GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שולה סולנז אגמי: אני חושבת שזה דבר מאוד מאוד חשוב וחוסך הרבה.
קריאה: אנחנו לא נשים מוגבלות אנחנו נשים עם מוגבלות.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אנחנו מתחילת הישיבה הדגשנו את זה, אם מישהו טעה אני בטוחה שזה לא - - - וטוב שהזכרת, אבל לא היה צריך להתפרץ.
קריאה: זה פשוט מתוך כאב.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהיא דווקא דיברה יפה בנושא למרות הטעות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת - - -
שולה סולנז אגמי: יש פה שאלה, יועצת לקידום מעמד האישה במרכז השלטון המקומי, גם מטפלת במחלקה שלי שאני מנהלת אותה, גם על היועצות למעמד האישה וגם למניעת הטרדות מיניות ברשויות.
עאידה תומא סלימאן: גברת ננה, בבקשה.
ננה בר: שלום לכולן, שלום לחברות הוועדה, שמי ננה בר, אני נמצאת כאן גם כנציגה של המרכז הישראלי ללימודי חירשות, אני גם חוקרת באקדמיה בנושא של נשים חירשות ואני גם אישה חירשת כמו שאפשר לראות.
ננה בר: אני נמצאת כאן במספר כובעים.
ננה בר: גם אני בעצמי עברתי הטרדה מינית, גם - - -
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש, זה לא נאמר מההתחלה, לא להכנס לזה כי היינו צריכים לכבות.
ננה בר: אני לא נכנסת לזה.
ננה בר: לא צריך מעבר לזה, מעבר למילה תקיפה מינית אין צורך לפרט, זה חזק מספיק דיו.
ננה בר: אז הגעתי לבית החולים, באותו בית החולים, בית החולים לא היה נגיש בשפת הסימנים.
ננה בר: אתם יודעים גם אני עברתי תאונה, לא הייתה לי הנגשה לשפת הסימנים, הייתי צריכה לחכות 24 שעות כדי שיגיע מתורגמן או מתורגמנית.
ננה בר: אני נחשפתי להרבה היבטים של סכנה.
ננה בר: הייתי חשופה גם להטרדות ולדברים אחרים.
ננה בר: עכשיו אני חוקרת, ראיינתי 15 נשים, אני לא אציין את שמותיהן אני רק רוצה להעלות שלושה מקרים- - -
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש להכנס יותר לתמות ולא למקרים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, מה המסקנות העיקריות, התמות העיקריות שהוצאת מהראיונות האלה.
ננה בר: אני אעלה את התמות, אני לא מפרטת בכלל.
עאידה תומא סלימאן: לא, זה לא עניין של פירוט, אנחנו גם מוגבלים בזמן, אני מבקשת.
ננה בר: אוקיי.
ננה בר: אני מבינה.
ננה בר: אז התמה היא שנשים חירשות סובלות ממספר היבטים מהמעגלים החופפים, מעגלים חופפים של דיכוי.
ננה בר: ברגע שנולדת אישה חירשת יש את השלילה של שפת הסימנים.
ננה בר: הנשים החירשות לא מוכרות גם במשרד הבריאות, הן לא מוכרות כנשים חירשות, הן נתפסות מהיבט של מדד שמיעתי כמה הן שומעות וזה בעצם הדרה של אנשים חירשים, שהן לא מוכרות כנשים שנולדו, הן נולדו עם מיעט תרבותי, דובר שפת סימנים.
ננה בר: כי אישה בעצם ללא שפה היא חשופה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא הבנתי את העניין שלא מכירים במשרד הבריאות, מה בדיוק?
ננה בר: משרד הבריאות תופס את החירשות כמחלה שנשים, יש פה היבט פתולוגי, נשים חירשות לתפיסתם כבר נידונות מראש להדרה כפולה.
ננה בר: גם ההיבט, גם באפליה מגדרית, יש פה מספר מעגלים חופפים של דיכוי.
ננה בר: גם האדרה של שירות נגיש לנשים חירשות שהן בתהליך, אם זה פנייה למשטרה, אם זה אשפוז בבתי חולים.
ננה בר: יש מגוון רב של דברים.
ננה בר: זאת אומרת שזה טראומה על טראומה על טראומה שנסחבת.
ננה בר: אין מדיניות סדורה שמותאמת בהיבטים האלה.
ננה בר: אין נגישות לנשים חירשות.
ננה בר: נשים חירשות מודרות הן מבחינת החירשות שלהן.
ננה בר: אני למשל חוקרת, אני בדקתי את ההיררכיה באקדמיה, גם פה יש קבלה של הנושא של אנשים חירשים אבל מחוץ לאקדמיה במקומות כמו משרדי הרווחה או משרדים אחרים אין יחד בהכרח מעמיק לנשים חירשות.
ננה בר: כמובן שכולנו פה, זה עולה בוועדה, נשים עם מוגבלויות לא בהכרח נספרות.
