GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<כרמית פדרמן: מזרח ירושלים היא העיר הערבית הכי גדולה בישראל, רק בשביל זה.
<כרמית פדרמן: ובאמת, כמו שדנה אמרה יש רק - - -
עאידה תומא סלימאן: חכי.
עאידה תומא סלימאן: פה יש הצהרה.
עאידה תומא סלימאן: תשמעי, אני לא בטוחה שראש העיר שלך היה מרוצה מההצהרה שלך.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שזאת עיר, תשמעי, זה אחד משניים.
עאידה תומא סלימאן: או שהיא עיר ערבית גדולה, אבל לא בישראל, או שהיא מזרח העיר.
<כרמית פדרמן: הציבור הערבי הגדול בישראל נמצא בירושלים.
<כרמית פדרמן: בואו ננסח את זה ככה.
עאידה תומא סלימאן: ומגיע לו שיקבל את השירותים כמו שצריך - - -
<כרמית פדרמן: מגיע לו שיקבל את השירותים.
<כרמית פדרמן: אני לגמרי - - -
עאידה תומא סלימאן: עד שיוחלט שהיא עיר תחת כיבוש ותשתחרר.
<כרמית פדרמן: דברים שרציתי להוסיף לדברים שדנה אמרה, שלגבי הכל אני בהסכמה איתם.
<כרמית פדרמן: אמיר וחגי מהמשרד מכירים אותם ואנחנו נפגשים ואנחנו עובדים על זה.
<כרמית פדרמן: קודם כל יש נוהל שאפשר לתקצב עד 15 כיתות מעון.
<כרמית פדרמן: כיתות מעון, לא מעונות.
<כרמית פדרמן: כל שנה, כל רשות מקומית יכולה להגיש ללא שום קשר לגודל שלה.
<כרמית פדרמן: אז לצורך העניין.
<כרמית פדרמן: רק לסבר את האוזן, ירושלים עם כמעט מיליון תושבים היא תחת אותה קטגוריה כמו רשויות אחרות הרבה הרבה יותר קטנות בארץ ויש כאן משהו שהוא באמת לא צודק.
עאידה תומא סלימאן: בואי תתמקדי לי בעניין.
עאידה תומא סלימאן: במכתב שעניתם לי על הנושא, אותו נושא שעלה עכשיו, בדיון הקודם אמרתם שעיריית ירושלים מקדמת בימים אלה - ואני רואה אותך נציגה של העירייה ולא כמישהי שבאה עכשיו לדרוש.
עאידה תומא סלימאן: בימים אלה תכנון ובינוי של 5 מעונות יום נוספים במזרח ירושלים, ככה כתוב, מתוכם הוגשו למשרד העבודה והרווחה בקשות לתקצוב עבור שני מעונות בהם הסתיים שלב התכנון.
<כרמית פדרמן: נכון.
עאידה תומא סלימאן: קיבלתם מימון על 2 שהוגשו?
<כרמית פדרמן: קיבלנו מימון לאחד.
<כרמית פדרמן: אנחנו מחכים לתשובה לגבי השני.
<כרמית פדרמן: יש עוד אחד שהוא בשלבי תכנון.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול כמה בקשות הוגשו מירושלים באופן כללי בשנה שעברה?
<כרמית פדרמן: אם אינני טועה זה היה 7 מעונות.
עאידה תומא סלימאן: מתוכם שניים לערבים?
<כרמית פדרמן: יש בעיה של קרקעות.
<כרמית פדרמן: יש לנו בעיה שאין לנו תקציב להפקעה ולכן כל המעונות נבנים בשכונות כמו בית חנינה ושועפאט, ששם יש שטחים חומים ובאים אלי תושבים מדרום מזרח העיר, גם מהמרכז, וואדי ג'וז - - -
עאידה תומא סלימאן: שם אתם יכולים להפעיל משפחתונים.
<כרמית פדרמן: אין לנו קרקעות.
<כרמית פדרמן: יש לנו בעיות של קרקע.
עאידה תומא סלימאן: אבל יכולים להפעיל משפחתונים במקרה הזה.
<כרמית פדרמן: אבל יכולים להפעיל משפחתונים.
<קריאה: אבל אין הקצאה למשפחתונים.
<כרמית פדרמן: כן.
עאידה תומא סלימאן: אבל מחזירים, ועל זה דיברנו.
<כרמית פדרמן: חסמים נוספים, אני רוצה להוסיף שבאמת המעונות שקיימים משרתים רובם ככולם ילדים של רווחה.
<כרמית פדרמן: יש בעיה של הקריטריונים לסבסוד.
<כרמית פדרמן: הקריטריונים לסבסוד של משפחות עובדת הם ששני הורים למצות כושר השתכרות וצריכים תלושי משכורת מסודרים וזה לא מתאים.
<כרמית פדרמן: יש כאן שתי בעיות.
<כרמית פדרמן: אלף זה לא מתאים לנושא ההעסקה של העובדים במזרח העיר, שהרבה זה העסקה שהיא לא מוסדרת.
<כרמית פדרמן: זה דבר אחד.
<כרמית פדרמן: דבר שני, גובה הסבסוד.
<כרמית פדרמן: זה גם דפוסי ההעסקה וגם גובה הסבסוד לא מותאם להכנסות של אנשים במזרח העיר.
