GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתי קליטניק: כמו שנעמה ציינה, חוזר שיצא מסמנכ"ל לפיקוח קופות חולים יושב על שולחנו של המנכ"ל וממתין לאישורו לאחר שוועדה מקצועית בחנה וטיפלה בכלל הפרסומים אשר הוצגו פה.
איתי קליטניק: נקודות ספציפיות שאנחנו מקבלים ותלונות ספציפיות אכן מטופלות וכן נשלחות הוראות לקופות לעניינים ספציפיים.
איתי קליטניק: זה הפרו אקטיבי לתלונות נקודתיות.
איתי קליטניק: החוזר רוצה לטפל בעניין רוחבי שלא יגיעו למצבים כאלה שנצטרך לטפל בכל תלונה ספציפית - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, בינתיים על המידע שניתן.
עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי באופן הכי ברור ושאלתי אם יש תשובה ואתם יכולים להגיד לי אין.
איתי קליטניק: אז כן, אבל זה כן מטופל, בסדר, אבל לגבי רק צעדים של אכיפה מעבר להוראות ישירות של הרגולטור לקופות החולים אין לנו בחוק סנקציות כספיות או דברים כאלה שאנחנו יכולים לבצע מעבר לשליחת נהלים ומכתבים.
עאידה תומא סלימאן: אז כנראה אנחנו נצטרך לבדוק גם את העניין של סנקציות במקרה הזה, האם אפשר לקבוע משהו, אני לא יודעת, צריך לבדוק את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: ומצד שני גם אכיפה היא לא רק בלקבוע סנקציות, אכיפה גם כרוכה הרבה פעמים בבקרה, בלבדוק אם הדברים מתקיימים.
עאידה תומא סלימאן: מה חשיבות של נוהל אם לא בודקים אם הוא ממולא או לא.
איתי קליטניק: לגבי בקרות אמנם לא ציינתי, אנחנו עושים בקרות אחת לחודש בכלל מחוזות קופות החולים, כל פעם בקופה אחרת במחוז אחר, וגם ההוראות לגבי הדרת נשים וכמובן הוראות החוק והוראות החוזה נאכפות ונבדקות.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שתגיעו בקרוב לסניף לאומית שפרסם את המודעה הזו.
איתי קליטניק: אנחנו קיבלנו גם למשרד את אותה תלונה והחוזר שיושב על שולחנו של המנכ"ל אמור לטפל בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז אנחנו נדרוש אחר כך לשמוע על הטיפול ומה בדיוק היו ההחלטות.
עאידה תומא סלימאן: אבנר פורת, ארגון חותם, בבקשה.
אבנר פורת: שלום.
אבנר פורת: אני חושב שהדברים של עורכת הדין זילבר יחד עם חברת הכנסת מיכאלי שדיברה אחר כך הוכיחו איך לוקחים נושא שהוא מתחיל מרצון למנוע פגיעה בנשים והופכים אותו להיות, ושום מכבסת מילים לא תעזור לשנות את זה, הופכים את זה להיות פשוט כפייה של ערכים מסוימים.
אבנר פורת: ערכים שעורכת הדין זילבר קראה להם משוואות יסוד שהן כמו חוק פיתגורס, כלומר שמי שלא מאמין בהן לא נאור מספיק, מי שמאמין בערכי ההלכה היהודית שמזה אלפי שנים עם ישראל חי לפיהן הוא לא נאור, הוא עדיין לא מספיק מתקדם והוא לא הגיע לאותן משוואות יסוד כי כמו שהוא לא אולי לא מבין את משפט פיתגורס.
אבנר פורת: במסגרת זה אפשר להנחות את עיריית תל אביבי לא לקיים אירוע סליחות, אירוע דתי, בגלל שאלה שמופיעים על הבמה יהיו רק גברים כפי ההלכה היהודית, במסגרת זה זה לגיטימי למנוע ו- - - במקרה זה למנוע אירוע של הקפות שניות בגן סאכר כשהמשתתפים מעוניינים לרקוד בהפרדה או כשסטודנטיות מהאוניברסיטה העברית מעוניינות לשים לעצמן מחיצה לרקוד מאחורי מחיצה.
אבנר פורת: במסגרת זה אפשר להילחם ברצון של הפרדה מגדרית, כי אנשים, אותם סטודנטים רוצים ללמוד לבד ומאפשרים להם, עושים להם טובה כי עדיין, כדי לשתף אותם אז בתואר ראשון.
אבנר פורת: ואפשר לכפות על עיריות שרוצות להתנהל, עירייה חרדית שרוצה להתנהל לפי ההלכה היהודית, שהעובדים שלה הם עובדים חרדים, להתנהל.
אבנר פורת: אפשר לכפות על עיתונים פרטיים איזה תמונות הם יעלו ואיזה תמונות לא יעלו.
אבנר פורת: הדבר הזה, אין דרך אחרת לתאר אותו חוץ מאשר כפייה של ערכים של מי שמאמין באותם עקרונות יסוד ורוצה להחיל אותם לאותו ציבור חשוך פרימיטיבי שחי על פי היהדות כדי לקדם אותו.
