GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: ובין אם היו טעויות בדרך כמו שנחשף שם או שנחשפו פרטים או דברים או בין אם לא היו טעויות והחוויה אחר כך הייתה לפעמים עד כדי אשפוז.
מיכל רוזין: מקרים מאוד קשים של נשים יקרות שרצו, התעקשו, אני רוצה לדבר בתקשורת, הייתה כתבה הכי מוגנת עם הכתבת הכי מבינה, יודעת ושותפה ובסוף- - -
עאידה תומא סלימאן: ובכל זאת - - -
מיכל רוזין: ולכן הזהירות היא זהירות, כמי שבתוך התחום הזה, הזהירות צריכה להיות מאוד מאוד גבוהה.
מיכל רוזין: לצד הדאגה וההגנה אני חייבת לומר שאני מבינה את הדילמה.
מיכל רוזין: ועירד, אני מקשיבה לך היטב ולאחרות שאומרות, ובצדק, זה הקול שלי, זה זכותי, אני רוצה לדבר, אני רוצה להגיב.
מיכל רוזין: מצד שני צריך להיות איזשהו צעד מצד כלי התקשורת לקבל את האמון הזה שאת או אחרות רוצות לתת.
מיכל רוזין: ואני רוצה לומר לכם שהצעד הזה לא נעשה במלואו.
מיכל רוזין: זה שיש נשים מדהימות שהיום הן בתקשורת והן עוסקות בנושאים האלה ועוסקות בצורה הנכונה והטובה זה חשוב אבל זה צעד ראשון.
מיכל רוזין: כשאני רציתי להגיש איזשהי הצעת חוק, ואתן יכולות להבין מהצד הפוליטי שאני באה ממנו שתקשורת חופשית זה אחד מהסמלים והדגלים שאני מובילה, ובכל זאת כאשר התראיינה קטינה ביום שישי בערב באישור האמא שלה, אבל התראיינה קטינה, באמת בניגוד לכל כללי האתיקה האפשריים, אז אמרנו אולי צריך פה לחוקק חוק שזה יהיה אסור כמובן.
מיכל רוזין: ואז קפצו אליי כלי התקשורת ואמרו, חכי חכי, בואי נעשה את זה בהידברות, בקוד אתי, בואי, לא בחקיקה.
מיכל רוזין: וקיבלתי את זה ולא עשיתי חקיקה.
מיכל רוזין: והקוד האתי הזה וההסכמות האלה הן לא התקדמו.
מיכל רוזין: ולכן אני פה באמת קוראת לצד של התקשורת.
מיכל רוזין: חברים אתם רוצים את האמון שניתן בכם, זה אמון אדיר שיש לו השלכות מדהימות לפעמים גם פוגעניות.
מיכל רוזין: לא בגלל שאתם פוגעניים, אלה ההשלכות של פגיעה מינית והמורכבות שלה.
מיכל רוזין: תקחו את זה בידיים זהירות, תתחייבו לכללי אתיקה מאוד מאוד ברורים ותשלחו את הכתבים ובעיקר העיתונאיות המדוייקות, הנכונות, שמבינות, שעברו הכשרה, שיודעות איך לדבר עם הנפגעות, שלא מייצרות את הפגיעה בעצם השאלה הראשונית שבכלל פונים אליי.
מיכל רוזין: זו הבקשה שלי, זו בקשה שבאמת מנסה לאזן בין הצדדים.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים לתת קול לנפגעות ולנפגעים.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים שהצד השני ידע להקשיב.
עאידה תומא סלימאן: ניצן כהנא, המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה ניצן.
ניצן כהנא: תודה רבה.
ניצן כהנא: אני רוצה להצטרף לאמירות על חשיבות הדיון אבל אלך באמת לעולמי הצר וחברת הכנסת רוזין דיברה כמעט - - - על מה שאנחנו חוות.
ניצן כהנא: קרה דבר דיי מדהים בתקשורת בשנים האחרונות, התחילו לתת קול לנשים בזנות.
ניצן כהנא: בין אם זה נשים שתומכות במאבק להפללת לקוחות ובין אם לא, בין אם נשים שהן כבר אחרי הזנות או בתוכה.
ניצן כהנא: אבל בתוך זה, וצריך להגיד שבתוך המאבק שאנחנו מקדמות להפללת לקוחות יש לנו המון נשים בזנות או שורדות זנות, שותפות, שרוצות למנוע מאחרות לעבור את מה שהן עברו.
ניצן כהנא: אנחנו עוברות משהו על בסיס שבועי שהוא כמעט מסחרה.
ניצן כהנא: אני הולכת להגיד עוד רגע אמירה כמעט קשה אבל כשאליי לפחות פעם בשבוע מתקשר תחקירן או עורך ומסביר לי כמה זה חשוב למצוא לו הפעם את האישה שהגיעה ממודעה כשהיא הייתה קטינה, אם אפשר שתהיה אתיופית.
ניצן כהנא: ולכן לא פעם אני עונה לו שהוא כנראה קצת התבלבל ואני לא סרסורית.
ניצן כהנא: והתפקיד שלי הוא לא לספק נשים בזנות לפי הזמנה.
