GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל גיצין: אבל דבר אחד שאנחנו ראינו בו ויצרנו - - - לפעולה – השכבה הזאת של הקשר בין ההתארגנויות לארגונים.
מיכאל גיצין: זאת אומרת, הזירה הפמיניסטית היא לא רק זירה של ארגונים, שהם באמת הבסיס, התשתית, אבל יש הרבה מאוד התארגנויות וקבוצות ופעילות רשת שעושות שינוי חברתי בתחום הזה יום יום.
מיכאל גיצין: והחלטנו, בכדי שהדבר הזה ייצא מרעיון לפעולה, והפילנתרופיה יש לה כוח מאוד משמעותי לעשות את זה, באמת להתחיל בשורה של מענקים, בהתחלה מענקים קטנים, שיתנו קול משמעותי ועוצמתי יותר לאותן פעילות שעוצמתיות וחזקות ממש בלעדנו.
מיכאל גיצין: ואחד הדברים שעלו באופן מאוד מובהק, ולכן מיד אחרי שאני אסיים את הדברים וחברות הכנסת וכו' יתייחסו, הן ידברו, זה המגוון.
מיכאל גיצין: חמוטל התייחסה לעובדה שהשדה הפמיניסטי הוא כנראה שדה שיש לו הרבה מאוד קולות והרבה מאוד צורות.
מיכאל גיצין: אז באמת, נשים מהמגזר החרדי ונשים שנאבקות בתוך המגזר החרדי בתקיפות מיניות ואלימות, וכמובן החברה הפלשתינית בישראל ונשים שעובדות בצפון ובדרום, בפריפריה ומרכז, באמת המרחב הזה של מגוון פעולה פמיניסטי הוא כל כך גדול היום בישראל והפילנתרופיה היום לא מספיקה ולא מספקת לתת מענה לכולם.
מיכאל גיצין: וזה התפקיד שאנחנו רואים את זה לעצמנו בנקודה הזו.
מיכאל גיצין: נקודה אחרונה שהיא מאוד חשובה וזו הנקודה שיושבת ראש הוועדה התחילה איתה.
מיכאל גיצין: אני רוצה להגיד כאן באופן מובהק, אנחנו הולכים לקחת את הסוגיה של אלימות כלפי נשים.
מיכאל גיצין: ואני אגיד את זה אפילו ספציפית, אלימות כלפי נשים בחברה הפלשתינית בישראל, כנקודה מרכזית או נקודת ליבה שהקרן הולכת לפעול בה מ-2019 בצורה הרבה יותר ממוסדת ומאורגנת.
מיכאל גיצין: כמובן בשיתוף פעולה עם הארגונים, עם נשים נגד אלימות וארגונים אחרים.
מיכאל גיצין: ואני רואה את זה וזה הזדמנות לדבר על הסוגיה הזאת כאן כי אנחנו מונים יחד איתכן את המספרים שפשוט בלתי נתפסים.
מיכאל גיצין: ולמערכת הציבורית, למגזר הציבורי, לכנסת יש הרבה תפקיד אבל ללא חברה אזרחית פעילה שתתן מענה לדברים האלה אין מה לעשות.
מיכאל גיצין: אז אני רוצה מאוד להודות ואני רוצה להודות בעיקר להתארגנויות שנמצאות פה וידברו ויציגו את המגוון הזה שאנחנו מדברים עליו.
מיכאל גיצין: אז תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שחברי וחברות הכנסת כבר לחוצים כי יש עוד ישיבות ועדות שהם צריכים ללכת אליהם.
עאידה תומא סלימאן: אני אתחיל לאפשר לחברי הכנסת וחברות הכנסת להתייחס לפני שהם יוצאים ונקטע את הסדר של המציגות, אם לא אכפת לכם, כי יש כאלה שיש להם ישיבות דחופות.
עאידה תומא סלימאן: אני אנסה ללכת לפי מי שביקשו כי הם לחוצים לפי כניסתם.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה.
עמיר פרץ: עדיפות זה ותיק חברי הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: מצאת לעצמך, כמה זמן אתה תנצל את העובדה הזו.
עמיר פרץ: אני באמת מברך את יושבת ראש הוועדה ואת מוסי ואת כל מי שיזם את המפגש החשוב הזה.
עמיר פרץ: אני, לשמחתי, הייתה לי הזדמנות לתרום את תרומתי למאבק על מעמד האישה בישראל עוד בהיותי יושב ראש ועדת העבודה והרווחה בכנסת.
עמיר פרץ: באותה עת נושא מעמד האישה היה חלק מתפקידה של ועדת העבודה והרווחה ואז הגיעה אליי חברת הכנסת יעל דיין שיזמה את הרעיון של להקים את הוועדה למעמד האישה באותה עת ולתת לה מעמד עצמאי בכנסת.
עמיר פרץ: לא מובן מאליו שפוליטיקאים מוותרים על סמכויות, אף אחד לא ממהר לשחרר סמכויות שנמצאות בתחום אחריותו.
עמיר פרץ: אבל אני שמח שקיבלתי וקידמתי ביחד עם יעל להקים את הוועדה באותה עת שהלכה והתפתחה מוועדה שבהתחלה לא הייתה ועדה סטטוטורית ואחר כך הפכה לוועדה סטטוטורית והיום לדעתי אין חולקים על כך שזאת אחת הוועדות החשובות ביותר בכנסת.