אבנר פורת: אני רק מזכיר - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה, רק רוצה שאלת הבהרה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתה רואה את זה זכות למשל עיריית מודיעין עילית לחלק את התקנון ההוא לעובדים שלה שגם אולי חלק מהם הם לא חרדים?
אבנר פורת: אני לא יודע מי העובדים שלה - - - אני יודע שהדברים שהוקראו פה רובם ככולם לפי מה שנשמע לי הן הנורמות המקובלות מאז ומעולם בחברה החרדית.
אבנר פורת: והניסיון לכפות עליהם שהם לא יוכלו לקבוע את הנורמות אצלם זה כפייה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, יש הבדל בין נורמות שקיימות בתוך החברה לבין נהלים שבאים מצד זרוע שמייצג גם את המדינה - - -
אבנר פורת: נכון, כדי לאפשר לכל העובדים, במיוחד עובדים חרדים שמן הסתם הם הרוב באותה עירייה לעבוד כפי הערכים שלהם.
אבנר פורת: עכשיו אני רוצה להזכיר לך, מדובר פה על החוק ועל רוח החוק והמחוקק.
אבנר פורת: החוק לגבי האירועים הציבוריים, החוק על איסור אפליה בין - - - תשס"א הוא מחריג בנושא הזה אירועים שבהם העדר ההפרדה עלול לגרום לציבור מסוים להימנע משתתפות.
אבנר פורת: זה בדיוק נועד - - - אירועים שבהם יש ציבור שזה ימנע מהם להשתתף בדיוק כמו מה שהיה אמור להיות בכיכר רבין, בדיוק - - - בדיוק מאותם אירועים רבים, והדבר הזה מוכח מהפרוטוקולים של ועדת חוקה, חוק ומשפט מאותו זמן שזה בדיוק הייתה המטרה של הדבר הזה.
אבנר פורת: ויש פה ניסיון באמת להכריח ציבור שלם, להזיז אותו לעולם ערכים נאורים ליברליים.
אבנר פורת: תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהציטוט שלך מהחוק הוא חשוב ביותר, במיוחד כשמדובר על החרגה מהנורמה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, הנורמה נקבעה על פי החוק במדינת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: הנורמה היא שוויונית והיא אמורה לקיים את עיקרון השוויון ויש החרגה מתוך זה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שנוהל צניעות לעובדי עירייה נכלל בהחרגה הזו.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, יש סתירה בדברים שאתה בעצמך העלית.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהנוהל הזה בכלל לא נכנס לקטגוריה של החריג שדיברו עליה גם בוועדת חוק, חוקה ומשפט וגם בחוק עצמו וגם בדוח של המשנה דינה זילבר.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין נטע לוי מאית"ך מעכי, בבקשה גברתי.
נטע לוי: אני גם חושבת שהרשימה של המשנה זילבר וגם שלך חברת הכנסת תומא סלימאן היא מאוד מאוד מטלטלת ומשמעותית.
נטע לוי: ואני רוצה להכניס רק אולי ככה לקראת סיום למשוואה הזאת ולתמונה הכללית את הנושא של ייצוג נשים חרדיות במפלגות החרדיות ובעצם זה איזשהו משהו נוסף שצריך להיות כאן על השולחן הזה מכוון שזה חלק מהתמונה הגדולה כאשר שתי מפלגות מאוד מרכזיות בקואליציה הזאת אבל מאז קום המדינה נמצאות בכל הממשלות ובכל הקואליציות ואין בהן בהגדרה כניסה לנשים.
נטע לוי: ואני אזכיר שבסוף יולי ייערך דיון בבג"ץ, בג"ץ תמי בן פורת, שעמותת אית"ך מעכי יחד עם עשרה ארגוני נשים נוספים הצטרפנו אליו בשביל בעצם לבוא ולהגיד בדיוק כאן מתחילה ויכולה גם להיפתר הבעיה הזאת כאשר נשים יהיו חלק מקובעי וקובעות המדיניות בנושאים האלה ויהיה להן את ה-say והן יישבו כאן לא רק בצד שלנו של המשתתפות והאורחות אלא בצד של קובעי וקובעות המדיניות גם בכנסת.
עאידה תומא סלימאן: נעמה זרביב, בבקשה גברתי.
נעמה זרביב: אני כמובן מודה על הדיון הזה.
נעמה זרביב: אני יושבת ראש עמותת שוברות שוויון שזו עמותה שרוצה להחזיר לשיח הציבורי ערכים של נשיות, אמהות ומשפחה.
נעמה זרביב: האמירה המרכזית שאיתה הגענו היום שפעמים רבות ההפרדה המגדרית מכבדת נשים.
נעמה זרביב: וזה מונח שאני רוצה שאנחנו נחשוב עליו, אני אתן עליו כמה דוגמאות קצרות, אבל קודם כל צריך להבין את הדבר הזה.
