GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: מדינת ישראל כבר השקיעה – נורא חשוב לי שתשמעי, עליזה.
מיכל רוזין: המדינה כבר השקיעה במרפאת גשר שנים של עבודה, משרד הבריאות - - -
עליזה לביא: כן, את איחרת, אבל מרפאת גשר 9 שעות בשבוע.
מיכל רוזין: אני יודעת, תאמיני לי.
מיכל רוזין: אני מלווה את גשר ונאבקת גם מול ליצמן - - -
עליזה לביא: אנחנו היינו בסיור ביולי.
עליזה לביא: הדיון היום הוא בהמשך לסיור שעשינו.
עליזה לביא: דיברנו, ביקשנו, ואני הבנתי כרגע – תכף תהיה לו את רשות הדיבור להרחיב, כי הוא לא קיבל ואני חייבת לסיים את הדיון ב-11:00.
עליזה לביא: את יודעת ש – אז בואי רגע נעצור - - -
מיכל רוזין: אז אני רק אגיד, יש את המאגר הזה שכבר מוכר, שכבר ידוע.
מיכל רוזין: לפחות לא לתת איזושהי חסינות כרגע ולהגיד: אותם אנחנו נבדוק.
מיכל רוזין: התעלמנו מהם עשור, עכשיו אנחנו נבדוק אותם ונראה האם הם אכן קורבנות עינויים.
עליזה לביא: שלום לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אתה רוצה לדבר או שאנחנו נמשיך?
ג'מאל זחאלקה: לא, אני אשמע.
עליזה לביא: אז אני רוצה – אנחנו חייבים לסיים, אז אני רוצה לתת לדוקטור ציון שלוסברג, ולאחר מכן לנרד בראון, המפקחת הארצית במשרד הרווחה.
<ציון שלוסברג: אני אענה על העניין הזה שוב פעם.
<ציון שלוסברג: לעניין של גשר, ובכלל כל העניין של רפואת הנפש והפסיכיאטריה, ואני אגיד שהמרכז בגשר במרפאת יפו כבר מתפקד מ-2014, קרוב ל-800 מטופלים, עם כל הקרטוע שאנחנו אומרים, אבל עדיין אנחנו מדברים שאוכלוסייה שסובלת מדחק נפשי כרגע, או מאיזשהו מצב פסיכיאטרי אקוטי, מקבלת מענה דרך המיונים.
<ציון שלוסברג: מקרים דחופים מטופלים שם תוך חודש.
<ציון שלוסברג: יש להם רשימת המתנה, נכון, כמו שאמרתם פה, בסביבות 150, אבל עדיין יש תהליך שנעשה על ידי הפסיכיאטרים במקום, ומעלים לעדיפות רפואית את מי שצריך לקבל מענה עכשיו, הוא מקבל מענה תוך חודש.
<ציון שלוסברג: אל תשכחו שבקרב אלה שבאמת לוקח כמה חודשים עד שהם מקבלים מענה, גם אזרחים במדינת ישראל היום, דרך הביטוח ודרך הקופות, מחכים לפסיכיאטר לפעמים חודשים.
מיכל רוזין: אתה יודע שאחד המטפלים העיקריים שם, שהוא היה גם המתרגם של המטפלים המקצועיים, הורחק?
מיכל רוזין: הוא הורחק והוא עזב למדינה אחרת.
<ציון שלוסברג: אז לעומת מה שאת אומרת, אני לא יודע.
<ציון שלוסברג: אני יכול להגיד לך שרק אתמול - - -
מיכל רוזין: מדהים איך אתם בודקים את הפרטים האלה.
מיכל רוזין: זה עובדים שלכם, אתם משלמים להם משכורת.
<ציון שלוסברג: אז אני אענה לך הנקודה הזאת.
<ציון שלוסברג: רק אתמול אני ביקשתי בקשה, ונעתרנו על ידי רשות ההגירה והאוכלוסין, להמשיך את העסקתו של אחד המתורגמנים של.
<ציון שלוסברג: זה קורה השכם וערב.
<ציון שלוסברג: את אנשי המקצוע שלנו, הם נשארים שם מהבחינה הזאת.
<ציון שלוסברג: אבל כמו שאמרתי קודם, נכון, ויש לנו עוד הרבה לקונות, אבל אנחנו עובדים עליהן בצורה מאוד רציפה, ובעזרת השם אנחנו נטפל בכל מה שצריך.
עליזה לביא: משרד הרווחה, נרד בראון, לידי הוועדה הגיע דו"ח מיפוי תופעת הזנות בקהילת מבקשי המקלט מאפריקה ביוזמת המשרד לשירותים חברתיים, שמתאם – המשרדית למאבק בסחר בנשים, מרפאת לוינסקי של לשכת הבריאות בתל אביב.
עליזה לביא: אנחנו למדנו מהדו"ח שלמעלה מ-350 נשים אריתראיות עוסקות בזנות.
עליזה לביא: הן נשים, כנראה רובן, מה שהבנו ולמדנו, נשים חד הוריות או קורבנות מחנות העינויים בסיני.
עליזה לביא: אני רוצה לשמוע, בבקשה, איך המשרד - - -
<מריה פודגייצקי: יושבת הראש, ברשותך אני אענה במקום המפקחת הארצית השנייה מטעמינו.
