GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סתיו לבנה: הרי יש נשים, אנחנו עוסקים בזה שנשים שרוצות אחרי שלושה חודשים ובאמת זורקים את זה.
סתיו לבנה: יש מקומות שזורקים את זה.
סתיו לבנה: זה שיש בבית חולים סורוקה.
סתיו לבנה: וכל העניין ש- - - אני באמת, לא לפרוטוקול, זה באמת מעולה שהמשטרה והמשרד- - -
עאידה תומא סלימאן: למה לא לפרוטוקול?
סתיו לבנה: לא, שהם עושים את זה לא באופן פורמלי, שהם באמת יושבים בוועדות וקובעים נהלים לא רשמיים.
סתיו לבנה: אבל צריך שבשביל שיהיה נוהל צריך שתהיה סמכות לקביעת הנוהל.
סתיו לבנה: ובהחלט סמכות זה עילה משפטית חזקה שפשוט לא תעבור בבג"ץ.
סתיו לבנה: אם אין סמכות - - - הם לא יוכלו להתקין תקנות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבגלל זה משרד המשפטים מעורב בבניית הנוהל הזה ובסופו של דבר נוהל שמכוון לבתי חולים ולצוותים רפואיים אמור לצאת ממשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: זה שיש לו גושפנקא משפטית ומשרד המשפטים השתתף בדיונים וקבע את הדיון הכללי אני חושבת שזו הדרך לעשות את זה.
סתיו לבנה: אני רק אחדד.
סתיו לבנה: באמת כל התהליך של למצוא את הראיות ולעשות אותם זה תהליך רפואי שצריך להיות בסמכות משרד הבריאות אבל שמירת הראיות והעמדה לדין שזה חלק משמירה על הסדר הציבורי וחלק מהזכות של נפגעת להליך הוגן, ותיכף הגר תרחיב, זה באמת הליך - - -
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת תרחיב?
סתיו לבנה: זה באמת עוד דקה.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אני חושבת שגם כן אנחנו העלנו את הסוגייה הזו שבעצם בינתיים הראיות או הערכה עדיין נמצאת באחריות של משרד הבריאות כי לא הייתה תלונה וזה לא הועבר לאחריות של המשטרה ושל משרד המשפטים.
סתיו לבנה: אבל למה.
סתיו לבנה: אני באמת מתקשה להבין - - -
לאה פדידה: כולנו מסכימים.
לאה פדידה: - - - רק לפתור את זה, רק לקבל החלטה.
לאה פדידה: נראה לי שכולם מסכימים סביב השולחן - - -
סתיו לבנה: מבחינה משפטית זה בכלל לא בסמכותם.
מאיה פורמן: הנפגעת אומרת אני לא רוצה להעביר את זה למשטרה.
מאיה פורמן: יש נפגעות שממש אמרו אני רוצה - - -
קריאה: כן אבל היא לא אומרת שהיא לא רוצה לשמור את זה.
סתיו לבנה: מי שצריך להתקין את התקנות על שמירת ראיות פורנזיות זה המשטרה גם אם ה- - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהבעיה עד עכשיו לא הייתה של מי הסמכות לשמור.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין מתדיינות על הזכות לשמור.
עאידה תומא סלימאן: מבחינתי שבתי החולים אם הם יכולים ישמרו את זה עשר שנים.
עאידה תומא סלימאן: זאת לא הבעיה.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה היא לשמור או לא לשמור.
עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו לא אתחיל לריב איזה משרד אחראי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו אמרנו שהייתה להם בעיה בלבוא ולהגיד איך לשמור את זה ואיפה לשמור את זה.
לאה פדידה: עאידה, אין להם לא תקנה ולא הוראה כמה זמן לשמור.
לאה פדידה: שמישהו יעשה תקנה, יגיד להם תשמרו - - -
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לאה פדידה אנחנו כבר מעל לשעה ו-46 דקות בדיוק דנים על זה שאין תקנה ואין - - - וזה לא ברור - - -
לאה פדידה: אני שואלת - - - משרד לביטחון פנים - - - משרד המשפטים.
עאידה תומא סלימאן: יש צוות ואנחנו התברכנו בעובדה ונאמר את זה, אני מאוד מבקשת שתקשיבו כדי שלא נחזור על נקודות הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו התקדמנו, השגנו הישג, באו ואמרו, בגלל הדיונים שקיימתם בוועדה לקידום מעמד האישה הקמנו צוות והתחלנו לדון שמשתתפים בו משרד המשפטים, המשטרה ומשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דבר חשוב.
עאידה תומא סלימאן: הצלחנו להזיז משהו.
עאידה תומא סלימאן: גם נאמר לנו בגלל הדיונים שהתקיימו בוועדה כל בתי החולים היום שומרים, משנה ומשהו כבר שומרים על כל הערכות ולא משמידים אחרי שלושה חודשים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזו גם כן התקדמות שאין מה לזלזל בה.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו נשארו השאלות המהותיות שעומדות בין האינטרס הציבורי הרחב לבין השמירה על הפרטיות.