נעמה זרביב: אני אתן רק את הדוגמה של האירוע בכיכר שאנחנו אתמול הצטרפנו לתביעה דווקא נגד - - - זאת אומרת, לא קיבלו בסוף את העתירות של המצטרפים אבל הכוונה ישבנו, הגשנו בקשה מאוחרת מדיי יחד עם חב"ד באמירה שביטול ההפרדה שם פוגעת בנשים.
נעמה זרביב: ואני רוצה שנבין את זה.
נעמה זרביב: אני זוכרת את עצמי שנים בתור ילדה רואה את הגברים רוקדים במרחב הציבורי ועיניי כלות.
נעמה זרביב: הבנות היום החרדיות, ברוך השם, התקדמו, כולנו מנהלות, כולנו בתפקידים בכירים, כולן בקדמה.
נעמה זרביב: סוף סוף יש להן את האומץ לבוא ולהגיד, אם תשימו מחיצה גם אני אוכל לרקוד, גם אני אוכל להיות חופשייה בכיכר, זה התקדמות, זו לא הדרה, זה דבר שמאוד חשוב לי להגיד אותו.
נעמה זרביב: ועוד רגע גם חברתי שהגיעה מתנועת חב"ד תגיד מה היא פגשה מדברים אחרים, מתחומים אחרים, אבל זו אמירה שמאוד חשוב לומר.
נעמה זרביב: דבר שני שאני רוצה לומר, בוועדה הקודמת שהייתי פה דיברו מאוד על זה שפמיניזם זה שמאל, ליברליות, זכויות האזרח.
נעמה זרביב: ואני שואלת את עצמי באמת באמת שאלה, אני באמת לומדת את המערכת, איך הגענו למצב שארגון שכל כך מזוהה עם חופש הפרט לוקח מן עמדה פטרונית כזאת להחליט מה בשביל הנשים האלה זה כבוד או לא.
נעמה זרביב: מאיפה הגישה הזאת המתנשאת, או במקרה הזה של רון חולדאי להחליט שביטול ההפרדה זה מה שיביא לנשים האלה קדמה.
נעמה זרביב: זה קצת מצטרף לדברים שאמר חברי אבנר אבל מכיוון אחר.
נעמה זרביב: יש פה איזושהי גישה שאומרת אנחנו יודעים מה טוב לכן, הנשים.
נעמה זרביב: ובמקרה הזה זה פוגע בנו, זה פוגע בנו כנשים שמתקדמות, זה פוגע בנו להמשיך להתקדם במרחב.
נעמה זרביב: ואני רוצה להציע עוד איזה ניסוח לגברת דינה זילבר שהכיוון פה בכללי אמר שאנחנו רואים איזושהי התדרדרות.
נעמה זרביב: אני חושבת שערך השוויון במקום שהיינו בו פעם הוא היה חשוב לכולנו, מי כמו כולנו לא התמודדה על פערי שכר, הזדמנויות בתעסוקה והכל, אנחנו לגמרי שם.
נעמה זרביב: אבל היום, כשבעצם מכירים את היכולות שלנו אני מציעה להבין שבהתדרדרות הזאת זה לא התדרדרות, יש פה עוד תפיסת עולם.
נעמה זרביב: אנחנו מספיק בוגרות לחשוב איזה עוד תפיסות מביאים כאן, מה עוד באמת קורה, לא כל דבר הוא מייד מאיים עלינו.
נעמה זרביב: אני מתחברת על מי שפה דיברה ואמרה על הביטחון העצמי במקום שלנו.
נעמה זרביב: יש לנו היום, אנחנו כל כך יודעות במה אנחנו טובות, אנחנו כל כך מיוחדות בדבר הזה, בוא נציע פה באמת דיון, באמת מתוך כבוד, בוא נבין איפה זה מוגזם כמו העלאת תמונות מהמרחב שזה באמת בעיניי כל אחד זה מוגזם ואיפה זה מכבד, איפה זה מתאים לסגנון, איזה אוכלוסיות יש כאן.
נעמה זרביב: אני חושבת שאם נייצר את השיח הזה נגיע לדברים שהם יהיו נהדרים כי כולנו בעצם רוצות בסוף את ההתקדמות, את הכבוד ההדדי ואת כל הדברים שאיתם התקדמנו.
נעמה זרביב: אז שורה אחרונה – ההדרה במקרה שלנו היא כבוד, היא מכבדת נשים, זה נשים חזקות, זה לא נשים חלשות, זו האמירה שלי.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לספר לך סיפור.
עאידה תומא סלימאן: גם בחברה שלי יש הנושא של הפרדה מגדרית.
עאידה תומא סלימאן: נכון שזה לא כתוב שחור על גבי לבן בשום הלכה או משהו כזה אבל דה פקטו זה קורה.
עאידה תומא סלימאן: ואני עדיין זוכרת כשאני הצטרכתי לפני שבע שנים להחליט שבהלוויה של הבן זוג שלי אנחנו יושבים כולנו ביחד, גברים ונשים, ושאני מספידה לו, ושאני והבנות שלי הולכות לבית העלמין.