<כרמית פדרמן: האוכלוסייה במזרח העיר – 80% חיים מתחת לקו העוני.
<כרמית פדרמן: אז זה עוד דברים שצריך לתת עליהם את הדעת.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, למרות שכל הנושא של הסבסוד הוא לא באגף הבינוי.
<כרמית פדרמן: כן, נכון.
עאידה תומא סלימאן: ואי אפשר לדבר עליו עכשיו, כי לא נקבל שום תשובה.
עאידה תומא סלימאן: אני פונה לשר הרווחה דווקא בנושא של סבסוד, על דיון קודם שהתנהל פה בעניין הנגב והאוכלוסיות הערביות הבדואיות בנגב, ששם דווקא יש מעונות יום שנבנו, אבל לא מאוכלסים.
עאידה תומא סלימאן: אחת הבעיות העיקריות זה גובה הסבסוד, כאשר האוכלוסייה - - -
<יערה שילה: זה לא רק.
<יערה שילה: היינו שם בסיור שבוע שעבר.
עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, אני מבינה שאתם מרגישים סמכות בנושא, אבל אני - - -
<יערה שילה: זה לא סמכות, אבל יש לנו המון ידע שלא משתמשים בו.
<יערה שילה: בסדר.
עאידה תומא סלימאן: אני תיכף אתן לכם לדבר, אבל אחת הסיבות גם כן שחלק גדול מהאוכלוסייה שם הם מתחת לקו העוני ועניין הסבסוד של המעון, כאשר מעון עולה 800 שקלים לילד ויש הכנסה יחידה והם מתחת לקו העוני, הם יבחרו לא לשלוח ילדים.
עאידה תומא סלימאן: גם אני הייתי יכולה להבין אותם.
עאידה תומא סלימאן: לא להצדיק, אבל להבין, כי בסופו של דבר יש משפחות שלמות שלפעמים חיות מ-800 שקלים בחודש.
עאידה תומא סלימאן: אז צריך לקחת את זה בחשבון, במיוחד שהם לא יכולים להירשם כאוכלוסיית רווחה, כי בהרבה מקומות אין לשכת רווחה שם.
עאידה תומא סלימאן: אז זה כן בעייתי.
עאידה תומא סלימאן: ראניה אבו דיאב, בבקשה גברתי.
<ראינה אבו דיאב: בוקר טוב לכולם.
<ראינה אבו דיאב: יש לנו כאן אנשים מקבוצה גדולה שיש לנו בירושלים.
<ראינה אבו דיאב: יש הרבה אנשים שסיימו את הלימודים שלהם והם עד היום מחכים שיכנסו לשוק העבודה עם תעודת הזהות שלהם ועד עכשיו אין לנו במזרח ירושלים משפחתונים כדי שהם יתחילו לעבוד שם.
<ראינה אבו דיאב: מצד שני יש גם הרבה אנשים שיש להם ילדים, כמו שאת אמרת, ואני כל כך שמחה על כל מה שאמרת.
<ראינה אבו דיאב: הן זקוקות לצאת לשוק העבודה, אבל אין להן מקום לשים את הילדים שלהן.
<ראינה אבו דיאב: ואסור לנו לשים ילדים במקום לא מתאים או לשים אותם ברחוב, כמו שחושבים כולם.
<ראינה אבו דיאב: אנחנו כל כך רוצים שתפתחו לנו משפחתונים במזרח ירושלים, כדי שנשים את הילדים שלנו מצד שני, היא רוצה לצאת לעבוד.
<ראינה אבו דיאב: כמו שאת אמרת, 80% ו-100% נמצאים מתחת לקו העוני במזרח ירושלים ויש קרוב ל-24,000 ילדים בגילאים 0-3 ואין להם מקום.
<ראינה אבו דיאב: רק 13% יצאו לשוק העבודה, כי נגיד אין להם ילדים, אז הם יצאו למקום העבודה.
<ראינה אבו דיאב: מכאן אני מבקשת, היא ביקשה ממני להגיד לכם שיש באמת הרבה אנשים כאן.
<ראינה אבו דיאב: היא ביקשה ממני להגיד לכם שיש הרבה נשים שזקוקות שתפתחו להם גנים ומשפחתונים כדי שהן תצאנה לעבודה ויש הרבה ילדים גם.
<ראינה אבו דיאב: אמהות רוצות לשים את הילדים שלהן במקום מתאים כדי שיוכלו לצאת לעבוד ולהמשיך גם בלימודים שלהן.
<ראינה אבו דיאב: היא אמרה משפט על המשפחתונים, שמי שפותחת משפחתונים בבית שלה - - - אני יכולה לדבר בערבית?
מסעוד גנאים: כן, תדברי בערבית.
<ראינה אבו דיאב: (אומרת דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) אוקיי.
<ראינה אבו דיאב: כן, לדבר בערבית?
<ראינה אבו דיאב: מעולה.
<ראינה אבו דיאב: לגבי הנשים, הרי שהנערות אצלנו פה בירושלים המזרחית צריכות מאוד שיהיו להן גני ילדים.
<ראינה אבו דיאב: גנים שישימו את הבנים שלהן ויהיו בראש שקט מבחינתן בכדי שיצאו ויתחילו בעבודה.