<מריה פודגייצקי: אני לא יושבת קבוע בוועדה הזאת, אבל אני בעצם מייצגת פה את החלק של משרד העבודה והרווחה שמתכנן מענים, כי זה החלק שאני מתמצאת בו טוב יותר.
<מריה פודגייצקי: היה דיון ברשות מנכ"ל משרד העבודה והרווחה סביב הדו"ח שהגיע.
<מריה פודגייצקי: אני רק אגיד לכם שלגבי מספרים וכמה חשוב למפות, כן או לא, בהתחלה דיברו על עשרות, הדו"ח האחרון שהגיע דיבר על 350, שזה קצת משנה את כל העניין הזה.
<מריה פודגייצקי: חשוב להבין שמשרד העבודה והרווחה בגדול יודע לטפל בחירום.
<מריה פודגייצקי: אנחנו יודעים לתת מענים חירומיים, אם זה לדרי רחוב, אם זה לנשים בזנות.
<מריה פודגייצקי: הבעיה הגדולה שלנו היא לא בזה שאנחנו לא יודעים לתת, אלא בשני סיבות עיקריות.
<מריה פודגייצקי: אחד, אין לנו לזה תקציב, ואנחנו הגשנו מיפוי מינימלי, באמת משהו מאוד בסיסי שבגינו נוכל לפחות להפעיל - - -
עליזה לביא: הגשתם בקשה לתקציב?
<מריה פודגייצקי: כן, הגשנו כבר.
<מריה פודגייצקי: זה מתומחר, אני יכולה לדייק לכם.
<מריה פודגייצקי: זה מאוד פרקטי.
<מריה פודגייצקי: אנחנו בעצם אמרנו: במקום להמציא את הגלגל מחדש, נרחיב את מה שיש לנו בתל אביב, כי יש שם דירת חירום לנשים במדינה, ופשוט ניתן.
<מריה פודגייצקי: אנחנו יודעים שהמענה הזה הוא לא טוב, אני כבר אומרת לכם.
<מריה פודגייצקי: הוא מענה לא מספק ולא טוב, זה מה שיש למשרד העבודה והרווחה לתת, למה?
<מריה פודגייצקי: כי הן צריכות גמילה, הן צריכות מענה פסיכיאטרי, הן צריכות עוד המון דברים.
<מריה פודגייצקי: אבל כמו שאת אומרת, בואו נראה מה עושים בינתיים, איפה היא הולכת לישון, לאכול, לשתות.
<מריה פודגייצקי: בנושא הזה כבר התקדמנו ברמה הפרקטית, זה רק מחכה לתקצוב.
<מריה פודגייצקי: גם יש לנו את מודל העבודה.
<מריה פודגייצקי: חשוב מאוד להבין, ואני אומרת לכם כי אני היום מנסה לפתור.
<מריה פודגייצקי: אני רואה את הפניות שלכם, ובאמת כל הכבוד על העבודה.
<מריה פודגייצקי: הרבה פעמים יש לנו חוסר אונים מובהק, כי אנחנו כמשרד העבודה והרווחה עוסקים במיצוי זכויות.
<מריה פודגייצקי: לאנשים האלה אין זכויות.
<מריה פודגייצקי: כלומר, גם אין שום אופק שיקומי.
<מריה פודגייצקי: אז אנחנו ניתן מיטה והכל, אבל אוקי, לאן אנחנו ממשיכים?
<מריה פודגייצקי: אני רוצה להגיד לכם שבמספר מקרים שקלטנו בצורה כזאת, באמת, משרד העבודה התגייס ונתנו מאה אחוז מכל מה שרק אפשר.
<מריה פודגייצקי: זה מעורר המון כעס אצל אוכלוסיית המטופלים, כי הוא אומר: סליחה, למה אני לא יכול כמו כולם?
<מריה פודגייצקי: לאן אני הולך?
<מריה פודגייצקי: מה אני צריך לעשות פה?
<מריה פודגייצקי: למה אני נמצא פה כל כך הרבה זמן?
<מריה פודגייצקי: בסוף הם קמים והולכים בכעס, כי באמת מה שאנחנו מעניקים להם זה מענה לא מספק.
<מריה פודגייצקי: לא נדבר על מענה פסיכיאטרי, שאני לא רואה איך אנחנו נותנים מענה בדירת חירום למישהי שצריכה משהו מאוד אקוטי.
<מריה פודגייצקי: אז חייבים לחשוב על זה, אם כי אני באמת חושבת שהמענה ההומני הראשוני, אף אחד לא פותח אותנו מלתת כמדינת רווחה.
<מריה פודגייצקי: פעלנו לעניין הזה, אני מאמינה שזה - - -
עליזה לביא: עורכת הדין דינה דומיניץ, בואי נסכם, כי אנחנו חייבים לסיים.
<דינה דומיניץ: כן, ממש בקצרה, אני רוצה להגיב לדברים שנשמעו.
<דינה דומיניץ: חבל שחבר הכנסת חנין יצא, כי רציתי להשיב גם לו.
<דינה דומיניץ: אין לנו מחלוקת עם אף אחד שהמצב היום הוא לא טוב.