עאידה תומא סלימאן: למה אני מספרת את זה?
עאידה תומא סלימאן: אני מספרת את זה כי הכבוד הוא בלתת לכל אדם לבחור איך הוא רוצה לנהל את החיים שלו ולתת לו את המרווח הזה.
עאידה תומא סלימאן: אבל ברגע שלא נותנים לאישה שרוצה לשבור את המעגל הזה ולצאת ויוצרים אווירה שהיא כאילו עכשיו עוברת על כל הנורמות בגלל שהיא מחפשת את השוויון בדרך אחרת זה מה שנקרא הכפייה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכל הניסיון לבוא ולהגיד שבעצם אנחנו היום זה עניין של להרחיב את המובן של שוויון ועיקרון של כבוד וזה פטרוניות כלפי האחרים, אני חושבת שפטרוניות היא בלמנוע מנשים להתמודד בפוליטיקה, אני חושבת שפטרוניות היא להגיד לנשים שמקומן מאחורי פרגוד או מחיצה ואסור למישהי לחשוב שהיא יכולה גם לרקוד במקום ציבורי וזה לא יפגע בכבודה.
עאידה תומא סלימאן: אפילו אם עוד 100,000 נשים יחשבו אחרת.
עאידה תומא סלימאן: אבל היא בעצמה תחשוב ככה.
עאידה תומא סלימאן: למה אני אומרת את זה, כי אני חושבת שבאמת, יש לי הרגשה שאנחנו בכיוון של ניסיון לשנות את הנורמות.
עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין של להרחיב את המובן של שוויון - - -
נעמה זרביב: זה לא לשנות זה לחדד - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לשנות את הנורמות שנקבעו לאחר שנים רבות.
עאידה תומא סלימאן: אם יש התקדמות גם לנשים חרדיות וגם לנשים ערביות זה בגלל שנקבעו נורמות של שוויון, זה בגלל שנשים רבות נאבקו כדי שהנורמה הכללית תהיה כבוד הדדי ותהיה זכויות ותהיה שוויון, בגלל זה קרו ההתקדמויות האלה, לא בגלל - - - סליחה גברתי, זה לא הולך פינג פונג, זה התענוג שאני יושבת ראש הוועדה, תשמרי לי אותו.
עאידה תומא סלימאן: אז חלק אנחנו הצלחנו להתקדם למרות הפטריארכיה שנכפתה עלינו שנים, זה בגלל שנקבעו נורמות אחרות, נורמות של שוויון, נורמות של כבוד, נורמות של לאפשר.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת לסגת מהמרחב הזה ולנסות לשנות את הנורמות האלה זה לא ייתן כבוד, זה יפגע בנו לאורך הזמן.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לסיון לב יעקבסון מארגון קולך.
סיון יעקבסון: דווקא בתור אישה דתייה אני רוצה לבוא ולומר מהמקום של לכבד את האחר.
סיון יעקבסון: אני רוצה לדבר על הדרת אבות ממסיבות בבתי ספר.
סיון יעקבסון: יש הנחיות ברורות של מועצת החמד, יש הנחיות ברורות שיצאו אחר כך אחרי שביקשנו בכתב גם מראש מועצת החמד הרב אבי גיסר, גם החמד אמר שהם יוציאו אותם עם חוזר מנכ"ל ולמיטב הבנתי הם הוצאו.
סיון יעקבסון: כשהאמירה היא שמסיבות בית ספריות הם אירועים משפחתיים.
סיון יעקבסון: מסיבות סידור, מסיבות חומש, ואין שום סיבה שאבות לא יהיו שם.
סיון יעקבסון: הדבר הוא עוד יותר חמור כשמדובר בבתי ספר אזוריים, בבתי ספר שאתה לא בוחר אם אתה יכול לשלוח לשם או לא.
סיון יעקבסון: הסיפור האישי שלי – אני לא יכולתי לבחור לאיזה בית ספר אני שולחת בהתחלה.
סיון יעקבסון: אני מודה שנלחמתי שנתיים ובסוף הילדות שלי בבית ספר מדהים, אתם מוזמנים למסיבת סיום מעורבת בחמד, בנים ובנות ביחד על הבמה, יהיה מהמם, אתם מוזמנים לתלמים.
סיון יעקבסון: אבל הבית ספר ששנתיים ביקשתי לא להיות בו כי זו הייתה ההוראה של המועצה שלי, זה הממ"ד של המועצה, הדיר אבות ממסיבות סיום גם לילדות בכיתה א' ועד היום הוא ממשיך לעשות את זה.
סיון יעקבסון: ואני חושבת שאנחנו באים ומדברים על מה הגבולות גזרה שלנו בהדרת נשים בואו נתחיל מלתקן שם.
סיון יעקבסון: יש הנחיות, שיפעלו לפיהן.
עאידה תומא סלימאן: שלי כנען.
שלי כנען: שלום, תודה על הרשות לדבר.