עאידה תומא סלימאן: גברת גלית ברמי, סגנית יו"ר אקי"ם ישראל, בבקשה גברתי.
גלית ברמי: שלום לכולם.
גלית ברמי: קודם כל אני רוצה להביע הערכה והערצה לנשים שנחשפו כאן וסיפרו את הסיפור שלהן, זה לא מובן מאליו.
גלית ברמי: הן נשים מאוד חזקות.
גלית ברמי: אני מצירה על כך שלא נמצאת פה נציגות של משרד החינוך- - -
גלית ברמי: לא שמענו.
קריאה: עוד לא דיברתם.
קריאה: לא ביקשו מאתנו.
גלית ברמי: אוקיי, סליחה, אני שמחה.
גלית ברמי: אני אקריא, זה ילך יותר מהר.
גלית ברמי: כאמא אני אמא לילדה עם צרכים מיוחדים בת 20, יש לי עוד שני בנים בוגרים, היא מתגוררת במעון פניימתי, ילדה עם מוגבלות שכלית קשה, לא ורבלית, לא ניידת.
גלית ברמי: אין הבנה בחברה הישראלית מה זאת מוגבלות שכלית.
גלית ברמי: במיוחד ניתנת פרשנות מוטעית להתנהגותם החריגה של אישה או ילדה עם מוגבלות שכלית.
גלית ברמי: כמו שאמרנו כאן, התפיסה הרווחת בחברה היא שהטרדה מינית או תקיפה מינית קשורה לצורך המיני של התוקף.
גלית ברמי: אני יודעות שמדובר באלימות, בעניין של כוחנות ושליטה בקורבן.
גלית ברמי: וכאן התפקיד שלנו לדאוג לשינוי תפיסתי.
גלית ברמי: אתן יכולות לתאר לעצמכן כמה קל להתחבר לאדם עם מוגבלות שכלית שהוא חף מציניות או מחשד בכוונות הזדוניות של התוקף.
גלית ברמי: אני מעלה פה סוגייה של ההסעות.
גלית ברמי: ההסעות בחינוך המיוחד לילדים עם מוגבלות שכלית קלה שהם חשופים ביותר לניצול מיני אינן כוללות ליווי ואנו שומעים על מקרים של תקיפות.
גלית ברמי: אני מודאגת מאוד מעצם העובדה שלרוב אנו לא יודעות שאנשים עם מוגבלות שכלית הותקפו או נוצלו מינית.
גלית ברמי: במסגרת תפקידי אנחנו נדרשים לדון בין השאר בסוגיית התקנת מצלמות במקומות ציבוריים בדיור החוץ ביתי.
גלית ברמי: ויותר מכך, עולה בשטח הדאגה ההורית ודרישה להתקין במרחבים הפרטיים כמו חדרי שינה ומקלחות מצלמות.
גלית ברמי: בדיוק מהסיבה הנדונה כאן.
גלית ברמי: ברור שזה לא פתרון כי זה פוגע בפרטיות של האנשים אבל חובה ליצור מנגנונים אחרים ששומרים על כבודם של האנשים.
גלית ברמי: אני שואלת כאן מה כבוד חברת הכנסת עאידה מתכוונת לקדם לטובת המוגנות של נשים, ילדות ואנשים בכלל עם מוגבלות שכלית בחברה, בקהילה ובדיור החוץ ביתי.
גלית ברמי: חשוב לקדם פיקוח אינטנסיבי יותר ויותר פעילות מונעת.
גלית ברמי: יותר תכניות הדרכה מינית לנערות ולנשים עם מוגבלות שכלית בכל המסגרות, בבתי החולים, בקופות החולים ולהתחיל זאת בבתי הספר.
גלית ברמי: וכן, הנגשה קוגנטיבית של מידע על הזכויות שלהם וכמובן אין כאן עניין של העדפה בין הקהילה למוסדות, כולם צריכים להיות בעדיפות עליונה.
גלית ברמי: תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך על השאלה מה אני מתכוונת לקדם.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני לא הכי בקיאה בצרכים.
עאידה תומא סלימאן: אשמח לכל הצעה שנראית הצעה שמקדמת ומי שמכיר אותי מכיר שאם אני נרתמת לנושא אז אני עד הסוף נרתמת.
עאידה תומא סלימאן: אם יש לכם הצעות אני אשמח לקבל.
עאידה תומא סלימאן: את ההתלבטות שבעניין מצלמות אני בעצמי עברתי אותה התלבטות גם כן כשהייתה הצעה למקומות סיעודיים והפתרון היה יותר בכיוון של לא לעשות את זה - - - תהיה זכות להורים לבקש לא להפעיל את המצלמות או לא להשתמש במצלמות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, יש גם את הפלישה לפרטיות אבל יש גם את המוגנות שצריך להשוות בשיקולים בין שני הדברים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אם יהיו עוד הצעות שאפשר גם לקדם אני אשמח לקבל.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה לשמוע ממשרד החינוך, האם העניין של ה- - - יש לי הרגשה שלפעמים אתם מגיעים ונשארים שקטים שקטים שלא ישאלו אותך במשרדי הממשלה - - -
גלית ברמי: אני רוצה להגיד משהו, אנחנו בוועד העמותה של אקי"ם ישראל יש לנו נציגות של מסנגרים עצמיים, אנשים עם מוגבלות שכלית, וחד משמעית האנשים האלה שהם ורבליים, הם יודעים להתבטא, הם מתנגדים למצלמות גם במרחבים.