<ראינה אבו דיאב: מצד אחד בכדי שכל אחת תראה לאן היא יכולה להגיע, ומצד שני כדי שיצאו ממצב העוני בו הן חיות.
<ראינה אבו דיאב: אז לפני שמבקשים ממני לצאת לעבוד, תבטיח לי קודם מקום לשים את הילדים בו.
<ראינה אבו דיאב: זה כל מה שאנחנו מבקשות, בבקשה, אנחנו רוצות צדק.
<ראינה אבו דיאב: היום פותחים גני ילדים- - -
עאידה תומא סלימאן: (אומרת דברים בשפה הערבית להלן התרגום החופשי) אתן יודעות שזה לא המקום שמקבלים את ההחלטה לבד.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יכולים ללחוץ על העיריה אבל לא אנחנו מחליטים.
עאידה תומא סלימאן: מאוד חשוב לי שיהיה ברור לנשים ואתן יודעות שהמצב שלכן מאוד מיוחד.
עאידה תומא סלימאן: ולא שוויונית עם כל השאר, כי בפועל היחס של עיריית ירושלים לירושלים המזרחית הוא לא יחס רגיל, כי אתם נמצאים תחת כיבוש.
עאידה תומא סלימאן: לפחות כך אני מתייחסת לעניין.
<ראינה אבו דיאב: אנחנו חיים בכוכב אחר.
<ראינה אבו דיאב: אנחנו מאחלים לקבל את האיזון (שוויון), כלומר לחיות אותו דבר, באותה רמה.
<ראינה אבו דיאב: אנחנו מאחלים שיבוא היום שלא תהיה ירושלים מזרחית וירושלים מערבית, אלא ירושלים מאוחדת, לחיות באותה דמוקרטיה ואותה הרגשה.
עאידה תומא סלימאן: את מאחלת להגיע לירושלים מאוחדת?
<ראינה אבו דיאב: אני מאחלת- - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מאחלת.
<ראינה אבו דיאב: אני מאחלת שנחיה ביחד בירושלים, בכבוד רק בצרכים.
עאידה תומא סלימאן: טוב, תודה לך חביבתי, שוכרן.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש אמירה מאד ברורה לעיריית ירושלים פה, יותר מאשר לכנסת ולאגף המעונות.
עאידה תומא סלימאן: כאשר מגישים 9 בקשות למעונות יום חדשים, ביניהם רק 2 לאוכלוסייה הערבית ובאה לפה נציגה של העירייה ומדברת על הצורך האמיתי, אז צריך להגיש אולי 7 מתוך 9 כדי לסגור את הפער הזה, כי זה בידיים שלכם.
עאידה תומא סלימאן: אתם צריכים לתכנן או לדרוש תוספת.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת ואני רוצה - - -
<כרמית פדרמן: אנחנו צריכים תוספת - - -
עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה לפנות לאוצר במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שנתתם תוספת תקציבית למשפחתונים השנה.
עאידה תומא סלימאן: להרחבת משפחתונים למשרד העבודה והרווחה?
עאידה תומא סלימאן: זה היה משהו בסביבות 40 מיליון שקלים אם אני לא טועה?
<אמיר מדינה: בוא נגיד יש מכסה של 14 משפחתונים בכל רשות ונתתם שנה שעברה - - -
<קריאה: יש שני סיכומים.
<אמיר מדינה: את התקציב של השנה שעברה לדעתי עיריית ירושלים קיבלה ל-14 משפחתונים.
<אמיר מדינה: זה הקצאה - - -
עאידה תומא סלימאן: 14 משפחתונים קיבלה ב-2017?
<חגי ראובן פורגס: העירייה מחלקת איך שהיא - - -
עאידה תומא סלימאן: איך חילקה העירייה את 14 המשפחתונים?
<כרמית פדרמן: איך היא חילקה?
<כרמית פדרמן: הם הלכו לשכונות החרדיות.
עאידה תומא סלימאן: I rest my case – מה שנקרא.
<כרמית פדרמן: אבל ה - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אי אפשר לבוא לפה ולטעון שהצורך הוא גדול ואתם אלה שמקבלים את ההחלטות ומחליטים דווקא את התוספת להעביר למקום אחר.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לחלק אותה חצי חצי, אם היה רצון אצל העירייה.
עאידה תומא סלימאן: אז אל תבואו פה בטענות.
עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לשמוע אותם, אבל שהעירייה עכשיו תבוא כאילו היא מאמצת את הבקשה הזו ובאה ללחוץ?
עאידה תומא סלימאן: תעשו את ההחלטות אצלכם.
<כרמית פדרמן: בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: אבנר ישראלי, הקואליציה לחינוך מלידה, בבקשה.
<אבנר ישראלי: שלום לכם.
<אבנר ישראלי: אז אני מהקואליציה לחינוך מלידה וקודם כל אני רוצה להגיד תודה, כי לפני כמה שנים אם היינו יושבים פה, לא היה לנו על מה לדבר.
<אבנר ישראלי: אז התקדמנו המון והתחילה בנייה בארץ ומתחילים להרגיש שיש על מה לריב וזה טוב.
<אבנר ישראלי: זה לא היה ככה בעבר ואנחנו שמחים.
<אבנר ישראלי: אנחנו גם שמחים שזה עבר מהתמ"ת לרווחה ואנחנו מקווים שזה ימשיך את המסלול ויגיע לחינוך, כי בתמ"ת באמת זה לא לעניין.