<דינה דומיניץ: זאת הסיבה שמשרד המשפטים כן הרים א הכפפה, וכן פנה וגייס את המנכ"לים האחרים, ואמר: אנחנו רוצים לגבש מדיניות, ולבוא לממשלה ולנסות להעביר, באמת, כמו שהגדיר את זה חבר הכנסת חנין, עזרה ראשונה, כדי לסייע לאוכלוסייה הזאת.
<דינה דומיניץ: כדי שנוכל לגבש את ההמלצות, אנחנו עושים את הפיילוט.
<דינה דומיניץ: זאת המטרה.
<דינה דומיניץ: אנחנו כן עושים את זה בצורה שתאפשר לנו להגיש המלצות גם ביחס לזיהוי העתידי של המקרים שהכי זקוקים לעזרה, וגם ביחס למענים שזקוקים להם למשל היום, אם אנחנו חושבים למשל שאולי צריך להקים מקלט חדש, אולי לא, אולי צריך להרחיב מענים שכבר קיימים, כמו את גשר למשל, שעושה עבודה טובה.
<דינה דומיניץ: אנחנו עוד לא בשלב הזה.
<דינה דומיניץ: כדי לעשות את זה, אנחנו נצטרך לסיים את הפיילוט, ומה לעשות, זה לוקח זמן.
עליזה לביא: מתי תוכלו לדווח לנו כאן בוועדה?
עליזה לביא: אני מבינה שאתם עד יוני.
<דינה דומיניץ: ביוני אני מקווה שאני אהיה בשלב של הפקת המסקנות והגשת המלצות.
עליזה לביא: אז אנחנו נקבע פה דיון המשך בסוף יוני.
<דינה דומיניץ: עכשיו, אני רוצה רק עוד משפט אחד.
<דינה דומיניץ: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח על – ויש לנו מה לומר על הדין הבינלאומי והפירוש שלו, כי אנחנו לא זקוקים לזה, לא כי אין לנו מה להגיד.
<דינה דומיניץ: אנחנו לא זקוקים לזה, כי אנחנו רואים חובה מוסרית.
<דינה דומיניץ: אנחנו לא צריכים חובה שבדין.
<דינה דומיניץ: אנחנו כן רואים חובה מוסרית, לכן יצאנו לפיילוט הזה.
<דינה דומיניץ: אנחנו רואים חובה מוסרית לסייע לאוכלוסייה הזו הנזקקת ולכן אנחנו פה.
<דינה דומיניץ: אז אנחנו לא צריכים להיכנס לוויכוח הזה, אבל צריך להבין שאנחנו לא – הפיילוט לא נולד כתוצאה מהחלטות מדיניות ממשלה כאלה ואחרות בעניין הרחקה או הגירה.
<דינה דומיניץ: זה במקרה נפל באותו זמן.
<דינה דומיניץ: אנחנו לא יכולים להיות אחראיים לזה.
<דינה דומיניץ: אנחנו מנסים לפעול נכון.
<דינה דומיניץ: אני לא יכולה למנוע הרחקה של קורבנות עינויים כרגע, כי זאת מדיניות הממשלה ואני עוסקת בפיילוט.
עליזה לביא: אנחנו מבינים.
<טל שטינר: נציגת רשות האוכלוסין יכולה להעביר המלצה למנכ"לית שלה, להחריג את קורבנות העינויים.
עליזה לביא: חבר הכנסת זחאלקה, רוצה לומר?
עליזה לביא: נציגות המשטרה, רוצים?
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמה שאמרה נציגת משרד המשפטים הוא קצת מקומם.
ג'מאל זחאלקה: עזבו את הדין הבינלאומי, אנחנו עושים את זה כי אנחנו מוסריים וטובים יותר מהדין הבינלאומי.
ג'מאל זחאלקה: בעצם זו דרך חמקמקה, לא לך אישית, להתנער מאחריות.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לקבוע עיקרון מנחה, ולנתק, לפחות מבחינת גישה, את עניין הזכויות, הטיפולים וזה, מעניין השהות בארץ.
ג'מאל זחאלקה: הטיפולים והפסיכיאטריים הרפואיים וכל העניינים, אני בעד זה שכל מי ששוהה בארץ יהיו לו זכויות רפואיות, זכויות טיפול פסיכיאטרי ועבודה סוציאלית שוות לגמרי.
ג'מאל זחאלקה: כל אדם ששוהה בארץ בתקופה מסוימת, אפשר לקבוע את זה.
ג'מאל זחאלקה: מי שנמצא בארץ חמש שנים, לא יכול להיות מצב שהוא לא זוכה לטיפול רפואי נאות.
ג'מאל זחאלקה: זה העיקרון.
ג'מאל זחאלקה: את מנערת את הראש שלך, לא מוצא חן בעניין.
<קריאה: ההפך, אני מסכימה עם זה.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שככה צריך לעבוד.
ג'מאל זחאלקה: בעניין הטיפול באדם, לא יכול להיות שאדם שחי בארץ ייזרק, לא יכול להיות.
ג'מאל זחאלקה: יש עניין זכויות אדם, לא רק זכויות אזרח.
ג'מאל זחאלקה: העניין השני הוא עניין השהות בארץ.