גלית ברמי: מוגבלות שכלית קלה אנחנו יודעים שהם, בעיקרון האנשים שלנו, יש לנו הנהגות של מסנגרים עצמיים והם מודעים לזכויות שלהם אבל יש הרבה שאינם מודעות לזכויות והם קלים לפיתוי וקלים לניצול מיני.
עאידה תומא סלימאן: כשזה מגיע למחוקקים הם אלה שצריכים לשקול לעשות את השיקול הנכון.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אומרת שהמחוקקים תמיד עושים את השיקול הנכון אבל במקרה הזה ברור שהם צריכים לעשות את השיקול.
עאידה תומא סלימאן: משרד החינוך, האם העניין של ליווי בהסעות לילדים עם מוגבלות שכלית זה אמיתי שאין ליווי ולמה והדבר השני אשמח לדעת האם יש תכניות מיוחדות למניעה ולהעלאת מודעות בנושא של תקיפות מיניות ואני לא מדברת - - - כמובן זה בלתי אפשרי לעשות העלאת מודעות בנושא תקיפות מיניות אם לא עושים גם כן על מיניות.
איריס בן יעקב: אז קודם כל אני אדבר על המדיניות של משרד החינוך ואני רוצה לעשות הפרדה בין מיניות לבין פגיעות מיניות.
איריס בן יעקב: מבחינת פגיעות מיניות המדיניות היא מדיניות לכלל בתי הספר, כולל החינוך המיוחד.
איריס בן יעקב: יש לנו שלושה חוזרי מנכ"ל בנושא, אחד של פגיעות של תלמידים בתלמידים במוסדות החינוך, אחד של חובת דיווח והשני של פגיעת עובד הוראה בתלמידים.
איריס בן יעקב: יש שם נהלים מאוד מאוד ברורים של מה צריך לעשות.
איריס בן יעקב: כמובן שבמקרים של בתי הספר של חינוך מיוחד או בתי ספר מסויימים אנחנו עובדים בצמוד עם האגף לחינוך מיוחד אצלנו במשרד.
איריס בן יעקב: יושבת לידי יפעת גרשונוביץ שעוד מעט תדבר גם על התכניות הספצפיות הייחודיות בנושאים.
איריס בן יעקב: בנוסף, חלק מהמדיניות שלנו היא גם ללמד את עובדי ההוראה לאתר ולזהות ילדים בסיכון להתעללות ולפגיעה.
איריס בן יעקב: היועצות בדרך כלל הן אלה שעושות את זה.
איריס בן יעקב: בחינוך המיוחד היריעה הרבה יותר רחבה, יש יותר אנשים שעושים את זה.
איריס בן יעקב: יש לנו גם הרבה אנשים שעובדים עם התלמידים האלה כמו סייעות, אב בית, תראפיסטיות.
איריס בן יעקב: היכולת שלנו לאתר בחינוך המיוחד היא הרבה יותר גבוהה גם בגלל מספר התלמידים הקטן בכיתה.
איריס בן יעקב: זה לגבי פגיעות מיניות.
איריס בן יעקב: אנחנו פועלים, כמובן, לפי חוזר מנכ"ל, ברגע שמתגלה פגיעה ואנחנו עובדים בשיתוף עם הרווחה ועם המשטרה.
איריס בן יעקב: לגבי חינוך למיניות - חינוך למיניות, כבוד היושבת ראש, את מאוד אוהבת את התכנית הזאת, אבל אין מה לעשות - - -
עאידה תומא סלימאן: אל תגידי לי כישורי חיים.
איריס בן יעקב: יש לנו, אכן, כישורי חיים ותיכף יפעת תדבר על זה.
איריס בן יעקב: אנחנו כן מכשירים צוותים, מכשירים יועצות חינוכיות עם דגש על חינוך מיוחד.
איריס בן יעקב: השנה נפתח בבר אילן קורס התמחות ליועצות חינוכיות של שנתיים ששם אנחנו שמים דגש על מיניות בחינוך המיוחד.
איריס בן יעקב: יפעת תיכף תדבר גם על פרקטיקה של איך זה קורה בשטח וזה מעבר לכישורי חיים, זה לא רק כישורי חיים.
עאידה תומא סלימאן: אני הפסקתי להגיב לתכנית כישורי חיים, באמת.
איריס בן יעקב: אבל צריך להבין שזאת הפלטפורמה לשיח רגשי.
איריס בן יעקב: השיח כמובן לא מתקיים רק בכישורי חיים.
