GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לקבל בכתב ואשמח לשמוע על מבצעים מיוחדים שתארגנו בשילוב של צוותים רב-מקצועיים שיכולים לתרום לדבר כזה בבתי הספר.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-6 במארס 2018 והישיבה שלנו היא בנושא החלטת 1325 של מועצת הביטחון באו"ם, מה נשאר רלוונטי מההחלטה למציאות בישראל.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כל לברך את הנשים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מקיימות את הדיון הזה לכבוד יום האישה הבינלאומי ה-8 במארס ונהוג לברך ונהוג גם להתווכח האם אנחנו מברכות את עצמנו או האם זה יום מאבק.
עאידה תומא סלימאן: ואני תמיד אומרת, זה שניהם ביחד, זה גם יום מאבק למען המשך הדרך של השגת עוד ועוד קידום של מעמדה של האישה וזכויותיהן של הנשים אבל הוא גם יום שאנחנו מברכות את עצמנו על העמידה האיתנה שלנו על זכויותינו, על המאבק שאנחנו מנהלות ביום יום.
עאידה תומא סלימאן: אני מהבוקר בראיונות עם התקשורת והם שואלים אותי על האם יש סיבה לברך בשנה הזו.
עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת שקודם כל, כל עוד אנחנו מצליחות להשאיר את הנושאים שלנו, כמובן אנחנו לא נסתפק בזה, אבל כל עוד אנחנו הנשים מצליחות עדיין לשים את הזכויות שלנו, את הדרישות שלנו, את השאיפה שלנו להיות שוות ומשפיעות בדיוק כמו שמגיע לנו על השולחן, משאירות את זה על השולחן, נאבקות על זה ויכולות לארגן את המאבקים שלנו, יש על מה לברך.
עאידה תומא סלימאן: אבל לצערי הרב, אנחנו גם צריכות להיות מודעות שבלתי אפשר במצב שיש בו נסיגה לאחור בכל השיח המתקיים סביב זכויות אדם, סביב זכויות אזרח, סביב ערכי דמוקרטיה ושקיפות וניהול ונוהל תקין, סביב כוחם של החוקים במדינה, אי אפשר לצפות שאנחנו נהיה במצב מתקדם מבחינת השגת זכויותינו.
עאידה תומא סלימאן: זכויותינו כנשים מעוגנות גם בערכים האלה.
עאידה תומא סלימאן: ואם תחול איזשהי נסיגה בערכי הדמוקרטיה, אם תחול איזשהי נסיגה בערכי שלטון החוק והשקיפות זה בטוח ישליך עלינו כנשים.
עאידה תומא סלימאן: זכויות נשים קשורות מאוד.
עאידה תומא סלימאן: בשנת 2000 החליטה מועצת הביטחון באו"ם לקבל על עצמה החלטה, שבעיני ובעיניי הרבה נשים שנאבקו הרבה שנים כדי להגיע להחלטה הזו, פורצת דרך.
עאידה תומא סלימאן: ההחלטה הזו באה ואומרת באופן הכי פשוט, והיא מתייחסת לנשים באזורי סכסוך מזויין, ככה זה נקרא, ובמלחמות.
עאידה תומא סלימאן: ההחלטה הזו באה מטעם מועצת הביטחון שיכולה להיות הגוף הכי פטריארכלי שאפשר לחשוב עליו, באה ואומרת, אנחנו מכירים בעובדה שנשים חוות את מצבי המלחמה והסכסוכים המזויינים בצורה אחרת מאשר גברים ועוברות חוויות ומצבים שבדרך כלל לא עוברים אותם הגברים במצבים האלה.
עאידה תומא סלימאן: ההחלטה באה גם להכיר שמתוך הניסיון הזה שנשים עוברות, למשל עצם העובדה שכ-80% מהפליטים בעולם כולו הם נשים וילדים, ההתנסות השונה הזו מפתחת אצל הנשים אולי צרכים אחרים, רצונות אחרים ותפיסת עולם שונה לאיך פותרים את מצבי הסכסוך המזויין.
עאידה תומא סלימאן: לכן הדגישה ההחלטה את החשיבות של השתתפות וייצוג הנשים בכל התהליכים שעוברים.
עאידה תומא סלימאן: ההחלטה נתקבלה בשנת 2000 ומדינת ישראל אפשר גם להגיד, אם קרה משהו טוב אפשר לציין אותו, מדינת ישראל הייתה המדינה הראשונה בקרב חברות האו"ם אשר הטמיעה בחוק, וזה גם כן בזכות חברות כנסת שנאבקו.
עאידה תומא סלימאן: כמובן, חברת הכנסת לשעבר אתי לבני ועוד חברות כנסת - - -
<קריאה: יולי תמיר - - -
עאידה תומא סלימאן: ויולי תמיר.
עאידה תומא סלימאן: אז יולי תמיר.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו נותנות את הכבוד לכל אישה שבאמת תרמה ותורמת והצליחה לקדם את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: הטמיעה מדינת ישראל בחוק חלק מעקרונות החלטת 1325, וזה היה בתיקון לחוק שיווי זכויות נשים, סעיף 6 ג' 1 אשר דיבר על ייצוג נשים בעמדות קבלת החלטות ובצוותים שונים של צוותי המשא ומתן.
