשקף הזה, ברשותך.
שולמית גרטל: הצרכים התכנוניים של הנשים במגזר החרדי שיש להן הרבה מאוד ילדים, ואלה משפחות מרובות ילדים, דרך אגב, זה גם משפיע על צפיפות המגורים כי בעצם אם באוכלוסייה הכללית אנחנו מדברים על 3.2 בערך למשק בית, כאן אנחנו מדברים על מעל 5-5.5 אנשים לדירה ואנחנו מדברים על שטחי ציבור בהתאם ולכן צריך יותר שטחים ציבוריים ואפילו יותר גינות.
עאידה תומא סלימאן: אצל הערבים זה לא עבד שיש להם הרבה ילדים.
שולמית גרטל: אני אסביר.
שולמית גרטל: אלה צרכים שיצאו מהראיונות עם הנשים.
שולמית גרטל: הרעיון הוא שהנשים, בגלל הדרישות שלהן, הן עובדות במקומות מותאמים לנשים.
שולמית גרטל: זאת אומרת, שירותים בנפרד ואפילו לפעמים ישיבה בנפרד מהגברים.
שולמית גרטל: זה מה שהן דורשות.
שולמית גרטל: בהתעמלות או בשחייה הן צריכות פרטיות.
שולמית גרטל: אני הבאתי את קופות החולים כקוריוז כי אני מדברת על ההשלכות התכנוניות.
שולמית גרטל: קופות החולים, בזמן האחרון, יש תופעה שבכמה מקופות החולים הן מציעות למגזר החרדי כניסה לנשים וכניסה לגברים.
מרים זלקינד: אסור שזה יהיה.
שולמית גרטל: אני מדברת על הדרישות.
מרים זלקינד: אתם לא יכולים לעשות את זה.
שולמית גרטל: לא אמרתי שמשרד השיכון מתכנן כך.
שולמית גרטל: אנחנו בכלל לא מתכננים קופות חולים.
שולמית גרטל: נגישות.
שולמית גרטל: משרד השיכון לא מתכנן קופות חולים.
שולמית גרטל: זה משהו שהקופות מציעות לנשים.
שולמית גרטל: אנחנו היינו מופתעים מהתופעה הזאת אבל היא קיימת.
עאידה תומא סלימאן: אומרים נגישות, מבינים מהי נגישות, אחריות, חינוך ופרנסה.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להיכנס לזה כי זמננו מאוד מוגבל.