איריס בן יעקב: כי אם נגיד ילד מאונן בבית ספר, במסגרת החינוכית גם צריכה להיות איזשהי תגובה לצוות החינוכי.
איריס בן יעקב: זאת אומרת, שאנחנו כן מכשירים את הצוותים החינוכיים של איך להתמודד ולהגיב למיניות שמתרחשת בבית ספר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאני לא מדברת עכשיו על מיניות, אני מדברת יותר על תקיפה מינית.
איריס בן יעקב: אז על תקיפה מינית, כמו שאמרתי, יש לנו מדיניות מאוד מאוד ברורה שהיא חלה גם על החינוך המיוחד, אירועים חריגים מגיעים אלינו - - -
עאידה תומא סלימאן: כן אבל לפעמים ההכללה היא דווקא לא אומרת שזה מענה.
עאידה תומא סלימאן: כי במקרה הספציפי שאנחנו מדברים עליו צריך משהו מיוחד בדיוק כמו שאמרתי למשטרה שצריך נהלים מיוחדים במקרה הזה אז גם כן - - -
איריס בן יעקב: אז כמו שאמרתי, המקרים שמתגלים בחינוך המיוחד לא פטורים מחובת דיווח ולא פטורים מחובה אלינו, זאת אומרת חובת הוועצות אלינו - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, אבל האיתור הוא שונה - -
איריס בן יעקב: האיתור הוא שונה - - -
עאידה תומא סלימאן: - - ולסמוך את ידינו על זה שמדווחים למורים זה לא - - -
איריס בן יעקב: קודם כל אנחנו פיתחנו יחד עם - - - ערכה מיוחדת של סימני איתור וזיהוי של תלמידים עם מוגבלויות וזאת הערכה שמלמדים אותה בבית הספר לחינוך מיוחד.
איריס בן יעקב: אנחנו תמיד עושים התאמות.
איריס בן יעקב: גם כשמקרה מגיע אלינו, לפתחנו, אנחנו תמיד מתייעצים עם האגף לחינוך מיוחד - - -
עאידה תומא סלימאן: היית צריכה ללכת ישר לדבר על הערכה.
עאידה תומא סלימאן: כי זה מה שאני רוצה לשמוע.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע לא על הכללי והמדיניות הכללית.
עאידה תומא סלימאן: המדיניות הכללית מדברים עליה כל הזמן וגם התכנית ההיא אבל מה אתם עושים באופן ספציפי.
עאידה תומא סלימאן: אבל על ליווים גם לא ענית.
איריס בן יעקב: צריך גם להבין שהמנעד של המוגבלויות הוא מאוד מאוד גדול - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אבל מה עם הליווים?
איריס בן יעקב: לגבי הליווים אנחנו כתבנו שאילתא אז "הליווי ניתן לתלמיד על פי לקותו, במידה ויש פנייה ייחודית לליווי המוגשת לוועדת הסעות מרכזית היא נידונה על סמך מסמכים של הגורם המטפל".
איריס בן יעקב: זאת אומרת שיש ליווי, הליווי דרך אגב ניתן על ידי הרשות כמו שאני מבינה.
איריס בן יעקב: המשרד מתקצב אותה.
קריאה: המשרד מתקצב והרשות אחראית על הפעלה של הסעות ועל המינוי - - -
נועה ביתן: מדברת נועה, אני עורכת דין בעמותת אקי"ם ישראל.
נועה ביתן: לגבי סוגיית הליווי מה שקורה שיש זכאות לכל ילד עם מוגבלות שכלית אבל לילדים עם מוגבלות שכלית קלה אין את הזכאות הזאת.
נועה ביתן: רק אם הוא פונה לוועדת חריגים אז אולי יאשרו לו ליווי אבל לרוב מה שקורה זה שבעצם בהסעות של ילדים עם מוגבלות שכלית קלה שהם הילדים החשופים ביותר לניצול אין ליווי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת שתי דקות.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שתי דקות כי אני רוצה לסכם.
יפעת גרשונוביץ: אני מייצגת את האגף, אני אחראית על הנושא של חינוך למיניות בריאה בחינוך המיוחד.
יפעת גרשונוביץ: אנחנו באמת פועלים לבנות תכניות התערבות בשיתוף פעולה מלא עם שפ"י שקהל היעד של שפ"י הוא היועצות ושלנו הצוותים החינוכיים.
יפעת גרשונוביץ: כי הטענה שלנו, ואנחנו יודעים הלכה למעשה שמי שנמצא בחזית היום יומית ופוגש את ההתנהגויות של הילדים, החל מגיל הגן, אגב, ועד גיל 21 זה הצוותים החינוכיים.
יפעת גרשונוביץ: כבר מספר שנים אנחנו מקיימים השתלמויות ארציות בנושא של חינוך למיניות בריאה, אנחנו מכשירים צוותים חינוכיים בחינוך המיוחד בנושא של הבנה והיכרות עם הנושא הזה תוך מתן כלים יישומיים להתמודדות בשטח.