<אבנר ישראלי: ברווחה התחילו הדברים לזוז, אבל גם כשמדברים על משפחתונים היום, שנותנים הקצאה למשפחתונים, משפחתונים זה בייבי סיטר, זה לא חינוך.
<אבנר ישראלי: אנחנו דורשים מסגרות חינוך ולא פתרונות לאמהות עובדות, אלא מסגרות חינוך לילדים.
<אבנר ישראלי: הכיוון שאתם מובילים הוא בסך הכל מאד יפה ואני באמת רוצה להודות גם באופן אישי.
<אבנר ישראלי: דבר נוסף, אם באמת אתם מתחילים לדחוף להגיע למועצות, אנחנו עושים את זה.
<אבנר ישראלי: אנחנו היינו כמעט בכל המועצות והעיריות הערביות.
<אבנר ישראלי: המון נתקעים על המרכבה ועל ההיתרים ובאמת על דברים קטנים וטיפשיים.
<אבנר ישראלי: קצת עזרה, קצת יוזמה ואתם יכולים לדלג על זה בקלות.
<אבנר ישראלי: זה לא מסובך.
<אבנר ישראלי: אני חושב שיש הרבה מה ללמוד ממשרד החינוך.
<אבנר ישראלי: הם לוקחים אחריות עד הסוף.
<אבנר ישראלי: כל גרוש שצריך לצאת מגיע.
<קריאה: לכל פרויקט יש מלווה פרויקט.
<אבנר ישראלי: עד שבסוף הילדים נכנסים ולא חצי דרך ולא מבנים נשכים נושנים, כמו בזמר, שיצאו 2.2 מיליון שקלים ונתקע ביישובים אחרים.
<אבנר ישראלי: אני רוצה להגיד שכל הבעיות שהוצגו פה, לצערי הן ממש לא רק במגזר הערבי.
<אבנר ישראלי: אנחנו באמת פועלים רבות במגזר הערבי וכפי שאמרתי היינו ברוב היישובים הערבים, עם מחלקות הנדסה, עם ראשי היישובים, כדי לנסות לדחוף אותם.
<אבנר ישראלי: גם להגיש בקשות וגם להתקדם איתם, אבל גם במגזר היהודי זה די דומה.
<אבנר ישראלי: אני מבית שמש, אתם ביקרתם אצלנו לפני חודשיים.
<אבנר ישראלי: המצב לא שונה.
<אבנר ישראלי: אם לא באים ומכריחים את העירייה להגיש, לא היה מוגש.
<אבנר ישראלי: וגם כשהגישו, זה לא מספיק אפילו לרבע מהאוכלוסייה.
<אבנר ישראלי: זה לא ייחודי לצערי למגזר הערבי והחרדי.
<אבנר ישראלי: אולי אנחנו החרדי כבר.
<אבנר ישראלי: וזהו.
<יערה שילה: רק להוסיף דבר אחד שהוא מאד קריטי בעיני.
עאידה תומא סלימאן: אפשר את השם?
<יערה שילה: יש בין 15,000 ל-17,000 נשים ערביות עם תעודת הוראה ותואר ראשון בגיל הרך.
<יערה שילה: הן לא מועסקות בחברה.
<יערה שילה: מצד שני, כל אדם בעל דופק ונשימה מתקבל לעבודה.
<יערה שילה: צריך לעשות משהו ש - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, יש תרגיל וזה בסדר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמצאים במרחב בטוח, אפשר להמשיך אחרי האזעקה, אבל יכול להיות שייכנסו אנשים.
עאידה תומא סלימאן: (נשמעת אזעקה - תרגיל)
עאידה תומא סלימאן: אתם רואים, הוועדה אפילו מרחב בטוח.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת עדיין את התרגיל שהיינו צריכים לרוץ החוצה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, תיכנסו, תיכנסו.
<יערה שילה: זו פעם ראשונה.
<יערה שילה: פעם שנייה שלדעתי מאד קריטי וזה רק הכנסת או לשכת ראש הממשלה יצליחו.
<יערה שילה: פעם שנייה, יש מלא סטודנטיות של סטאז', שלא נותנים להן לעשות את הסטאז'' לא במעונות היום ולא בצהרונים.
עאידה תומא סלימאן: איפה כבוד.
עאידה תומא סלימאן: מה, היה צריך אזעקה כדי שתגיע לפה, איתן?
עאידה תומא סלימאן: שלום, שלום.
עאידה תומא סלימאן: אתה יכול לשבת.
עאידה תומא סלימאן: לא נשאל את דעתך.
<יערה שילה: להכריח את משרד החינוך לאשר את זה כסטאז', על מנת שיהיו אנשים, כי במיני מעונות, חלק מהבעיה זה שמעונות לא מתאכלסים.
<יערה שילה: חלק זה ה - - - שהן - - - , אבל חלק זה גם כוח אדם.
<יערה שילה: אין כוח אדם.
<יערה שילה: זה הכל.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהנושאים שהעליתם הם נושאים חשובים, אבל כמובן אין לנו - - -
<קריאה: הנה גפני.
עאידה תומא סלימאן: אני ממש שמחה שיש אזעקה ותרגיל.