ניצן כהנא: אנחנו מבינות את החשיבות של השמעת הקול, אנחנו נורא רוצות שהקול ימשיך להשמע.
ניצן כהנא: אבל כמו שחברת הכנסת רוזין אמרה, גם להשמעת הקול של אלה שרוצות להשמיע יש לא פעם מחירים אינסופיים.
ניצן כהנא: וכשנשים שעוברות פוסט טראומה מתמשכת, יום יומית, עמוקה, נאלצות אחר כך גם לדבר, לדעת שעם ישראל שמע אותן.
ניצן כהנא: אם במקרה באותה פעם גם עמדו בהתחייבות והכשירו כמו שצריך, כמו שלא פעם לצערנו לא נעשה ושינו את הקול מספיק כדי שלא כולנו נזהה אותה במהדורת שישי בחדשות המרכזיות.
ניצן כהנא: גם אז לא פעם הן חוות קושי אינסופי.
ניצן כהנא: אז אני רוצה לבקש, לא להצטרף, ואני באמת לא הסיפור, אבל מבחינה מערכתית שלא נצטרך להמשיך להעביר את המסר שכן, אנחנו מבינות את החשיבות, אנחנו רוצות אותם בראש המאבק, אבל כשהנשים השקופות ביותר בהיסטוריה של העולם מתחילות סוף סוף לדבר צריך לעשות את זה בקצב ראוי, מכבד, להתייחס אליהן כמובן כמו הנפגעות ולהבין שהסטיגמה עליהן היא כל כך עצומה - - -
קריאה: הן נפגעות.
ניצן כהנא: בוודאי שהן נפגעות, הן נמצאות בטראומות.
ניצן כהנא: ועוד מילה אחרונה על מיסגור.
ניצן כהנא: כבר יוצא והן מדברות או אנחנו מדברות על המאבק איכשהו פעם אחר פעם שמדברים על הפגיעה, על הקושי, על הצרכנים, תמורת השער המרכזי תהיה של אותה סטיגמה של, סליחה, אבל הזונה הזאת שעומדת ברחוב, בבגדים קצרים.
ניצן כהנא: תוכלו לכבד אותם, שימו תמונה של הצרכנים, שימו תמונה של המציאות שבה אנחנו חיים זה גם יותר טוב.
עאידה תומא סלימאן: מרים שלר, מנהלת מרכז סיוע תל אביב.
מרים שלר: תודה רבה.
מרים שלר: אני רוצה באמת לנצל את ההזדמנות הזאת כדי להודות לך, עאידה, באמת על עבודה מצויינת ומעולה שמאוד מאוד עוזרת לקדם את כל הנושא הכל כך חשוב הזה.
מרים שלר: אני רוצה להתמקד בכמה נקודות שעוד לא העלנו.
מרים שלר: א' על הנושא הזה שזה עבר, דוד רגב התייחס לזה ועוד כמה, שהעבריין מין שקיבל את כל הסיקור התקשורתי ההזוי הזה בוא נחשוב לעצמנו, בלי חוק ובלי תקנות ובלי קוד אתי איך היינו מרגישים לקבל בבוקר יום בהיר את הכתבה של החמשה עמודים של מחבל שפגע במשפחות ובאזרחים במדינת ישראל והיינו מנסים להבין אותו ולהבין את הנפש שלו.
מרים שלר: בואו נחשוב על זה לשנייה.
מרים שלר: זאת אומרת, אני חושבת שאנחנו צריכים להבין בכל הניסיון האובייקטיבי הזה להבין את הצדדים, להבין את הנושא הזה, להבין במה מדובר.
מרים שלר: זה לא פחות מטרור, זה טרוריסט, זה מחבל, ואנחנו צריכים לחשוב על עצמנו בתור חברה, למה אנחנו צריכים לתת פתחון פה לאנשים האלה ומה זה עושה לנו בתור חברה ומה זה הדבר הזה כשאנחנו מנסים לעשות את הסיפור הזה כאילו יש איזשהי סימטריה.
מרים שלר: מצד שני אני רוצה גם להתייחס לעניין הזה של עיתונאיות ועיתונאים שעוברים את הסיפורים האלה ממש מקרוב ואני רוצה להוסיף עוד היבט שלא דיברו על זה וזה הטראומה המשנית שאתם ואתן עוברות בסיקור הנושאים האלה.
מרים שלר: וזה מאוד מאוד קשה להפריד את מה שאתן עוברות ומה שההפנמה האישית שלכם בכל הסיפורים האלה.
מרים שלר: ואני רוצה להציע שגם במרכזי סיוע יש לנו את היכולת והניסיון לעבוד גם איתכם על מה שאתם רואים.
מרים שלר: אתם בני אדם, זה נכנס פנימה וחלק מההכשרות יכולות גם להתייחס לטראומה משנית.
מרים שלר: ואף אחד לא מדבר על זה, אתן אמורות להיות מקצועיות ולהפריד את זה ואתן לא מתחברות לסיפור הזה אבל אתן בני אדם וזה נכנס וזה משהו שמזכיר לכל אחת, זה טריגר, זה נורא נורא מציף ואני רוצה להציע שיש לכן כתובת - - -
עאידה תומא סלימאן: תגידו לי מתי אתם עושים את זה כדי לשלוח את העוזרות שלי.