עאידה תומא סלימאן: לאחר מכן הייתה החלטה בשנת 2014 של ממשלת ישראל להקים ועדה אשר תפקידה יהיה לעשות תכנית כוללת של הטמעת חשיבה מגדרית בתוך המשרדים השונים.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים, גם אתמול בישיבה אשר התקיימה על תכנית הפעולה של הרשות לקידום מעמד האישה אנחנו הערנו את ההערה הזו שוב.
עאידה תומא סלימאן: לפני שנתיים, כשחגגנו 15 שנים להחלטת 1325, גם סיכמנו שהמדינה והממשלה כשלה במילוי החלטת עצמה להקים את הוועדה הזו, עוד לא הוקמה הוועדה ועוד לא החלה הפעולה למען תכנית כוללת, האם זה במקרה?
עאידה תומא סלימאן: היו כאלה מביניכן שבאו אליי בטענה למה קראתי לדיון הזה, מה נשאר רלוונטי מההחלטה למציאות בישראל.
עאידה תומא סלימאן: היו חלק שחשבו שזה מאוד נגטיבי, שזה שלילי, שזה לא בא בצורה חיובית להחלטה כה חשובה.
עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת שדווקא בגלל שההחלטה היא החלטה חשובה, בגלל שההחלטה התייחסה לשלושה שלבים במצב שאנחנו מנסים כנראה או שאנחנו כנשים כבר אימצנו את הגישה שמדחיקה את העניין המרכזי.
עאידה תומא סלימאן: הרי זה לא החלטה שמתייחסת לזכויות נשים נקודה.
עאידה תומא סלימאן: זאת החלטה שמתייחסת למצב הנשים באזורי מלחמה או סכסוך מזויין.
עאידה תומא סלימאן: הרי אפשר ללכת לפי סידאו, אפשר לדבר על האמנה לביעור כל סוגי האפליה או אמנת איסטנבול על הגנה מאלימות בתוך המשפחה או אלימות מגדרית.
עאידה תומא סלימאן: נשאר לנו כלי אחד שמחזיר אותנו למציאות הקשה שאנחנו חיים בה והנה המשך הסכסוך והנה איך אנחנו כנשים ישראליות יהודיות וערביות סובלות מהמשך המצב הזה שאני קוראת לו המשך הכיבוש, כל אחת מכן תקרא לו, אבל מה שבטוח אנחנו לא חיים במצב נורמלי ואנחנו סובלות מהמציאות הזו.
עאידה תומא סלימאן: והגיע הזמן לשאול את עצמנו, ובגלל זה קראתי לזה, מה נשאר רלוונטי.
עאידה תומא סלימאן: האם נרצה רק לדבר על ייצוג נשים, האם נרצה לדבר גם על איך אנחנו הנשים נפגעות מהמשך המצב הזה ואיך אנחנו הולכות לשנות את המציאות הזו.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שזה חשוב כי 1325 מתייחס לשלושה שלבים בסכסוך.
עאידה תומא סלימאן: הוא מתייחס למצב הנשים בהמשך הסכסוך, הוא מתייחס לייצוג הנשים והצרכים שלהן בתהליכי המשא ומתן והוא מתייחס לאחר כך לשיקום ופיוס, ואיפה הנשים נמצאות בתהליך הזה.
עאידה תומא סלימאן: כדי שנוכל לבדוק איפה אנחנו נמצאות אנחנו נצטרך גם לבדוק באיזה שלב אנחנו נמצאות בקונטקסט הזה, וכדי לדעת על מה אנחנו נאבקות בשנה הבאה.
עאידה תומא סלימאן: האם נוכל ב-8 במארס הבא לבוא ולברך את עצמנו על הישגים חדשים?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נצטרך לעשות את המיפוי.
עאידה תומא סלימאן: יש הרבה מאמצים שהיו בנושא, אני יודעת שהיה ניסיון של ארגוני הנשים ונעשתה תכנית כוללת מנקודת מבטם של ארגוני הנשים וגם באופן כללי.
<קריאה: חלק מארגוני הנשים.
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק רציתי להמשיך ואחר כך באו ארגוני הנשים הערביות הפלשתיניות ואמרו, קולנו לא ברור שם ואנחנו נרצה לפתח תכנית משלימה, בוא נגיד, או מקבילה.
עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שיש פעילות שקיימת בשטח שמתבטאת גם בנשים עושות שלום.
עאידה תומא סלימאן: ראוי להגיד שהדיון הזה הוא גם תוצר של יוזמה ופנייה של נשים עושות שלום לוועדה ואליי באופן אישי.
עאידה תומא סלימאן: התווכחנו רבות על תוכן הדיון הזה, אבל מה שבטוח שאת שולחן המשא ומתן שלא מוצאים אותו בימים האלה ולא קיים אנחנו ערכנו שולחן אחר, שולחן הוועדה הזו שהיא במה להשמיע את הקולות ולהתדיין ולמצוא את המשותף בין כולנו.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת את המצטרפות לדיון ואנחנו נפתח את הדיון, אני אתן לנורית חג'אג' מנשים עושות שלום, בבקשה גברתי.