ג'מאל זחאלקה: היא צריכה להיות במינימום על פי הדין הבינלאומי ועל פי השכל הישר, ואמות המוסר.
ג'מאל זחאלקה: כאן יבוא המוסר כתוספת לדין הבינלאומי, לא במקומו.
ג'מאל זחאלקה: התפיסה המוסרית של משרד המשפטים, אני לא סומך עליה משום מה.
עליזה לביא: תודה חבר הכנסת זחאלקה.
עליזה לביא: משפט אחרון, אתה רצית לומר משהו?
<מבקש מקלט: אני שמח להגיד, כי אני חווה את הדבר הזה על דמי ובשרי.
<מבקש מקלט: אני מבקש מקלט מאריתריאה.
<מבקש מקלט: אני עברתי את כל העינויים שאתם מדברים עליהם.
<מבקש מקלט: כמו שאמרה הנציגה של האוכלוסייה וההגירה, מה שאמרתי בכל הדרך לאיטליה, לסיני, לפה, אותו דבר אני עובר באוכלוסייה והגירה לחדש את הוויזה.
<מבקש מקלט: מאיימים על מה שיש לי, מוסיפים, דוחפים, ועוד פעם, האחים שלנו גורשו.
<מבקש מקלט: אז כל מי שבאמת יכול לעזור לנו לכבד את הדבר הזה שמנסים לעשות, אבל תמיד מנסים לעשות ולא עושים כלום.
<מבקש מקלט: לא עושים כלום.
עליזה לביא: אני חייבת לעצור אותך, כי כבר נכנסו לעצור לי את הדיון.
עליזה לביא: אני רוצה רק משפט של המטה למאבק ואני מסכמת.
<ניצן כהנא: רק משפט שלקראת הדיון הזה התכוננו סביב הסיפור שכבר באוקטובר דובר פה בדיון בוועדה, על 365 נשים בזנות מאותה קהילה.
<ניצן כהנא: צריך להגיד, מדינת ישראל במשך שנים בעצם לא טיפלה באותה פוסט טראומה, באותה התעללות.
<ניצן כהנא: לצערי, כמעט ביודע שלחה אותן לשם, למקום הכי נמוך.
<ניצן כהנא: יש לנו 12,000 נשים אזרחיות בזנות בישראל, שקופות שלא מקבלות מספיק מענים.
<ניצן כהנא: מה נגיד על הנשים האלה?
<ניצן כהנא: מה המעמד שלהן?
<ניצן כהנא: הבשורה שלך מאוד משמחת, לא ידענו שהולכים להקים דירת חירום לנשים האלה, אבל דירת חירום זה כמה מיטות בודדות.
<ניצן כהנא: 365 נשים מבקשות חיים, אוויר.
<ניצן כהנא: צריך לחשוב איך מגיעים אליהן.
<ניצן כהנא: אף ארגון שלנו היום לא יודע לתת להן מענה, אף אחד.
עליזה לביא: אנחנו לא סיכמנו, אנחנו ניפגש כאן.
עליזה לביא: אני רוצה לברך על העבודה שלכם ולהודות לכל אחד ואחת מכם בצוות, באמת באופן אישי, גם על העבודה המקצועית וגם על הרגישות והלב הפתוח.
עליזה לביא: לפעמים אנחנו נמצאים, בלי שהתכוונו, בצומת מורכב מאוד, ואתם בסיטואציה מאוד מורכבת.
עליזה לביא: ברורה מדיניות הממשלה, ברורה הסיטואציה בכלל, גם הנושא של הדין הבין לאומי.
עליזה לביא: אין לי מנדט בוועדה לעסוק בזה בכלל, ולכן אני הולכת כאן – המנדט שלי הוא מאוד מצומצם כאן בוועדה, ואני החרגתי ממנו בהקשר הזה, משום ש – אני חייבת לומר לכם - - -
ג'מאל זחאלקה: הוועדה קוראת.
עליזה לביא: אני כשהתחלתי, התחלתי לפני 5 שנים, כשהגעתי לכנסת ישראל והייתי יו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה, יצאתי לשטח להכיר וללמוד, וגיליתי שהסחר באמת הצטמצם.
עליזה לביא: הייתה כאן הרבה עבודה מאומצת, ואנחנו כבר שש שנים זוכים במקום הראשון.
עליזה לביא: אבל מה שגיליתי זה את הזנות שעולה, הוגדלה, ולכן הוספתי את הזנות למנדט של הוועדה.
עליזה לביא: אבל מה שעוד למדתי, וזה בעזרת אנשי המשטרה שלקחו אותי לכמה סיורים.
עליזה לביא: הם אמרו לי: תשמעי, האריתראים, זה בכלל לא בתרבות שלהם.
עליזה לביא: אין זנות בקרב אריתראיות, זה מה שלמדתי לפני חמש שנים.
עליזה לביא: כשאני היום לומדת, שומעת, שהמספרים הולכים – אני ידעתי שיש 200 ואחרי זה 250, בסיור שמענו והדו"ח מלמד אותנו על קפיצה כמעט פי 2.
עליזה לביא: זו המשמרת שלנו, זה קורה פה בבית שלנו.
עליזה לביא: מבחינתי, הנשים הללו, נכון שהן לא אזרחיות ישראל, אבל אנחנו הבאנו אותן למקום הזה.