עאידה תומא סלימאן: בוא תראה איך אני דואגת למגזר החרדי, בוא.
משה גפני: לא הייתה לי הזכות להיות אצלך בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: נכון, זה מה שאמרתי.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני שמחה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד שמחה, כל אלה שלא הזדמן להם להיות במרחב בטוח עד היום, בוועדה לקידום מעמד האישה, הגיעו היום.
עאידה תומא סלימאן: זה מאד מאתגר.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאנחנו בשידור ישיר, אז בבקשה תיכנסו בשקט.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה הזמן שכולכם לכודים פה, אם כבר כולם נמצאים פה, אז אולי באמת אני אגיד את דעתי על המשבר הממשלתי.
עאידה תומא סלימאן: איך זה, גפני?
עאידה תומא סלימאן: זאת הזדמנות לדבר על המצב הממשלתי.
מסעוד גנאים: תן לנו לפחות עדכון, יהיו בחירות?
עאידה תומא סלימאן: יהיו בחירות או לא יהיו בחירות?
משה גפני: מה על סדר היום?
עאידה תומא סלימאן: בינוי מעונות יום.
משה גפני: האמת היא, גברתי יושבת הראש, אני אומר לך שהממשלה צריכה ליפול רק על העניין הזה של המעונות.
משה גפני: המציאות הזאת, שבה אנחנו סיכמנו כבר לפני כמה שנים, שאנחנו דוחים את בג"ץ פרי בגלל שזה רק חלק מהאנשים יקבלו, על מנת שיהיו מעונות, יהיו צהרונים ויהיו צהרונים בכדי שנשים תוכלנה לצאת לעבוד.
משה גפני: ומה שקורה זה שנעלם בדרך כסף, שהיה צריך להיות מופנה לבניית מעונות.
עאידה תומא סלימאן: 50 מיליון שקלים, אם אני לא טועה.
משה גפני: 20 מיליון.
עאידה תומא סלימאן: 20, נכון, 20 מיליון.
משה גפני: אצלנו אומרים דין פרוטה כדין מאה, אבל אם היה כסף אחר והיו בונים במקומות אחרים מכסף אחר, זה לא מפריע לנו.
משה גפני: זה לא מעניין.
משה גפני: מדברים גבוהה-גבוהה על שילוב נשים בעבודה.
משה גפני: אישה לא יכולה להשתלב בעבודה אם על הגב שלה מוטל העול שהתינוקת או התינוק שהיא ילדה לפני חצי שנה או שנה, אין לה פתרון.
משה גפני: זה אצלה לפני הכל.
משה גפני: ממשלה נורמאלית ומסודרת - זה לא המקרה הזה - אבל ממשלה נורמאלית ומסודרת, זה אחד הדברים הראשונים שהיא עושה.
משה גפני: לכן אני תומך בדיון הזה.
משה גפני: אני מודה לקדוש ברוך הוא על זה שהיה תרגיל היום - - -
משה גפני: אחרת לא הייתי יודע מה אתם עושים פה.
<קריאה: ההשגחה העליונה גם בסדר.
עאידה תומא סלימאן: זהו, נגמר התרגיל?
משה גפני: מה נגמר התרגיל?
משה גפני: אני צריך להחליט שם על הסולר, תשאלי אותם.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת להגיד - - -
מסעוד גנאים: רגע, זה עם מנכ"ל משרד האוצר?
עאידה תומא סלימאן: תשמעו, זה בדיוק - - -
<קריאה: הממשלה מתפרקת בגלל המעונות, אתה מבין?
<קריאה: זה מה שהוא אמר עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת גפני, אני יודעת טוב מאד מה העמדה שלך בנושא הזה ואני מברכת אותה, אבל אנחנו רוצים לקדם גם את הצעת החוק של שנינו, שהיא ביזמתך ואני חתומה עליה בעניין המשפחתונים ומנהלות המשפחתונים.
משה גפני: בסדר גמור, תודה רבה.
משה גפני: תודה על הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להמשיך את הדיון החשוב שהיה לנו.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו את מר ח'יירי ג'אנם, מהנדס הרשות בזמר, כן אדוני, בבקשה.
<ח'יירי ג'אנם: טוב, כל מה שהועלה כאן בקשר לחסמים ולכל הבעיות שנמצאות.
<ח'יירי ג'אנם: רוב הבעיות הן כלליות למגזר הערבי, כלומר מה שדובר על המגזר וכלליות בכלל במדינה, אבל למגזר הערבי יש את הבעיות הייחודיות.
<ח'יירי ג'אנם: אני לא רוצה לדבר על זה, כלומר על כל החסמים, כי כל חסם שדיברתם עליו, הוא מתפצל לעוד כמה חסמים ואתם אפילו לא יודעים לכמה.
<ח'יירי ג'אנם: הרי כשמדברים למשל על היתר - - -
משה גפני: אפשר להכניס למעונות גם כמה מפקידי האוצר?
עאידה תומא סלימאן: השאלה מסובסדים או לא?
עאידה תומא סלימאן: זה עניין שלהם, הם מתרגלים איך ייכנסו, לא חשוב כמה זמן ישהו.
<ח'יירי ג'אנם: כן, אז אם אנחנו נמשיך לדבר על החסמים, אפשר לדבר מפה עד מחר בבוקר ולא לסיים.