מרים שלר: אנחנו נעשה בכל במה בכל מקום.
מרים שלר: והמרכזי סיוע הוקמו תחת הססמה את לא לבד, לכאורה זה מכוון לנפגעות בשני מובנים: את לא לבד, זה לא קרה רק לך ואת לא לבד, אנחנו פה בשבילך.
מרים שלר: אבל גם אתן לא לבד וזה מאוד מאוד מאוד קשה וזה חשוב לי מאוד להגיד את זה.
מרים שלר: ודבר אחרון שאני רוצה להגיד וגם באמת אנחנו נתקלות בזה בוקר, ערב, צהריים שיש עיתונאיות שגם משתפות פעולה אז יש קושי נורא נורא גדול עם העורכים והדחף הזה להגיע לצהוב, והדחף הזה לא לקיים הבטחות.
מרים שלר: ואנחנו ראינו מאות נפגעות שעשו והסכימו והשתתפו בכתבות וביקשו לראות את זה לפני זה ורק אחר כך הכל פשוט מותר והכל הופר.
מרים שלר: ואנחנו צריכים באמת - - - מי נותן דין וחשבון אחרי שזה נמצא בידיעות אחרונות בכותרת ראשית והיא צריכה לחיות אחר כך ולראות את כל המשפחה שלה ולראות סימנים שמזהים וכל מיני דברים שקורים שהפרה בוטה ממש של מה שהובטח.
מרים שלר: אז אני ממש מבקשת גם, לצערי הרב אין חוק שאפשר ללמד בנאדם להיות בנאדם, אין דבר כזה עוד לא המציאו.
מרים שלר: אבל אפשר כן לתת כלים כדי באמת להקל ולהיטיב עם נפגעות ונפגעים בכל ההתמודדות הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל מודה לכל אלה שהגיעו לדיון.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דיון חשוב ביותר במיוחד לאחר שאנחנו חיים בעולם ובעידן שבו התקשורת גם הפורמלית וגם הרשתות החברתיות נכנסות לפרטי הפרטים של החיים שלנו ומשפיעות בצורה גדולה מאוד ולפעמים נוראית על דעת הקהל ועל המודעות של הקהל בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמטרה העיקרית גם הייתה בדיון הזה להגיד ולהעביר אמירה מאוד חשובה שמנסה לפנות לגופי התקשורת ולהגיד, תקחו את הכוח שיש לכם בידיים בצורה הכי רצינית ותבינו את ההשלכות של הכוח הזה.
עאידה תומא סלימאן: תבינו איך זה משפיע על חיי בני אדם ואיך זה יכול להרוס חיים שלמים לא רק של הנפגעת עצמה אלא גם הרבה מהאנשים הסובבים אותה והמשפחה הסובבת אותה וכל מי שקשור אליה.
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לראות נציגים של מועצת העיתונאות והייתי רוצה לראות נציגים של איגוד העיתונאים והייתי רוצה לראות נציגים של משרד התקשורת בדיון הזה - - -
קריאה: האם מועצת העיתונות הוזמנה?
קריאה: אני פשוט חברת נשיאות - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, עכשיו אני מסכמת, לא להכנס לדברים שלי.
עאידה תומא סלימאן: כשאני מזכירה גופים ואומרת הייתי רוצה לראות אותם זה סימן שהזמנו אותם והם לא הגיעו.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אזכיר גופים שלא הוזמנו ואכפיש אותם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמה לב לדברים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא רק גופי התקשורת אמורים לקחת את עצמם ואת הכוח שיש להם בידיים ברצינות, אני גם חושבת שהעיתונאים עצמם והעיתונאיות עצמן צריכות לקחת את עצמם ברצינות ולהבין שהם יכולים לפגוע והם יכולים לדרוס בדרך ובשעיטה שלהם קדימה כדי להשיג את הכתבה ואת הסקופ ואת הקדימות שלהם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מכבדת את אלה שהגיעו והיו מוכנים להקשיב גם לביקורת וגם לאפשרויות של שיתופי הפעולה.
עאידה תומא סלימאן: ואני מאוד מקווה שהיום יצרנו גם כן פלטפורמה מסויימת שאפשר לקחת אותה הלאה ולהתקדם.
עאידה תומא סלימאן: ואני פה פונה לאיגוד מרכזי הסיוע גם לקחת לידיים שלכם את האחריות הגדולה שאני יודעת שאתן לוקחות בדרך כלל, והיו פניות גם לנסות להתקדם בנושא הקוד האתי ואני אהיה מעורבת גם בנושא הזה, אבל גם בנושא של הכשרות ותמיכה בעיתונאיות שכן עושות את המלאכה בצורה הנפלאה שהן עושות.
עאידה תומא סלימאן: כדאי מאוד באמת, גם הייתה הצעה מאוד טובה שאני פונה לאיגוד ומבקשת אולי שתקחו אותה בחשבון, כל הנושא של לפתח איזשהו חומר ראשוני לכל נפגעת של איך להתמודד מול התקשורת.
