GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: בשבוע הבא אנחנו גם נתייחס לדו"ח המדינה לסידאו וגם דו"חות הצללים שהיו לסידאו לאמנה לביעור כל סוגי האפליה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שכן, ד"ר חנה, המציאות הזו, אני לא רוצה להתרגל למציאות שבה נעדרות לא רק הממשלה אלא חברות כנסת מדיון, בעיניי הוא דיון מאוד חשוב, שהוא מדבר על המציאות הרווחת של נשים במדינת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו אפילו עם עיקר ההחלטה שאימצה אותה מדינת ישראל, שחתמה עליה, שניסתה להביא אותה ולהטמיע אותה לפחות בהחלטה הראשונית ובהצעת חוק שאכן חוקקה, הייתה גם בלהכיר ולשמוע את הנרטיבים השונים.
עאידה תומא סלימאן: כי אי אפשר לדבר על מעורבות של נשים ולצאת מנקודת הנחה שלכולן יש אותו סיפור ולכולן יש אותו נרטיב.
עאידה תומא סלימאן: וחלק מזה זה לשמוע את הנרטיב השני.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו דורשות כנשים מול הגברים שישמעו את הנרטיב שלנו ואת ההתנסות שלנו ואיך זה משפיע עלינו.
עאידה תומא סלימאן: אבל גם בתוכנו אנחנו צריכות להתרחב כדי לשמוע כנקודת התחלה אפילו אם זה לא מוצא חן בעיניי.
עאידה תומא סלימאן: ואחר כך לראות איך אנחנו משלבות את זה בעשייה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין איילת רזין, יועצת משפטית, איגוד מרכזי הסיוע, בבקשה.
<איילת רזין בית אור: בוקר טוב, תודה רבה על הדיון החשוב הזה.
<איילת רזין בית אור: אני יחסית חדשה בתפקיד שלי וזה היה לי מרגש, אני חייבת לומר, להסתכל על תכנית הפעולה שנכתבה בשלהי 2013 ויש לי פרספקטיבה לראות אם, איך ואיפה התקדמנו.
<איילת רזין בית אור: אז אני שמחה לומר שכן יש התקדמות בדברים מאוד משמעותיים כמו תיקון חוק הסיוע המשפטי שמקנה ליווי משפטי לנפגעות תקיפה מינית בעבירות מסויימות, החל משלב מסויים, אבל ללא הוכחת זכאות כלכלית, שזה דבר מדהים וזה אחד מיעדי הפעולה שרשומים בתכנית.
<איילת רזין בית אור: אז מרגש לראות שזה קרה.
<איילת רזין בית אור: זה גם צריך להתרחב ויש עוד לאן להתקדם אבל זה קרה וזה יפה לראות.
<איילת רזין בית אור: משרדי הממשלה בהחלט עשו כברת דרך בכל מה שקשור להטמעה של בכלל השיח, השפה, שבכלל יש דבר כזה הטרדה מינית, שיש תקנון בכל מקום, שיש מדבקה בכל שירותים.
<איילת רזין בית אור: משרדי הממשלה עברו כברת דרך אבל אני הראשונה לומר שיש עוד כברת דרך ארוכה מאוד מאוד לעבור.
<איילת רזין בית אור: פעמים רבות אני שמה דגש על הנושא הזה של משרדי ממשלה בגלל שבאמת משרדי ממשלה הם מוסד חיוני.
<איילת רזין בית אור: אנחנו לא יכולים לפנות לביטוח לאומי אחר אם אנחנו לא מקבלים שירות ראוי ומכבד בביטוח לאומי או בדיור הציבורי או באקדמיה.
<איילת רזין בית אור: כל אותם נושאים שהם מדיי יום נידונים פה בשולחן הזה בהובלת יושבת הראש של הוועדה הזאת.
<איילת רזין בית אור: זה הדיונים היום יומיים שלנו ואנחנו רואים שאין מענה, אין מספיק מענים מכבדים ומקיפים לנשים באותם משרדי ממשלה.
<איילת רזין בית אור: בפרט כשאישה עוברת פגיעה בתוך משרד ממשלה, אם כעובדת ואם כמקבלת שירות.
<איילת רזין בית אור: ובהקשר הזה אני אציין הצעת חוק של היושבת ראש בהקשר הזה שבעצם החובות שחלים על מעביד לפי החוק למניעת הטרדה מינית יחולו, בהתאמות הנדרשות, על מקבל שירות.
<איילת רזין בית אור: שזה משהו מהפכני, אני חושבת שהוא לא קיים בשום מקום אחר בעולם, הוא לראשונה נידון בהקשר - - - אני אחזור רק על המשפט האחרון שלי: הנושא של הצעת החוק שמקדמת היושבת ראש שהוא תקדימי, פורץ דרך לדעתי בעולם, בנושא של החלת החובות של מעביד לפי החוק למניעת הטרדה מינית לגבי מקבלי שירות במוסד חיוני.