<ח'יירי ג'אנם: אני רוצה - - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה אם אצלכם במועצה הגשתם בקשות?
<ח'יירי ג'אנם: אני תיכף אדבר ספציפית אלי, כי אני רציתי לדבר על הנושא הספציפי, אבל בקצרה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני רק מבקשת מכל אלה שנכנסו לחדר, אנחנו ממשיכות את הדיון שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, ברוכים הבאים, אבל בשקט.
<ח'יירי ג'אנם: אנחנו בהתחלה קיבלנו הקצאה בשנת 2012 ואני אומר לכם, אני את ההקצאה הזאת שמנו בצד ואנחנו שקלנו טוב מאד לא ליישם אותה, להחזיר אותה, לא רוצים אותה.
<ח'יירי ג'אנם: מהסיבה הפשוטה: כי זה תומחר בצורה כזאת שלא ניתן היה לעשות את העבודה.
<ח'יירי ג'אנם: הרי אני ידעתי כרשות מאד חלשה, שאנחנו לא יכולים לחרוג ובאים ונותנים לנו כסף שלא מספיק לשום דבר.
<ח'יירי ג'אנם: אתה לא יכול לעשות כלום.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו דיברנו על זה בישיבות קודמות והתקבלה החלטה כן לתת לחלק מאלה שהעלויות אצלם יותר גבוהות ואני יודעת שתקצבו אתכם, אבל בשנת 2012 זה לא התקיים, נכון.
<ח'יירי ג'אנם: גברתי, בשנת 2014 אנחנו היינו במעלה החמישה כאן ובא השר בנט ואז הוא בא עם בשורה שעכשיו אפשר להגיש לפי נוהל חדש ושזה מתקצב את זה ביותר כסף וזה נכון.
<ח'יירי ג'אנם: תקצבו את זה ביותר כסף ואכן אנחנו קיבלנו את ההקצאה החדשה, אבל מה הבעיה שלנו?
<ח'יירי ג'אנם: שזה לא הספיק.
<ח'יירי ג'אנם: גם ההקצאה החדשה לא הספיקה.
<ח'יירי ג'אנם: ולמה?
<ח'יירי ג'אנם: כי עכשיו נכנסים לדקויות של הבדלים בין מקום למקום.
<ח'יירי ג'אנם: יש דברים שהם ספציפיים למקום X או למקום Y. כלומר גם מה שתקצבו זה לא מספיק.
<ח'יירי ג'אנם: אנחנו נמצאים היום במצב כזה: אנחנו עברנו את כל החסמים, עם היתר, עם הכל.
<ח'יירי ג'אנם: בהיתר עצמו היה לנו חסם אחד של משרד הבריאות, כי זמר לא מבויבת.
עאידה תומא סלימאן: לא מה?
<ח'יירי ג'אנם: כלומר אין ביוב בזמר.
עאידה תומא סלימאן: אה, לא מבויבת.
<ח'יירי ג'אנם: לא מבויבת, ואז הם עמדו על זה – אתה צריך להתחבר לביוב.
<ח'יירי ג'אנם: יא עאמי, אין לי ביוב, מה אני אעשה?
<ח'יירי ג'אנם: לא, אתה צריך לעשות.
עאידה תומא סלימאן: לא, אתה תגיד נכון, אני צריך להתחבר, אבל בינתיים.
<ח'יירי ג'אנם: כן.
<ח'יירי ג'אנם: אני לא רוצה לחזור רברס עכשיו עם כל התאגידים וחובת התאגוד ולא תאגוד וכל הסיפור.
<ח'יירי ג'אנם: בקיצור פתרנו את הבעיה.
מסעוד גנאים: יש תאגיד מים וביוב?
מסעוד גנאים: אתם שייכים?
<ח'יירי ג'אנם: עכשיו יש.
מסעוד גנאים: יש ג'ת, נכון?
<ח'יירי ג'אנם: זה מי עירון.
מסעוד גנאים: אז הם לא מכינים תשתית לביוב?
<ח'יירי ג'אנם: רק עכשיו התחברנו אליהם.
<ח'יירי ג'אנם: עכשיו אנחנו התאגדנו.
עאידה תומא סלימאן: אז בעצם הדחייה בבנייה הייתה בגלל שאין אישור ממשרד הבריאות.
<ח'יירי ג'אנם: עברנו את כל זה.
<ח'יירי ג'אנם: אני רוצה לעבור שלב.
<ח'יירי ג'אנם: עברנו את כל זה, התחלנו לבנות.
<ח'יירי ג'אנם: אנחנו בחרנו בחברת משכ"ל, הם באו והתחילו לעבוד.
<ח'יירי ג'אנם: אנחנו במצב כזה היום ו - - - היה אצלנו לפני ארבעה או חמישה חודשים אם אני לא טועה, בערך ככה.
<ח'יירי ג'אנם: שלושה?
<ח'יירי ג'אנם: אתה בדקת את התאריך לפני?
<ח'יירי ג'אנם: הזמן עובר מהר, על הכיפאק.
<ח'יירי ג'אנם: אנחנו במצב כזה שיש לנו את הבנייה.
<ח'יירי ג'אנם: בנינו אותו מאד יפה ואתה יכול להעיד על כך, אבל אין לי כסף לפיתוח.