שלי כנען: אני רוצה להתייחס למה שעורכת הדין זילבר אמרה לגבי שילוב נשים או חרדים בכלל באקדמיה.
שלי כנען: אני בעצמי סטודנטית לפסיכולוגיה, אני למדתי במסגרת בחסות בר אילן שכן אפשרה הפרדה מגדרית וזו נגמרה והמל"ג ביקש להוציא את האוניברסיטאות מהמכללות, למדתי במכללת צפת.
שלי כנען: בנוסף, יצאה איזושהי הוראה, זאת אומרת, אני לא בקיאה בסדר ההשתלשלות של המל"ג אבל כסטודנטית בשטח מה שהבנתי שיצאה הוראה לאסור מסגרות בהפרדה מגדרית.
שלי כנען: המקום היחידי שיש בו את האפשרות ללמוד בהפרדה מגדרית הוא בקמפוסים החרדיים.
שלי כנען: הקמפוסים החרדיים מקבלים רק את מי שבגר את רשת בתי הספר של בית יעקב.
שלי כנען: אני בגרתי לפני הרבה שנים, זה גם כן הופך את זה ללא רלוונטי, אבל אני בגרתי את בית ספר הר וגיא בקיבוץ דפנה.
שלי כנען: ואני חוזרת בתשובה ואני מקיימת את ההליכה היהודית כמיטב יכולתי ואני קוראת עיתון הארץ.
שלי כנען: וכמו שאת דיברת וכמו שאמר השופט יעקב ורדי אתמול במשפט, הדבר הכי חשוב הוא למצוא את הגשר ולא איך הרצון לקדם את האישה ולקדם את הנשיות בעצם הופך להיות הדרה של נשים שמבקשות ל- - - ובבקשה הרי לכן רעיון אולי להשתמש בו, במקום להשתמש במושג הפרדה מגדרית, להשתמש במושג יצירת מרחב מגדרי, מרחב נשי שבו הנשיות יכולה להתייחס לעצמה מבלי להתייחס לאחר קודם כל בעצמה, במהות שלה, בזהות העצמית שלה, בכוח שלה.
שלי כנען: מרחב שיאפשר הכלה של כל הסיטואציות הנשיות, הריון, הנקה, פעוטות.
שלי כנען: אפילו בבית המשפט אתמול אישה התבקשה לצאת החוצה על ידי השופט כי היא הייתה עם תינוק.
שלי כנען: למה שלא יהיה מרחב כזה בכל מרחב ציבורי שהוא, מרחב שהוא נשי שמעצים את הנשים ולא מדיר אותן.
שלי כנען: תודה.
עאידה תומא סלימאן: תרצי להתייחס במשהו לפני שאני מסכמת?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כל להגיד שהשיח שהתקיים ושהוא שיח מעבר למה שאומר החוק ומה קיים בחוק ומה קיים בדוח של המשנה והצוות שלה הוא שיח חשוב.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהוא חשף גם כן מה בדיוק קורה מבחינת החברה הישראלית.
עאידה תומא סלימאן: אפשר היה לסמן נקודות, הנקודות האלה שאני הצבעתי עליהן בהתחלה מעידות על, איך נאמר, הטפטוף הפך למבול, אבל לפעמים בלי לחבר בין הנקודות לא רואים את התמונה המלאה.
עאידה תומא סלימאן: והתמונה המלאה אומרת שיש שיח שמקבל מרחב ומקבל רוח גבית שהולך, ואני שמעתי את זה עכשיו בדיון שהתקיים, שאומר בואו נשנה את הנורמות הקיימות.
עאידה תומא סלימאן: בואו נשנה את הנורמות שקבענו לעצמנו לאחר עמל רב ומאבק של שנים.
עאידה תומא סלימאן: הנורמות שמדברות על שוויון ועל כבוד האדם בואו נשנה אותן תחת הכותרת של לפתוח מקומות לכולם.
עאידה תומא סלימאן: דווקא מרחבים נשיים יש לנו בשפע, להיפך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כל הזמן הוכנסנו למרחבים נשיים ואמרו לנו, הבית הוא הממלכה שלך והמבצר שלך ובעצם זה היה כדי, אתם יודעים, הנסיכות פעם היו כולאים אותן במבצרים שלהן.
עאידה תומא סלימאן: והניסיון היה לפתוח את המרחבים האלה ודווקא להגיד כל המרחב הוא שלנו, לא רק זה שסימנתם לנו.
עאידה תומא סלימאן: כל המרחב, כולל המרחב הציבורי הוא שלנו, זאת התביעה הייתה.
עאידה תומא סלימאן: והחוק והנורמות במדינת ישראל הסכימו עם התביעה הזו ופתחו ומי שבבחירה חופשית רוצה להישאר במרחב הזה מתאפשר לה.
עאידה תומא סלימאן: הדיון הוא אם מתאפשר לכולן להיות במרחב הציבורי.
עאידה תומא סלימאן: היום סימן השאלה לא האם אנחנו יכולות להיות במרחבים הפרטיים הנשיים, זה קיים, זה נמצא.