עאידה תומא סלימאן: אם אישה לא רוצה שישתמשו בערכה הזו צריך לעשות את האיזון הזה בין האינטרס הכללי של הציבור בלמגר את התופעה ולהכניס את הפושעים מאחורי סורג ובריח לבין הרצון של האישה עצמה שעברה את התקיפה הזו אכן לשמור בידיה את ההחלטה מתי להשתמש בראיות האלה.
עאידה תומא סלימאן: וכדי שתהיה לה את הזכות להשתמש בראיות האלה מתי שהיא מחליטה ולא מתי שהמשטרה או משרד המשפטים או התקשורת מחליטים להשתמש בזה, צריך לשמור לה את הראיות האלה.
עאידה תומא סלימאן: זה העיקר בדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: איך לשמור – אני מבחינתי שיהיו מחסנים מיוחדים, שתקים מדינת ישראל לשימור הראיות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אבל צריך להחליט קודם כל ששומרים אותן, משמרים אותן.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני צריך להחליט שמבצעים את בדיקות הד.נ.א.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש לפעמים, ואני הקשבתי טוב לעורכת דין ליאנה שאמרה שלפעמים יש תיקים בהם אין בהן צורך כי כבר הזהות של התוקף, של האנס ידועה.
עאידה תומא סלימאן: לא מתבלבלים מי במקרה הזה ביצע.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שהגיע הזמן גם שתדונו באיזה תיקים צריך בכל זאת לבצע את הד.נ.א מהתחלה.
עאידה תומא סלימאן: יש עוד נקודה אחת למחשבה מהממ"מ.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו נתחיל לחשוב, ברגע האחרון?
אהוד בקר: עדיף עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: כן, אני הבנתי שזאת הערה מאוד חשובה ויש לי עוד זכות דיבור ואחר כך נסכם.
אהוד בקר: תודה.
אהוד בקר: רציתי להוסיף בהמשך לדברים שנאמרו גם על ידי חברות כנסת וגם על ידי נציגת משרד המשפטים בנוגע לדוגמה אחת שעלתה באוסטרליה בנוגע לנושא האפשרויות של הדיווח על תקיפה והעברת הראיות הפורנזיות בלי הגשת תלונה במשטרה.
אהוד בקר: ראינו בשתי מדינות בתוך אוסטרליה אפשרות של הגשת דיווח אנונימי מצידה של נפגעת למשטרה שזה לא פותח תיק חקירה אלא זה מעביר אינפורמציה על כך שהייתה תקיפה עם עוד אינפורמציה אופציונלית שיכולה הנפגעת להעביר כמו איפה, מתי וכדומה, עוד הרבה מאוד, יש עמודים על עמודים של טופס שאפשר למלא או לא.
אהוד בקר: ואפשר בחלק מזה גם לשחרר את הראיות הפורנזיות שנאספו, אם נאספו, בבית חולים ואז המשטרה יכולה להשתמש בזה, שוב, לא כדי לפתוח בתיק חקירה אלא לדברים שצויינו קודם: למפות, לראות איפה יש יותר תקיפה, להיכן צריך לשים יותר תשומת לב ולראות אם זה מצטלב, באמת באמצעות בדיקות גנטיות, האם זה מצטלב עם תקיפות אחרות.
אהוד בקר: ואז אפשר גם באמת, במידה והנפגעת השאירה פרטי יצירת קשר עם איש קשר מטעמה בבית חולים או משהו אחר, אפשר ליצור איתה קשר ולומר לה שימי לב.
אהוד בקר: זה מתקשר לתוקף סדרתי או למקרה שכן מצאנו אינפורמציה עליו.
אהוד בקר: ברור שזה פתרון שמעלה איתו שאלות משפטיות רבות אבל אם באמת מתנהל דיון על איזה ערוצים אפשר לעשות כדי לנסות לשפר את האפשרויות שעומדות בפני נפגעות זה משהו שאפשר לדון בו.
עאידה תומא סלימאן: את האמת זה עונה, וחבל שלא נתתי לך מקודם לתת את ההערה הזו, כי זה עונה על ההתלבטות העיקרית שהייתה לנו איך אפשר להשתמש ואני מאוד מקווה שבמשרד המשפטים יקחו את הדוגמה הזו.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה ביקשנו לעשות את הסקירה המשווה הזו עם מה שקיים בעולם, כדי ללמוד מפתרונות שאולי כבר פיתחו בעולם בתשובה לסוגיות שעדיין אנחנו מנסות לגען בהן או המשרדים מנסים לגעת בהן ולמצוא להן פתרונות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה יכול להיות אחד מהדברים שכדאי מאוד לשקול כפתרון מוצע במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: במיוחד אני- - -
יעל שרר: באחת מתוך אחת יש לנו מאגר כזה.
יעל שרר: הוא עובד.