יפעת גרשונוביץ: זה במקביל לזה שאנחנו בונים תכנית, אני יודעת שהבעת רגישות לתכנית של כישורי חיים, לנו יש את תכנית הכנה לחיים של האגף.
יפעת גרשונוביץ: אנחנו חוברים ביחד ובונים תכנית שממש בימים אלה אמורה לצאת לפועל תוך תכנית יישומית וממש כלים של עבודה ברמה של מערכי שיעור בכיתות.
יפעת גרשונוביץ: כמו שאמרתי, מגילאי הגן עד גילאי 21.
יפעת גרשונוביץ: בנוסף אנחנו בונים מדיניות ארצית בנושא של חינוך למיניות בריאה כדי להגדיר את הדברים ואת התפקידים ואת האחריות של כל גורם מקצועי בתוך הבית ספר כולל חובת דיווח וכולל יכולת התמודדות של הצוותים.
יפעת גרשונוביץ: אנחנו מנהלים שיח פתוח וערכי עם הצוותים, עם ההורים.
יפעת גרשונוביץ: אנחנו מקיימים כל שנה יום עיון ארצי שעוסק בסוגייה שקשורה לחינוך למיניות בריאה בחינוך המיוחד והנושא הזה ממש הולך ותופס מעגלים נרחבים.
יפעת גרשונוביץ: מעבר ליועצות יש לנו כבר מדריכות מחוזיות במספר מחוזות בארץ ויש לנו, מה שנקרא, מובילות תחום במתי"אות, שזה מרכזי תמיכה יישובי אזורי, שנותנות מענה לבתי ספר ולמסגרות החינוכיות שזה כולל, אגב, מסגרות כוללניות של בתי ספר לחינוך מיוחד, כיתות קטנות ובתי ספר רגילים וגם תלמידים דיפרנציאלים שיושבים משולבים בכיתות רגילות בבתי ספר רגילים.
יפעת גרשונוביץ: אז אני חושבת שהתהליך הוא הדרגתי אבל הוא תופס תאוצה ואנחנו מנכיחים אותו, שוב, בכל הרמות של הצוותים החינוכיים ואני מקווה שבאמת זה גם ישפיע על מה שאחר כך קורה בהמשך בתום לימודים במערכת החינוך.
קריאה: אנחנו כאן כולנו סביב אנשים עם מוגבלות אבל החינוך, פעולת החינוך עצמה, צריכה להיות דווקא עם האנשים, גברים, לצורך העניין שהם לא עם מוגבלות.
קריאה: שם צריכה להיות עבודה חינוכית.
קריאה: זה דבר אחד שמאוד חשוב לי להגיד ודבר שני כלי חדש - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לסיים את הישיבה ואני מבקשת בעתיד כשתגיעו לכנסת תרשמו מהתחלה כדי שגם אני אוכל לתכנן את הזמן של הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: כשאני יודעת שיש לי 20 נשים מדברות זה לא כמו לדעת שיש לי חמש נשים.
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל מודה לכל אלה שהגיעו לדיון וטרחו והשמיעו את דעתם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנגענו היום בנושא מאוד מאוד חשוב.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו משמיעות פה, והשמעתן, את קולן של אלה שלפעמים קשה להן להשמיע את קולן.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לנשים שהגיעו ונתנו עדות, זה לא קל, אני יודעת את זה טוב מאוד וגם לא קל לשבת ולהקשיב לעדויות האלה, הוועדה הזאת עושה את זה תמיד, ואני אומרת לכן שזה לא קל.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה למשרדים השונים ונבקש את המידע שביקשתי תוך כדי הישיבה ואני אעקוב אחרי התשובות האלה וננסה לקדם את השירותים.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שכל הנושא של הבנה ויחס לצרכים של אנשים ונשים עם מוגבלויות הוא מתחיל לקבל תאוצה ויותר ויותר יש הבנה ומודעות לנושא.
עאידה תומא סלימאן: וגם שינוי תפיסות קיימות בחברה בנושא.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו עדיין דרך ארוכה.
עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שהכנסת כל שנה, ביוזמת ח"כים, מקיימת דיונים בכלל הוועדות בנושא הזה וטורחת, והיום גם הכנסת תשיק את כל הנושא של הנגשת הבניין לאנשים ונשים עם מוגבלויות, זה רק מעיד עד כמה אנחנו מתחילים להבין שזה נושא שהוזנח שנים רבות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנכון, יש הרבה עשייה שצריכה להעשות בתחום של העלאת מודעות במיוחד לתקיפה מינית לנשים ונערות עם מוגבלויות ואנחנו נמשיך לעקוב אחרי הפעילות שנעשית במשרדים השונים.
עאידה תומא סלימאן: תרשו לי להודות גם למתורגמנית של שפת הסימנים וגם למי שעסקה בתמלול לאורך כל הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכן על המאמץ.