עאידה תומא סלימאן: לא רק להכשיר את הכתבים אלא גם לתת כלים לנפגעות עצמן מה כן אפשר ומה לא ומה עלול לפגוע בהן בסופו של דבר.
עאידה תומא סלימאן: כדי שיהיו זהירות, כדי שיידעו איך.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שלא רק הכתבים והעיתונאיות אלא גם מקבלי ההחלטות, העורכים והעורכות שנמצאים ומחליטים על המסגור של הסיפור ועל מי מתראיין ומי לא מתראיין ומי מוזמן לפאנל הזה או לראיון הזה ומי לא, ישמעו את קריאתנו ואת קריאת הנפגעות עצמן.
עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן גם לשמוע, ואני פונה עכשיו לנציגים של לשכת עורכי הדין, בזמנו הייתה תלונה שאני ביקשתי לקבל דיווח מה קורה איתה לוועדת המשמעת על אותה עורכת דין.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לדעת מה קורה עם זה.
עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת ופונה לאנשי התקשורת ולמקבלי ההחלטות ואנחנו נפנה גם בכתב, אל תתנו יד לפרסום בחינם על גבן של הנפגעות ועל גבו של המאבק הצודק ביותר שאנחנו מנהלות בתקופה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אל תתנו יד לעורכות דין שרוצות לעשות הון מכאבן של נשים, להתראיין ולקבל זמן פרסום בחינם.
עאידה תומא סלימאן: וכולם מכירים את המקרים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפנות ואולי להעלות ואני אנסה גם אחר כך לדבר עם מועצת העיתונאות וגם עם אולי חלק מגופי התקשורת, להרים אולי כנס ביחד.
עאידה תומא סלימאן: להרים כנס שידון בסוגייה גם מבחינה אתית, מבחינה מוסרית.
עאידה תומא סלימאן: כי לא הכל זה חוקים ולא הכל נהלים ולא הכל זה שחור על גבי לבן, יש גם מוסר בכל העניין הזה ואולי באמת נצליח להרים איזשהו כנס גדול בנושא כדי לגרום להתקדמות.
עאידה תומא סלימאן: כמובן, אני אפנה שוב למשרד התקשורת ולשר העומד בראשו או לא עומד, שיעשה או יקח על עצמו את האחריות במקרה הזה, אולי המנכ"ל יוכל לעשות משהו גם כן.
קריאה: המנכ"ל אולי, השר לא.
עאידה תומא סלימאן: טוב, אני לא אפטור אף אחד מהאחריות שלו, אני אמשיך לפנות ואנחנו נמשיך לעקוב.
עאידה תומא סלימאן: תודה לכולן, במיוחד תודה לאלה שבאו ושיתפו אותנו בחוויות הקשות שלהן.
עליזה לביא: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הדיון יחד עם שרת המשפטים איילת שקד ומנכ"לית משרד המשפטים, אמי פלמור.
עליזה לביא: זה דיון שחיכינו לו הרבה מאוד זמן, דיון שיוקדש להצגת תזכיר החוק להפללת לקוחות בזנות, היום, 13.6.3028 ל' בסיוון, תשע"ח.
עליזה לביא: אנחנו תקווה שנשמע היום את תזכיר החוק ונלך צעד אחד קדימה.
עליזה לביא: כמו שייחלנו לתאריך הזה, חיכינו לו הרבה זמן וגם גברתי הצהירה במליאה בתשובה לשאילתה של חבר הכנסת יהודה גליק על התקווה שלה שאנחנו נשלים את החקיקה בקריאה ראשונה במושב הזה, והזכירה גם את הדיון הזה שכולנו כמובן חיכינו לו.
עליזה לביא: לפני שבעה חודשים, ביולי האחרון, אישרנו בקריאה טרומית את הצעת החוק שלנו – של חברת הכנסת מועלם, חברת הכנסת גלאון לשעבר ושלי, שהיו חתומים עליה הרבה מאוד חברי כנסת, גם חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יושבת-ראש הוועדה, בוקר טוב וכמובן חבר הכנסת יהודה גליק, ועוד רבים וטובים.
עליזה לביא: ההצעה שזכתה לעבור בקריאה טרומית ברוב של למעלה מ-70 חברי הכנסת.
עליזה לביא: ההצעה מדברת על איסור צריכה של זנות ומתן סיוע לנשים שורדות זנות.
עליזה לביא: אני מבקשת להודות לך גברתי, השרה שקד, על הדיון הזה כאן, על המעורבות שלך ושל המשרד, על הוועדה המקצועית שהקמת, על הלימוד המעמיק ועל הנכונות, על הסיור שיצאנו אתך, חברת הכנסת מועלם ואני, ועל הדברים שאמרת גם בעקבות הסיור, הדברים המאוד כנים ששיתפת אותם בנו, גם על התהליך של ההכרה וההתמודדות עם הסוגייה הזו.
עליזה לביא: כמו שציינת במליאה יש חשיבות גדולה מאוד להשלים את החקיקה לחוק המאוד מאוד חשוב, במושב הקרוב, גם מבחינת תהליך הקידום פה, בכנסת ישראל, כך שיחול עליו דין רציפות אם תשתנה המציאות הפוליטית וגם מול ההשלכות בשטח.