עליזה לביא: אני מדברת עכשיו על המוסריות שלנו.
עליזה לביא: אנחנו מדינה יהודית דמוקרטית, איך אנחנו יכולים שבכל הקונסטלציה הזאת – אני לא נכנסת פה לעניין הפוליטי ולא למדיניות הממשלתית.
עליזה לביא: יש היום כמעט 400 נשים במעגל של הזנות, בקרב הנשים האריתראיות.
עליזה לביא: אנחנו חייבים לתת על זה את הדין ואת הדעת.
עליזה לביא: אני שמחה על ה – הזאת, אבל אני רוצה, ואנחנו נפנה למנכ"ל משרד הרווחה, שאין לי רק מילים טובות לומר.
עליזה לביא: באמת, כל הפניות שלנו עד היום רק נשמעו בנקודות השונות.
עליזה לביא: אנחנו בנקודות זמן קריטית, אנחנו לא יכולים שעד לדיון הבא יהיו 800 נשים שם.
עליזה לביא: צריך להבין שמדובר באמת במקום שהוא אחר מכל הדיונים עד עכשיו, בנושא הזה של רצף הזנות.
עליזה לביא: אנחנו קוראים לכם באמת להביא את המסר הזה שלנו אל תוך הדיונים שלכם.
עליזה לביא: אני יודעת מה הסעד שאתם עובדים בו, אני באמת יודעת, אבל אם אתם יכולים להיות, כל אחד מכם, שגריר של רצון טוב במשרד שלכם וגם במסגרת עבודת הוועדה לנקודה הזאת.
עליזה לביא: אנחנו נשמח להתעדכן גם במהלך הפגרה.
<דינה דומיניץ: כדאי לעשות דיון נפרד - - -
עליזה לביא: אנחנו גם נדבר אחר כך ונראה איך אנחנו נותנים את המענה, גם עם הרווחה, גם אתכם, עם משרד הבריאות ועם באמת הנקודות הללו.
עליזה לביא: אז אנחנו מבינים שאין נתונים מדויקים על מספר הקורבנות.
עליזה לביא: ברגע שיהיה לכם מידע, אנחנו נשמח עוד לפני הדיון ביוני.
עליזה לביא: יש גם פערי מידע, וגם אותם אנחנו נבקש לסגור בין הארגונים לבין הוועדה שאת מרכזת.
עליזה לביא: הוועדה קוראת לשר הפנים ולמנכ"ל רשות האוכלוסין, לשר הרווחה, לשר הבריאות וכמובן לצוות עבודת הפיילוט, להתכנס באופן מידי לחשיבה מחודשת, ולתת את הדעת למענים מידיים שניתן להעניק במקביל לעבודת הפיילוט, כל משרד בתחומו, אם בטיפול רפואי, פסיכולוגי, מענים אחרים וכדומה.
עליזה לביא: הוועדה קוראת למרכזת הפיילוט לבחון קורלציה בנתונים ובאיסוף המידע אל מול כלל ארגוני החברה האזרחית, על מנת לגבש המלצות מדויקות והכלת הצרכים והמענים.
עליזה לביא: הוועדה מבקשת לקבל דיווח בסוף יוני עם עדכונים חדשים, המלצות ודרכי פעולה.
עליזה לביא: הוועדה תוציא כמובן את הפנייה, כמו שאמרתי קודם, למשרד הבריאות, לגבי התגבור של מרפאת גשר.
עליזה לביא: אני רוצה לסכם בתודה.
עליזה לביא: תודה רבה לכל האנשים שיושבים פה, אתם עושים עבודת קודש, באמת.
עליזה לביא: גם הארגונים של החברה האזרחית וגם משרדי הממשלה, אבל במקרה הזה שלנו, במנדט שלי יש היום, אני מבקשת את הלב שלכם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום ב-27 בפרברואר 2018 והנושא של היום, תעסוקת נשים ערביות בדואיות בנגב, כהמשך של הדיונים שהתקיימו עד עכשיו סביב הנושא.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עוסקות ביישום תכנית החומש לפיתוח כלכלי חברתי בקרב האוכלוסייה הבדואית בנגב בין 2012 ל-2016 ובתכנית החומש החדשה לשנים 2017-2021, תחום משרד החקלאות ופיתוח הכפר.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שבדיונים הקודמים שהיו לנו אנחנו עמדנו מקרוב על התכניות של המשרדים השונים כחלק מתכנית החומש החדשה אבל בעיקר הגילוי האמיתי שהתגלה לעינינו דבר ראשון זה שבהחלטת הממשלה אפילו לא צויין באופן מפורט את הצורך בפיתוח תכנית חומש לעידוד תעסוקת נשים ערביות וזה לא נקבע כמטרה ברורה בתוך החלטת הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: ולצערי הרב זה גם השתקף בתכניות של המשרדים השונים.
עאידה תומא סלימאן: חלק גדול מהמשרדים היה קשה אצלם לציין באופן מפורט מה בדיוק התכניות שלהם לעידוד תעסוקת נשים בדואיות.