עמיר פרץ: ואני רוצה לומר לך, גברתי היושבת ראש, שתרומתך לחיזוק מעמדה של הוועדה בישראל היא תרומה מאוד חשובה.
עמיר פרץ: כי דווקא מהנקודת מוצא, מהמקום שאת מגיעה, אולי כולם ציפו שאת תקחי את הישיבות רק למגזר ולמקום שמעניין אותך - - -
עאידה תומא סלימאן: הם לא ידעו שאני פמיניסטית.
עמיר פרץ: אני רוצה לומר לעניין עצמו.
עמיר פרץ: אני חושב שאנחנו היום במקום שונה לחלוטין מאשר היינו ב-92' בעת שהוקמה הוועדה.
עמיר פרץ: אם ב-92' המאבק על מעמד האישה היה יותר מאבק של שתדלנות שמישהו מחפש שמישהו יתחשב ויוסיף סעיף כזה ואחר, אני חושב שהיום המאבק על מעמד האישה מגיע ממקום של עוצמה, של נוכחות, של השפעה ושל יכולת להכתיב דברים ולא רק להתפשר על דברים ולחפש כיצד פותרים סוגיה כזאת ואחרת.
עמיר פרץ: אני באופן אישי הפגנתי מאז ומתמיד את תפיסתי לגבי מה הערך של מעמד האישה בארץ.
עמיר פרץ: אני כאיש שלום חושב שהסיכויים להביא שלום יגדלו ככל שמעמדן של הנשים בארץ הזו יתחזק.
עמיר פרץ: אני כאיש שמאמין בסולידריות חושב שהסיכוי לייצר סולידריות אמיתית וחברה יותר צודקת ובריאה יהיה נכון יותר ככל שמעמדן של הנשים בישראל יתחזק.
עמיר פרץ: גם בהיותי ראש מועצה בתחילת דרכי הפוליטית כשהייתי מופיע בציבור בשדרות אז הייתי אומר להם שאני חולם על היום שבו הנשים יעברו מסל הקניות בשוק בשדרות לתיק המנהלים כמו המנהלים האחרים ברחבי המשק.
עמיר פרץ: ואני שמח שהיום אנחנו רואים זאת ממומש הלכה למעשה.
עמיר פרץ: אין שום שאלה שהאיש לא מתנצל על כך שבוחרים מנכ"ליות ובוחרים מנהלות ועדיין יש פערים מאוד גדולים אבל איש לא מוצא סיבה לחשוב שצריך להסביר למה מישהו בחר ולמה אישה יכולה לנהל אלפי גברים שיימצאו תחת אחריותה ולעשות זאת לא פחות טוב, בדרך כלל יותר טוב, כי אני חושב שעדיין הנשים מרגישות אחריות.
עמיר פרץ: אישה שמקבלת תפקיד היא מרגישה אחראית כלפי החברות שלה שצריכות גם לקבל תפקיד.
עמיר פרץ: ואז היא מוכיחה שהיא יודעת לעשות את זה יותר טוב מהגברים.
עמיר פרץ: וזה ערך מוסף לכל מי שמחליט לשלב נשים, לכל מי שמחליט שנשים יכולות לנהל אותו גם כן.
עמיר פרץ: אתה צריך לעמוד מול אישה ולהסכים בתוך תוכך ולהביט בה ולהגיד, וואלה היא יכולה להיות המנהלת שלי.
עמיר פרץ: כשאתה אומרת את זה לעצמך זה סימן שבאמת עברת את הסף הזה של להרגיש שהפמיניזם הוא לא איזה תנועת מחאה אלא הוא תנועה שהולכת לעשות שינוי חברתי עמוק.
עמיר פרץ: וככל שאתן תצלחנה יותר מדינת ישראל תצליח יותר.
עמיר פרץ: אז אני מברך את כל מי ששותפות במלאכה, מאחל לכן הצלחה, ואיך אומרת ידידתי, אנחנו הולכות לנצח.
עאידה תומא סלימאן: עליזה, רצית להגיד משהו לפני שאת יוצאת.
עליזה לביא: - - - שעוסק בנושא של הגיור בנושא הזה - - - הנושא שבעיקר נשים מצויות בו ונמצאות בדרך ובאמת אני שמחה לראות שזה אחד הדברים באשכול הזה.
עליזה לביא: ואני באמת רוצה לומר תודה, תודה על הדיון הזה, תודה לך עאידה על העבודה הנהדרת ועל ההובלה של הנושאים.
עליזה לביא: ותודה לכן, באמת, המקום הזה של השיתוף פעולה בין האקדמיה לבין השטח לבין בית המחוקקים חייב להתחזק.
עליזה לביא: כל כך הרבה דברים לא מספיק מצליחים כי המשולש הזה לא מספיק חזק.
עליזה לביא: והמחקר שאתן מציגות היום הוא כלי מאוד מאוד משמעותי וחזק, הזדמנות לעצור רגע, להתבונן, ללמוד, לחשוב, גם לומר תודה על כל היש.
עליזה לביא: והפרס שלך, באמת 2018, לפי 10 או 20 שנה לא היה מקום ולא היו חברות בוועדה שתתבוננה ותדענה ותבאנה את המשמעות.