<נורית חג'אג': בוקר טוב, שמי נורית חג'אג', אני היום בכובע של נשים עושות שלום, אבל אני רוצה לציין, אני רואה את עצמי פעילה חברתית, מזרחית, פמניסטית, קשורה פה לעוד גורמים סביב לשולחן הזה.
<נורית חג'אג': זכיתי גם להיות דיי בשלבים המוקדמים של החלטת האו"ם 1325 בכל מיני יוזמות כדי לקדם את השלום במזרח התיכון וגם הייתי חלק מהשולחן העגול של הארגונים שבטח יציגו כאן אחר כך, ככה שאני רואה את עצמי מחוייבת לנושא הזה דיי מראשית הדרך.
<נורית חג'אג': אני רוצה להציע איזה תנועת הסתכלות על 1325, קודם כל תודה על ההזדמנות, אני מתרגשת, אני תמיד שמחה לראות אותך פה עאידה, אני חייבת לומר, וחשבתי מה אני רוצה להגיד על התנועה הזאת ואולי באמת על ההזדמנות.
<נורית חג'אג': אני ראיתי את מה שקרה פה עם 1325 כאיזה סוג של תנועת מטוטלת.
<נורית חג'אג': באיזה מובן תנועת מטוטלת - הייתה החלטה 1325 והמון גופים וארגונים ניסו להרחיב, מתוך הצורך האמיתי שקיים והצרכים שקיימים בשטח, להרחיב את המשמעויות ואת הפרשנויות של הביטחון ולהגיד שביטחון זה לא רק שאלת הסכסוך פה אלא גם שאלות של ביטחון תעסוקתי וביטחון במרחב וביטחון תזונתי וכו' ולהשתמש בעצם בהחלטה בצורה מורחבת.
<נורית חג'אג': אני חושבת שזה היה מהלך נכון, וצריך לזכור, אבל כמו טיבה של מטוטלת, צריך גם לזכור מה המרכז.
<נורית חג'אג': והמרכז של החלטת האו"ם 1325 זה באמת להתייחס לנושא של סכסוך ופתרונות ושאלות של פיוס.
<נורית חג'אג': אני חושבת עדיין, אני רוצה להגיד ש-1325 זה כלי.
<נורית חג'אג': בסופו של דבר זאת החלטת מועצת הביטחון של האו"ם אבל זה כלי שיכול לשמש כל ארגון וקבוצת נשים שרוצה להשמיע קול.
<נורית חג'אג': במובן הזה המטוטלת היא אפשרות.
<נורית חג'אג': זאת אומרת, אפשר לקחת את זה ולדבר על כל דבר ולהגיד, יש קול מיוחד לנשים, הנה אמרו את זה גם באו"ם.
<נורית חג'אג': אני רוצה לטעון שלמרות הביקורת מימין ומשמאל, שתנועת נשים עושות שלום, ובגלל זה גם אני משתתפת בתנועה הזאת, למרות שאני רואה את עצמי שמאלנית יחסית רצינית, למרות הביקורת מימין ומשמאל, אני חושבת שתנועת נשים עושות שלום במובן דיי רציני מנכיחה את 1325 במובן הכי קרוב לדבר שלכבודו הוצעה ההחלטה.
<נורית חג'אג': אחד, בחתירה להסכם מדיני.
<נורית חג'אג': זאת האמירה, זאת אומרת, זה לא דיבור על משהו כללי, זה בקשה לחתירה.
<נורית חג'אג': גם אם לא נאמר איפה יעברו הגבולות עדיין נאמר שלא רואות בסכסוך גזירה משמיים.
<נורית חג'אג': עצם העובדה הזאת זה אמירה מאוד מאוד משמעותית.
<נורית חג'אג': דבר שני, בתנועת נשים עושות שלום, וגם אני יודעת שעוד נשים שיושבות כאן בשולחן, מכירות בכאב של נשים מכל הצדדים, בכאב ובסבל שאנחנו חוות כאן ונשים פלשתיניות חוות במציאות הזאת.
<נורית חג'אג': זאת אומרת, מכירות בכאב הזה וזה גם חלק מההחלטה.
<נורית חג'אג': והדבר השלישי שנשים עושות שלום עושות זה החשיבות של השמעת הקול הנשי ובגלל זה אנחנו כאן ובגלל זה אנחנו בכיכרות ובגלל זה יהיו אחר כך בשווקים ובכל מקום.
<נורית חג'אג': הדבר הנוסף שצריך לזכור ב-1325 שזה גם איזשהי, המטוטלת ליוותה אותי גם במחשבה הזאת, שב-1325 יש תנועה בין היותנו קורבנות לבין היותנו אקטיביסטיות.
<נורית חג'אג': זאת אומרת, זה מכיר גם מצד אחד בזה שאנחנו קורבנות של הסכסוך כאן ובכל מקום בעולם שבו מתרחש סכסוך מזויין כזה או אחר.
<נורית חג'אג': אבל מצד שני אנחנו גם אלה שיכולות להביא ולהיות שותפות לפיוס.