יעל שרר: קסטיאל - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל לצערי הרב אחת מתוך אחת עדיין לא גוף ממשלתי או שטוב שהיא לא גוף ממשלתי.
יעל שרר: בגלל שהיא לא גוף ממשלתי זה עובד.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה ככה, אני יודעת ושמעתי שבמשרד המשפטים רוצים לקחת את שני המסמכים האלה ולדון בהם ואני מאוד מקווה שתשימו לב להערה שדווקא נופלת תחת הערה שמחייבת תשומת לב או שכדאי לשים לב אליה.
מרים זלקינד: אנחנו משתפות פעולה במאבק הכל כך חשוב גם עם יעל שרר וגם עם הקליניקה לזכויות נשים בחיפה.
מרים זלקינד: והתגובות הרבות שקיבלנו לפוסט שפרסמנו על זה בעמוד הפייסבוק של השדולה למאבק ולפעילות גם של יעל וגם של הקליניקה וכל הנושא סביב זה רק מראה כמה הנושא הזה כואב לציבור וכמה זה חשוב.
מרים זלקינד: אני רוצה להגיד שפעם אחת בחיי לפני הרבה הרבה שנים אני ליוויתי חברה להגיש תלונה על עבירה שהיא פחותה מאונס.
מרים זלקינד: והחוויה הזו, כל מה שהיה קשור, בתור מלווה, חרוטה לי כאילו זה קרה אתמול בבשר מרוב שזה היה קשה ונורא.
מרים זלקינד: ואני מנסה לחשוב אם זה מה שאני עברתי כמלווה מה עוברת אישה שהיא עצמה עברה תקיפה, חוויה קשה, טראומתית של אונס.
מרים זלקינד: ההגעה למשטרה, על כל המשתמע מכך, הפלישה הנוספת לפרטיות, החשיפה, זה ממש גיהנום ולא פלא שלוקח לנשים כל כך הרבה זמן להגיש תלונה, ולכן שלושה חודשים זה פשוט לא מספיק.
מרים זלקינד: אני רוצה להפנות שאלה לגבי ראיות פורנזיות אחרות.
מרים זלקינד: מה קורה איתן.
מרים זלקינד: כלומר עם ערכות אונס אנחנו דנות בזה כעת, מה קורה עם ראיות אחרות.
מרים זלקינד: האם בעצם ערכות אונס מופלות לרעה באיזשהי צורה לעומת ראיות פורנזיות אחרות בפשעים אחרים, בעבירות אחרות.
מרים זלקינד: למה השוני הגדול, מה עם ראיות אחרות, הייתי שמחה לשמוע במילה.
מאיה פורמן: אני לא המשטרה, אני רק יכולה להגיד - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, לא, סליחה - - -
מרים זלקינד: שאלתי שאלה, כשאפשר יהיה לענות אני אשמח לשמוע.
מרים זלקינד: ונקודה אחרונה זה שעבירות פליליות הן כידוע לא עניינן הבלעדי של נפגעות אלא של הציבור כולו וזה אינטרס ציבורי ראשון במעלה.
מרים זלקינד: ואני מזכירה שהמשטרה מדברת המון על הצורך שלה ועל המחסור בראיות כאחד הקשיים הכי גדולים ככל שאני יודעת בתיקי עבירות מין.
מרים זלקינד: ולכן זה צריך להיות אינטרס של המשטרה לשמור על הראיות האלה כדי להצליח בתיקים ולהגן על הציבור וזה דרישה שצריכה לבוא מצדכם לא פחות מאשר מצד הנשים והארגונים.
טל פז מזרחי: לענות על זה גברתי?
טל פז מזרחי: לגבי המשפט, שאלה.
טל פז מזרחי: הדברים ברורים, אנחנו כמובן נכנסים לתמונה כשיש חקירה וכשנפתחת חקירה בנושא הזה.
טל פז מזרחי: הנושא הזה יש לנו אינטרס בו וזה ברור, גלוי וידוע.
טל פז מזרחי: ואף אחת ושום דבר ממה שנשמע כאן היום לא זר לנו, ולכן אנחנו דנים בזה יחד עם משרד המשפטים.
טל פז מזרחי: האינטרסים הם ברורים אבל כמובן אנחנו כבולים בידי המחוקק ולפי הוראות החוק וככה נפעל.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכמה שזה לא מוצא חן בעיניי אולי אבל זה ברור.
עאידה תומא סלימאן: כאשר המשטרה עדיין לא בתמונה אי אפשר לשאול אותה למה את משמרת בעבירה שהיא כבר נמצאת אצלה והיא חוקרת אותה והיא משמרת את הראיה ולמה את לא משמרת בתיק שהוא עדיין לא נמצא אצלך, העבירה לא נמצאת אצלך.
עאידה תומא סלימאן: אני תמיד אוהבת לרדת על המשטרה אבל במקרה הזה אני לא מוצאת דרך, את האמת, איך לעשות את זה.