עליזה לביא: מצד אחד התקדמנו.
עליזה לביא: בתי לומדת רפואה וביום אחד המטפלת ברחה ואני רואה את המצוקה שלה והיא אומרת לי שהטוויטר שלה בבית החולים הוא זה שמצא לה בסופו של דבר גן ילדים.
עליזה לביא: אז מצד אחד שיתוף פעולה, רק שיתוף פעולה בנה רגישות, מהצד השני הרבה פעמים הליכה לאחור כמו היום שגם בבית הספר לרפואה בתל אביב אומרים לבנות אם את תלדי בזמן מסוים תפסידי שנה.
עליזה לביא: כלומר, אנחנו רואות איך מתקדמים אבל גם הרבה מאוד חוזרים לאחור בכלים ובכל מיני אמצעים מאוד אפורים ומאוד לא ברורים.
עליזה לביא: ואני רוצה לחזור למאמר המכונן של אמא שלך, מורתי האהובה, דפנה יזרעאלי, ולא בכדי פתחתי בדוגמאות של רפואה.
עליזה לביא: אחד המאמרים האחרונים שלה היו על עולם הרפואה, על הכניסה של נשים לעולם הרפואה.
עליזה לביא: בהרבה מובנים היא הייתה - - - היא הייתה אישה מאוד מרשימה שבאמת לימדה אותנו הרבה מעבר לידע אקדמי אלא לנשמת החיים הפמיניסטית.
עליזה לביא: והמקום שהיא דיברה עליו, זה לא מספיק שנשים תיכנסנה, והן נכנסו, אלא מה באמת יקרה ואיך.
עליזה לביא: והיא נתנה שם את התחזית שלה ואת הנבואה שלה של איך הדברים ישתנו.
עליזה לביא: אולי מבחינה כמותית יש יותר נשים אבל הפירמידה יודעת לשמר את עצמה.
עליזה לביא: ואני חושבת שזה קורה ואנחנו לא תמיד כאן בבית המחוקקים, למרות שאני באה מהאקדמיה, ערים לשיתוף הפעולה של המשולש הזה.
עליזה לביא: באמת יש לו את היכולת לזרקור.
עליזה לביא: ועוד מילה אחת על שיתוף פעולה איתכם – זה דבר שהוא מתבקש ומובן - - - את הכוחות בין יהדות העולם, נשים יהודיות בעולם לבין בית המחוקקים הישראלי.
עליזה לביא: לא אחת אני מוצאת את עצמי בהרבה מאוד חקיקה שמשפיעה הרבה מחוץ לכנסת ישראל ואין מספיק מודעות לכך בבית שלנו פה בכנסת.
עליזה לביא: והשיתוף פעולה הזה הוא גם הכרח.
עליזה לביא: ואם אפשר, הערה אחת, גם ממורתי האהובה.
עליזה לביא: כאן בפתיח שלכם בהקדמה אתם מדברים על הדרה גוברת של נשים במרחב הציבורי ומצב הלוחמה התיעודי.
עליזה לביא: המילה לוחמה קשה לי.
עליזה לביא: אני זוכרת את השיעור שבאתי אליה עם הצעת המחקר שלי בעקבות מאמר פורץ דרך שדיבר על חדירה של נשים לתקשורת.
עליזה לביא: ואז התחלתי את המחקרים שלי גם במאסטר וגם בדוקטורט עם כניסת הנשים לתקשורת.
עליזה לביא: המילה חדירה הייתה כל כך קשה ואמא שלך כל כך לא אהבה אותה.
עליזה לביא: אז המילה לוחמה והמילה חדירה, בואו נוציא אותן, בואו - - - את המילים שלנו - - -
חמוטל גורי: אני גם לא אוהבת אותן אבל הכוונה כאן לחיים של נשים על רקע סכסוך מתמשך, לוחמה מתמשכת.
עליזה לביא: את צודקת אבל בסדר, יש לנו מילים נוספות, למדנו לדבר בשפות נוספות.
עליזה לביא: אנחנו יודעים להבין.
עליזה לביא: אני חושבת, אני אומרת את זה על הרקע שנשמע פה מכל הדוברים לפניי ואפילו בחדר, אם אנחנו לא נדע, ואנחנו צריכים לדעת ולעבוד בזה שלשמר גם את הזהות הפמיניסטית וגם את הזהות האידיאולוגית באותו איזון משום שבמדינת ישראל הרבה פעמים בחלק מ- - - זה המתח הזה שגובר בין הזהות הפמיניסטית לזהות האידיאולוגית.
עאידה תומא סלימאן: בשבילי פמיניזם זה אידיאולוגיה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, זאת זהות אידיאולוגית בשבילי, אני לא מפצלת ביניהן.
עליזה לביא: חלק מהמחירים שאנחנו משלמים זה שהזהות האידיאולוגית גוברת על הזהות הפמיניסטית במדינת ישראל.
עליזה לביא: ולכן הרבה פעמים אנחנו הולכים אחורה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם זו זהות אידיאולוגית במקרה הזה או זהות לאומית או לאומנית, אני לא יודעת, אבל אני, בשבילי, אני לא יכולה לראות שום תפיסה אידיאולוגית שהיא מפוצלת מהפמיניזם שלי - - -
עליזה לביא: חלק מההתמודדויות שלנו כאן
עליזה לביא: זה באמת להבין - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דיון שלא יסתיים בינינו, מה שבטוח, ושווה דיון.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאני נותנת לחברת הכנסת מרב מיכאלי וקסניה, מיכל את גם כן רוצה?