<נורית חג'אג': ולכן המסר כאן, אני חושבת בשולחן הזה, זה שאנחנו צריכות לזכור שיש לנו כלי ואנחנו צריכות לדבר עליו ואנחנו צריכות להעביר, המון נשים לא יודעות, כשאנחנו אומרות 1325 בכל מיני מקומות, לא יודעות.
<נורית חג'אג': כדאי לדבר על זה.
<נורית חג'אג': כדאי להגיד לנשים, יש לנו קול ויש לנו את האפשרות להשמיע את הקול והמציאות במדינת ישראל היא לא גזירה משמיים ובידינו לשנות את זה.
<נורית חג'אג': אז זה המסר שרציתי להביא לשולחן היום ואני מקווה שבאמת ייצא פה מכל הדיון הזה איזשהו מסר של תקווה עם האיום שקיים, אבל מסר של תקווה וש-1325 לא יהפוך למספר, אלא לכלי עבודה לשינוי המציאות.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה נורית.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהצלחת לגעת ולקשור את העשייה שאתן עושות עם ההחלטה הזו.
עאידה תומא סלימאן: ענת טהון אשכנזי, מנכ"לית אית"ך מעכי, בבקשה.
<ענת טהון אשכנזי: בוקר טוב.
<ענת טהון אשכנזי: קודם כל תודה על הדיון ואני מבחינתנו כאית"ך מעכי לראות את הדיון הזה על 1325 ביום האישה הבינלאומי הוא בדיוק המקום הראוי שאנחנו חושבות ש-1325 יכול לשמש בחיבור שנאמר בין הצורך בייצוג, הגנה, לבין המציאות המאוד קשה של נשים, גם ישראליות וגם פלשתיניות בהעדר שלום.
<ענת טהון אשכנזי: ואני ככה מסתכלת פה מסביבי ורואה את ההיסטוריה בהרבה מובנים של 1325 וגאה בה.
<ענת טהון אשכנזי: גאה במובן הזה שאני חושבת שכמו 1325 ההחלטה הזאת נכתבה בדם על ידי ארגונים שונים בעולם, אני חושבת שהיא גם נכתבה פה בהיסטוריה הזאת של הנשים.
<ענת טהון אשכנזי: ובאמת, לולא ארגוני הנשים ולולא האקטיביסטיות ולולא חברות הכנסת שהובילו את הנושא אני חושבת ש-1325 היה כלי ריק מתוכן ובזכות זה בעצם יש משמעות של ממש להחלטה הזאת.
<ענת טהון אשכנזי: אני אשתמש בכותרת של הדיון ואומר שאנחנו צריכות להסתכל בשני היבטים על המציאות של 1325 היום.
<ענת טהון אשכנזי: בהיבט הממשלתי ובהיבט של החקיקה אני חושבת שכן הייתה כברת דרך משמעותית והייתה חקיקה ויש החלטת ממשלה ואנחנו גאות על כך.
<ענת טהון אשכנזי: אבל יחד עם זה, היום אין הרבה משמעות ל-1325 במעטפת הכוללת כפי שאנחנו רואות אותה ואני חושבת שזה משהו שמאוד מדאיג אותנו.
<ענת טהון אשכנזי: העובדה שאין תכנית פעולה, העובדה שאין התכווננות כרגע לתכנית פעולה, שאין תפיסה של המכלול של הדברים כקשורים זה בזה היא בהחלט מאוד מאוד מדאיגה ואני חושבת שאנחנו צריכות כארגונים להמשיך ללא לאות לפעול לטובת הנושא.
<ענת טהון אשכנזי: אני חושבת שאם אנחנו מסתכלות על עשייה של הארגונים, ובהקשר הזה זה באמת נותנות נפח ומשמעות להחלטה יש הרבה תקווה ועם זה אנחנו מתקדמות.
<ענת טהון אשכנזי: אני כן אומר שאנחנו צריכות להמשיך לראות את החלטה 1325 ככלי משמעותי להמשך לחץ על הממשלה לעשות גם תכנית פעולה וגם להסכם מדיני.
<ענת טהון אשכנזי: ובהקשר הזה יש עוד כלי נוסף של היעדים הגלובליים של האו"ם שהיום משתלבים בתוך החלטה 1325 ומהווים עוד קרקע נוספת לצקת תוכן במה המשמעות של שוויון, שלום ובעצם שוויון מגדרי ואני חושבת שזה עוד כלי משמעותי.
עאידה תומא סלימאן: וגם מה זה ביטחון.
<ענת טהון אשכנזי: ומהו ביטחון.
<ענת טהון אשכנזי: ואני חושבת בהקשר הזה שדווקא אמנם זה מטוטלת ובאמת לפעמים יכול להטות אבל אני חושבת שהעובדה שאנחנו מגדירות את הביטחון באופן מאוד מאוד נרחב ורואות בזה כתפיסה שונה למציאות, יש בזה פוטנציאל מאוד גדול.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שגם נטע רוצה להציג את המצגת.
<נטע לוי: יש לנו מצגת קצרה.
<נטע לוי: קודם כל תודה עאידה, ברכות בכל זאת על יום האישה ועל הדיון הזה.