<ח'יירי ג'אנם: בקיצור, חסרים לי 600,000 שקלים.
<ח'יירי ג'אנם: חסר לי 500,000 שקלים לקבלן וחסרים לי עוד כ-100,000, 150,000 שקלים לתכנון.
עאידה תומא סלימאן: למה חסר לקבלן?
<ח'יירי ג'אנם: מה זה?
<ח'יירי ג'אנם: זו עבודה קבלנית.
<ח'יירי ג'אנם: מכיוון שהפיתוח יעלה לנו הרבה כסף, אנחנו את הבנייה בנינו, אבל אין לי לפיתוח.
<ח'יירי ג'אנם: אכלוס בלי פיתוח אני לא יכול.
<ח'יירי ג'אנם: אני חייב והפיתוח זה הרבה מאד כסף.
עאידה תומא סלימאן: אמיר, מה יש לך להגיד?
<אמיר מדינה: רגע, התקציב ש - - - לא כולל - - -
<ח'יירי ג'אנם: עכשיו בא אמיר – ואני בשתי המילים האלה מסיים – ואז אנחנו היינו ממש באופוריה, מכיוון שהוא הבטיח הבטחות.
עאידה תומא סלימאן: בגלל שהוא הגיע.
<ח'יירי ג'אנם: אבל אנחנו עוד לא רואים חייר, מה שנקרא.
<ח'יירי ג'אנם: קוראים לי ח'יירי, לא רואים את החייר, אבל הוא הבטיח הבטחות.
<אמיר מדינה: הבטיח לבדוק ולעשות כל מה שהוא יכול לעשות במסגרת ההוראה שיש לו.
<ח'יירי ג'אנם: ואז אמרו תשמע, תשלח חשבון סופי.
<ח'יירי ג'אנם: איך אני יכול?
<ח'יירי ג'אנם: כלומר זה הביצה לפני התרנגולת.
<ח'יירי ג'אנם: אני לא יכול לחתום על חשבון סופי כאשר זה לא סופי.
<ח'יירי ג'אנם: אז כל מיני קושיות כאלה.
<ח'יירי ג'אנם: אני חושב שאיך שהוא אנחנו התקדמנו, אבל נכון לעכשיו אני אשמח אם אתה תעדכן אותי.
עאידה תומא סלימאן: אתה מבין אותי עכשיו, למה צריך מינהלת?
עאידה תומא סלימאן: שזה לא רק עניין אצלכם לשפר את התפקוד, זה עניין לעזור לרשויות.
עאידה תומא סלימאן: האם יש תשובה?
עאידה תומא סלימאן: אתה כבר בדקת?
<ח'יירי ג'אנם: ברשותך, אני רוצה לציין רק עוד עובדה אחת.
<ח'יירי ג'אנם: הבניין עכשיו עומד כפי שהוא בערך שנה וחצי.
עאידה תומא סלימאן: אז מה אתה אומר, אמיר?
<אמיר מדינה: פיל לבן, מדהים ביופי שלו.
<ח'יירי ג'אנם: פיל לבן.
<ח'יירי ג'אנם: יש לי תמונות אם אתם רוצים.
<אמיר מדינה: לא צריך.
<אמיר מדינה: אני יכול להעיד שהייתי שם בסיור והלב נחמץ, כי באמת רואים מבנה שעומד מושלם, עם מעט כסף שחסר בשביל זה.
<אמיר מדינה: לא יודע אם 600,000 שקלים או 400,000 שקלים, אבל לסגור את האירוע הזה ולאכלס אותו ולהביא אותו לתכליתו.
<ח'יירי ג'אנם: אני יודע כמה חסר.
<אמיר מדינה: רגע, שנייה, אני אגיד עוד משהו.
<אמיר מדינה: אני מלין על המבנה הזה למה הוא עומד.
<אמיר מדינה: זה תלונה שבאה ממני.
<אמיר מדינה: המבנה הזה תוקצב כפי שהרשות המקומית ביקשה.
<אמיר מדינה: אמרה אנחנו צריכים X, קיבלה X.
<אמיר מדינה: עכשיו איפה שהוא בדרך כנראה היו עלויות נוספות שהיו מעבר.
<קריאה: משכ"ל.
<אמיר מדינה: יכול להיות, רגע, שנייה.
עאידה תומא סלימאן: מה זה המשכ"ל?
<קריאה: מה הבעיה עם משכ"ל?
<קריאה: למה הם בעיה?
<אמיר מדינה: שנייה, אני רק רוצה להשלים את המשפט.
<קריאה: זה בדיוק זה, אין לה פתרון.
עאידה תומא סלימאן: תיכף נפנה אליכם.
<אמיר מדינה: המשרד או האגף פחות היה מגיב.
<אמיר מדינה: הוא אמר אני צריך X, אדוני קיבל X, רוץ תבנה.
<אמיר מדינה: זה היה בעבר.
<אמיר מדינה: המבנה באמת נראה שהושלם לאחרונה, לא לפני שנה וחצי.
<אמיר מדינה: בסיור שהיינו ראינו מבנה שעוד לא הגיע לשלב שהוא כבר מתחיל להתפורר.
<אמיר מדינה: הכל עומד לתפארת.