עאידה תומא סלימאן: אפשר להתחיל לדבר על המצב של תעסוקת נשים ערביות באופן כללי וערביות בדואיות בנגב באופן מיוחד ולהדגיש כמה, ועשינו את זה בישיבות הקודמות, הדגשנו עד כמה המצב הוא רחוק מלהיות אפילו קרוב לאחוזי התעסוקה בקרב האוכלוסייה הערבית באופן כללי אבל גם בהשוואה לנשים יהודיות אזרחיות המדינה.
עאידה תומא סלימאן: כיום שיעור התעסוקה של הנשים הבדואיות בנגב לא עולה על 23% מהנשים ואני יודעת שאם נוסיף לזה, בדרך כלל, אני לא יודעת למה, במדינה החליטו שכל הסטטיסטיקה של תעסוקת נשים נמדדת בין הגיל 21 עד 65 למרות שבכל העולם נותנים את הסטטיסטיקה בין גיל 15 ל-65.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם היינו מוסיפים או משנים את הגיל הזה האחוז אפילו היה פחות מ-23%.
עאידה תומא סלימאן: אבל בוא נגיד שזה 23% תעסוקת נשים ערביות בדואיות - - -
זאב בנימין בגין: סליחה, היושבת ראש, אחד ההישגים שאנחנו רואים בשנים האחרונות לגבי נשים במגזר הבדואי הוא דווקא פחות נשירה מבית הספר אחרי כיתה ט' או י' אז אנחנו לא מצפים דווקא שהן תעבודנה בגיל 15.
זאב בנימין בגין: לו אמרת 18 זה היה אולי יותר מתקבל.
עאידה תומא סלימאן: תודה לך ואני כן מצפה שהן ימשיכו ללמוד ואני כן מצפה אבל אם ככה אז צריך להוריד גם את הגיל בין 18 עד 22 כי אני מצפה גם שילכו לאוניברסיטה.
זאב בנימין בגין: אה, בסדר.
עאידה תומא סלימאן: אבל לא ככה עושים, לא לפי הציפיות וה-wishful thinking שלי, יש מדדים שקיימים בעולם ואני התייחסתי, חבר הכנסת בני בגין, למדדים הקיימים בעולם.
עאידה תומא סלימאן: כפי שהתחלתי להגיד, אחד הדברים המאוד בולטים, נכון הייתה עלייה אבל עלייה מאוד קטנה בעיניי בחמשת השנים האחרונות לפי תכנית החומש הקודמת ואנחנו תכיף גם נשמע הערכה שנעשתה לתכנית החומש הקודמת בעניין תעסוקת נשים ערביות בדואיות.
עאידה תומא סלימאן: אבל בתכנית החומש הנוכחית שאמורה להתחיל לפעול היה קשה לשים את היד על התכניות המאוד ברורות ויעדים מאוד ברורים בחלק גדול מהמשרדים הנוגעים לדבר כמו למשל משרד התחבורה, וכמו משרד העבודה, הרווחה ושירותים חברתיים, גם משרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: כי לא מספיק לבוא ולטעון שברגע שנעשה מכלול של צעדים שהם קשורים בחסמים הרגילים שכולם מדברים עליהם ועומדים בפני האישה הערבייה להכנס לשוק העבודה זה יקרה כשלעצמו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבלי תכנון ברור, בלי יעדים ברורים, בלי מיפוי של המצב הקיים אי אפשר לדחוף את הנושא של תעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: דבר נוסף שהתגלה בדיונים הקודמים שיש הדגש רב מאוד על הנושא של הכשרת ההון האנושי.
עאידה תומא סלימאן: וכשמדברים על הכשרת ההון האנושי מבחינת הנשים, לצערי הרב, מדברים הרבה על או אולי צריך לתקן, לא לצערי הרב, אבל אני חושבת שזה מחטיא לפעמים את המטרה, מדגישים הרבה מאוד לימודי השפה העברית כאשר יש אפשרות להכשרות שכן יאפשרו כניסה יותר חלקה לשוק התעסוקה ויאפשרו לנשים לעבוד ולא רק להרשם כי עוברות קורסים בעברית וזה יראה כאילו סוג של תנועה בתוך הנושא.
עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים המדאיגים שגם התגלו בדיון הקודם זה שבוטלו התקציבים והתכניות ללימודי מבוגרים ממשרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה דבר שמדאיג ואנחנו ביקשנו התייחסות ונבקש תוך כדי הישיבה גם לשמוע מה העמדה של משרד החינוך, הם חזרו ובדקו את זה וגם של משרד החקלאות האמון על התכנית הזו.
עאידה תומא סלימאן: אחד הנושאים שגם עלו בדיונים הקודמים זה איזורי התעשייה.
עאידה תומא סלימאן: והיה ברור מנציגי משרד הכלכלה שיש להם בעיה רצינית בהמשך פיתוח חמשת איזורי התעשייה שהוחלט עליהם.
עאידה תומא סלימאן: הדבר גם קשור בהקצאת תקציבים נוספים כדי שיוכלו להמשיך את העשייה בתכנית.
עאידה תומא סלימאן: כמובן, אחת הבעיות העיקריות שאנחנו גם דנו בהן בדיונים הקודמים זה היה עצם העובדה שיש כפרים בלתי מוכרים עד היום והם מרוחקים מכל סוגי השירותים הקיימים אולי ביישובים, בתשעת היישובים המוכרים, אפשר להגיד - - -
סעיד אלחרומי: בשבעת היישובים המוכרים ושתי מועצות אזוריות.