מרב מיכאלי: אנחנו צריכות ללכת לחוקה לעשות את המעשה הפמיניסטי שלא לאפשר לממשלה לגרום לאנשים למשכן את עצמם למוות, את כל מה שיש להם ואת כל מה שאולי יהיה להם פעם, למעשה.
מרב מיכאלי: זה מה שאנחנו נלך לעשות - - -
עאידה תומא סלימאן: יש דיון על עבירות המתה?
מרב מיכאלי: נגמר.
מרב מיכאלי: עכשיו הולך להיות על חוק ה- - -
מיכל רוזין: אנחנו יצאנו משם שתינו ובאנו לפה בתקווה שלא עושים לנו שום מחטפים אבל היו חשוב לשתינו לבוא - - -
עאידה תומא סלימאן: אתן תחליטו אם זה יהיה קצר או ארוך.
מרב מיכאלי: אז א' אני מתנצלת שאנחנו נצטרך לצאת כי יותר, בטח ובטח בכזאת הזדמנות, יותר כיף להיות פה.
מרב מיכאלי: ואני יש לי באמת הרבה מאוד מה להגיד אבל אני מאוד אנסה לעשות את זה קצר.
מרב מיכאלי: אז קודם כל ברכות לחנה המהממת והנהדרת וכל הכבוד, וכל ההישגים שלך אנחנו עוד צריכות להכפיל אותם עשרות מונים כי המגדר צריך להתרחב ולהיות נוכח בכל אחד מתחומי הידע והמחקר באקדמיה.
מרב מיכאלי: המקום היחידי שזה באמת קורה היום באופן, גם כן, לא כלימודי חובה, אבל לפחות מאוד נוכח זה במשפטים, אנחנו צריכות שזה יקרה בכל פקולטה באשר היא.
מרב מיכאלי: וכך אנחנו נוכל להגיע גם לזה שבמסגרת המיינסטרימינג זה יהיה נוכח בכל משרד ממשלתי וכמו שפה התחלנו לעשות, בשוליים, ניתוח מגדרי של תקציב - - -
עליזה לביא: זה לא בשוליים, זה עובד.
מרב מיכאלי: דבר שעליזה כשהייתה חברת קואליציה בכנסת הקודמת עשתה והצעת החוק שלי שהביאה את הדבר הזה.
מרב מיכאלי: והכנס הראשון שעשיתי כשהגעתי לכנסת היה על תקציב מגדרי, בכנסת ה-19.
מרב מיכאלי: אז זה באמת יש לנו עוד הרבה עבודה שלרובה אני לא אוכל להיכנס.
מרב מיכאלי: אני כן רוצה להגיד קודם כל תודה לקרן דפנה וכמובן ל-NCJW.
מרב מיכאלי: ואני רוצה להגיד לפרוטוקול ננסי קאופמן, האישה הבלתי נלאית המהממת, ההורסת - - - אני רוצה להגיד שצריך להגיד תודה לקרן דפנה, זה הפרויקט האחרון שלכן, סוג של, שירת הברבור של קרן דפנה, תודה רבה לכן - - - באמת על שנים ארוכות ביותר של תרומה פמיניסטית אדירה, משאירות מה שנקרא "with the bang and not in with the whisper", אתן משאירות בום, אבל צריך לחשוב על השלב הבא, הגלגול הבא.
מרב מיכאלי: אז אנחנו - - -
עליזה לביא: - - - קרן דפנה ומה יהיה?
עליזה לביא: אנחנו- - - השיח שלנו על - - -
מרב מיכאלי: אני רוצה להוסיף – החשיבות של הארגונים היא אדירה כמובן ואני רוצה לדבר על הריבוי והגיוון של הארגונים ולהגיד שלצטט את מרלין פרנץ', האישה שכתבה את חדר נשים, שאמרה לפני כמה שנים שהעובדה שהפמיניזם מתפצל לכל כך הרבה סוגים וקולות וגוונים וכיוונים הוא בדיוק מה שמעיד על ההצלחה האדירה שלו.
מרב מיכאלי: בדיוק אחת העדויות להצלחה הכל כך גדולה של הפמיניזם, ואני חושבת שאנחנו צריכות לחגוג את זה.
מרב מיכאלי: אבל אנחנו חייבות לעבוד ביחד.
מרב מיכאלי: וזה דבר שלא קורה היום מספיק והוא דבר שנוכח במחקר מאוד, ולכן אני רוצה שאתן, הארגונים, תיקחנה את זה לתשומת לבכן הרבה הרבה יותר.
מרב מיכאלי: צריך למצוא דרך לייצר קואליציות שמייצרות אגרוף, סליחה על הביטוי הלא פמיניסטי.
מרב מיכאלי: אגרוף לא במובן של להרביץ לאף אחד, חס וחלילה, ולאף אחת, אבל בטח בשביל לדפוק על השולחן לפעמים.
מרב מיכאלי: ואת זה אתן חייבות לשכלל.