<אמיר מדינה: רעיון שאנחנו יצאנו איתו אז לרשות המקומית היה כמו בכל מקום אחר בארץ, כולל ברשויות ערביות, לא לבחור את פלוני או אלמוני לנהל את המוסד, אלא להביא מישהו מבחוץ.
<אמיר מדינה: וכשמביאים מישהו מבחוץ, זה מה שקורה בדרך כלל כמעט בכל הארץ, כולל במגזר הערבי, כולל בכל המגזרים.
<אמיר מדינה: מביאים מפעיל חיצוני ובמכרז משיתים עליו עלויות נוספות.
<ח'יירי ג'אנם: אין מפעילים חיצוניים.
<אמיר מדינה: שנייה, יש ככה.
<אמיר מדינה: יש בלי סוף.
<קריאה: רגע, אבל אם הרשות לא יכולה לבצע, אז היא מביאה כוח חיצוני שיבצע.
<אמיר מדינה: רגע, סליחה, זה עובד מצוין.
<קריאה: אבל הם סגרו.
<אמיר מדינה: חברים, אני אומר ככה: רשות מבקשת X, מקבלת X, פתאום אומרת אני צריכה X 4 - - אין לי מקור תקציבי.
<אמיר מדינה: שנית, נתנו פתרון, אנחנו עוד בודקים אם אני יכול על בסיס יתרון.
<אמיר מדינה: זו בעיה קשה למצוא לזה כסף, אבל הפתרון שהצעתי נותן מענה בהרבה מקומות בארץ.
עאידה תומא סלימאן: נותן מענה?
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את האוכלוסייה הערבית, אני מכירה את הנפשות הפועלות.
<אמיר מדינה: זה עובד - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את הנפשות הפועלות.
עאידה תומא סלימאן: זה או להכניס עמותה.
עאידה תומא סלימאן: העמותות שיכולות להפעיל הן מאד מוגבלות, אני מכירה אותן.
עאידה תומא סלימאן: ואם לא, אז לדבר על הארגונים הגדולים כמו נעמ"ת וויצ"ו, שאני לא יודעת עד היום.
<ח'יירי ג'אנם: כשאני בא לכאן ואני שומע שמחזירים 20 מיליון ו-30 מיליון ו-70 מיליון, מחזירים כי לא היה לזה שימוש ואני בצרה הזאת, זה מתסכל, חברה.
עאידה תומא סלימאן: 110 מיליון שקלים.
<ח'יירי ג'אנם: זה גם - - -
מסעוד גנאים: זו הבקשה שלנו לשר, לעשות הסבה.
<ח'יירי ג'אנם: גברתי, אני אפילו לא מעז להגיש בקשה חדשה, כי אני רוצה להיות עוד פעם בברוך כזה?
<ח'יירי ג'אנם: אני בסרט הזה, אני לא רוצה את הדה ז'ה וו הזה עוד פעם.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, ממרכז השלטון המקומית, רונן קט.
<רונן קט: כן, הייתה איזו תגובה שאמרה שמשכ"ל היא הבעיה, אז אני לא רוצה לפתח פה דיון.
<רונן קט: אני חושב שמשכ"ל הוא הפתרון לנושא של בינוי מעונות יום, בגלל יתרון הגודל שלנו ובגלל הרבה מאד יתרונות.
<רונן קט: זה לא המקום לפרט פה את היתרונות שלנו.
<ח'יירי ג'אנם: לא, משכ"ל זה לא הבעיה.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אז מישהו זרק מילה.
עאידה תומא סלימאן: בוא לא - - -
<רונן קט: לא, אין לי מה להגיב מעבר לזה.
עאידה תומא סלימאן: רות, רצית להתייחס?
<רות דיין מדר: בעבר ביקשנו ואני חוזרת ומבקשת, שנקים ועדת היגוי שתתכנס אחת לחודש.
<רות דיין מדר: נדון בבעיות, נדון בפתרונות, נראה את מי צריך לערב, מתי צריך לערב.
<רות דיין מדר: שר, מה שר, ראשי רשויות ואני מאמינה שנגיע לפתרונות יותר משמעותיים.
עאידה תומא סלימאן: זה עולה שוב ושוב, הצורך בגוף - - -
<רות דיין מדר: להגיע אחת לחצי שנה ולשמוע - - -
עאידה תומא סלימאן: שיעקוב אחרי הבעיות ולא יעשה את העבודה רק מבחינה טכנית במובן הזה של קיבלתי חשבון, אני בודק את החשבון, אני משחרר את הכסף.
עאידה תומא סלימאן: יש בעיות ויש חסמים שצריך להתגבר עליהם בשיח ובנקודת מבט מקצועית.
עאידה תומא סלימאן: זה שוב עולה, העניין של המינהלת.
עאידה תומא סלימאן: המינהלת יכולה להיות עם ועדת היגוי, המינהלת יכולה להיות עם צוות, אבל אין.
עאידה תומא סלימאן: עם כל הקושי הקיים, צריך לתת את הגיבוי ואת הדחיפה לרשויות המקומיות להתגבר על החסמים שעומדים בפניהם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שההצעה הזו עלתה גם בדיון הקודם והנה היא עולה שוב.
עאידה תומא סלימאן: אני אתייחס לזה בסיכום ואני לא מוותרת בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: תשפרו את התפקוד שלכם דרך ייעוץ ודרך זה.
עאידה תומא סלימאן: כולנו רוצים את זה.