עאידה תומא סלימאן: ואני מודה לכולכן ואני נועלת את הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-4 ביוני 2018 ואנחנו נדבר על מצבן של נשים עזתיות בצל הסגר על רצועת עזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לפני שאני מתחילה את הדיון להתחיל בכמה הערות מתחייבות לאור הסערה שהתקיימה מיום חמישי שעבר עד היום.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב הדיון הזה עורר סערה שאת האמת יכולתי אולי לחשוב שיהיו כאלה שלא יאהבו את הדיון, שלא ימצא חן בעיניהם הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אני שמתי לב שהדיון שכבר דיברנו עליו וניגשו שני הארגונים אליי מינואר בבקשה לקיים את הדיון הזה, כאשר אני מלווה את העבודה שלהם, ותיכף נדבר גם על זה.
עאידה תומא סלימאן: ואמרתי אז שהמושב הקודם כבר היה, הדיונים נקבעו מראש אז בואו נחכה לתחילת המושב ונקיים את הדיון.
עאידה תומא סלימאן: הדיון נקבע כבר הרבה זמן ונפל לתוך שבוע או שבועיים או חודש ומשהו סוערים, כואבים ומאוד קשים.
עאידה תומא סלימאן: הדרך הכי קלה שהייתה יכולה להיות זה לברוח מהדיון הזה ולדחות אותו ולהגיד, זה לא הזמן המתאים לקיים דיון כזה.
עאידה תומא סלימאן: אבל בעיניי אנחנו כנשים חובתנו כפוליטיקאיות גם וגם כנשים שרוצות להיות מעורבות פוליטית דווקא לדבר על הנושאים האלה אולי בזמנים הקשים.
עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו מדברות על זה שנשים יכולות להסתכל על מצבים כאלה בראייה מגדרית שונה ובהבנה שונה של איך לנתח את המצב ולנסות למצוא לו פתרונות אז דווקא הכישורים האלה דרושים בעת משבר ובעת קשה במיוחד.
עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו כולם יודעים שהוועדה הזו בראשותי לא פסחה על שום סוגיה חשובה שנוגעת לנשים.
עאידה תומא סלימאן: וקיימה דיונים על הרבה מהנושאים - - -
לאה פדידה: על נשים בארץ, עאידה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לא לקטוע אותי כל עוד אני נותנת את ההערות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך תוכלו להגיד מה שאתם רוצים.
לאה פדידה: תסבירי לנו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאת תוכלי אחר כך לבקש זכות דיבור ואף פעם לא מנעתי מאף אחד לדבר כולל אלה שידעתי מראש למה הם מגיעים לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: רק לפני שבוע קיימנו דיון בחדר הזה בוועדה הזו על התנועה הפמיניסטית בישראל ודיברנו על החשיבות של לעשות את הקשר בין האישי לפוליטי.
עאידה תומא סלימאן: כולנו רואות את החשיבות של המעורבות של הנשים בשיח ובספירה הפוליטית ומאמינות שלנשים יש תרומה בעלת ערך מוסף בנושאים הקרדינליים.
עאידה תומא סלימאן: וזו אחת ההזדמנויות לקיים את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: מאוד מצער שדווקא כאשר מביאים נושאים שעושים את הקשר בין האישי לפוליטי שזה א-ב של הפמיניזם לוועדה לקידום מעמד האישה דווקא תוקפים את הוועדה על זה שהיא עושה דברים פוליטיים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה מאיפה זה בא?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו איפה יושבים, במועדון תרבות או בכנסת ישראל?
עאידה תומא סלימאן: בגוף שאמור להוביל אג'נדות פוליטיות ולהתדיין בעניינים פוליטיים ולהכריע בדיונים פוליטיים.
עאידה תומא סלימאן: כל פעם שאני מקבלת בקשה לדיון מאחד מחברי הכנסת או אחת מחברות הכנסת הבקשת דיון הזו היא לא ניסיון לקדם אג'נדה פוליטית של המגיש או המגישה?
עאידה תומא סלימאן: אז זה מותר לכלל חברי הוועדה ונמנע דווקא מיושבת ראש הוועדה?
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה את השיח הזה.
עאידה תומא סלימאן: באים ואומרים לי שהוועדה לקידום מעמד האישה לא יכולה לדון בעניין של נשים עזתיות.
עאידה תומא סלימאן: ועדת חוץ וביטחון כן יכולה לדבר על מצב נשים עזתיות וגברים עזתיים.
עאידה תומא סלימאן: מנקודת מבט - - -
מירב בן ארי: לא צריכים.
עאידה תומא סלימאן: אני בינתיים יושבת ראש ואני מחליטה מה כן ומה לא.
מירב בן ארי: אז מותר גם להגיד מה שחושבים על זה.
עאידה תומא סלימאן: אז יהיה לך זמן, תגידי.
עאידה תומא סלימאן: כבר אמרתי שאני מבקשת לא לקטוע אותי.