מרב מיכאלי: אני אומרת את זה כמי שעובדת עם הארגונים מכאן ומכאן ומכאן מהרבה סוגים של ארגונים, מפה לשם 25 שנה, ואני אומרת לכן, זה אחד הדברים הכי חשובים לעשות אותו היום.
מרב מיכאלי: פוליטיזציה, לא פוליטיזציה, זה כאילו הדרך הלא טובה, אבל כן, Go political, פוליטי.
מרב מיכאלי: חברות יקרות, תסתכלו בבקשה מי יושבות ויושבים מסביב לשולחן הזה מחברות וחברי הכנסת.
מרב מיכאלי: יש כאן רק חברות וחברי כנסת מהאופוזיציה.
מרב מיכאלי: אני נמאס לי מזה שאתן פוחדות להיות פוליטיות.
מרב מיכאלי: משום שכל זמן שאתן תפחדנה להיות פוליטיות אנחנו נמשיך להפסיד.
מרב מיכאלי: תסתכלו עם כל ההישגים שאנחנו מצליחות לעשות כאן איזה מגמות מזעזעות לנשים ולשוויון, לכל סוגי השוויון, מובילה הממשלה הזאת שהיא בגדול בוריאציות כאלה ואחרות בשלטון כבר 10 שנים, שבגדול אנחנו בעידן נתניהו כבר 25 שנה.
מרב מיכאלי: ואני מודיעה לכם, אם הפמיניזם לא יעיז להגיד אנחנו באנו מהשמאל, אנחנו בשמאל ואנחנו לא ננצח אם אנחנו לא נהיה בשמאל אז אנחנו לא ננצח.
מרב מיכאלי: יש קשר ישיר בין הזכויות הפמיניסטיות, הכי הארד קור זכויות נשים, לבין למי אנחנו מצביעות ומצביעים בקלפי, למי אנחנו מתפקדות למפלגות, למי אנחנו מוכנות לתמוך בגלוי.
מרב מיכאלי: ואם אנחנו לא נעשה את זה אז נמשיך להסתפק בפעולות נהדרות, לא מספיקות.
מרב מיכאלי: לא נביא את המהפכה ככה.
מרב מיכאלי: והמהפכה חייבת לבוא.
מרב מיכאלי: חייבת חייבת לבוא.
מרב מיכאלי: אנחנו צריכות לנסח מחדש את המערכות הכי בסיסיות של החיים שלנו, את הכלכלה, את מערכת המשפט, את המדינה, את המשפחה.
מרב מיכאלי: כל אלה חייבות וחייבים להתנסח מחדש והם לא יתנסחו מעצמם.
מרב מיכאלי: אנחנו, זה האחריות שלנו והאתגר שלנו לנסח אותן ואנחנו נוכל לעשות את זה רק כשאנחנו נהיה השלטון, הממשלה.
מרב מיכאלי: כן צריך לתת קול להרבה גוונים מכל הסוגים, חד משמעית, אבל הקול הפמיניסטי חייב לעבור להיות הדבר המרכזי שמנהל את המדינה בשביל שהמדינה תהיה מדינה פמיניסטית כי זה יהיה הדבר שיהיה יותר טוב לכולם ולכולן.
מרב מיכאלי: אז שוב תודה רבה ואני ארד לחוקה.
מרב מיכאלי: שלום.
עאידה תומא סלימאן: תודה, למרות שאת ככה מאתגרת אותי לפתוח בשיח על מה זה שמאל.
עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו נדבר על זה כנראה גם כן אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: מה זה שמאל ואיך מתבטא השמאל ואיך מתנהג השמאל בימים האלה.
עאידה תומא סלימאן: האג'נדה שלי כבר עמוסה.
מרב מיכאלי: בכיף.
מרב מיכאלי: אני לא יכולה לחכות עאידה.
עאידה תומא סלימאן: מיכל ואחר כך קסניה.
מיכל רוזין: מילים כדורבנות, מרב.
מיכל רוזין: אני רוצה דווקא אולי להתחיל מזה שאני הכרתי את דפנה, הכרתי אותה בדיוק בחיבור בין השיח הפמיניסטי, האקדמיה והפוליטי.
מיכל רוזין: הכרתי אותה מהפעילות שלי במפגלת רצ, אחר כך מרצ עם נעמי חזן היקרה שבדרך כלל יושבת פה סביב השולחן.
מיכל רוזין: וכמובן חנה הרצוג שכבר כל המחמאות, ואני מצטרפת לכולן, חברתי אם מותר לי לומר.
מיכל רוזין: והכרתי את דפנה, הייתי באמת אז בחורה צעירה מאוד והערצתי אותה, זה היה אחרי שלמדתי אותה באוניברסיטה ואת הספרים ואת תחום הידע הנרחב שלה, הפמיניסטי בשוק העבודה.
מיכל רוזין: אבל ההיכרות האישית הייתה סביב המאבק הפוליטי.
מיכל רוזין: ובאמת בעניין הזה אני מצטרפת למרב.
מיכל רוזין: המאבק הפוליטי חשוב, לא נתווכח אם בשמאל, בימין, במרכז, מה זה שמאל, מה זה מרכז.