עליזה לביא: גברתי יודעת ומכירה את הדיווחים – אחרי שהחוק עבר בטרומית, ארגוני השטח שמלווים שנים רבות את ההתמודדות עם הסוגייה מדווחים לנו על ירידה בהגעה למוקדי הזנות, בעקבות החוק שעבר בקריאה טרומית.
עליזה לביא: בסופו של דבר רוב אזרחי מדינת ישראל הם אזרחים נורמטיביים, אזרחים שלא רוצים לעבור על החוק וברגע שהנושא עולה לדיון אנחנו רואים את התוצאות בשטח.
עליזה לביא: בשנים האחרונות אנחנו ערים לעליית מדרגה משמעותית במאבק הכולל בזנות, גם במישור החקיקתי אבל גם במישור האכיפתי, במודעות.
עליזה לביא: אנחנו ערים גם לחוקים שנוספים.
עליזה לביא: רק אתמול העברנו פה בקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה את החוק לפרסם דרישה לגיוס – חוק של חברת הכנסת מועלם, דב חנין ושלי, ובאמת אנחנו ערים לעליית המדרגה, כרטיסי הזנות, הגיוס של רשויות מקומיות, אכיפה של חוקי עזר עירוניים, וכמובן לקחת חלק פעיל.
עליזה לביא: אבל מעל לכל, גברתי, עומד החוק הזה של הפללת צרכני זנות שהוא כלי ומרכזי ומעל לכל הוא כלי של אמירה ערכית-מוסרית של חברה איפה היא נמצאת, ממוקמת כמצטרפת למדינות אחרות שאמרו את זה: אנחנו אוסרים צריכת זנות.
עליזה לביא: קודם כל אנחנו כחברה ערכית, מוסרית, יהודית ודמוקרטית.
עליזה לביא: להעביר מסר ברורה, אמירה שאנחנו אוסרים את זה, וגם אנחנו רואים את ההשלכות בשטח – יותר ויותר סטודנטים, יותר ויותר תלמידים מקדישים את עבודות הגמר שלהם, מכיניסטים, מגיעים לפה לוועדה, כותבים ומתמודדים עם הסוגייה הזו.
עליזה לביא: אני משוכנעת שעם שילוב של הכלים שעומדים לרשותנו – אכיפה, חקיקה, אפקטיביות מרתיעה, שיקום, סיוע, חינוך והגברת המודעות הציבורית – נוכל לצמצם באופן דרמטי את היקפי התופעה ולהביא לשינוי התפיסה בציבור.
עליזה לביא: אני מעבירה את רשות הדיבור לך, השרה.
איילת שקד: בפתח דברי אני רוצה להתחיל דווקא עם התודות.
איילת שקד: לפעמים אנחנו שומעים קולות שכוחה של הכנסת נחלש לעומת הממשלה.
איילת שקד: מה שקורה כאן זו דוגמה ליוזמה שצמחה בכנסת, חברות הכנסת הובילו את היוזמה הזו, לא הממשלה.
איילת שקד: הן היו הכוח המניע, הן גם גייסו אותנו למהלך ובגלל זה אני באה להציג את התזכיר בוועדה הזו כי באמת, בעניין הזה, הקרדיט מגיע לחברות הכנסת ולחבר הכנסת יהודה גליק - - -
יהודה גליק: יש פה עוד חבר, מוסי רז.
עליזה לביא: וחבר הכנסת בני בגין.
איילת שקד: אז לחברות הכנסת, כי אנחנו רוב פה.
איילת שקד: מגיע הקרדיט, וגם לוועדה הזו שפעלה ופועלת כבר כמה שנים בנושא הזה.
איילת שקד: הבוקר נפיץ את התזכיר עצמו, תזכיר שגיבשנו לאחרונה במשרד המשפטים, ואני רוצה להגיד תודה לאמי פלמור המנכ"לית שגם נרתמה לנושא, וגם ריכזה ועדה והובילה ועדה מאוד רצינית וחשובה, ולעמית מררי, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה – פלילי, שגייסה את המחלקה שלה.
איילת שקד: צריך להגיד שלפני שנתיים כשנכנסנו למהלך הזה העמדה המקצועית גם שלי היתה שאין בזה צורך.
איילת שקד: אנחנו לא אוהבים לעשות מהלכי הפללה גדולים והדוח שהיה בידי משרד המשפטים, דוח קודם, בהחלט העלה שאין בזה צורך, אז גם אנחנו עברנו תהליך.
איילת שקד: אני התלבטתי הרבה זמן אם נכון להפליל או ללכת בדרך של אכיפה מנהלית.
איילת שקד: החלטתי בסופו של דבר ללכת בדרך של אכיפה מנהלית מכמה סיבות.
איילת שקד: סיבה אחת, אני חושבת שאנחנו מבקשים קודם כל לתבוע איזשהו שינוי התנהגותי על משהו שהיה מותר, והופכים אותו למשהו אסור – אני חושבת שדרך הדרגתית היא נכונה יותר.