<איילת רזין בית אור: כמו שאמרתי וכנראה לא שמעתם, הביטוח הלאומי, משטרה, כל אותם נותני שירותים שאנחנו כגברים וכנשים אין לנו תחליף.
<איילת רזין בית אור: משטרה יש אחת ואם אני נפגעת שם בעצם המענים שלי מוגבלים.
<איילת רזין בית אור: אז זה דבר שהוא באמת פורץ דרך.
<איילת רזין בית אור: הדבר הבסיסי ביותר שלא מוטמע מספיק בכל משרדי הממשלה הוא הנושא של הכשרות.
<איילת רזין בית אור: הכשרות חובה קודם כל והכשרות בנושא המנעות, הגדרת גבולות ברורים, המותר והאסור ביחסית.
<איילת רזין בית אור: ודבר נוסף שלפעמים שוכחים אותו הוא הנושא של זיהוי פגיעה מינית והפנייה למתן מענים טיפוליים, לא חלילה טיפול בתוך המערכת אלא על ידי אנשי מקצוע מוסמכים.
<איילת רזין בית אור: הדבר הזה נזנח לחלוטין, אנחנו שוב מדיי יום נדרשים לפנות למשרדי ממשלה לקבל מהם שירותים שונים ומשונים ולא תמיד יש את העירנות והידע והכלים להיות ערים לזהות את הפגיעה המינית שכבר קיימת.
<איילת רזין בית אור: דבר נוסף שאני רוצה להתייחס אליו הוא הנושא של ממונות על בירור תלונות למניעת הטרדה מינית.
<איילת רזין בית אור: הנושא הזה הוא צרה צרורה אני חייבת לומר.
<איילת רזין בית אור: שוב, מדיונים שאנחנו משתתפים בהם פה בוועדה הדיווחים, אם בכלל טורחים לדווח, הם לוקים בחסר, המענים הם לחלוטין מוגבלים.
<איילת רזין בית אור: אני לא מפנה אצבע מאשימה לממונות כי הן חסרות הגנה, חסרות שיניים, חסרות כלים, חסרות משאבים, זה תמיד נוסף על תפקיד.
<איילת רזין בית אור: הן הרבה פעמים הנפגעות העיקריות אחר כך כי הן חוטפות את האש על בכלל טיפול ובירור התלונה.
<איילת רזין בית אור: והדבר הזה הוא מחייב טיפול.
<איילת רזין בית אור: אני אסיים בזה.
<איילת רזין בית אור: אז עשינו כבר דרך אבל יש עוד כברת דרך ארוכה, בזה אני אסכם.
עאידה תומא סלימאן: כדאי מאוד לציין שרוב מה שעשינו ככברת דרך נעשה בעיקר בהובלה של ארגוני החברה האזרחית ורתימה של כמה חברות כנסת, זה יותר מאשר שזה בא מכוון כפי שנאמר על ידי נציגות אית"ך מעכי בתוך תכנית סדורה וקיימת או לא קיימת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתייחס קודם כל בנושא הממונות אנחנו הולכות כוועדה לזמן פגישת עבודה ושולחן עגול כדי לחשוב על איך מטפחות את הנושא ומה זה מחייב מבחינת שינויים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה לחזור עוד לרוח של 1325 - אני חושבת שאי אפשר להתייחס ל-1325 בלי גם להתייחס ולדבר אפילו על אלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת, יש היסטוריה מאוד ארוכה ומפוארת בעיניי של מעורבות נשים ישראליות בתהליך הדרישה קודם כל והתביעה לפתרון מדיני ולחיים בשלום ובטחון שאנחנו חייבות.
עאידה תומא סלימאן: כאשר מדברים על 1325 זאת החלטה שנתקבלה בשנת 2000 באו"ם.
עאידה תומא סלימאן: נשים במדינת ישראל יישמו אותה לפני שנתקבלה באו"ם.
עאידה תומא סלימאן: וצריך להגיד את זה וצריך להצדיע, זאת לא ממש המילה שאני אוהבת להשתמש בה, צריך להוריד כובע, צריך לכבד, להוקיר ובאמת להזכיר, הרבה נשים וארגונים שבאמת הובילו מאבק מאוד רציני בזמנים מאוד קשים של דרישה של חיים בשלום, של חיים בביטחון, ביטחון במובן הכללי שלו ולא בביטחון המיליטריסטי שבינתיים מוביל אותנו למקומות שמנוגדים דווקא לרצונות שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי להזכיר הרבה ארגוני נשים כמו נשים בשחור, כמו ארבע אמהות, כמו תנועת נשים דמוקרטיות וכמו ה-EWC שאני ואתי לבני היינו ונורית חג'אג' ונבילה, היינו חלק ממנה, של ארגון בינלאומי שיש בו 20 נשים מהעולם כולל נשיאות מדינות ושרות מהרבה מדינות ומנכ"לית יוניפם ו-20 ישראליות ו-20 פלשתינאיות, שנאבקו למען, באמת, ביסוס התודעה הזו להחלטת 1325.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לדבר על הנשים האמיצות הישראליות שנפגשו עם נשים פלשתיניות בחו"ל כאשר זה היה מנוגד לחוק במדינת ישראל כי הן הבינו את הצורך במעורבות אמיתית של הנשים בתהליך בניית שלום וביטחון למען כלל הנשים, גם במדינת ישראל וגם נשים פלשתיניות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאי אפשר לעבור ולדבר על 1325 בלי הראייה הכוללת הזו ומבלי ללמוד מהעבר, איפה נכשלנו ואיפה הצלחנו.