מרים זלקינד: יש חוק ש- - - את המשטרה גם לפעול - - - לא ירדתי על המשטרה, אמרתי שיש אינטרס למשטרה ש- - -
עאידה תומא סלימאן: ברור שיש אינטרס אבל בין אינטרס לבין סמכות לבין התערבות כאשר הם לא נמצאים אני לא יכולה להתחשבן איתם על משהו שהוא עדיין לא אצלם.
עאידה תומא סלימאן: וזאת הבעיה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת הבעיה שעולה מהדיון הזה, שזה למי יש את הסמכות ואת האחריות על שימור הראיות האלה.
עאידה תומא סלימאן: כי נכון, אני חושבת שזה מחייב נוהל כל כך קוהרנטי וברור שפעם אחת ולתמיד יחתוך בשאלה המקורית.
עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין שבית חולים עושה מעבר לנדרש ממנו אם הוא משמר.
עאידה תומא סלימאן: זה אמור להיות שחור על גבי לבן שבא ומסביר לבתי החולים, זאת האחריות שלכם או שאני מעביר את האחריות הזו מבתי החולים, אצלכם זה יושב שלושה חודשים אחר כך אני לוקח אותו למקום אחר.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהדיבורים על בדיקת הד.נ.א וביצוע בדיקת הד.נ.א תחסוך בחלק מהשאלה איפה זה יישמר כי זה מעביר אותו למכון לרפואה משפטית ואז זה נמצא שם.
עאידה תומא סלימאן: אולי, אני לא יודעת, אבל את השאלה הזו צריך לפתור.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מצידנו כוועדה, אני חושבת ופונה לצוות שהוקם לבדוק - - -
מיכל בירן: ולהזדרז.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני לא אומרת בדרך כלל להזדרז, אני אומרת שאני מבקשת לו"ז.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת באמת, הוועדה ממליצה לבדוק את העניין של ביצוע בדיקת הד.נ.א בכל המקרים אפילו אם אין תלונה במשטרה.
זהר סהר לביא: זה כבר בבדיקה.
עאידה תומא סלימאן: אני מחזקת את - - - אני רוצה תשובה.
עאידה תומא סלימאן: אני ממליצה שהכיוון יהיה אכן לבצע את הבדיקה הזו כי זה יפתור כמה דברים.
עאידה תומא סלימאן: זה גם יאפשר, ואז תקחו בחשבון את ההצעה שהייתה בעניין מה שמתקיים באוסטרליה על איך משתמשים בלי להפר את האינטרס האישי של האישה עצמה.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על העובדה שבאמת יש, את פתחת, עורכת דין מגד, בזה שאמרת שזה אחד המקרים שאכן הכנסת מדרבנת.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע ואני רוצה לברך על ההענות של המשרדים לדרבון הזה.
עאידה תומא סלימאן: ואני רואה את זה- - - גם היה אפשר להתקיים מול משרדים אחרים בנושאים אחרים זה לא תמיד מתקיים וזה לא מובן מאליו, ואני רוצה לברך על זה שאתם קשובים, זה תפקידכם אמנם, אבל זה גם מחייב בהחלטות של מדיניות ואני שמחה לראות שאנחנו מצליחות באמת להוביל לשינוי הזה.
עאידה תומא סלימאן: בנושא של למה נפגעות לא השתמשו בערכות – בנוסף לכל הבעייתיות הקיימת בלפנות ובלהתלונן אני חושבת שזה מחייב שוב לבדוק את הנושא של יידוע הנפגעות בתהליך, באיך אפשר להשתמש, במה זה תורם להם הבדיקות האלה, עד כמה יעמדו לרשותם, איך יכולות לעזור להם בלאמת את התלונה שלהם ולבצע את הצדק במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאוד גם כן לא רק לבדוק את סוג העבירות וכו', שאני אמרתי תוך כדי הדיון, אבל גם לבדוק את התהליך הזה.
עאידה תומא סלימאן: במקרה הספציפי שעלה של בתי חולים שמגיעות אליהם, ואני בטוחה שמגיעות אליהם - - - כלומר אני העליתי גם כאשר התקיימו הדיונים האחרים שאין, למשל, בעיר הכי גדולה שהיא מרכז חיים לאוכלוסייה הערבית, בנצרת, יש שלושה בתי חולים ואין אפילו חדר אקוטי אחד.
עאידה תומא סלימאן: אז זה גם אחד מהנושאים שעלו, ואני בטוחה שאולי מגיעות צעירות ונשים לבתי חולים האלה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה אם יש איזשהו הדרכה או הכשרה או שעלול לקרות להן בדיוק מה שקרה למרות כל המודעות שהייתה גם לגברת וגם למי שליווה אותה לצורך בלבצע את הבדיקות האלה.
עאידה תומא סלימאן: ואני מאוד מבקשת שדווקא המקרה הספציפי אכן ייבדק.