איילת שקד: דבר שני, אנחנו נמצאים בתהליך של הפיכה של עבירות פליליות לעבירות מנהליות, כמו בנייה בלתי חוקית, כמו פשיעה חקלאית, דווקא עבירות שהממשלה כיעד, כיעדי אכיפה, דווקא אותם אנחנו מעבירים מעבירות פליליות למנהליות כי אנחנו מצאנו שאכיפה מנהלית היא הרבה יותר אפקטיבית.
איילת שקד: היא מייתרת את כל ההליך המשפטי הארוך ולכן דווקא כשהממשלה רוצה לקחת נושא, להתמקד בו ולאכוף אותו באופן יותר אגרסיבי, אז אנחנו הופכים אותו באופן אקטיבי עבירות פליליות למנהליות.
איילת שקד: אנחנו עכשיו עושים את זה בפשיעה החקלאית.
איילת שקד: התזכיר שנפיץ הבוקר קובע שיוטל קנס מנהלי של 1,500 שקלים על צריכת זנות וקנס של 3,000 שקלים על עבירה חוזרת, אם היא נעברה תוך שלוש שנים.
איילת שקד: אדם שקיבל את הקנס עצמו יכול או לשלם ולהודות, או להגיש בקשה לביטול או בקשה להישפט.
איילת שקד: צריך להבין שאם אדם מגיש בקשה להישפט השופט יכול לקנוס אותו עד 400 אלף שקלים לפי חוק העבירות המנהליות, אז אני לא חושבת שאנשים ילכו למהלך הזה, אבל תדעו שהקנס פה, אם הולכים להישפט, הוא גבוה בהרבה.
איילת שקד: התזכיר כמובן חל על צריכת זנות בגירים.
איילת שקד: אני חוזרת שצריכת זנות קטינים היא עבירה פלילית שהעונש שלה הוא 5 שנות מאסר.
איילת שקד: אנחנו דרך אגב, כשנכנסנו לתהליך הזה, אחת הסיבות למה לא ללכת להפללה היתה שבעצם לא אוכפים את צריכת זנות קטינים.
איילת שקד: אם אני זוכרת נכון המספרים היו כמעט 3,000 וכמעט לא הוגשו כתבי אישום.
איילת שקד: עשינו דיון ב זמנו עם המשטרה והפרקליטות וביקשנו להגביר את האכיפה על צריכת זנות קטינים ואני מאוד מקווה שזה מה שנעשה.
איילת שקד: בתזכיר קבענו גם – ששר המשפטים בהסכמת שר הרווחה יוכל לקבוע בתקנות אמצעי חלופי כמו john school, שאמי בדקה את זה ואני אשמח אם היא תרחיב על זה, שיוטל על מי שעבר עבירה של צריכת זנות כחלף קנס.
איילת שקד: זה כמובן דורש היערכות של המשטרה להקים את בתי הספר האלה, זה דבר שהוא יותר מורכב, אבל יכול להיות שבשלב הבא שר הרווחה ואני נחליט להפעיל את זה, שזה, כמובן, ישלב סדנה טיפולית שתהפוך את זה עניין ליותר אפקטיבי.
איילת שקד: התזכיר הזה, מכיוון שזה התחלה של שינוי מגמה, התזכיר יהיה כהוראת שעה ל-5 שנים וילווה במחקר.
איילת שקד: אנחנו באמת רוצים לראות מה יקרה אחרי 5-4 שנים.
איילת שקד: יש מדינות שעשו את זה כבר, כמו שבדיה, צרפת.
איילת שקד: דיברתי עם ראש ממשלת צרפת, לשעבר, על מה קרה בצרפת והיה לי קשה לאסוף משם נתונים, אז אני חושבת שאנחנו כאן, במדינתנו הקטנה יכולים להיות עם היד על הדופק ולעקוב, ואני בטוחה שאתם תעקבו ושהכנסת תעשה עבודה מצוינת של מעקב ושבעוד 4 שנים נהיה חכמות יותר.
איילת שקד: הצעת החוק תיכנס לתוקף שנה לאחר סיום החקיקה שלה כדי לאפשר היערכות והתאמה של כל הצעדים שתכף אציג, וכי נדרשת תקופת היערכות לאכיפה – כל מיני הנחיות של תביעה למקרים מיוחדים, הכשרה של גורמים רלבנטיים, וכו'.
איילת שקד: אנחנו אומרות כל הזמן שהטלת הקנסות זה לא העיקר, זה חלק מהחלטת ממשלה כוללת.
איילת שקד: זו גם היתה המסקנה של הדוח ואני מתכוונת בהחלט לגבש יחד עם משרד הרווחה, משרד החינוך ומשרד הבריאות – נצטרך פה כמובן גם את משרד האוצר – החלטת ממשלה שתעשה את הדברים הבאים: קודם כל, תעלה את המודעות הציבורית.