עאידה תומא סלימאן: ונכון, הצלחנו בשינוי חוק על הטרדה מינית והצלחנו בשינוי חוק פה ושם, אבל אנחנו רוצות להצליח בגדול, לשנות את המציאות, לשנות את השיח הקשור בזכויות נשים, וזה מה שחשוב לנו.
עאידה תומא סלימאן: יותר ויותר אנחנו מרגישות את חוסר הביטחון האנושי שאנחנו נמצאות בתוכו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת אורנה שמעוני, בעבר ארבע אמהות.
<אורנה שמעוני: אני רוצה להגיד רק כמה מילים, ואני מדבר רק בשם עצמי, בתוך נשים עושות שלום.
<אורנה שמעוני: אני מרגישה פשוט עלבון להיות כאן היום, ולא מהממשלה, לא ציפיתי מהם נוכחות כאן.
<אורנה שמעוני: אבל ציפיתי שניכנס אז לא יהיה מקום לסיכה ויהיו כאן 40 חברות כנסת.
עאידה תומא סלימאן: לא, יש 34.
<אורנה שמעוני: הנה, אתם רואים, עשיתי משהו ב-1325.
<אורנה שמעוני: אני באמת ציפיתי שתהיינה כאן היום כל חברות הכנסת ותתחלפנה.
<אורנה שמעוני: ברור לי שיש להן גם כן עבודה אבל תתפלאו גם לנו יש עבודה, אנחנו מגיעים מהצפון הרחוק ומהדרום הרחוק ונדמה לי שלי לפחות יש תחילת תחושה של זלזול בנו.
<אורנה שמעוני: אפשר להגיד אל תבואו, אנחנו לא באות, לפמפם אחת את השנייה, זו התחושה שלי היום.
<אורנה שמעוני: אנחנו יודעות מה עושות נשים עושות שלום ויודעות כמה הן מדברות חכם ומוכשרות וחכמות.
<אורנה שמעוני: ומכירות גם את שאר התנועות בערך.
<אורנה שמעוני: אנחנו באנו לתבוע מהנציגות שלנו בכנסת עשייה.
<אורנה שמעוני: אנחנו באנו לפחות שהן תשמענה ותוכלנה בעוד שנה להגיד מה נעשה בדברים שנאמרו כאן.
<אורנה שמעוני: עכשיו אני מדברת בשביל שזה יהיה בפרוטוקול, בשביל שחברות הכנסת, החברות שלי, תדענה שאני נעלבתי.
<אורנה שמעוני: אני נעלבתי שביום האישה יש איתנו רק חברת כנסת אחת.
<נבילה אספניולי: תכתבי מכתב לאלה שבחרת.
<נבילה אספניולי: אני מה שבחרתי אני מרוצה.
<מלי פולישוק בלוך: אבל את לא מרוצה שיש רק אישה אחת.
<אורנה שמעוני: אני מבקשת, אני חושבת שרוב חברות הכנסת כאן הן חברות שלי, גם אם הן חלוקות עליי או אני חלוקה עליהן בדעתי, הן חברות שלי, בטח ב- - - לגבי שוויון האישה וההתקדמות והתהליכים ומה שייצגה עורכת הדין, הן חברות שלנו בכל הסיעות וגם בממשלה, הן היו צריכות להיות כאן.
<אורנה שמעוני: זה פשוט מבייש אותנו שאין כאן היום, ואני לא מדברת אל זאת שישנה, תמיד הרי נוזפים באלה שישנם, לא, אבל אני בפירוש רוצה שזה יירשם בפרוטוקול ויועבר להן ממש במדוייק, שאנחנו באנו הנה לא לפמפם את עצמנו.
עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת שזו הרגשה שנשים מקבלות דווקא ביום הזה ואני מצטערת שהמצב הוא ככה.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה גם שוב, מעיד על המצב.
עאידה תומא סלימאן: אני חושב שבדיוק מה שהכאיב לך, אורנה, ומה שכולן גם חנה העירה עליו זה חלק מהשתקפות המצב לפעמים ולאן הגענו מבחינת השיח על זכויות נשים ומה מותר בשיח הזה ומה לא מותר.
עאידה תומא סלימאן: ועד כמה אפשר "לסבול" לגעת ב"טאבוז".
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו כנראה נגענו היום בטאבו מסויים שחלק לא רצו לשמוע וחלק לא נוח להם לשמוע וחלק לא מסכימות וחלק רואות אפילו במי מביא את השיח הזה לתוך הכנסת כפסול, כלא מקובל, כאני לא יודעת מה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה חלק מזה.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לקחת את זה למקום של עלבון ולקחת את זה קשה ואפשר לקחת את זה למקום שינער אותנו ויעלה את השאלות המהותיות של איך אנחנו מתגברות על הפנמת כל מה שאנחנו עומדות נגדו.