עאידה תומא סלימאן: מה קרה במקרה הספציפי הזה ואיך יכול להיות ובמיוחד שאין דיווח על העניין של העברות ואיך זה מתבצע וכמה מתבצע.
זהר סהר לביא: אני יכולה להגיד משהו קצר?
עאידה תומא סלימאן: דווקא באמצע הסיכום?
זהר סהר לביא: רק קצר קצר, שהשנה הכנסנו במסגרת תמרוץ של מלר"דים של מבוגרים, זה תכנית שמשרד הבריאות מקדם, בכל בתי החולים הכלליים, הכשרה בנושא של טראומה מינית שהחלק של שימוש בחומרים והקשר בין טראומה ייכנס לתוך ההכשרות.
זהר סהר לביא: אני מקווה - - -
עאידה תומא סלימאן: זאת אותה הכשרה ששאלתי עליה בתחילת הדיון?
זהר סהר לביא: לא זה משהו אחר.
זהר סהר לביא: זה משהו כללי יותר.
עאידה תומא סלימאן: ההכשרה ההיא עוד לא מתבצעת איך שאני מבינה.
זהר סהר לביא: היא כרגע נבנית לכל המרכזים.
זהר סהר לביא: לאט לאט, כל מרכז יבוא.
עאידה תומא סלימאן: כי קיבלתי עליה תשובה בשנה שעברה, והיא עדיין נבנית.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו שוב חוזרים לעניין של כנראה שאנחנו נצטרך שוב ושוב ושוב לדרוש להגדיל את המחלקה שלכן במשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאני גם ארצה לשמוע דיווחים שוטפים על ההתקדמות בדיונים המתקיימים בין שלושת הגורמים ואשמח לקבל תשובה מהמשרד על הלו"ז לסיום הנהלים החדשים לטיפול בנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, במיוחד שאני יודעת שיש חלקים שהערנו עליהם ועוד לא התפתחו, כולל הנוהל שהיום או החלק שדיברנו עליו היום.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה למנכ"ל משרד הבריאות ואבקש לזרז את החתימה על נוהל הקשור בסם האונס והבדיקות והטיפול בנפגעות או נפגעי סם אונס.
עאידה תומא סלימאן: בעצם אני חושבת שענינו על רוב השאלות שעלו.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שתזרזו את התהליך של החשיבה ושל קביעת הנהלים בנושא של תקופת השימור, דרך השימור והסמכות של מי.
עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי והיום הוא ה-8 במאי 2018, היום אנחנו נתמקד ביחס התקשורת לנפגעות תקיפה והטרדות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לפני שאני מתחילה לשתף אתכן במשהו.
עאידה תומא סלימאן: כל פעם שאנחנו עומדות מול דיון נוסף, מאוד חשוב בעיניי, בנושא של הטרדות ופגיעות ותקיפות מיניות אנחנו, אני והצוות של הוועדה, עומדות מול הדילמה העיקרית של עד כמה נשים יכולות לתת עדות בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: כשנבחרתי להיות יושבת ראש הוועדה כמי שבאה מהתחום הזה, מהתחום של טיפול ונפגעות תקיפה מינית ונשים שעברו אלימות, הבטחתי לעצמי באופן כללי כפמניסטית שהוועדה הזו תהיה הבמה הפתוחה בפני כל הנשים שרוצות להשמיע קול.
עאידה תומא סלימאן: כל הקולות שהודרו, כל הקולות שהושתקו, כל הקולות שניסו לאנוס את שתיקתן, שיהיה להן מקום על השולחן הזה ושאני אהיה המגן בפניהן ושאני אתן להן את האפשרות להגיד את מה שעובר עליהן.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, כל פעם אני עומדת מול הדילמה כאילו המשפטית שהחוק הישראלי אוסר על הנפגעת לחשוף את עצמה אפילו כשהיא רוצה.
עאידה תומא סלימאן: כשהיא מבינה שהחשיפה שלה סוללת את הדרך לעוד נשים שאין להן את הכוח לחשוף את עצמן, אין להן אולי את האפשרות לחשוף את עצמן ופותחת בחשיפה של עצמה, מתוך החלטה, את האפשרות לנהל את המאבק הזה והופכת את המאבק לא למאבק תיאורטי ולא לססמאות ולא למאבק של כוחות אלא למאבק אנושי, למאבק פמניסטי, למאבק שמביא שמאחורי כל סטטיסטיקה יש אישה שעוברת גיהנום, יש מישהי שנפגעה וסובלת יום ולילה מהפגיעה הזו.
עאידה תומא סלימאן: זה מאניש את התופעה, הופך אותה ליותר אנושית.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו, כנראה, המחוקקים במדינת ישראל החליטו לתת יד, לצערי הרב, בעבר, להשתקה הזו על ידי איסור.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהעיקרון היה להגן.
עאידה תומא סלימאן: זה עבד אולי בעבר אבל כיום כשהנשים עצמן אומרות אני רוצה לדבר על זה, אי אפשר לקחת את זה מהן.