איילת שקד: אני בהחלט חושבת שזה עניין של חינוך ונורמה אז זה יהיה בשילוב של משרד החינוך: קביעת תכנים לתלמידים בתחום המיניות הבריאה ופגיעה, עיבוי תכני ההכשרה של הצוותים החינוכיים לעניין איתור וזיהוי של קטינים בסיכון, קיום הדרכות לחיילים וסטודנטים בנושא הזה, קמפיינים תקשורתיים, קיום הדרכות חובה לעוסקים במקצועות עם נגיעה פוטנציאלית בתחום הזנות, פרסום תכנים של סיוע, ליווי ושיקום, כמובן, בתחום הזנות שמיועדים לאוכלוסייה שמצויה בזנות.
איילת שקד: אנחנו רוצים גם להרחיב את המענים הבריאותיים שניתנים גם לעוסקים בזנות ובצרכני זנות, לבנות תוכניות שיקום – שוב, אלה דברים שעולים כסף ושצריך לאגד כמה משרדי ממשלה שונים, לבנות תוכניות שנותנות מענה לאיתור ומניעה, להקים דירות חירום, מרכזי גמילה– יש היום, אבל אנחנו רוצים לחזק את הגופים האלה, להקים שולחנות עגולים בין משרדיים, לגבש תוכנית התערבות בנוגע לתעשיית הזנות ולנזקים הכרוכים בה.
איילת שקד: אני חושבת שיש נכונות גדולה בקרב כל משרדי הממשלה.
איילת שקד: דיברתי עם השרים הרלבנטיים וכולם רוצים להתגייס.
איילת שקד: אנחנו נצטרך לגייס לזה גם את האוצר.
איילת שקד: שחברי הוועדה פה ימשיכו לפקח כי זו דוגמה מצוינת לתחום שבו כאשר הכנסת נרתמת ולוקחת על עצמה – אני רוצה להגיד באופן אישי תודה לחברת הכנסת עליזה לביא ולחברת הכנסת שולי מועלם, לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וגם לזהבה גלאון שלקחו את המשימה הזו והיו מאוד מאוד עקביות ונחושות עד שהגענו לרגע הזה.
איילת שקד: אז עכשיו אנחנו נדרשים לעשות את זה גם מול משרדי הממשלה ולהוביל ביחד את החלטת הממשלה.
אמי פלמור: קודם כל תודה לא רק לחברות הכנסת אלא גם לחברה האזרחית – בהקשר הזה שילוב ידיים של כל הגופים.
אמי פלמור: הדבר האחר הוא שאנחנו רוצים להזכיר שמשרד המשפטים ימשיך לפעול בהרבה מאוד מישורים נוספים.
אמי פלמור: ודאי קראתם אתמול על הנושא של הסרה של אתרים מהרשת.
עליזה לביא: חגגנו את זה.
אמי פלמור: אז בסוף הדבר הזה הוא חלק מתוכניות עבודה ששרת המשפטים ואני מגבות ומעודדות ואני גם אגיד ששרת המשפטים התלבטה, זה היה מכיוון שאנחנו מאמינות בזה שיש הרבה מאוד כלים שהמערכת עוד לא באמת מיצתה אותם עד תום.
אמי פלמור: אם אנחנו רואים את האתרים שיורדים היום מהרשת – חלקם בהידברות, חלקם באמצעות צווים, וגם תיקון חקיקה די טרי של חסימת אתרים וכן הלאה, הסמכה של שופטים מחוזיים ושל יחידת הסייבר בפרקליטות – אז אנחנו רואים שיש מהלכים רחבים בכל תחומי האכיפה, והתהליך היום הוא עוד מרכיב אחד.
אמי פלמור: כיון שאנחנו כבר כמה שנים פה עם הסיפור הזה אני מקווה שגם חברות הכנסת וגם ארגוני החברה האזרחית, שהיו מאוד מאוכזבים מאתנו לפני כמה שנים – אני עוד זוכרת את הישיבה בראשות שרת המשפטים, אני רוצה להגיד – אנחנו, מהצד שלנו התעקשנו שאי אפשר להגיד שרק נעשה עוד חוק קטן בתוך חוק העונשין, אלא שזה חייב להיות חלק מתוכנית כוללת של חינוך, בריאות ורווחה.
אמי פלמור: אני מקווה שאתם מבינים היום ומסכימים שהמהלך הכולל היה שווה ושזו הדרך לתת מענה לבעיה חברתית, לא רק הכלי הפלילי, לא רק הכלי המנהלי, לא משנה כרגע איך נקרא לו – אלא זה חייב להיות מהלך הרבה יותר רחב.
אמי פלמור: כשדיברנו בזמנו על ההליך שהיה במדינות הנורדיות, תהליך של דיון ציבורי שלקח 20 שנה – יש משמעות לזה שהיה דיון ציבורי בנושא במשך כמה שנים, היתה התפתחות בדיון שהביאה בסופו של דבר להליך שגם שרת המשפטים יכלה לחתום עליו לתת לו את כל הגיבוי שהיא יודעת לתת בדברים שהיא מחליטה לקדם.
עליזה לביא: אני גם שמחה על ההליך ועל התוצאה.
עליזה לביא: אנחנו נרגשות.
אמי פלמור: מילת תודה כי יש כאן הרבה חברות צוות – גם נציגות של הממשלה, גם נציגות של החברה האזרחית שהופיעו בפני הצוות, וגם היועצת שלי שכתבה את הדוח וריכזה את העבודה הזו.