עאידה תומא סלימאן: תודה על הדיוק חבר ההכנסת אלחרומי.
עאידה תומא סלימאן: וזה אחת מהבעיות הרציניות שמחייבות טיפול מיוחד.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אחזור על כל הדברים שעלו בישיבות הקודמות אבל רציתי קצת ככה להכניס אותנו שוב למסגרת כדי שנוכל להתייחס לדברים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לד"ר יונתן אייל ממכון ברוקדייל, אני מבינה שהכנתם לנו מצגת.
<יונתן אייל: תודה.
<יונתן אייל: אני אדבר כמה דקות, 10 דקות, על המחקר שלנו שאנחנו עשינו להערכה של התכנית הקודמת, עסק בנושא של ההחלטה הקודמת, תכנית החומש, החלטת הממשלה 3708.
<יונתן אייל: אני אדבר על שלושה נושאים שלי נראו שיתרמו באופן הכי משמעותי לדיונים של הוועדה במסגרות הזמן.
<יונתן אייל: קודם כל אני אדבר קצת על המחקר ועל עיקרי הממצאים של תכנית החומש לשנים 2012-2017.
<יונתן אייל: ממש על קצה המזלג, מה שאפשר.
<יונתן אייל: אני אדבר על הערכה של תכניות מורכבות, ההחלטה, החלטת הממשלה היא בעצם סוג של תכנית מורכבת ואני ארצה לדבר על הנושא באופן כללי ועל המשמעויות שלו כי יש לזה הרבה השלכות גם מבחינת הערכה וגם מבחינת האופן שבו אנחנו דנים בנושא.
<יונתן אייל: וכמה מילים על מאפייני תכנית החומש הבאה, החלטה 2397, לעומת תכנית החומש הקודמת.
<יונתן אייל: קצת על המחקר - מה היו מטרות המחקר: זה היה קודם כל בחנו את יישום של החלטת הממשלה מבחינת תוצאות ההחלטה וזיהוי סקרים ואתגרים כפי שעלו במהלך העבודה.
<יונתן אייל: יש בהחלטה הרבה מאוד תחומים, אנחנו עסקנו בשלושה בלבד, כל מה שקשור לתעסוקה ותשתיות תעסוקה, כל מה שקשור לחינוך וביטחון אישי.
<יונתן אייל: שלושת התחומים האלו היו 76% מתקציב ההחלטה.
<יונתן אייל: נושאי המחקר - בעצם זה מתייחס, הייתי אומר, לשערים בדוח.
<יונתן אייל: קודם כל עסקנו בפעילות של משרדי הממשלה לפי תחומים.
<יונתן אייל: עסקנו בהישגים ואתגרים, מגמות בחברה הבדואית, מבט על, זה מן פרק שמכיל בעצם הרבה מאוד נתונים של חינוך, של תעסוקה, של ביטחון אישי ושל רשויות מקומיות.
<יונתן אייל: ועוד שער עסק בחיזוק הרשויות המקומיות הבדואיות, זה בעצם שער שנולד במהלך העבודה מכוון שראינו את החשיבות של הרשויות הבדואיות גם בכל מה שקשור לאיכות החיים, להישגים של האוכלוסייה וליישום התכנית ואז לפי בקשה של מטה היישום ייחדנו להם פרק מיוחד.
<יונתן אייל: הישגים ואתגרים - שוב, זה ממש מעט, זה דוגמאות.
<יונתן אייל: בתחום של תעסוקה היה גידול משמעותי בתחבורה הציבורית, 94% בנסיעות בין עירונית.
<יונתן אייל: הנגשה של מוקדי תעסוקה והשכלה - - -
עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול, 94% עלייה, מה המשמעות של זה אם לא היו נסיעות ופתאום - - -
<יונתן אייל: אנחנו פשוט ספרנו כמה קווים היו ב-2012 וכמה היו ב-2016 או תחילת 17' בסוף התכנית.
<יונתן אייל: המהפכה בתחבורה - - -
זאב בנימין בגין: קווים או תכיפות השירות?
<יונתן אייל: זה כלל גם היבט של תכיפות כי זה כלל - - - סליחה, תודה על התיקון זה לא קווים זה כמה נסיעות היו בשבוע.
<יונתן אייל: כלומר, קו שנסע פעמיים נספר פעמיים ואותו קו שעבד שש פעמים נספר שש פעמים.
<יונתן אייל: אני רק אומר שהמהפכה בנושא התחבורה התחילה בעצם לפני התכנית ב-2010, עד אז בכלל לא הייתה תחבורה ציבורית מוסדרת ביישובים הבדואים, אנשים נסעו עם חאפרים, כל מיני כאלו סידורים ויש לזה משמעות במיוחד לנושא הנשים, לכן הבאתי את זה פה.
עאידה תומא סלימאן: גם השאלה שלי הייתה כי אחוזים לא מסבירים מה המצב הקיים.
עאידה תומא סלימאן: אפילו אם יש עלייה זה לא אומר לי.