מיכל רוזין: נאמר שיש חשיבות לחיבורים הפוליטיים כי בסוף הפוליטיקה, וזו הסיבה שאני פה ומרב פה ועאידה פה ומוסי פה וקסניה, אנחנו פה כי באנו לשנות מציאות, זו הסיבה שבאנו לפוליטיקה.
מיכל רוזין: כששואלים אותי למה את פה אז אני אומרת כי באתי לשנות מציאות.
מיכל רוזין: וגם אתן משנות מציאות, פוליטיקה היא לא רק בכנסת.
מיכל רוזין: פוליטיקה היא בכנסת, היא בממשלה אבל היא בשטח, אתן משנות מציאות.
מיכל רוזין: ואני חייבת לומר משהו שבאמת ככה פה נשמעה ביקורת וביקורת זה דבר טוב.
מיכל רוזין: בואו שנייה נטפח לעצמנו על השכם.
מיכל רוזין: עשינו פה מהפכה.
מיכל רוזין: היא עוד לא הסתיימה, אנחנו בדרך, אבל עשינו מהפכה.
מיכל רוזין: דיבר עמיר על שנות ה-90 שזה רק התחיל אז שבאמת נכנסו לכנסת חברות כנסת מאוד פמיניסטיות והביאו את ארגוני השטח פעם ראשונה בצורה כל כך מסיבית לכנסת והוקמה ועדה לקידום מעמד האישה והיום היא לשוויון מגדרי, אבל יש פה מהפכה.
מיכל רוזין: ואנחנו התחלנו את קמפיין ה-Me too שהיום כל כך מתלהבים ממנו בכל העולם, התחלנו אותו הרבה קודם, היינו שם קודם.
מיכל רוזין: ובהרבה מובנים החקיקה שלנו הרבה יותר מתקדמת ממה שקורה בעולם.
מיכל רוזין: ראו עכשיו מתלהבים עם המשאל עם באירלנד על הפלות.
מיכל רוזין: בואו נראה גם ההישגים שלנו.
מיכל רוזין: ותמיד צריך לזכור שזה שני צעדים קדימה וצעד אחורה, אבל באמת נורא קל ליפול לייאוש וכמו שעאידה אמרה, לפעמים אנחנו בבועה, אבל לפעמים גם הפוך, לפעמים אנחנו כל הזמן שומעות ורואות כמה רע וכמה לא טוב, אנחנו שוכחות להגיד יש גם הישגים, התקדמנו.
מיכל רוזין: אז נכון שיש בקלאש ויש המון אנשים, בעיקר גברים, שאומרים מה אתן רוצות, כבר יש שוויון מלא, מה אתן עוד מתלוננות, ובכלל היום הגברים מסכנים.
מיכל רוזין: אז אוקיי, אנחנו יודעות מה המציאות וכן יש פה שני צעדים קדימה ואחורה.
מיכל רוזין: אבל צריך להסתכל על המהפכה שעשינו פה ועשינו פה מהפכה.
מיכל רוזין: שתי נקודות קצרות חשובות נוספות – אחד, זה דובר פה הרבה ואני לא אחזור, העניין של ג'נדר מיינסטרימינג, העניין הזה של להכניס את זה בשיח בכל מקום בעיקר בתחום הביטחון והשלום.
מיכל רוזין: והיו המחקרים המדהימים שיצאו מהשיח הפמיניסטי שהראו שביטחון אצל נשים זה לא רק גבולות וגדרות ופצצות וטילים, אלא ביטחון זה גם כשאני הולכת ברחוב ומה קורה לי בבית.
מיכל רוזין: גם במרחב הציבורי וגם במרחב הפרטי.
מיכל רוזין: לשנות את השיח של ביטחון וכמובן אנחנו מכירות את כל החלטות האו"ם ואת הצורך ליישם אותן.
מיכל רוזין: איחוד מאבקים – עוד כשהוקמה הוועדה לקידום מעמד האישה בשנות ה-90 יעל דיין השכילה והבינה שמגדר זה לא רק שוויון זכויות בין נשים לגברים ולא רק גם לראות את האפליה הכפולה של נשים ערביות ובדואיות ופלשתיניות וחרדיות ודתיות וכדומה.
מיכל רוזין: כן, אלא ראתה יותר מזה, היא ראתה שגם האפליה כלפי קהילת הלהט"ב היא חלק מהאי שוויון המגדרי וגם בו אנחנו צריכים לטפל.
מיכל רוזין: ואיחוד מאבקים זה לא תמיד קל, שמענו פה את השיח הקצר בינך לבין עליזה, ואפילו ביני לבין עאידה.
מיכל רוזין: היינו שתינו, אני כמנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית, ותודה לקרן שבזכותה בכלל נוצר האיגוד בין כל מרכזי הסיוע, והחיבור הזה והעבודה המשותפת - - -
עאידה תומא סלימאן: בסוף עוד יאמינו שיש לכם שליחים פה.
מיכל רוזין: והיו מאבקים קשים, גם שם, גם ביני לבין עאידה, ששתינו חושבות שאנחנו שמאל, ואולי אנחנו צריכות להתווכח על זה, אבל היו מאבקים.
מיכל רוזין: מאבקים תמיד יהיו.
מיכל רוזין: מחלוקות זה בסדר.
מיכל רוזין: אבל בסוף צריך לאחד מאבקים כי יש גורמים שמולם אנחנו מנסים לשנות וזה חשוב ביותר.