<נטע לוי: במצגת אני אתייחס לכותרת של השאלה מה נשאר רלוונטי עם איזשהו מבט גם על העולם בקצרה ומה בעולם עשו ואיך מינפו את החלטה 1325 ומה נותר מזה בישראל עם מבט לעתיד.
<נטע לוי: אז אני לא אתעכב על העקרונות הכלליים שאת דיברת עליהם של החלטה 1325 אבל כן על המבט הזה שלצד המטוטלת יש גם את המאזניים של בין המקום שבו נשים הן הגורם, ההכרה בכך שנשים הן הגורם המושפע ביותר מסכסוכים אלימים, לעומת העובדה שהנשים הן כמעט ולא משפיעות וכמעט ואין להן השפעה על ניהולו של הסכסוך או סיומו של הסכסוך ומניעת הסכסוך.
<נטע לוי: העדר האיזון במאזניים האלה היה אחד הדברים שהובילו להחלטה 1325.
<נטע לוי: ושוב, הדגש בשלושת העקרונות שהצגת של 1325 זה ההוליסטיות והמבט של ייצוג קשור גם לביטחון וגם להגנה וגם למניעת סכסוכים.
<נטע לוי: היו בעולם מאז שנת 2000 לצד תכניות הפעולה ליישום 1325 היו גם תהליכי שלום שהונחו והובלו על ידי עקרונות החלטה 1325.
<נטע לוי: אחד המודלים בהחלט המאוד מאוד מעוררי השראה זה מה שקרה בקולומביה שלפני שנתיים כבר נחתם שם הסכם.
<נטע לוי: בהתחלה הייתה הפסקת אש, לאחר מכן הסכם שלום.
<נטע לוי: היה כמעט 50% נשים בשני צדדי המשא ומתן.
<נטע לוי: מדובר בסכסוך שלפני חמש שנים הוא היה תמיד בטבלאות של האו"ם ובכל השיחות הבינלאומיות כאחד הסכסוכים, מסוג הסכסוכים שלנו, של אין שום סיכוי לפתור אותו.
<נטע לוי: מדובר בסכסוך עם למעלה מ-220,000 הרוגים, כ-6 מיליון איש שאיבדו את בתיהם, סכסוך עקוב מדם.
<נטע לוי: אנחנו רואים שגם התמונות מהחתימה על ההסכם, גם שם לא היו נשים, אבל הנשים שיחקו שם תפקיד מאוד מאוד מרכזי בהובלה להסכם, בתכנים שהוכנסו להסכם, בעובדה שההסכם מצליח לעבור אתגרים רבים.
<נטע לוי: ומבחינתנו, כאית"ך מעכי ובכלל, אני חושבת פעילות רבות בתחום הזה, זה מהווה השראה מאוד משמעותית.
<נטע לוי: נזכיר נתונים שהם גם נראים לי כלי.
<נטע לוי: נורית דיברה על זה ש-1325 זה כלי שיכול לשמש נשים רבות וארגונים רבים.
<נטע לוי: אז הנתונים האלה הם תמיד גם כלי.
<נטע לוי: העובדה שהמחקרים מראים שכשנשים היו מעורבות בתהליכי שלום לתהליכי השלום היו 35% סיכוי גבוה יותר להחזיק מעמד 15 שנים, זה טווח השנים שנמדדו.
<נטע לוי: הם הביאו ללגיטימציה רחבה יותר בעם והם הכניסו סעיפים שהתייחסו לפיוס, שהתייחסו לחינוך, למערכת הבריאות.
<נטע לוי: אנחנו רואות את זה בעוד מקומות בהם גם צפון אירלנד, רואנדה, קולומביה - - -
עאידה תומא סלימאן: דרום אפריקה.
<נטע לוי: דרום אפריקה, נכון.
<נטע לוי: גם לפני ההחלטה וכמובן שגם ההחלטה מבוססת על זה.
<נטע לוי: בעולם באמת, ככה מדיי שנה אנחנו מעדכנים, יותר מ-71 מדינות כבר גיבשו תכניות פעולה.
<נטע לוי: בישראל, כפי שציינת, עדיין אין תכנית פעולה ליישום 1325.
<נטע לוי: וגם היעדים הגולבליים גם מראים, בהמשך למה שאמרת, עאידה, את העובדה שהדברים כרוכים זה בזה.
<נטע לוי: שוויון מגדרי והשגת שלום ומיגור העוני הם כרוכים זה בזה ולא יכולים ללכת בנפרד.
<נטע לוי: לצד ההישגים הגדולים והחקיקה בישראל שהובילו חברות הכנסת יולי תמיר, אתי לבני וארגוני הנשים, אישה לאישה, ב-2005 ותכנית הפעולה שהובילו למעלה מ-30 ארגוני נשים בהובלת אית"ך מעכי, שוות ומכון ואן ליר.
<נטע לוי: אז ב-2014 התקבלה החלטת הממשלה ומאז לא נעשה בעצם דבר מהצד של הממשלה.
<נטע לוי: וכאן אני מתחברת לצד הנגטיבי של הכותרת שלך עאידה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני דווקא לא חשבתי שזה נגטיבי, אתם החלטתם שזה נגטיבי.
עאידה תומא סלימאן: הייתם יכולים להגיד הכל נשאר רלוונטי.
עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי שאלה בכותרת, אתם החלטתם, כנראה זה מעיד על משהו.
עאידה תומא סלימאן: יש הרגשה שכל מה שכרוך ב-1325 במדינה זה נגטיבי, זה מעורר אצלנו - - -
<מלי פולישוק בלוך: המילה רלוונטי היא עושה את ה - - -
עאידה תומא סלימאן: נו, באמת, מה נשאר רלוונטי - החלטת ממשלה לא יושמה, התיקון לא נמצא, משא ומתן לא קיים, מה נשאר רלוונטי?
עאידה תומא סלימאן: הרצונות שלנו.
<קריאה: הכיבוש נשאר רלוונטי.
<מלי פולישוק בלוך: זה לא התפקיד של הרשות למעמד האישה להכין תכנית פעולה?
עאידה תומא סלימאן: חבל שלא הייתם אתמול.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אנחנו נתייחס לזה אבל בואו, אנחנו כבר דיברנו על המצב.
<נטע לוי: אבל בכל זאת, נגטיבי או לא נגטיבי, אני כן חושבת שיש כאן שני פנים, ומה נותר רלוונטי, אז יש את הפאן של הממשלה ויש את הפאן של החברה האזרחית.
<נטע לוי: אני תיכף אגיד כמה מילים נוספות על החברה האזרחית אבל אין ספק שכמו שראינו בעולם שלא רק שהחלטת 1325 לא עבד עליה הכלח, אלא עושים איתה הרבה מאוד, מובילים איתה מהלכים, אני חושבת שרואים את זה כאן מאוד טוב בארגונים חברתיים.
<נטע לוי: אבל בכל זאת בממשלה אנחנו רואות את ההעדר.
<נטע לוי: יש דו"ח בינלאומי חדש שפורסם על ידי אוניברסיטת ג'ורג'טאון, המכון לנשים, שלום וביטחון שהקימה הילרי קלינטון.
<נטע לוי: דו"ח שלהם יחד עם המכון למחקר השלום של אוסלו.
<נטע לוי: זה דו"ח שבדק 153 מדינות בעולם, מה מידת יישום עקרונות נשים, שלום וביטחון.
<נטע לוי: הוא בדק מעורבות חברתית ופוליטית של נשים, צדק כלפי נשים במובן של חקיקה ותקנות ואפליה פורמלית ולא פורמלית כלפי נשים וביטחון אישי, החל מתקיפה על ידי בני זוג ושיעור מקרי מוות כתוצאה מסכסוכים אלימים במדינות.
<נטע לוי: הדו"ח הבינלאומי שקלל את כל הנתונים האלה ומדינת ישראל הגיעה למקום 80 מתוך 153 מדינות.
<נטע לוי: אנחנו במקום האחרון בקבוצת המדינות המפותחות.
<נטע לוי: אבל בואו בכל זאת מה נותר מ-1325 במובן החיובי ושם אני חושבת שאנחנו צריכות להסתכל גם על הצד הזה שיושב כאן, על נשים עושות שלום ובכלל על החברה האזרחית.
<נטע לוי: אני חושבת שהחברה האזרחית מאוד פעילה ומטמיעה את 1325.
<נטע לוי: נשים עושות שלום, אית"ך מעכי ומדרשת אדם הובילו מהלך שנקרא "בונות עתיד משותף" חלק מהבוגרות נמצאות כאן.
<נטע לוי: 500 נשים עברו סמינרים אינטנסיביים שבהם הם גם למדו את החלטה 1325, קיבלו את הכלי הזה וגם נכנסו לשיח של נשים, שלום וביטחון, דיברו על מה זה הנרטיב של הסכסוך מנקודת מבט מגדרית, פרקו את זה למרכיבים ראשוניים.
<נטע לוי: מה שאני רוצה לומר זה שהנשים האלה הולכות ועושות את הפעילויות האלה.
<נטע לוי: ואנחנו רואות את זה היום כנשים עושות שלום את יום האישה הבינלאומי הן עושות תחת הכותרת של 1325.
<נטע לוי: השבוע יש שיתוף פעולה - - - יש את החלקים השליליים אבל בסופו של דבר יש הרבה מה לעשות עם זה והחברה האזרחית עושה הרבה מאוד וכאן נקודת האור.
עאידה תומא סלימאן: נבילה אספניולי, קואליציה אלטרנטיבית 1325 ומנהלת מרכז אלטופולה, בבקשה גברתי.
<נבילה אספניולי: קואליציה אלטרנטיבית 1325 היא קואליצייה של ארגונים פלשתיניים, אזרחיות המדינה פלוס ארגוני נשים יהודיות וערביות שלא היו מסופקות מתהליך של התכנית הכוללת שדיברו עליה קודמותיי והקימו קואליצייה אלטרנטיבית.
<נבילה אספניולי: הכנתי נייר עמדה מהקואליצייה אבל אני רוצה להתייחס לשאלה שנשאלה כאן, מה נשאר רלוונטי מ-1325.