עאידה תומא סלימאן: 94% עלייה זה יכול להיות מקו אחד לשני קווים.
<יונתן אייל: לא, לא, לא, זה אלפי נסיעות, אין לי כרגע את המספרים, אבל זה אלפי נסיעות בשבוע.
<יונתן אייל: יכול להיות שזה עדיין - - -
זאב בנימין בגין: אני מסכים עם הערת היושבת ראש.
זאב בנימין בגין: במצגות הבאות שלך כדאי להביא גם את המספרים הגולמיים ועליהם לחשב את האחוזים.
<יונתן אייל: אני מתנצל פשוט - - -
עאידה תומא סלימאן: לא בסדר פשוט - - -
זאב בנימין בגין: יהיה לך סבב שיפור גם במצגת.
<יונתן אייל: אני אשמח.
<קריאה: יונתן, תן לעמיחי להגיד בדיוק מספר הקווים.
<עמיחי לוי: עכשיו?
עאידה תומא סלימאן: אתה יכול להגיד לפחות את העניין הזה של נסיעות בין עירוניות, מה זה אומר 94%.
<עמיחי לוי: אני יכול להגיד מתוך הנתונים שיש לנו בגידול ב-2012 היו 204,000 נסיעות בשנה וב-2016 253,000 נסיעות בשנה ליישובים הבדואים.
<עמיחי לוי: כמו שיונתן אמר הגידול המשמעותי היה ב-2010, 2011 כי לפני כן באמת לא היה כלום.
<עמיחי לוי: ב-2012 כבר היה בסיס ראשוני זה על גביו הוספנו - - -
עאידה תומא סלימאן: אז זה לא 94%.
עאידה תומא סלימאן: בין 12' ל-16' זה לא 94%, לפי הנתונים שאתה נתת.
זאב בנימין בגין: לא באותן שנים, הוא מתחיל מ- - -
<יונתן אייל: הוא אמר 2012 ואתה מאיזה שנה?
<עמיחי לוי: בין 2012 ל-2016 - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, אני יודעת מה אני אומרת, בסדר, לא חשוב - - - זה גידול של 25% לפי הנתונים שלו לא 94%.
<עמיחי לוי: והגידול בנוסעים היה גידול של 18%.
<עמיחי לוי: הגידול במספרי הנוסעים, לא מספרי הנסיעות, במספרי הנוסעים גידול של 18% שזה הרבה מעל האחוזים בכלל התחבורה הציבורית בארץ, זה גידול משמעותי.
<יונתן אייל: אוקיי.
<יונתן אייל: מרכזי ריאן - הושלמה פריסת ריאן בכל הרשויות, מרכזי ריאן נמצאים ביישוב עצמו, מופעלים על ידי צוות מקומי ומותאמים לאוכלוסייה.
<יונתן אייל: אני חושב שגם לזה יש ערך מוסף מיוחד לנשים מכוון שזה ביישוב עצמו.
<יונתן אייל: כ-50% מהמשתתפים הם נשים שזה מרשים כי שיעורי התעסוקה בבסיס של נשים הם נמוכים יותר.
<יונתן אייל: אז יש פה משהו שהוא על פניו מרשים.
<יונתן אייל: חינוך - אני מדבר על תכנית נחשון, שילוב תלמידים בתעשייה, אני לא אפרט פה מפאת קוצר זמן על תכניות שמיועדות לנוער בסיכון למניעת נשירה.
<יונתן אייל: לדוגמה, בשילוב תלמידים בנוער בסיכון שזו תכנית שבה יש היבט טכנולוגי, עבודה בתעשייה, לימודים במכללה.
<יונתן אייל: עד סוף י"ב שיעור ההתמדה היה 87% שעל פניו זה שיעור שהוא מרשים.
<יונתן אייל: 620 תלמידים בשתי תכניות, אם אתה מסתכל על זה אז ביחס להיקף הנשירה השנתי של 1300 תלמידים במחזור אז זה לא תכנית בוטיק, זו תכנית שיש לה פוטנציאל לפחות להיות בעלת השפעה אמיתית.
<יונתן אייל: פיתוח והחלה של תכניות חדשות, לימודי הנדסאים למבוגרים, אני אומר את זה בתור איזשהי דוגמה - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, מה 1300 ה- - -
<יונתן אייל: 1300, כשאתה מסתכל על מחזור של תלמידים בני 18, מתוכם 1700 - - -
זאב בנימין בגין: מה גודל המחזור?
<יונתן אייל: המחזור, בלי נדר, 6000 איש.
<קריאה: 5400 ויש פער של עוד כמה שלא רשומים - - -
זאב בנימין בגין: בסדר, זה סדרי גודל, כן.
<יונתן אייל: ומתוכם אתה אומר, 1300 נשרו בכל מיני שלבים בדרך.
<יונתן אייל: אז אני אומר, אם בשתי התכניות אתה מחזיק 620 זה אומר שיש פה משהו שהוא עם נפח שעל פניו יש לו השפעה שהיא משמעותית כי את היית יכולה להגיד לי - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להבין, התנאים של הצטרפות לתכנית היא נשארה מבית הספר?
<יונתן אייל: חלק, וחלק זה תלמידים בסיכון שרואים שיש להם קשיים גדולים - - -