עאידה תומא סלימאן: ולצערי הרב, היותנו נשים לא נותן לנו שום חסינות בפני הפנמת הדיכוי וכלי הדיכוי.
עאידה תומא סלימאן: וחלק מאיתנו כן מפנימות את זה ומתנהגות לפי זה.
עאידה תומא סלימאן: בהיותנו נשים אולי ההתנסות השונה, ועל זה מדבר 1325, ההתנסות השונה שלנו במצב הקיים אמורה לפקוח את עינינו לפתרונות ולהתנהגויות אחרות, ועל זה אי אפשר לוותר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכות לדרוש את זה כל פעם וכן, לקחת את העלבון הזה ולהפוך אותו למקום של דרישות ושל עשייה, אין מה לעשות.
עאידה תומא סלימאן: כן, בבקשה, חברת הכנסת לשעבר, מלי פולישוק.
<מלי פולישוק בלוך: אני לא אחזור על הברכות אבל צריך כן לברך את אלה שנמצאים ואת זאת שנמצאת ולהגיד תודה ושום דבר כאן בבית הזה לא מובן מאליו ובימינו אנחנו לא הולכות קדימה לא עם 13 ולא עם דברים אחרים, אנחנו הולכות אחורה במעמדנו וביחס של מוסדות השלטון למיניהם לכל הנושא שאנחנו מדברות.
<מלי פולישוק בלוך: תראו, יש כאן חוברת יוצאת מן הכלל, אני מניחה שכולכן מכירות אותה ואם לא אז כדאי לכן להכיר.
<מלי פולישוק בלוך: החוברת הזאת שצר לי שלא הייתי שותפה להכנתה, ובכל זאת היא נהדרת, אבל באמת, המון ארגונים יש פה וזה פשוט יוצא מן הכלל.
<מלי פולישוק בלוך: יש כאן דבר אחד חסר, זה תקציב, כמה זה עולה או שלבים בכמה זה עולה.
<מלי פולישוק בלוך: ואני פשוט חושבת שחלק או אחת הסיבות שחברי כנסת לא נמצאים פה, ואני חושבת שגם גברים צריכים להיות פה, לא רק נשים, הם פשוט לא יודעים.
<מלי פולישוק בלוך: אנחנו בכנסת נשים של נשים עושות שלום כל שני נפגשות עם חבר או חברת כנסת ואנחנו תמיד מעלות את הנושא הזה של 1325 ולא פעם אחת ולא פעמיים נתקלתי בחברי כנסת שפשוט לא מכירים את זה או אלה שמגמגמים כאילו הם מכירים הם באמת לא מכירים- - -
<חנה הרצוג: זה תירוץ טוב.
<חנה הרצוג: כשהם רוצים לדעת הם יודעים - - -
<מלי פולישוק בלוך: לא, לא, לא, הם לא מכירים ושמדברים על אנשים בעלי תפקידים הם לא מכירים את המושג ובטח לא מה שעומד מאחוריו.
<מלי פולישוק בלוך: אז אני חושבת - - -
<אורנה שמעוני: - - - קמים עכשיו והולכים הם היו מכירים - - -
<מלי פולישוק בלוך: גם לא, נדמה לך, ממש לא.
<מלי פולישוק בלוך: אני חושבת שאחד הדברים שצריך לצאת, אני מנסה להיות פרקטית וקצר, צריכה לצאת קריאה קודם כל, מכתב מהנשים שיושבות פה יחד עם היושבת ראש, אבל גם מהארגונים שישנם פה, ובמיוחד הארגון שלנו, נשים עושות שלום ואית"ך מעכי, בכמה משפטים, בדף אחד, לשלוח לכל אחד מהם מייל מה זה, מי זה וחבל שלא הייתם פה - א'.
<מלי פולישוק בלוך: ב' - במצורף את התכנית עבודה, פשוט לשלוח אליהם כדיי שיידעו, כל ה-119 שיידעו על מה אנחנו מדברות ומה עומד מאחורי זה לא רק כססמה אלא כתכנית פעולה - - -
<נבילה אספניולי: צריך להתחיל מכאן, שלא להתעלם מהארגונים האחרים שקיימים, לא רק נשים עושות שלום ואית"ך מעכי.
<מלי פולישוק בלוך: מה שאת אמרת מקובל עליי לחלוטין וחיפשתי אתכם פה ואתם באמת לא פה.
<נבילה אספניולי: - - -
<מלי פולישוק בלוך: אין לי ויכוח איתך, את צודקת לחלוטין, אבל אני מנסה לא לחזור על דברים שנאמרו.