עאידה תומא סלימאן: השאלה העיקרית האם לכולנו יש את חופש הבחירה ואת היכולת להיות חלק מהמרחב הציבורי, ועל זה אנחנו מגנות.
עאידה תומא סלימאן: על הנורמות האלה אנחנו מגנות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא נגד אף אחד.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בעד שהמרחב הציבורי יהיה פתוח לכלל הנשים ושלא יהיו תופעות של הדרת נשים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנאמרו הרבה ברכות למשנה ולצוות שלה, איך אומרים, הילדה, ואהבתי את זה כי תמיד אומרים הילד שעומד עם האצבע בסכר, הפעם זאת ילדה, היא לא ילדה, היא אישה משכמה ומעלה ואנחנו מודות לך ולצוות שלך על העבודה שאתן עושות ועל העמידה האיתנה ואנחנו כולנו נעשה את הכל כדי שהעמידה הזו תקבל חיזוק גם מ- - - רציתי להגיד השחקן השני שנכנס לזירה, הרשות לקידום מעמד האישה, אני רואה שהיא כבר לא איתנו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו גם פונות לרשות לקידום מעמד האישה ולמנכ"לית הרשות וגם לשרה לשוויון חברתי ומבקשות להיות איתנו, שותפות אמיתיות במאבק הזה ולהצהיר הצהרות שיחזקו את הגישה שמנסה לשמור על הנורמות של שוויון וכבוד.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה לרשות ואבקש באמת לקבל את המידע על איך תנסה הרשות להתמודד עם התופעה בשיתוף פעולה עם הצוות שלה.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה למשרדים השונים ואבקש, אלה שעוד לא ענו למכתבים המפורטים הדורשים דיווחים לקבל את הדיווחים.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לשמוע ממשרד הבריאות על התלונות וגם ממשרד הדתות, שטיפלתם בהן בשנה וחצי האחרונות ומה בדיוק היו ההחלטות בנושא הזה, איך טיפלתם ומה היו ההחלטות.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו נמשיך, אני רוצה להדגיש שוב, הנושא הזה הוא בליבי והוא באג'נדה שלי כיושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהניסיון הזה להציג שאין קונפליקט או אין ניגוד בין חקיקה מאוד רחבה שמדגישה את עקרונות השוויון וכבוד האדם וזכויות נשים לבין רוח נושבת ומקבלת גיבוי ממקבלי ההחלטות שמנסה להדיר נשים מהמרחב הציבורי ולעשות נורמות חדשות טועה בגדול.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואות את הניגוד, אי אפשר לדבר על זכויות נשים אבל רק במרחבים הפרטיים.
עאידה תומא סלימאן: בואו נזכור שהמרחבים הפרטיים שיצרו לנו כאילו כדי לאפשר הם בעצם גם כן מנוהלים על ידי נורמות שמפלות נגדנו ומובילות למצבים שבהם נשים עוברות דיכוי, אפילו במרחבים הפרטיים האלה.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני לא רואה שאנחנו עדיין הגענו למצב שאפשר באמת לקבל את הגישה שאומרת אפשר ואפשר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך לטפל בנושא הזה, אנחנו נמשיך לעבוד בשיתוף פעולה הדוק.
עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד על העבודה שלכן, תחזיקו מעמד ואני נועלת את הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-19 ביוני 2018.
עאידה תומא סלימאן: הדיון הוא עיר בראייה מגדרית, עיר טובה לנשים, עיר טובה, לא, נשים.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת זנדברג, איך קוראים לזה?
תמר זנדברג: עיר בראייה מגדרית.
תמר זנדברג: עיר טובה לנשים, עיר טובה לא.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על הצטרפותך כיוזמת של היום המיוחד בכנסת, יום העירוניות.
עאידה תומא סלימאן: אני מתחילה בזה שהדיון על עיר בראייה מגדרית או זוויות שונות מהחיים העירוניים בראייה מגדרית, כבר קיימנו דיונים בנושא אבל יכול להיות שלא כוללים ולא חיברנו את כל הנושאים ביחד כדי לבנות את התמונה הכללית.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שעבדתם מאוד קשה כדי לארגן את היום הזה.
עאידה תומא סלימאן: היוזמה היא מבורכת ואני מבינה שיש לך שותפים אבל אני מציינת את ההובלה שלך את הנושא הזה, לא רק בשנה הזו אלא עשית זאת גם בעבר.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אני נותנת לך לפתוח את היום הזה.
תמר זנדברג: תודה רבה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.
תמר זנדברג: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות מאוד לוועדה ולצוות של הוועדה, גם לדלית וגם לאמל שמאוד התגייסו לעזור ליום הזה.
תמר זנדברג: את באמת צודקת, היום הזה הוא יוזמה של שדולת העירוניות שאני יזמתי בכנסת הקודמת ואני רוצה לומר שאנחנו תכננו יום כזה בכנסת הקודמת ובדיוק בחודש שהוא תוכנן, והתחלנו לעבוד עליו, הכנסת פוזרה ויצאנו לבחירות.