עאידה תומא סלימאן: אני, תאמינו לי, הייתי מאפשרת ואני מוכנה לאפשר ומוכנה לעמוד לדין בעניין הזה ואז אולי אולי זה ישכנע את כל אלה שהצביעו נגד הצעת החוק בבית הזה לפני חודשיים.
עאידה תומא סלימאן: אולי, אם היו מעמידים אותי לדין, אז אולי היה זה מעורר.
עאידה תומא סלימאן: אבל לצערי הרב יש לי חסינות, אולי לא יעמידו אותי לדין אבל יתחשבנו עם כל הצוות שקיים בתוך הוועדה הזו שהם עברו על החוק.
עאידה תומא סלימאן: ואני לא רוצה לפגוע באף אישה, בטוח בטוח לא באלה שעושות עבודה נהדרת, מצויינת לצדי בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת בפני כל הנשים שנפגעו ונאבקות על זכותן לדבר בשמן ובפנים שלהן ואני אגיד את זה, אני הבנתי אתמול שיש תזכיר חוק שמנסים לקדם אותו במשרד המשפטים כדי לאפשר.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לא שהיא תוותר ולא שכלום, שזה יהיה עניין של החלטה שלה בלי שום אזכור בחוק.
עאידה תומא סלימאן: אני אלמד את הנושא אבל אני אומרת לכן, אני מבטיחה לכן, שתוך חודש וחצי אם אני לא אראה שיש התקדמות בתזכיר החוק אני נוטלת על עצמי את האחריות הפלילית ונותנת לכל אחת להופיע בשמה ובדמות שלה ובכוח שנמצא איתה.
עאידה תומא סלימאן: ושיסלחו לי כל אלה שמנעתי את זה מהן.
עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו מדברות על יחס התקשורת.
עאידה תומא סלימאן: אני נתבקשתי, ואת האמת היוזמה הייתה גם כן מאיגוד מרכזי הסיוע כדי לקיים את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: וכדי לקיים אותו כדי שנעבור עוד שלב באיך אפשר באמת להעזר, כולנו, כגורמים שמשפיעים בתוך החברה הישראלית על היחס של החברה באופן כללי למאבק הצודק ביותר של נפגעות תקיפה מינית ואיך אפשר שכולנו נעזור למיגור התופעה.
עאידה תומא סלימאן: התקשורת היא כלי מאוד חשוב בבניית דעת הקהל ובהשפעה על דעת הקהל, בלחשוף את הבעיות העיקריות, החברתיות והפוליטיות ומה שתרצו בתוך המדינה.
עאידה תומא סלימאן: וכמו כל כלי אחר אפשר להשתמש בו לטובה ואפשר לפעמים גם כן להשתמש בו ולהזיק.
עאידה תומא סלימאן: היום אני חושבת שהמטרה שלנו היא קודם כל לעשות את המפגש של גם נפגעות וגם נשים שעוסקות במלאכה עם התקשורת סביב השולחן הזה להדבר איך אפשר באמת לקדם את העשייה בצורה כזו שתאפשר לכולנו להיות כלי חשוב במיגור התופעה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהרבה אומרים שהדרך לגיהנום מלאה בכוונות טובות ולפעמים אנשים באמת ובתמים, ולפעמים לא, חושבים שהם עושים את הדבר הנכון ובדרך הם לא שמים לב כמה הם פוגעים.
עאידה תומא סלימאן: וזה קורה גם לתקשורת לפעמים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא ארחיב בלדבר על הסוגיות האלה, בשביל זה יש אנשי מקצוע.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שאני אוכל מניסיוני הקודם לדבר אבל אני לקחתי על עצמי 25 שנים שטיפלתי בנפגעות תקיפה מינית, כשהיו מתקשרים אליי מהתקשורת ואומרים "עאידה, יש לך נפגעת להתראיין" הייתי אומרת, תשמעו, אני לא סוכנת טאלנטים והנשים האלה הן לא איזשהו שחקן או שחקנית שמחפשת הופעה ואם לא תדעו איך להתייחס אתם אף פעם לא תשיגו את מה שאתם רוצים.
עאידה תומא סלימאן: ובתוך 25 שנים אני גאה בזה שלא אפשרתי דרכי להגיע לשום נפגעת אלא אם היא פנתה אליי ואמרה תעזרי לי להופיע.
עאידה תומא סלימאן: אז אני רוצה לפתוח את הדיון הזה ואני רוצה לתת לגברת אורית סוליציאנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
עאידה תומא סלימאן: כפי שאמרתי, היוזמה באה מצדכם, אני מאוד מודה על זה שאתן תמיד עם כל הנושאים שאפשר לטפל בהן בתוך הוועדה מצליחות למקד אותי שוב ושוב למקומות שצריך להתמקד בהם.
אורית סוליציאנו: קודם כל תודה לך ואנחנו שרואות את עצמנו כבית של נפגעות ונפגעי אלימות מינית רוצות לתת כמובן קרדיט לאקטיביסטית שפנתה אלינו להעלות את הדיון, עירד, יש לך חשיבה מאוד מקצועית ויסודית על הנושא והיא ראויה להערכה.