<מלי פולישוק בלוך: והדבר השני שצריך לעשות - - -
<נבילה אספניולי: לא, אני מתכוונת במכתב שאת מדברת עליו שיהיה - - -
<מלי פולישוק בלוך: מקובל עליי לחלוטין, אבל דבר שני שאני חושבת שצריך לעשות זה כן לדרוש מהרשות ומהשרה הרלוונטית, יש לנו שני גורמים, שרה ורשות, ולדרוש מהם פשוט לבצע את התכנית שלנו ולא לוותר להם.
<מלי פולישוק בלוך: ואם את אומרת שאתמול הייתה כאן תכנית עבודה, הציגו, וזה לא היה חלק מהתכנית עבודה אז אנחנו צריכות לעמוד על שלנו ולדרוש מהם, ולחזור ולעשות תקשורת ולעשות מסיבת עיתונאים בעניין הזה ולצאת בתקשורת נגדם.
<מלי פולישוק בלוך: מה זה הדבר הזה שאתן לא עושות את הדבר החיוני ביותר היום ב-2018.
<מלי פולישוק בלוך: אז נכון, אי אפשר להגיד ששום דבר לא נעשה, ומזכירה לי חברה שיש התקדמות קלה, על הנושא הזה של ניתוח מגדרי של התקציב, וכאן את ניהלת הרבה ישיבות בנושא הזה, משהו כן נעשה.
<מלי פולישוק בלוך: אבל לנו זה לא מספיק.
<מלי פולישוק בלוך: אנחנו דורשות הרבה יותר מזה.
<חנה הרצוג: אל תעשו חגיגה - - -
<מלי פולישוק בלוך: אבל לא עשינו חגיגה, אני אמרתי שזה חגיגה?
<מלי פולישוק בלוך: אבל אני רוצה לציין לחיוב גם דברים שנעשו, אי אפשר להתעלם מהם.
<מלי פולישוק בלוך: אגב, גם כשעושים כאן - - -
<חנה הרצוג: הניתוח המגדרי - - -
<מלי פולישוק בלוך: פרופ' הרצוג, גם כשעושים פה ניתוח מגדרי, ובזה אני מסיימת, גם כשהייתי פה בכמה ישיבות של ניתוח מגדרי אז לא כל משרד יודע מה זה, אני זוכרת את משרד הפנים שהוא לא בדיוק ידע על מה הכוונה, למרות שיש לו רצון טוב, וגם שם יש הרבה מה להתקדם, אבל בכל זאת המושג הזה - - -
עאידה תומא סלימאן: חייבנו את משרד הפנים להתחיל את הפיילוט שלו בניתוח חלק.
עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר, כמו הרבה דברים, לוקחים החלטה מאוד טובה, כלי מאוד טוב, מיישמים אותו בצורה מאוד טכנית, לפעמים בלי תוכן, ורושמים לעצמנו וי והנה עשינו.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו עומדות על זה שזה לא יהפוך לכלי טכני.
עאידה תומא סלימאן: והדרך עדיין ארוכה.
<מלי פולישוק בלוך: נכון.
<מלי פולישוק בלוך: אז אני אומרת, כל עוד אנחנו צריכות לעבוד על זה ולהקפיד על זה, ויש לנו יושבת ראש ועדה נהדרת שלא מוותרת לאף אחד, ואנחנו כמה שאת אמרת מקודם, התנועה האזרחית, צריכות לעשות את המהפכות הנדרשות ולא לוותר לאף אחד.
<מלי פולישוק בלוך: ואני אומרת לצאת לתקשורת עם העניין הזה.
<מלי פולישוק בלוך: מהישיבה הזאת צריכה לצאת ביקורת חריפה נגד הגורמים הרלוונטיים שעדיין השאירו את החוק הנהדר הזה כאות שכמעט אין לה משמעות.
עאידה תומא סלימאן: נציגת הרשות לקידום מעמד האישה.
<קריאה: לא הגיעה הנציגה.
עאידה תומא סלימאן: לא הגיעה הנציגה למרות שנרשמה ולמרות ההבטחה של אתמול.
עאידה תומא סלימאן: אה, בדרך, אוקיי.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, גברתי, איך השם?
<דפנה דרור: שמי דפנה דרור, אני ממשרד המשפטים, מהמחלקה למשפט בינלאומי.
<דפנה דרור: אז באמת לצערי ולהבנתי הבוקר נציגים מהמשרד לשוויון חברתי ומהרשות לקידום מעמד האישה לא הצליחו להגיע.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו הודיעו לי שהתקשרו לפני 10 דקות להגיד שהמחליפה של מי שהייתה צריכה - - - איזה הפתעה נעימה, חבר הכנסת ואאל יונס, ברוך הבא.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בדיוק כי כנראה מישהו לחש, בדיוק הייתה ביקורת מאוד קשה על זה שאף אחד מחברי הכנסת ולא חברות הכנסת נמצאים.
ואאל יונס: אז ציפור לחשה לי.
ואאל יונס: אני פשוט בפקקים, זה הכל.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שהתקשרו מהרשות למרות שהם ידעו שצריכים להגיע בתשע, מישהי באה להחליף את זאת שנרשמה והייתה צריכה להופיע.
עאידה תומא סלימאן: כן, גברתי, בבקשה.