תמר זנדברג: עצם העובדה שאנחנו יושבים כאן, זה כבר הישג שהצלחנו להביא לידי ביטוי.
תמר זנדברג: עכשיו, אחרי שהיום הזה התקיים, ממחר אפשר לקיים בחירות ואפילו רצוי.
תמר זנדברג: אני רוצה להודות מאוד לפורום לעירוניות שהיושבת ראש שלו נעמי צור נמצאת כאן וכך הרבה מאוד מהאורחות והחברות.
תמר זנדברג: הרעיון של היום הזה, גם של הקמת הפורום שהוא בעצם מאגד את ארגוני החברה האזרחית ואת כל הפעילות של החברה האזרחית בתחום העירוניות, יחד עם השדולה היה לעלות קומה בשיחה על עירוניות בישראל ולהעלות אותה מהמישור המקומי העירוני המוניציפאלי.
תמר זנדברג: אנחנו כמה חודשים לפני בחירות מוניציפאליות.
תמר זנדברג: להעלות אותה לרמה הלאומית ולומר שמדינת ישראל היא מדינה שלמעלה מ-95 אחוזים מהנשים והאנשים בה גרים בישובים עירוניים.
תמר זנדברג: למרות זאת אין לזה ביטוי בערכים ובאיכות החיים שאנחנו חווים כתושבים בעיר, דבר שמהווה חלק מאוד מאוד גדול מהיום יום שלנו ולמרות זאת אנחנו רגילים לחשוב על עצמנו בתור הרבה מאוד דברים אבל לא בתור אזרחים עירוניים ולא בתור יצורים או אנשים, בני אדם, שנהנים מחוויה עירונית.
תמר זנדברג: אחד הביטויים של זה הוא בהקשר המגדרי.
תמר זנדברג: אנחנו יודעות, ואת בוועדה מאוד מאוד מובילה את הנושא של הטמעת החשיבה המגדרית בכל דבר.
תמר זנדברג: זאת חשיבה תקציבית כאשר בכל תחום ותחום נשים הן חלק אינטגרלי.
תמר זנדברג: אמנם אנחנו בוועדה לקידום מעמד האישה שהסימן שנגיע לשוויון יהיה כשלא יהיה צורך בוועדה כזאת כי חשיבה מגדרית תהיה בוועדת הכספים ובוועדת העבודה והרווחה ובכל את מן הוועדות, אבל כאן התפקיד שלנו הוא באמת להאיר זרקור על הדבר הזה.
תמר זנדברג: בנושא של חשיבה עירונית ועירוניות, יש לזה משקל מיוחד מכיוון שנשים הן כמובן לא רק חצי מתושבות ותושבי העיר אלא הן חצי מהילדות והילדים במערכת החינוך, מההולכות וההולכים ברגל, מהצורכות והצורכים שירותי בריאות וכולי בעיר וגם יש לנשים מאפיינים מיוחדים בשימוש ובצריכה העירונית.
תמר זנדברג: לדוגמה, סתם לסבר את אוזנך, האופן שבו אישה הולכת ונוסעת ומתניידת בעיר, הוא שונה מאשר של גבר.
תמר זנדברג: רוב הגברים למשל או תכנון היום הגברי הממוצע יוצא מהבית, הולך למקום העבודה וחוזר.
תמר זנדברג: כלומר, יש תחנה אחת, חוץ מהבית, וחזרה.
תמר זנדברג: רוב הנשים, מה שנקרא בשפה המקצועית, פיצול הנסיעות שלהן.
תמר זנדברג: כלומר, התחנות שהן עוברות מהבית לעבודה ומהעבודה בחזרה הביתה, הוא מאוד מאוד מפוצל.
תמר זנדברג: בדרך לעבודה מפזרות בגנים, בדרך חזרה עוצרות לקחת מרשם של תרופה לאימא, כמובן קניות, מורידות בחוג וכולי.
תמר זנדברג: הדבר הזה חייב להילקח בתכנון התחבורה הציבורית, בבנייה למגורים, בתכנון המיקום של מוסדות הציבור, הבריאות וכולי.
תמר זנדברג: כאן אנחנו מגיעים לעוד רובד.
תמר זנדברג: אם במוסדות התכנון ובמוקדי קבלת ההחלטות לא תשבנה נשים, והן לא תשולבנה במוקדי קבלת ההחלטות, איך נדע בכלל שהדבר הזה קיים?
עאידה תומא סלימאן: במיוחד שבדרך כלל לא עושים תהליך שהוא עם החברה כדי להבין.
תמר זנדברג: כאן נכנס עוד נושא שיעמוד במוקד היום הזה בהמשך והוא שיתוף הציבור.
תמר זנדברג: כלומר, איך אנחנו מנהלים את הממשק הזה בין התכנון לקהילה והשימושים בסופו של דבר שיוצאים מהדבר הזה כמו מגורים, פארקים, בתי כנסת, מוסדות ציבור וכולי.