מיכל רוזין: ואני רוצה רק להגיד מילה אחרונה בעניין של לראות אוכלוסיות שלא ראינו.
מיכל רוזין: וזה בדיוק הדיון שממנו אני באתי, ואני לא יודעת אם אני עוד יחזור כי אם הוא עוד לא הסתיים.
מיכל רוזין: לראות אוכלוסיות שקשה לנו לעזור להן או קשה לנו להיות שם בשבילן בשביל שוויון כמו נשים שרצחו את בני זוגן, כמו נשים שרצחו את הילדים שלהן, אני יודעת, זה קשה לנו כפמיניסטיות להיות שם.
מיכל רוזין: כמו נשים - - - אני לא רוצה להרחיב, יש הרבה מאוד דוגמאות, קשה לנו להיות במקומות האלה, קשה לנו שם, אנחנו צריכות להתמודד ולהיות.
עאידה תומא סלימאן: תודה מיכל.
קסניה סבטלובה: תודה לך עאידה על הדיון החשוב הזה, תודה לקרן דפנה, תודה לכל הארגונים הנפלאים שנוכחים פה היום.
קסניה סבטלובה: אני מאמינה בכך שהחוסן של החברה שלנו נמדד לא רק גם בחוסן של המוסדות הדמוקרטיים, הנבחרים של הכנסת ותפקוד של המפלגות, ממשלה, אלא גם, כמובן, בחברה האזרחית.
קסניה סבטלובה: החוסן של החברה האזרחית זה החוסן של החברה הדמוקרטית, וזה לא יכול להיות אחרת לעולם.
קסניה סבטלובה: רק ככה באמת כשיש פה ארגונים שהם פועלים, שהם צמחו בתוך והם פועלים בתוך החברה ויש להם כוח ויש להם השפעה והם יכולים להוביל לשינויים ולדרוש דברים מהממשלה, מהכנסת.
קסניה סבטלובה: רק ככה אנחנו יכולים באמת לדבר על הרב גוניות, על האפשרות לביטוי של מגוון של קולות שבאמת לא רק יתבטאו אלא גם ישנו דברים.
קסניה סבטלובה: ובדיוק בגלל זה הציד מכשפות הזה שמתנהל עכשיו גם כנגד כל מי שנוכח פה, כנגד הקרן החדשה, כנגד ארגונים שנתמכים על ידה או כאלה גם שלא נתמכים על ידה.
קסניה סבטלובה: כי אני שומעת כבר על ארגונים רבים שלעולם לא היה להם קשר לקרן החדשה אבל בגלל שהפעילות שלהם מזכירה משהו - - -
קריאה: מדביקים להם.
קסניה סבטלובה: כן, מדביקים להם גם, אז גם אתם מקבלים את התמיכה שלהם, גם אתם שטן.
קסניה סבטלובה: זה לא בא במקרה.
קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים שהפחד מהעצמאות הזאת, מהעצמאות המחשבתית קודם כל הוא כל כך גדול.
קסניה סבטלובה: בגלל זה אנחנו עכשיו מדברים על כך, ולצערי הרב, יש לי חברים רבים במחנה שלי שנתפסים לפרופגנדה הזאת, לאג'נדה הזדונית הזאת וחוזרים על הדברים שאין לחזור עליהם.
קסניה סבטלובה: כשאת אמרת שאתן מתווכחות ביניכן לגבי הפנים של השמאל, כל עוד אנחנו כולנו מסכימים ששמאל זה לא כתם, הכל בסדר, כל דיון הוא לגיטימי.
קסניה סבטלובה: ומהבחינה הזאת אני רק יכולה להגיד שהדברים שאנחנו שומעים יום וליל, עאידה אני לא הייתי פה כשאת אמרת את הדברים החשובים אבל ראיתי אותם אחרי זה בטוויטר על כך שאנחנו פה באיזושהי בועה והעולם מחוצה לה שונה לגמרי.
קסניה סבטלובה: אז כן, בעולם מחוצה לבועה הזאת השמאל הוא תמיד רדיקלי, הפמיניזם הוא תמיד רדיקלי, זה תמיד דברים שמאיימים מאוד כי הנשים, במיוחד נשים שרוצות להשיג משהו הן מפחידות מאוד את הפטריארכיה ואת השוביניזם.
קסניה סבטלובה: זה ברור למה אנחנו מפחידים ומפחידות אותם ומדוע אנחנו צריכים להמשיך ואתם צריכים להמשיך במשימה הזאת.
קסניה סבטלובה: אבל מכאן אני רוצה לעבור לעוד דבר.
קסניה סבטלובה: כל כך הרבה הישגים של התנועה הפמיניסטית בישראל.
קסניה סבטלובה: אני נמצאת פה כבר בארץ משנת 91' מאז שעליתי, ואני רואה באמת שינויים גדולים מאוד בחברה, שינויים שמדינה התפתחה והשינויים התחוללו תוך כדי הזמן שאני גם הפכתי לישראלית ובניתי את החיים שלי פה.
קסניה סבטלובה: אבל הקרדיט על הדברים האלה לא ניתן.