<דפנה דרור: אז אני רק אגיד שכחלק מהתפקיד שלנו במשרד המשפטים בעצם אנחנו אחראים על כל הנושא של קידום היישום, ההטמעה והדיווח של מדינת ישראל בפני ועדת סידאו, ועדת האו"ם שאחראית על יישום האמנה לביעור כל צורות האפליה נגד נשים, ואנחנו חזרנו מהופעה באו"ם בנובמבר.
<דפנה דרור: שבוע הבא גם ייערך כאן דיון מקיף בנושא הזה.
<דפנה דרור: אני רק רוצה להגיד בנקודה, אני שמעתי את הדברים שנאמרו כאן, ובאמת משרד המשפטים אמנם הוא לא המשרד האמון על קידום החלטה 1325 אבל כן במסגרת המסקנות הוועדה בהחלט התייחסה וביקשה להקים מנגנון ולקדם ולחזק את היישום של ההחלטה הזאת כפי שגם נאמר כאן.
<דפנה דרור: עוד אני אגיד שאני חושבת שההחלטה הזאת היא באמת, כמו בעצם התפיסה בסידאו, היא משקפת את החשיבות של אותו special regime של נשים במסגרת ההחלטות הכוללות גם בנושאי ביטחון, גם בנושאי תעסוקה, גם בנושאי אלימות וכו' וזה החלטה מאוד מאוד ייחודית של האו"ם.
<דפנה דרור: ובנוגע לשיתוף פעולה עם ארגוני החברה האזרחית, אני מודה שקצת כאב לי לשמוע את מה שנאמר כאן, אנחנו באופן אישי מאוד מאוד מעריכים את שיתוף הפעולה הזה, הוא מאוד מאוד חשוב.
<דפנה דרור: לפני כמה חודשים אנחנו עשינו שולחן עגול בנושא של זכויות נשים באוניברסיטת חיפה עם מגוון ארגוני נשים לקראת מנגנון נוסף של ישראל בפני האו"ם, מנגנון ה-UPR בפני המועצה לזכויות אדם כדי להציף את הדברים בפני משרדי ממשלה, לשמוע את הדברים מהגורמים בשטח ולראות איך אפשר לקדם את זה.
<דפנה דרור: ואנחנו באמת מחפשים לראות איך אפשר עוד לחזק את שיתוף הפעולה הזה.
<דפנה דרור: וגם הדברים שנאמרו כאן אני בהחלט אעביר אותם ואציף אותם הלאה.
<דפנה דרור: אנחנו כבר ערכנו מספר ישיבות בנושא המסקנות של סידאו, וכמו שאמרתי תערך כאן ישיבה מקיפה בנושא שבוע הבא, וההתכנסות הזאת היא בהחלט מאוד מאוד חשובה ומוערכת ואני אעביר את המסר גם לרשות לקידום מעמד האישה ולגורמים האחראים על היישום של ההחלטה.
עאידה תומא סלימאן: הרצון הטוב זה בסדר, אבל לצערי הרשות לקידום מעמד האישה לא צריכה שמישהו יעביר לה את המסר הזה, אנחנו נדאג להעביר את המסר הזה ונדאג טוב מאוד להעביר את המסר במיוחד כשבדיוק מנכ"לית הרשות הייתה אתמול פה והבטיחה שיתוף פעולה ואני חושבת שדיון כזה, במיוחד שיישום החלטת הממשלה מ-2014, שדיברנו עליה אתמול שהיא נגזרת מ-1325 היא באחריות הטוטאלית של הרשות לקידום מעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמיותר להגיד עד כמה חשוב שנציגות הרשות ואפילו מנכ"לית הרשות אולי, להגיע במיוחד כדי לשמוע מה יש לארגוני הנשים ולנשים באופן כללי להגיד בנושא הזה כדי להתניע את העניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לשעבר, אתי לבני.
אתי לבני: אני רציתי להרשם אחרונה.
עאידה תומא סלימאן: אחרונה זה תמיד אני, קודם כל, אבל אולי רצית להתייחס?
ואאל יונס: אני חושב שבעוד כמה שנים אנחנו נצטרך לקדם את מעמד הגבר.
עאידה תומא סלימאן: אתה לא תצטרך.
עאידה תומא סלימאן: לפי איך שזה נראה אנחנו נצטרך לוותר על מילת שוויון מגדרי ונחזור למאבק על זכויות נשים.
ואאל יונס: באמת זה פרוייקט שמדורג כמו איזשהי חברה מתקדמת שמעמד האישה, עדיין דנים במעמד האישה, צריך להיות שוויון מוחלט.
ואאל יונס: ופרס ישראל, אף אישה, אפילו האישה שנתנו לה עם בעלה, זה נתנו לבעלה ואז היא נכנסה איתו - - -
<קריאה: לא, לא, היא יזמה.
ואאל יונס: בבחירת הנשים לפרס ישראל שמעתי שיש בוועדות של הבחירה נשים.
ואאל יונס: אז למה הן לא עומדות על זה שבאמת יהיו כל הזמן נשים בתוך פרס ישראל.