תמר זנדברג: זה בעצם מה שעומד במוקד הדיון כאן היום.
תמר זנדברג: אני רק אציין את השותפים לדיון הזה כי באמת הייתה כאן שותפות מאוד מאוד חשובה בין החברה האזרחית בתחומי העירוניות והתכנון לתנועה הפמיניסטית, לארגונים בתחום העצמה פוליטית וכולי.
תמר זנדברג: אני רוצה לציין, כמובן כבר אמרתי, את פורום העירוניות את עמותת כן, את עמותת אית"ך מעכי, את מכון אדווה שתרם לנו נתונים שבטח עוד מעט נראה, את שדולת הנשים ואת משרד הבינוי והשיכון שנמצא בכל היום הזה וגם השר יתארח בהמשך.
תמר זנדברג: אני אעצור כאן כדי לא לקחת מהזמן של החברות שהכינו חומר עם תוכן מגוון.
עאידה תומא סלימאן: הנושא חשוב, פעם אחת להסתכל עליו בראייה כוללת כדי להבין את העומק ואת הצרכים הקיימים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לומר הבעיות.
עאידה תומא סלימאן: הצרכים הקיימים בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: כפי שאמרתי, אנחנו נגענו בעבר בחלקים ממנו אבל להיות עם ראייה כוללת כזו, גם לדבר על תכנון, גם לדבר על ייצוג נשים, גם לדבר על תקצוב, גם לדבר על הצרכים – זה אומר שהרבה נושאים יעלו והזמן מוגבל.
עאידה תומא סלימאן: ראיתי את המצגות שהגיעו אלינו והן מאוד מעמיקות.
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש שכל מי שיציג או תציג, לנסות ללכת ישר לעיקר כדי שנוכל לגעת בכל הנושאים החשובים.
עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, ברוכים הבאים, חבר הוועדה מוסי רז ויעל כהן-פארן.
עאידה תומא סלימאן: תרצו להתייחס עכשיו או תחכו?
יעל כהן-פארן: אני אצטרך לצאת לדיון אחר.
יעל כהן-פארן: אני רק אברך על קיום היום.
יעל כהן-פארן: באמת מאוד מאוד חשוב שהנושא של עירוניות יידון.
יעל כהן-פארן: זה באמת האתגר של המאה ה-21 ברמה עולמית, גם שלנו ברמה מקומית.
יעל כהן-פארן: הדיון כאן הוא מאוד חשוב ואני אומרת זאת כאישה שנתקלת בכל כך הרבה בעיות כאשר מסתובבים בעיר החל בעגלות ילדים כאשר הרחובות פשוט לא מותאמים להן וכלה בעוד אלף ואחד דברים.
יעל כהן-פארן: רק ברכות ונשמח לשמוע.
מוסי רז: ברשותך, רק דבר אחד.
מוסי רז: אני רוצה להוסיף את עניין התחבורה הציבורית.
מוסי רז: זה דבר מגדרי פרופר בטח בישראל, אם לוקחים את הנתונים על מספר כלי רכב למשפחה.
מוסי רז: יש כאן שאלות רבות, כנראה גם בגלל שזה עניין מגדרי, תחבורה ציבורית מוזנחת בישראל.
מוסי רז: גם שאלה שאני חייב לומר שבישראל עולה פחות אבל אנחנו שומעים עליה בעולם וגם בישראל היא קיימת, השאלה של הביטחון באוטובוסים, גם ביטחון מגדרי.
מוסי רז: שומעים יותר בעולם אבל גם בישראל וגם את הסוגיות האלה צריך להציף בתכנון העירוני.
עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה.
עאידה תומא סלימאן: כל הנושאים שעלו ותכף גם נשמע, אני מאוד מקווה שיהיו משתתפות שיביאו את הקול של האוכלוסייה הערבית וגם האוכלוסייה החרדית, אבל בעיקר האוכלוסייה הערבית שכל הנושא של עירוניות באוכלוסייה אצלנו עבר עיוות מסוים.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב היום בדרך כלל משרד הפנים נותן את הטייטל עיר לכל קיבוץ של אוכלוסייה מעל למספר מסוים של תושבים וכל העקרונות והיסודות של חיים עירוניים באמת, לא בהכרח קיימים במקום שקוראים לו עיר.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לשני אלדן מעמותת כן, מנהלת פיתוח והדרכה.
מזל שאול: זאת שני.
מזל שאול: אני מזל.
מזל שאול: ברשותכן, אנחנו נתחיל עם ולריה כי המצגת לא עברה כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן: ולריה ממרכז אדווה.
ולריה סייגלשיפר: תודה.
ולריה סייגלשיפר: אני אדגיש היום את הפן של הראייה המגדרית של התקציב כמובן על סמך השוואה מגדרית במדיניות ובתקציב.
ולריה סייגלשיפר: הוא לא רק תקציבי אבל בגלל שיש שיקולים אחרים, אני אתייחס רק לעניין התקציב.