אורית סוליציאנו: אנחנו בעצם ממשיכים כאן
אורית סוליציאנו: דיון שכבר נערך בצורה אחרת ואני גם חייבת להגיד שאני מרגישה, לפחות בחמש שנים שאנחנו מתעסקים בנושא, שגם התקשורת עברה שינוי.
אורית סוליציאנו: זה לא שחור ולבן, יש דברים שקרו פעם והיום פחות קורים ואני רוצה להגיד שיש כאן הרבה מאוד מכלי התקשורת, אותם עיתונאיות, עיתונאים, איך נגיד את זה, יודעות ויודעים בדיוק איך לעבוד ומהם צריכים האחרים ללמוד.
אורית סוליציאנו: גם חשוב להגיד.
אורית סוליציאנו: הם בקשר הדוק איתנו ויודעות איך לעבוד.
אורית סוליציאנו: אז אחד מהדברים המרכזיים שחשוב להדגיש אותם שכל מי שעוסק בתקשורת יודעים מהי הפרקטיקה העיתונאית שהיא פרקטיקה שכל עיתונאי חייב לעבוד לפיה כדי להצליח.
אורית סוליציאנו: אבל הפרקטיקה הזו עומדת, כמו שאומרים ששפת הפגיעה היא שונה משפת המשפט, אז שפת הפגיעה היא גם שונה משפת התקשורת.
אורית סוליציאנו: וכשיש מוטיבציית יתר לסיקור תקשורתי זה יכול ליצור טראומה נוספת או אונס שני, שלישי, בקרב הנפגעות בעיקר עם אותו עיתונאית או עיתונאי לא יודעים מה זה טראומה מינית.
אורית סוליציאנו: יש כמה דברים מאוד עקרוניים, יש הרבה מאוד דברים ואנחנו לא ניכנס כאן לכל הרזולוציות, אבל דבר שנהוג אפילו אני כל מי שכאן לפעמים מתראיין בתקשורת יודע מה זה לחץ כשמתקשרים אליך מחמשה ערוצים והטלפונים לא מפסיקים - - -
כרמלה מנשה: שמאיימים עליך - - -
אורית סוליציאנו: גם מאיימים עליך.
אורית סוליציאנו: אז זה סיטואציה בלתי נסבלת, הפעלת הלחץ הזה.
אורית סוליציאנו: גם על בן אדם או בת אדם רגילה וגם על נפגעות ונפגעים אדרבה.
אורית סוליציאנו: לייצר מניפולציות רגשיות, לרדוף ללא הפסקה, להשיג את האייטם בכל מחיר.
אורית סוליציאנו: עיתונאי חשוב זה תפקידו או זו תפקידה אבל לא בתחום הזה.
אורית סוליציאנו: מוטיבציית היתר הזאת באה למשל בידי ביטוי בכך שפונים בשעות בלתי שגרתיות.
אורית סוליציאנו: שוב, זו פרקטיקה עיתונאית רגילה אבל לקבל בחמש או שש בבוקר טלפון זה לא מתאים לנפגעות ונפגעים.
עאידה תומא סלימאן: זה לא מתאים לאף אחד.
עאידה תומא סלימאן: גם לי כחברת כנסת.
אורית סוליציאנו: יש כאלה שמוכנות ומוכנים אבל כאן צריך לגלות רגישות מיוחדת.
אורית סוליציאנו: לא פעם מה שנהוג כחלק מהחוסר אתיקה, אבל זה קיים, לא נותנים למרואיין, מרואיין לא מקצועי לא יודע לשאול את השאלות, איזה שאלות - מה נסיבות הסיקור, באיזה הקשר ישולב הראיון.
אורית סוליציאנו: כל מה שאיש או אשת מקצוע יודעים לשאול את זה.
אורית סוליציאנו: וכשאת לא יודעת את עלולה למצוא את עצמך מתעמתת עם אנשים שאת לא מסוגלת בכלל להתעמת איתם.
אורית סוליציאנו: פיזור הבטחות ללא כיסוי.
אורית סוליציאנו: אנחנו כולנו מכירים את המשפט הזה "היא תתראיין, זה יעזור לה, היא תוכל להשמיע את כולה, זה ממש כמו טיפול פסיכולוגי" - - -
קריאה: זה בלעדי רק אצלנו, רק אצלנו זה יעזור לך.
מרים שלר: "את מחבלת במאבק באלימות מינית"
אורית סוליציאנו: את כל זה מעמיסים, השק הזה מונח על הנפגעת וזה בלתי אפשרי.
אורית סוליציאנו: והנדנוד הזה וההתשה תוך הפעלה פשוט מה שיכול לעבוד ועובד וככה זה מתנהל בעולם התקשורת, שוב, אני גם מכבדת את עולם התקשורת אני הרבה שנים מכירה אותו אז אני מכבדת את זה, אבל צריך להחיל כאן כללים אחרים.