עאידה תומא סלימאן: מותר לוועדות אחרות לדון אבל לא לוועדה לקידום מעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: הוועדה לקידום מעמד האישה צריכה רק לדון בעניינים שקשורים לזכויות נשים במקומות עבודה, לזכויות נשים באקדמיה, להטרדות מיניות, אבל חס וחלילה שהנשים לא יחשבו שהן יכולות לדבר פוליטיקה.
עאידה תומא סלימאן: ומי שלא רואה את הקשר בין כל הנושאים שדיברתי עליהם עד עכשיו למצב שלנו אז לא יודע כלום על 1325 ולא יודע כלום על תיאוריה פמיניסטית.
עאידה תומא סלימאן: ו-1325 הדגיש את החשיבות של מעורבות הנשים בנושאים הפוליטיים, מדיניים קרדינליים.
עאידה תומא סלימאן: וזה מה שאנחנו מנסות, זה לפחות מה שאני מנסה לקדם בוועדה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מהתחלה הכרזנו על הכותרת של הדיון הזה וזה הסתמך על שני דוחות.
עאידה תומא סלימאן: דוח בעיקר של גישה שמדבר על המצב והשלכות הסגר ודוח של רופאים לזכויות אדם.
עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה להגיד לכם שאני כבר במעקב על הרבה בקשות אישורים ואנחנו נשמע את הדוחות האלה.
עאידה תומא סלימאן: דבר אחרון, לצערי הרב אני רואה שלא הגיע מנציגי המשרדים השונים שהוזמנו לדיונים האלה.
מוסי רז: וואו איזה הפתעה.
מוסי רז: עושה את עצמי מופתע.
עאידה תומא סלימאן: הוזמנו משרד ראש הממשלה, משרד הביטחון וצה"ל, משרד החוץ, משרד המשפטים, משרד הכלכלה, המשרד לשיתוף פעולה איזורי, המשרד לנושאים - - -
מירב בן ארי: אולי אם היית עושה דיון על הנשים בעוטף עזה - - - היו באים משרדי הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב בן ארי - - -
מירב בן ארי: למה את לא מדברת על הנשים בעוטף, על הנשים בשדרות?
מירב בן ארי: למה שהם יבואו לשדולה הזאת?
מירב בן ארי: השדולה המביכה - - - הכנסת.
נחמן שי: בדיון שהיינו לפני שבוע על אלימות במשפחה - - -
מוסי רז: כל הכנסת מביכה משום שהם נגד הדמוקרטיה, מירב.
מירב בן ארי: מה עם הנשים בעוטף, הן לא חלק מהסכסוך, מה עם הנשים בשדרות - - - למה לא - - -
עאידה תומא סלימאן: תשמעו, אני לא אעבור בשקט על כל קריאת ביניים ואני מבקשת, חברת הכנסת מירב בן ארי, יהיה לך את הזמן להגיד מה שאת רוצה.
עאידה תומא סלימאן: תבקשי זכות דיבור ותקבלי.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לא לגרום לי לאף אחד או אחת לסדר כי אני ממש מעוניינת לנהל את הדיון הזה כפי שאני יודעת לנהל דיונים: במקצועיות, בעומק ובשקט.
חנין זועבי: יש פה נשים שגרות בעוטף עזה, הן ידברו.
עאידה תומא סלימאן: לא במקרה הוזמנו נשים מעוטף עזה שגם הייתי בקשר איתן בימים הקשים שהן עברו.
עאידה תומא סלימאן: תתפלאו לשמוע.
עאידה תומא סלימאן: הייתי בקשר איתן, דיברתי איתן, שאלתי לביטחונן.
עאידה תומא סלימאן: ואני אבקש שהן ייצגו את הקול הזה של נשות עוטף עזה במקום שמישהו ינסה לעשות את זה.
מירב בן ארי: זה לא הנושא של הדיון, אל תתבלבל.
עאידה תומא סלימאן: זה לא הנושא של הדיון, הנושא של הדיון נקבע והנושא של הדיון ברור ואני עשיתי את הקשר ואמרתי מההתחלה – אמרתי שלצערי הרב המציאות הגישה לנו בדיוק דוגמה בשבועיים האחרונים עד כמה יש לנו עניין כן לשמוע מה מצבן של הנשים בעזה.
עאידה תומא סלימאן: כי הכל קשור.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לנעה גלילי מארגון גישה להגיש את המצגת.
עאידה תומא סלימאן: הדוח שלכם נשלח לחברי הכנסת בשבוע שעבר.
עאידה תומא סלימאן: מעניין שאף אחד לא שם לב למייל שלו.
נעה גלילי: אז באמת לפני שנתחיל במשפט אנחנו רוצות לברך את יושבת ראש הוועדה על הדיון החשוב.
נעה גלילי: הכנסת היא, וזה לא יפתיע אף אחד סביב השולחן, היא הגוף שאמון על העברת ביקורת על פעילות הממשלה.
נעה גלילי: להחלטות של ממשלת ישראל יש השפעה ישירה ורחבת היקף על החיים ברצועת עזה.