ואאל יונס: אני פשוט אין לי תשובות.
ואאל יונס: אם יש נשים שהן חברות בוועדה והן בוחרות - - -
<קריאה: יש מעט מאוד.
ואאל יונס: אז אני באמת - - -
<קריאה: ויש גברים שצריכים לייצג את העניין, לא רק נשים.
ואאל יונס: אני באמת מקווה שוועדה כזו לא תהיה הרבה שנים, צריך להגיע לאיך שאומרים, עמק השווה, גבר ואישה יחד.
ואאל יונס: אנחנו יודעים שהנשים יש להן את הכוח ויכולות לנהל כל דבר במדינת מתוקנת.
ואאל יונס: זה מה שאני יכול להגיד בינתיים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מעניין שדווקא רק חבר כנסת, ואנחנו מכבדות את זה שהגעת, רק חבר כנסת אחד הגיע לדיון הזה וכמובן גם ההעדרות של חברות הכנסת, חברותיי, הקולגות שלי, צועקת מאוד, ההעדרות הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שתמיד יש דברים במקביל ותמיד יש עוד ועדות ואני יודעת שאנחנו בשבוע מטורף של כאלה שמנסים להעביר תקציב וכאלה שמנסים לא להעביר את התקציב.
עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שיכול להיות שבשבוע הבא לא נהיה פה.
עאידה תומא סלימאן: אבל מה שבטוח שיום האישה הבינלאומי ה-8 במארס חל פעם אחת בשנה ואני חושבת שאפשר, אפילו ואני מכירה את זה מהניסיון שלי כחברת כנסת, אנחנו מדלגים בין הוועדות ונכנסים לפעמים לוועדה ל-10 דקות ורצות לוועדה אחרת ואפשר לעשות את זה, ואני חושבת שאפשר לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא במקום עכשיו של להעביר ביקורת על קולגות אבל אני גם כן מדברת מתוך זה שנבין, בעיניי אני חושבת שההתכנסות הזו והמצב הזה שהגענו אליו של חוסר התעניינות בנושא הוא גם אמירה, ואנחנו צריכות להיות מודעות לכך.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שבכנס המרכזי שאני מקיימת אחרי הצהריים שמדבר על ייצוג נשים בשלטון המקומי תהיה נוכחות יותר גדולה.
<מלי פולישוק בלוך: תהיי בטוחה שתהיה.
<מלי פולישוק בלוך: את יודעת למה?
<מלי פולישוק בלוך: כי יהיו להם הרבה בוחרות שם.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לשעבר אתי לבני, בבקשה.
אתי לבני: אין לך חברות כנסת אבל יש לך שתי חברות כנסת לשעבר.
עאידה תומא סלימאן: גם יש לי נשים נהדרות בדיון ושלושה-ארבעה גברים.
אתי לבני: אני באמת מתפלאה שחברות מרצ למשל לא כאן - - - רק כמה משפטים, באתי יותר לשמוע מאשר להשמיע.
אתי לבני: ראשית כל, אני מרגישה טוב עם החוק הזה וגם מה שקרה בכל הגלגולים שלו במהלך השנים.
אתי לבני: 12 שנה עברו לחוק הזה ואני חושבת שבסך הכל המצב יותר טוב.
אתי לבני: ואני רואה את החוק הזה, כמו שאת הזכרת כמה פעמים בתוך הדברים שלך, כרוח החוק, כרוח הדברים, כאיזשהי, אני קוראת לזה הצהרת עצמאות או איזשהי הצהרה שאפשר לקחת אותה, כל אחת יכולה לקחת אותה למקום שהיא רוצה לקחת אותה.
אתי לבני: ואני חושבת שמעמד הנשים עם כל התלונות על הרבה מאוד דברים שאנחנו יודעים אותם, בסך הכל מעמד הנשים משתפר.
אתי לבני: אנחנו לוקחות יותר מקום, יותר השתתפות, יותר ארגונים.
אתי לבני: אני חושבת שנשים עושות שלום, שאנחנו פה באמת רוב בתוך הוועדה הזאת, מביאות מסרים מאוד חשובים ברוח של 1325.
אתי לבני: יש ב-1325 שאנחנו חוקקנו את החוק לא ידענו בדיוק מה זה, מה אפשר לעשות עם זה ושמנו בזה המון אלמנטים שאני רואה שבסך הכל מיושמים בכל מיני צורות בפעילות.
אתי לבני: למשל המגוון, למשל השיתוף פעולה בין כל המגזרים של החברה הישראלית, לרבות גם נציגות של החברה הפלשתינית הישראלית.
אתי לבני: יש לנו הרבה מאוד נשים ערביות שאנחנו ביחד פועלות כדי לעשות שינוי.
אתי לבני: החוק הזה לא דיבר רק על השתתפות במשא ומתן, ניסינו להרחיב את זה לכל פעילות לאומית שדנה בנושאים לאומיים - - -
עאידה תומא סלימאן: ברוך הבא, חבר הכנסת דב חנין.