אורית סוליציאנו: יש לחץ להשיג אייטמים ויש ניצול של מצוקה רגשית.
אורית סוליציאנו: הפעלת לחץ החוק בפרטים, פרטים שאנחנו יודעות, מי שעוסק בתחום שלהכנס לרזולוציות זה No go, אסור.
אורית סוליציאנו: והתקשורת רוצה את הפרטים האלו אז מפעילים עליה לחץ.
אורית סוליציאנו: למשל אם הנפגעת חזרה בה והיא לא מוכנה, היא הצטלמה והיא רוצה לחזור בה אין לה מה לעשות, היא לא יכולה לוותר, התקשורת לא מוכנה כי היא אומרת היא הסכימה וזהו.
אורית סוליציאנו: לא פעם שאלות שיפוטיות שמערערות את הנפגעת ומקרים שגם מאמתים נפגעות עם סנגורים וכולנו, אני לא אגיד שמות כאן, אבל אנחנו יודעים שיש כמה סנגורים וסנגוריות שמתנדבים תמיד להיות על המסכים והם מאוד אגרסיביים וזה לא פשוט להתמודד איתם.
אורית סוליציאנו: התוכן של האייטמים – לא פעם אנחנו רואים הצגת אלימות מינית כאיזשהי השתובבות אירוטית.
אורית סוליציאנו: כלומר, במקום לראות את זה כפגיעה חמורה זאת השתובבות ולא עבירה פלילית.
אורית סוליציאנו: הצגה סטריאוטיפית של הפוגע והנפגעת, בעד ונגד, תיכף תראו דוגמה לפגיעה מינית.
אורית סוליציאנו: לוקחים את הנושא ויש בעד ויש נגד, כאילו שיש בכלל בעד.
אורית סוליציאנו: ולא פעם, כרגיל, ייחוס מניעים זרים לתלונה, כי היא רצתה קידום, כי היא הייתה עובדת לא טובה אז זה היה תירוץ בשבילה לתבוע וכי אולי זה קשור לביבי כמו במקרה של ריקמן שאנחנו כולנו מכירים.
אורית סוליציאנו: וגם הטלת אחריות על הנפגעת באופן גלוי או סמוי.
אורית סוליציאנו: דבר שהוא מאוד חמור והוא לפעמים נעשה באמת בחוסר ידיעה וחוסר כוונה אבל חייבים להעלות אותו למודעות שלעתים נותנים מידע שכל הסביבה הקרובה מכירה.
אורית סוליציאנו: למשל היה מקרה שטיפלנו של ילדה שנפגעה ושמו את התמונה של הבית ספר.
אורית סוליציאנו: לא כתבו באיזה בעיר.
אורית סוליציאנו: כל מי שבעיר יודע איך הבית ספר נראה, עושים 1 1 זה 2 ויודעים מי הנפגע.
אורית סוליציאנו: או התכתבויות בוואטסאפ שבין הנפגעת, בין ילדה לבין בנים שפגעו בה, אונס קבוצתי של ילדה בת 14 שרואים את ההתכתבויות שלה זה פשוט מזעזע.
אורית סוליציאנו: כאילו מההתכתבויות היה נראה שהיא מסכימה שברור שזה לא ככה.
אורית סוליציאנו: ובכלל הדלפות מהחקירה שהסנגורים עושים את זה ושהם משפילים את הנפגעת ומציגים אותה כמישהי קלה, מה שנקרא.
אורית סוליציאנו: אז התמונות האלו רצינו כבר להגיד דיי אבל זה לא דיי, זה רק כמה דוגמאות מני רבות, התמונות של הקורבנות, של הנשים המסכנות, אנחנו רוצים לראות תמונות של פוגעים, אילוסטרציות של פוגעים.
אורית סוליציאנו: דיי לראות את התמונות האלה.
אורית סוליציאנו: אגב, נשים היום נפגעות תקיפה מינית חלקן הגדול כמו כאלה שאנחנו מכירות הרבה, הן לוקחות את הכוח לידיים, הן לא קורבנות.
אורית סוליציאנו: הנושא הזה שדיברנו בעד או נגד או האשמת הקורבן כאן למשל רואים בשידור את תמר זנדברג ואם אני רואה נכון זאת עורכת הדין נוגה ויזל, אני לא בטוחה אבל כך נראה לי, ואז כתוב כאן הכותרת הקטנה: סם האונס במועדונים - מי אשם הבעלים או הנשים.
אורית סוליציאנו: כאילו שיש את מי לשאול.
אורית סוליציאנו: הנשים ששותות מהכוס ולא שומרות על הכוס שלהן או הבעלים שלא עשו מה שהיו - - - או שאלות חודרניות – "אז הייתה חדירה או לא הייתה".
אורית סוליציאנו: זה לא בית משפט כאן וזה בכלל לא שאלה שצריך לשאול.