נעה גלילי: לכן הכנסת היא ללא ספק המקום הנכון לנהל בו את הדיון, והנתונים שנציג במצגת מבוססים בין היתר על מעקב של שנים אחרי השיבושים שגורם הסגר לחיי משפחה, כלכלה, לתפקוד החברה האזרחית ובאופן כללי לנשים מכל שדרות החיים.
נעה גלילי: אז כידוע 49% מאוכלוסיית רצועת עזה הן נשים.
נעה גלילי: נשים אלה הן פגיעות וחשופות במיוחד להשפעה של ההגבלות שמטילה ישראל על תנועה של אנשים וסחורות אל הרצועה וממנה.
נעה גלילי: נשים משלמות באופן טבעי מחירים חברתיים וכלכליים כבדים בגלל הסגר שכופה ישראל על הרצועה כבר למעלה מעשור.
נעה גלילי: אז נתחיל בנתונים בסיסיים: שיעור האבטלה הכללי ברצועה כפי שאתם רואים עלה באופן דראסטי בעשור האחרון ועומד בפתח 2018 על 49%.
נעה גלילי: ניכר כי קיים פער משמעותי בין גברים ונשים – אחוז האבטלה בקרב גברים עומד על 40% כאשר אחוז האבטלה בקרב נשים עבר את רף 70%.
נעה גלילי: לצד הירידה הניכרת והעקבית במספר מקומות העבודה ברצועה חלה עלייה דרמטית ביותר מ-200% במספר הנשים הכשירות לעבודה ומחפשות עבודה.
נעה גלילי: גם אחוז האבטלה בקרב נשים, כפי שאתם רואים, שמאחוריהן יותר מ-13 שנות לימוד עלה משמעותית.
נעה גלילי: וב-2005 אחוז האבטלה עמד על 44% וב-2017 כבר הוא טיפס לקראת 70%.
נעה גלילי: המצב שבו יותר ויותר נשים משכילות נכנסות לשוק העבודה בחיפוש אחר משרות בשעה שמספר המשרות הולך ויורד בעייתי במיוחד בהתחשב בעובדה שנשים רבות מוצאות את עצמן אחראיות בלעדיות לפרנסת המשפחה שלהן.
נעה גלילי: זה קורה בעקבות מוות של בן זוג באחד מסבבי הלחימה או מטעמים אחרים של אבדן כושר עבודה.
נעה גלילי: המשרות הספורות שכן קיימות ברצועה מוצעות לגברים וכידוע ישראל כבר לא מאפשרת לפועלים מעזה לעבוד בישראל ואלה נאלצים לחפש עבודה בתוך גבולות רצועת עזה מה שמגביל עוד יותר את כמות המשרות הזמינות לנשים.
נעה גלילי: נמצאות איתי גם מארגון גישה קמר טהא ומירי מרמור שכתבו את הדוח שמוצג לפניכם והן ימשיכו.
קמר טהא: אני אתחיל לדבר על כוח הנשים בעבודה בעזה.
קמר טהא: מגבלות התנועה הן בין המכשולים המרכזיים העומדים בפני נשים שמחפשות הזדמנויות תעסוקה.
קמר טהא: אני יכולה לתת לכם נתון – 84% מהנשים שמשתתפות בכוח העבודה מועסקות במקצועות שירות ואת השאר המצומצם הן נוטות לעבוד במגזר השלישי או בעסקים קטנים.
קמר טהא: ולפי הקריטריונים הצרים של ישראל ליציאה מרצועת עזה אינם כוללים קטגוריה כללית של יציאה לצרכי עבודה.
קמר טהא: זה אומר שהנשים שעובדות במקצועות שירות הן לא יכולות לצאת מרצועת עזה לצורך פיתוח ולצורך הכשרות.
קמר טהא: ואין להן את הזכאות של העובדים במגזרים האלו לצאת.
קמר טהא: אחת ההחרגות של הסגר היא הרשאה למספר מצומצם של אנשי עסקים לצאת מהרצועה כדי לשווק ולרכוש סחורה.
קמר טהא: לפי הנתון האחרון שקיבלנו מהוועדה האזרחית הפלשתינית אני יכולה לבוא ולהגיד לכם שכמעט רק 2.5% מההיתרים הם לנשים.
קמר טהא: מתוך 2054 בקשות היתרים יש רק 53 בקשות לנשים, שזה מהווה רק 2.5%.
עאידה תומא סלימאן: זה בקשות או היתרים?
קמר טהא: בקשות, אבל אני יכולה לתת לך את הנתון - - -
מירב בן ארי: על איזה נתונים את מדברת?
מירב בן ארי: על תעסוקה?
נעה גלילי: זה היתרים שניתנו.
עאידה תומא סלימאן: זה היתרים.
עאידה תומא סלימאן: יש הבדל בין בקשות להיתרים.
מירב בן ארי: הדיון הוא לא על נשים בעזה חולות סרטן?
מירב בן ארי: רק שאני אדע - - -
קמר טהא: נראה לי שאת לא עברת על ה- - -