אמי פלמור: אני רוצה להודות להן.
עליזה לביא: אז זו בהחלט מצד אחד החלטה, אמירה וחגיגה, כאשר אנחנו יודעים שהדרך עוד ארוכה ליישום של החוק, גם כשגברתי ציינה ששנה תחלוף עד שהחוק ייכנס ויפעל.
עליזה לביא: אז החגיגה שלנו נוכח האמירה החד משמעית על תזכיר ממשלתי, על הדרך המאוד ארוכה שעשינו כאן כולנו וגם מי שלא נוכח כאן, למרות שיש פה לשעברים שבאו לפה – יש הרבה מאוד אנשים שעבדו על זה בעשור האחרון – ההבשלה וגם שיתוף הפעולה, הדברים מרגשים.
עליזה לביא: לא תמיד שרה במדינת ישראל מדברת על שיתוף פעולה, על דרך, על לימוד, הבנה והקשבה.
עליזה לביא: אז אני רוצה להודות לך, גברתי השרה, זה דבר די נדיר במקומותינו, וזה מאפיין גם את הוועדה הזו שיש בה שיתוף פעולה, למידה.
עליזה לביא: ארגוני השטח הובילו בתקופות שלא הממשלה ופחות הכנסת הובילו, היו מעורבים, הכירו.
עליזה לביא: אני רוצה להכיר לך את יהודית מ "יחדיו" בבאר שבע, את אותו מכתב שאני וחבר הכנסת יהודה גליק נתנו לך במליאה, לאחר סיור שגם מוסי רז השתתף בו בבאר שבע, מילים מאוד מרגשות שאמרה לנו אישה שהשתקמה.
עליזה לביא: היא היתה לאחר 22 ניסיונות התאבדות.
עליזה לביא: כמה מילים על המכתב המרגש הזה.
יהודית אילת אוזן: זו אישה שעברה באמת דרך לא פשוטה.
יהודית אילת אוזן: כל הנושא של החוק ממש בדמה ונפשה.
יהודית אילת אוזן: היא מרגישה שזה עוד צעד שהיא יכולה לעדשות כדי לתרום את חלקה, מניסיונה.
יהודית אילת אוזן: היא כמובן מדברת על החלק של השיקום כחלק משמעותי.
יהודית אילת אוזן: זה אכן היה מכתב מרגש והיה חשוב לה שהוא יגיע.
יהודית אילת אוזן: היא ראתה את התמונה עם המכתב וזה ריגש אותה.
יהודית אילת אוזן: היא שקלה להגיע היום אבל מחשש לחשיפה היא החליטה לא לבוא.
עליזה לביא: אין ספק שבמציאות אחרת היא היתה יכולה להיות עורכת דין משובחת ולטיגטורית נהדרת.
עליזה לביא: שמענו אותה והיא אמרה – אני רוצה לצפות בשידור, לראות את שרת המשפטים אומרת את הדברים.
עליזה לביא: אני בטוחה שהיא צופה בנו עכשיו.
עליזה לביא: אולי את רוצה להגיד לה משהו?
עליזה לביא: הרבה מאוד שורדות, נשים שניצלו מחכות לרגע הזה.
עליזה לביא: פגשנו בסיורים ובמפגשים, אם תוכלי לומר לה משהו, היא צופה בך עכשיו.
איילת שקד: רק שחיזקת אותנו וריגשת אותנו בדרך.
איילת שקד: חברי הכנסת שפגשו אותך – שתדעי שלהם זה היה מאוד אכפת באופן אישי.
איילת שקד: אני רק מקווה שבעקבות מה שאנחנו עושים עכשיו הסבל שאת עברת יימנע מאחרות.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להגדיר ולדבר על מה אנחנו מרגישות היום – זו דרך ארוכה, חיכינו ליום הזה ואכן הגענו.
עאידה תומא סלימאן: אני לא הייתי עד כדי כך אופטימית שנגיע להיום הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני ידעתי שהמאבק הזה נוהל בחברה האזרחית שנים רבות, עד שמשכו את תשומת לבנו – אנחנו, כנשים וגברים, חברי וחברות כנסת בתוך הבית הזה, וגייסו אותנו.
עאידה תומא סלימאן: את האמת, התרגשתי לשמוע את השרה מדברת על השינוי והלמידה תוך כדי התהליך וחשבתי לי שיכול להיות שייקח לנו לא 20 שנה אלא 10 שנים, כי השיח הציבורי סביב הנושא לא היה במקום שבאמת מייצר את האווירה לחקיקה או לשינוי דרמטי כזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שההצלחה בשנה הזו - ואני חייבת להגיד – שמוכיחה עד כמה קודם כל הירתמות שרה לנושא ושיתוף פעולה כזה רחב יכולים לקדם אותנו בהרבה נושאים.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שהעבודה שנעשתה בצוות שבהובלת אמי פלמור, היא עבודה אדירה.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שהיא לא רק התפנתה מעיסוקים אחרים רבים שיש לה, היו עוד נושאים רבים שהיה צריך להוביל.