<נבילה אספניולי: ואני חושבת ש-1325 בנוסף להיותה מדברת על שלבי הסכסוך, גם פרא סכסוך, מאז סכסוך, תפקיד הנשים בזמן הסכסוך ותפקיד הנשים בשיקום, שלושת השלבים שדיברה עליהם עאידה, היא מדברת על ארבעה עקרונות בסיסיים שהם: השתתפות של הנשים וקולן של הנשים בייצוג הנושאים שנשים סובלות והשתתפות במשא ומתן והשתתפות בכל מרחבי הפעילות.
<נבילה אספניולי: ובתוך זה אני חושבת ש-17 שנים של 1325 לימדו אותנו הרבה.
<נבילה אספניולי: ואחד מהדברים שלימדה אותנו שחשיבות ההשמה על השולחן את הקשר בין הכיבוש והסכסוך, מה שנקרא הסכסוך, הסכסוכים והמלחמות ומצבן של נשים.
<נבילה אספניולי: נשים הן הראשונות שסובלות מהמשך הכיבוש, נשים הן הראשונות שסובלות מהמשך הדיכוי והגזענות והאלימות וכל הסוגים שאנחנו בעצם נלחמות למגרם וכל הארגונים מסביב לשולחן פועלות כל אחת בדרך שלה ובצורה שלה ובמקום שלה למיגור, לשוויון וצדק חברתי ושוויון מגדרי ופתירת סכסוכים על ידי שלום, מניעת דיכוי, מניעת אלימות נגד נשים בכל התחומים.
<נבילה אספניולי: לכן 1325 ככלי הוא כלי חשוב ביותר והוא מאוד רלוונטי לכל העשייה שלנו.
<נבילה אספניולי: אבל כדי שיהיה הוליסטי וכדי שהתהליכים יהיו פמניסטיים זה השוני.
<נבילה אספניולי: 1325 באה ככלי אחרי מאבק מתמשך של נשים בעולם שלא הספיק לנו סידאו, לא הספיק לנו - - - לא הספיק לנו כל האמנות הבינלאומיות ואמרנו שישנה חשיבות לראות את השפעת הדיכוי והשפעת המשך הכיבוש על נשים ולהרים את הקול של הנשים.
<נבילה אספניולי: אז קולנו הייחודי חייב להיות מייצג את התמות המרכזיות שנשים סובלות מהן.
<נבילה אספניולי: אז הנשים לא רק סובלות מהמשך הכיבוש, המשך הכיבוש יש בו אלמנטים שמשפיעים על החיים של הנשים כמו הריסת בתים, הביטחון האנושי, הביטחון הכלכלי, הביטחון התזונתי, הביטחון האנושי שאנחנו מדברים עליו ושההחלטה 1325 מדברת עליו.
<נבילה אספניולי: החלטה 1325 לא רק מדברת על ביטחון במובן מיליטריסטי, היא מדברת על השפעת הסכסוכים והמשך הכיבוש והמשך המלחמות על הנשים בכל התחומים.
<נבילה אספניולי: ולכן צריך להתייחס בכל פעילות, בכל פעילות של נשים צריך שיהיה הקול נשים כוללני, צריך שייצג את כל הנשים, לא יתכן ש-20% מהאוכלוסייה שנמצאת בישראל, שהן הנשים הפלשתיניות שמייצגות את 20% האוכלוסייה, הפלשתיניות בישראל, לא יהיו שותפות לכל מהלך מהמהלכים של 1325 ושהקול הייחודי שלהן לא יישמע.
<נבילה אספניולי: לא יכול להיות שהקול של הנשים הפלשתיניות אזרחיות המדינה, שהן ממשיכות וסובלות, והן הראשונות שסובלות מהגזענות, והן הראשונות שסובלות מהמשך הכיבוש, והן הראשונות שסובלות מהדיכוי המובנה שנמצא בממשלה היום.
<נבילה אספניולי: לא ייתכן שהקול שלהן לא יהיה חלק מהדיונים על 1325.
<נבילה אספניולי: ולכן אני מודה לעאידה על הרמת הנושא ועל פתיחת האפשרות הזאת.
<נבילה אספניולי: למי שמעוניינת, בדף הרשמי שכתבתי אני יכולה לתת העתק לאחר הסכמתה של היו"רית שאפשר לחלק את הדף ואני מודה על האפשרות הזאת.
<נבילה אספניולי: אני חושבת שאחת, אני אקרא את ההמלצות, בשבילי החשובות ביותר לממשלת ישראל לכלול - - - או המלצות מטעם הנשים הפלשתיניות אזרחיות המדינה ו- - - בפיתוח תכנית הפעולה הארצית לאומי ליישום החלטת מועצת הביטחון מטעם האו"ם 1325, להבטיח את מעורבותן המרכזית של ארגוני הנשים הפלשתיניות בישראל בתהליך הניסוח וההטמעה של תכנית הפעולה הארצית.
<נבילה אספניולי: כמו כן, גם מעקב על יישומה והערכתה.
<נבילה אספניולי: להתחשב בסוגיות בנושאים והתעניינות בהמלצות המביעות הנשים הפלשתיניות אזרחיות המדינה ולפתח תכנית פעולה ארצית ליישום החלטה וסיום הכיבוש בשטחים הפלשתיניים שנכבשו ב-67 ושינוי כל החוקים וההחלטות הפוליטיות אשר מפלים נגד הנשים והגברים הפלשתיניים אזרחי המדינה ונגד כל אזרחי המדינה.