קסניה סבטלובה: הקרדיט הזה הוא נמצא איפשהו, בסדר, כן, נשים שמקבלות עכשיו שכר שווה לגברים בכמה מקומות, עדיין לא בכל המקומות, לעולם לא ידעו שהן מקבלות את זה בזכות מאבקן של התנועות הפמיניסטיות.
קסניה סבטלובה: זה עדיין בושה להגיד שאני תומכת בארגון כזה או אחר, אני הולכת להפגנות, אני תומכת, אני חלק מהעשייה הזאת, ואני מזדהה, אמת, אני מזדהה עם המסרים של תנועות כאלה ואחרות שפועלות ברוח פמיניסטית.
קסניה סבטלובה: כל עוד אנחנו לא נשנה את הדבר הזה, כל עוד אנחנו לא ניפטר מהסטיגמה הזאת שהדביקו לנו, וחלקנו גם איכשהו אימצנו את זה ואנחנו פועלים מתוך איזשהו, בסדר, כן, מנסות תמיד להסביר את עצמנו, למה אנחנו עושות את זה ולמה אנחנו עושות דברים אחרים.
קסניה סבטלובה: אין לנו במה להתבייש, המאבק שלנו הכי צודק בעולם.
קסניה סבטלובה: השינויים שכל העולם עובר היום, לא רק Me too אלא גם אני מסתכלת על המרחב המזרח תיכוני למשל, נשים שמתמודדות במועצות המקומיות בלבנון, נשים שמתמודדות בפרלמנט, גם במצרים וגם במקומות אחרים.
קסניה סבטלובה: זה הכל חלק, זה הכל מקשה אחת.
קסניה סבטלובה: אנחנו לא חיים פה בכפר בודד ובאי בודד, אנחנו לא נפרדים מהעולם, זה הכל חלק מתנועה גדולה מאוד שאנחנו שמחות מאוד להשתייך אליה.
קסניה סבטלובה: דבר אחרון שאני אגיד, ואני אסכם בזה, דיברו פה על מגוון, ונכון שהמגוון הוא הרבה יותר גדול עכשיו מאשר היה נגיד לפני 20 או 30 שנה, אבל לי עדיין חסר מגוון.
קסניה סבטלובה: מה לעשות שאני עדיין מרגישה בהרבה מאוד מקרים, אני לא מדברת על עצמי ספציפית, אני מדברת על המגזר שלי, אני מדברת על נשים וגברים שאומרים לי, תקשיבי, אנחנו לא מרגישים שאנחנו מיוצגים בשיח הזה בכלל, אנחנו בכלל לא נמצאים שם.
קסניה סבטלובה: יש תכניות מגדר נפלאות, התכניות האלה הן צרות מאוד, התכניות האלה עוסקות בהיבטים מאוד מאוד ספציפיים, פמיניסטיים קלאסיים מה שנקרא.
קסניה סבטלובה: מגזרים אחרים, נשים אחרות, ואני פה מדברת על ממש ערב רב של נשים, זה חצי מהציבור הישראלי, הן פשוט לא נמצאות שם.
קסניה סבטלובה: נתפסים בהרבה מאוד מקרים למגזרים שהם אופנתיים.
קסניה סבטלובה: עכשיו נוח לעסוק בנגיד המגזר החרדי, אז פתאום כולם עוסקים בדוברות חרדיות וזה.
קסניה סבטלובה: אנחנו צריכות לשאוף באמת לשוויון שזאת מילת מפתח.
קסניה סבטלובה: ואנחנו צריכות לדבר על ייצוג של כלל המגזרים.
קסניה סבטלובה: ויש פה באמת ארגונים שעושים עבודה נפלאה ותמשיכו ככה ותכללו כמה שיותר נשים.
קסניה סבטלובה: אנחנו ננצח רק אם נהיה יחד בדבר הזה.
קסניה סבטלובה: ותודה רבה לכם שוב.
עאידה תומא סלימאן: תודה חברת הכנסת קסניה.
עאידה תומא סלימאן: גברת רונית הד, מנכ"לית שתי"ל, בבקשה.
רונית הד: אז קודם כל תודה לך, יושבת ראש הוועדה, על קיום הדיון הזה.
רונית הד: זה מאוד מרגש אותי להיות כאן גם כי העבודה עם רבות ממי שיושבות מסביב לשולחן הזה עיצבה את התפיסה שלי במה זה שינוי חברתי ב-17 שנים האחרונות בשתי"ל.
רונית הד: ובאמת אנחנו מאמינים כחלק גם מהתפיסה של הקרן החדשה בנשים כמחוללות שינוי, כמנוע משמעותי לשינוי.
רונית הד: ומה שאני רוצה לעשות בכמה דקות קצרות זה לשים את הספוט דווקא, את דיברת חברת הכנסת עאידה על הבועתיות, דווקא על האופן שבו מה שקורה בקרב ארגוני נשים, בקרב הארגונים הפמיניסטיים יכול לשמש כמודל לזירות אחרות שאנחנו פועלים בהן.
רונית הד: כי אנחנו כל הזמן מדברים על זה שאי אפשר לנתק בין מה שקורה בזירה הפמיניסטית, מה שקורה בקרב ארגוני הנשים לבין מה שקורה בזירות האחרות, בין אם של צדק חברתי או האיומים כאלה ואחרים שאנחנו רואים על האופי הדמוקרטי במדינת ישראל.