אתי לבני: אז הרחבנו את זה בעצם על שיתוף נשים, על מעורבות נשים, ואני חושבת שמעורבות הנשים היא גדלה בהרבה מאוד מקומות, אולי לא בפרס ישראל, אבל בהרבה מקומות, ואיפה שהיא לא אז אנחנו נפגוש בשנה הבאה ובעוד שנה יותר ויותר נשים בכל המקומות הרלוונטיים.
אתי לבני: תראו, בכנסת הזאת יש הכי הרבה נשים שהיו אי פעם, וזה לא דבר שהוא מובן מאליו, 34 נשים, כאשר החרדים למשל לא מייצגים נשים.
אתי לבני: אני מקווה שהנשים, כל אחת תקח לעצמה את הכיוון שהיא רוצה להיות פעילה לעשות שינוי.
אתי לבני: וכשאת דיברת על נשים הפלשתינאיות, הישראליות, אני הייתי מאוד שמחה למשל לראות את הנשים הפלשתינאיות משתתפות בבחירות המקומיות - - -
עאידה תומא סלימאן: למה, הן לא משתתפות?
אתי לבני: לא, לא, אני מדברת על הנשים בתוך המרחב של ירושלים שהן תושבות.
אתי לבני: תקחו את גורלכן בידכן ותעשו שינוי.
אתי לבני: אתם לא מכירים בכיבוש, אנחנו לא מכירים בכיבוש, לא מכירים בכיבוש, אבל תקחו את גורלכן ותשנו את תנאי החיים שלכן כי תנאי החיים שלכן, אנחנו יודעים, הם מתחת לכל ביקורת - - -
<נבילה אספניולי: את מדברת על אזרחיות מדינת ישראל.
<נבילה אספניולי: הנשים הפלשתיניות שאת מדברת עליהן הן תחת הכיבוש- - -
עאידה תומא סלימאן: קודם כל, מי שרוצה להגיב תינתן לה ההזדמנות להגיב.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי אני אתן לך זכות דיבור.
אתי לבני: אני רוצה את הנשים הפלשתינאיות הישראליות האזרחיות, לא התושבות, שתשתתפנה בבחירות, אני קוראת לכולן, את היום יוזמת את זה בצהריים, תקראו לכולם להשתתף, להבחר, לייצר ולשנות את מעמד הנשים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכאשר אנחנו מדברות על ייצוג נשים ברשויות המקומיות אנחנו מתייחסות לאזרחיות מדינת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שכן, זה בדיוק הסיפור, אתי, ב-1325 אי אפשר רק להתייחס לזכויות נשים במנותק מהקונטקסט הפוליטי שהן נמצאות.
עאידה תומא סלימאן: 1325 בא לעשות את הקשר הזה בין זכויות נשים, בין רמת החיים של נשים, בין הבעיות שסובלות מהן נשים לבין היותר בקונטקסט פוליטי שהוא במדינות מיושמות מלחמת אזרחים, במדינות אחרות זה סכסוך מזויין בין שתי מדינות ובמציאות שלנו זה המשך כיבוש.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שאוקיי, את חושבת שהנשים בירושלים המזרחית צריכות להצביע בעירייה, אבל תראו, ברגע שאנחנו מזכירות אותן אנחנו אומרות תושבות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, המדינה כבר החליטה שהן נמצאות בסטטוס אחר לגמרי והמדינה כבר מכירה בזה ועל זה צריך לדבר, למה הן תושבות, אם כבר, אז למה לא אזרחיות.
עאידה תומא סלימאן: האם טמון בזה הכרה בזה שהן נמצאות תחת כיבוש, שירושלים המזרחית נמצאת תחת כיבוש לפי החוק הבינלאומי ולפי מה שאני זוכרת.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שאם לא יהיה לנו את היכולת גם להתווכח על זה אז מה זה 1325?
עאידה תומא סלימאן: 1325 זה גם להיות יכולות להתווכח על איך אנחנו קוראות את המציאות ואיך המציאות הזו משפיעה עלינו ולהכיר בערכים, תרגום של values או של חוקים פשוטים שכל העולם הסכים עליהם בחוק הבינלאומי באמנות הבינלאומיות.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שזה חלק מזה.
עאידה תומא סלימאן: נבילה, אני מבינה שאת רוצה להגיב.
עאידה תומא סלימאן: אבל תעשי את זה קצר כמה שאפשר.
<נבילה אספניולי: אני חושבת שכפמניסטיות להגדיר לנשים את המקום שלהם זה אחד הפטרנליזם הכי משפיע שיש.
<נבילה אספניולי: להגדיר לנשים שנמצאות תחת כיבוש את הקיום שלהן כתושבות או כאזרחיות, הן רואות בעצמן תחת כיבוש, אז זה שנשים, אני חושבת שפשוט מאוד צריך לתת את הכבוד לנשים בהגדרה העצמית שלהן.
<נבילה אספניולי: והנשים במזרח ירושלים רואות את עצמן לרוב תחת הכיבוש.
<נבילה אספניולי: זהו.