<נבילה אספניולי: תודה.
עאידה תומא סלימאן: תודה לך נבילה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאי אפשר לדבר על 1325, ואני מנצלת את העובדה שאני יושבת ראש הוועדה ואני פלשתינית אזרחית המדינה, לבטא את הקול הזה גם כן, אי אפשר לדבר על 1325 בלי להסתכל ולראות באמת איך זה כלי מאוד חשוב לנתח את מצבן של הנשים הערביות הפלשתיניות אזרחיות מדינת ישראל שעדיין, לצערי הרב, הרבה פעמים בתודעה הישראלית באופן כללי אבל בצורה שמונהגת באופן שיטתי על ידי לפעמים התקשורת והרבה פעמים הממשלה, הן עדיין נתפסות כחלק מהאוייב, הן עדיין נתפסות כחלק שהוא מחוץ לאני הכולל או אנחנו הכולל של הישראליות - - -
<קריאה: וגיס חמישי.
עאידה תומא סלימאן: וגיס חמישי, זה אני בדרך כלל, זה לא כל הנשים.
עאידה תומא סלימאן: את יודעת, יש נשים ערביות פלשתיניות שנתפסות בסדר ויש כאלה שנתפסים כחלק מהאוייב.
עאידה תומא סלימאן: התפיסה הזו, בגלל שהמדינה עדיין נמצאת במצב של המשך הכיבוש של העם הפלשתיני, ועצם העובדה שאנחנו כן שייכות לעם שלנו ומצד שני לאזרחות שלנו, להיותנו אזרחיות המדינה, שם בעצם וממקד את הצורך באמת בלהפעיל את הכלי הזה 1325 כדי להבין את המציאות של הנשים הערביות שנמצאות על קו התפר הזה במצב של המשך כיבוש, של סכסוך, תקראו לזה מה שתקראו לו, אבל הוא גם משפיע באופן ישיר על הדקויות של החיים היום יומיים של הנשים הערביות במדינת ישראל, הפלשתיניות.
עאידה תומא סלימאן: פרופסור חנה הרצוג משוות, בבקשה.
<חנה הרצוג: אני רוצה להגיד משפט אחד קצר - הנתק שקיים בין החברה האזרחית, תוססת, מתווכחת, לא מסכימה הרבה פעמים, אבל בכל זאת נאחזת ב-1325, הנתק הזה בא לידי ביטוי פה פשוט בישיבה.
<חנה הרצוג: אין פה חברי ממשלה, אין פה חברי כנסת על פני כל הסיעות הפוליטיות.
<חנה הרצוג: כלומר, אנחנו באמת לא מעניינות אותם.
<חנה הרצוג: שאלת מה נשאר, לפחות - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, זה שילוב של שני דברים שלא מעניינים או לא רוצים לגעת בהם: זה זכויות נשים והמשך כיבוש.
עאידה תומא סלימאן: וכולם רוצים להתרחק מזה.
עאידה תומא סלימאן: במיוחד אם משתמשים במושגים כאלה של המשך כיבוש.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו במצב של הכחשה לאומית לגמרי.
<חנה הרצוג: היה לי חשוב שזה ייאמר פה כי אנחנו יכולות לדבר בינינו ובעד עצמנו אבל ההחלטה היא החלטת ממשלה.
<חנה הרצוג: אז הזלזול בנו כאזרחיות כשיש תכניות ולא לגעת בה ולא לנסות אפילו לממש.
<חנה הרצוג: דרך ארוכה עוד לפנינו אז אם את אומרת מה נשאר, כרגע אני מרגישה שנשארת חברה אזרחית, לא נשארת החלטת ממשלה ובוודאי לא מימוש של ההחלטה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלהחלטות ממשלה צריך מה שנקרא "פוליטיקל וול".
עאידה תומא סלימאן: לא מספיק שנראה יפים בעיניי המוסדות הבינלאומיים בזה שאנחנו חותמים על אמנות ועל החלטות ונראים יפים בצורה כזו או אחרת.
עאידה תומא סלימאן: צריך באמת להעביר את זה למישור הפעולה.
עאידה תומא סלימאן: ובלי רצון פוליטי אמיתי ואמונה עמוקה שהיישום יביא למצב יותר טוב, אנחנו נמצאים במצב כזה שמ-2014 יש החלטת ממשלה שלא מיושמת, נאמר שהיא לא מיושמת כי לא הייתה יושבת ראש רשות או מנכ"לית הרשות לקידום מעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים נכנסה, אתמול הייתה לנו ישיבה, אני התפלאתי לראות שאפילו הקמת הוועדה כהקמה לא נמצאת על תכנית הפעולה, ואנחנו דיברנו על זה אתמול ואנחנו דרשנו - - - זה היה דיון מיוחד על תכנית הפעולה של הרשות.
<נבילה אספניולי: גם בסידאו כשהעלינו את הנושא של 1325 לא הייתה שום התייחסות מהממשלה לטענה שאין תכנית פעולה ואין - - -
<קריאה: הייתה התייחסות, הם אמרו שיש תכנית פעולה.