GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: העלו גם את הנושא של הכשרות, העלו את הנושא של - - - ואני יושבת בשבוע הבא עם האחראית על שוויון מגדרי בנציבות כדי לנסות ולמצוא פתרונות לנושא.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שגם האחראית על הממונות או על נושא הטרדה מינית עזבה את הנציבות ובינתיים אין לנו מי שאחראית.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני לא במקרה שאלתי את מרכז השלטון המקומי וגם את משרד הפנים.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה בראש וראשונה אחריותו של משרד הפנים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני גם כן, אנחנו כל הזמן מדברים לא רק על האחריות המשפטים אלא גם על האחריות המוסרית, הציבורית כלפי העובדות שמתחתינו וכלפי הציבור באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: ראשי הרשויות או מרכז השלטון המקומי אין שום דבר בחוק שמחייב אותו לא להקים מחלקה לשוויון מגדרי ולא אולי לקבוע או לטפל בנושא הזה בצורה מאוד אינטנסיבית, נכון, אבל יש לו מחוייבות מוסרית או יש ציפייה שתהיה למרכז ולאנשים שעומדים בראשו מחוייבות לנושא עצמו.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שנציגת משרד הפנים - - -
<קריאה: נחנקה, מסכנה - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מקווה שהיא תרגיש טוב אבל הייתי רוצה שהיא תשמע את הסיכום, ואנחנו נעביר את זה בכתב למשרד הפנים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עלינו תוך כדי הדיונים האלה על כמה בעיות שכרוכות במילוי תפקיד הממונה.
עאידה תומא סלימאן: בעיות שקשורות בסמכות הניתנת להן, הגיבוי שניתן לממונות וההגנה עליהן.
עאידה תומא סלימאן: הייתה הצעה לפני שבוע לחשוב על לתת להן אותה הגנה שנותנים לחושפי השחיתויות או ל- - - גם בנושא של הכשרות והנטל הכפול הזה שיש ציפייה שהיא גם תהיה מלווה ומטפלת ומצד שני היא תהיה גם חוקרת וזה ניגוד אינטרסים, ניגוד בשני התפקידים שמאוד ברור וזה בילט אין באיך שהתפקיד הזה נמצא.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן באמת באופן - - - אנחנו דיברנו על זה ועשינו תיקון פה ותיקון שם אבל אולי כדאי באמת לקחת את כל הנושא של הממונות ולערוך עליו את השינויים המתבקשים שעד עכשיו אנחנו עלינו עליהם.
עאידה תומא סלימאן: אחת הבעיות העיקריות שאי אפשר לעבור עליהן בשקט שאין שום בקרה על העבודה של הממונות והן תחת לחצים אדירים גם פוליטיים וגם בגלל ההיכרות וגם בגלל כל הקשר של קולגות בעבודה ואף אחד לא שואל אותן איך בעצם הן מטפלות או תדווחו לנו מה קורה.
עאידה תומא סלימאן: איך ראש המועצה יידע או האחראים בתוך העיר יידעו איך לטפל אם הם לא יבינו את גודל התופעה ואם לא יבינו עד כמה זה קיים.
עאידה תומא סלימאן: במוסדות להשכלה גבוהה יש לנו את מנגנון הדיווח, הצלחנו עכשיו להביא את המל"ג גם להכנס לתמונה ולהתחיל לעקוב.
עאידה תומא סלימאן: בהתחלה הם אמרו שהם לא רוצים להתערב יותר מדיי בנושא, הם מינו ממונה לנושא אצלם במל"ג ועכשיו עושים את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שמשרד הפנים יקבל על עצמו את האחריות הזו, יהיה לו מינוי מאוד ברור גם ובקשות לדווח.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה לא מחוייב מבחינת החוק בינתיים אבל אנחנו נדאג לזה.
עאידה תומא סלימאן: המשרד צריך להכנס יותר לעומק במינוי הממונות, אולי כדאי גם לחשוב על משהו - - - הרעיון של גוף חיצוני או נציבות חיצונית לנושא עלתה כבר בדיון או שניים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שנבדוק אותה, נראה את הצדדים החיוביים ואולי נחליט כן לאמץ את הרעיון או לא.
עמיר פרץ: הנה היא חזרה בריאה ושלמה.
<נעמה אביטן: אני מתנצלת, פשוט לא יכלתי לנשום.
עאידה תומא סלימאן: כל כך היינו קשים איתך?
<נעמה אביטן: לא, חס וחלילה לא - - -
עמיר פרץ: אני מקווה שזה לא בגללי - - -
<נעמה אביטן: לא חס וחלילה, אני פשוט לא יכולתי לנשום ולא רציתי להפריע.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו סיכמנו ואמרנו שיש אחריות מאוד ספציפית על משרד הפנים בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה גם לקבל, אם יש לכם, נתונים על תלונות שכבר קיימות או תביעות קיימות בנושא הטרדות מיניות על ראשי רשויות מקומיות, סטטיסטיקה ברורה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה גם למשטרה ונבקש את המידע הזה כדי גם להבין עד כמה באמת ושל חברי מועצות עיר.
עאידה תומא סלימאן: כל הנושא של קוד אתי ושל זה אני חושבת שבמסגרת הבדיקה של החוק אנחנו נבדוק את כל האופציות הקיימות ונעדכן אתכם.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חבר כנסת עמיר פרץ על היוזמה.
מירב בן ארי: אני אפתח את הוועדה.
מירב בן ארי: אני מחליפה את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.
מירב בן ארי: אני פותחת את ועדת העבודה – אתמול כל היום החלפתי את חבר הכנסת אלאלוף, שזה כמו כולבויניק של הכנסת, אין בעיה.
מירב בן ארי: אני פותחת את הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדיר.
מירב בן ארי: היום.
מירב בן ארי: 24 בינואר, 2018, ח' בשבט תשע"ח.
מירב בן ארי: הנושא הוא רכש ציבורי – איפה הנשים?
מירב בן ארי: אז אני קצת קראתי את החומר ששלחתם ותיכף גם ניתן למרכז אדווה ולשותפות להציג את הנושא.
מירב בן ארי: באופן אישי אני מאד מתחברת לזה משני מקומות, אני גם יושבת ראש שדולת כחול לבן בכנסת, אני עוסקת המון בתעשייה הישראלית, בכל מה שקשור לעסקים קטנים, בינוניים ובכלל מעורבות של נשים.
מירב בן ארי: נחשפתי הרבה גם לאחר שליוויתי את עמותת יסמין תקופה, אני גם מודה שהפעלתי פרוטקציה והם זכו בפרס יושב ראש הכנסת ובצדק, כי מגיע להם.
מירב בן ארי: אין הרבה עמותות שבאמת מקדמות עסקים של נשים והם זכו לכבוד הזה בשנה שעברה; וגם כמובן מהמקום של הוועדה, מהמקום של קידום נשים, מהמקום של לבוא באמת ולהבין שיש בעיה ולטפל בה ולהתייחס אליה ולא מה שנקרא לחשוב שבגלל שאנחנו כל הזמן מתקדמים, מדינת ישראל, 2018, אנחנו נמצאים במקום שוויוני, אבל אנחנו עדיין לא שם.
מירב בן ארי: כמובן, כמו שאני תמיד עוסקת, אני עוסקת גם בקידום של עסקים של נשים חד הוריות.
מירב בן ארי: תסלחו לי שאני לא קוראת לזה הורה עצמאי, למרות שיש עלי כל הזמן ביקורת.
מירב בן ארי: סדר, ביום שאנחנו נתייחס כל הזמן בלשון נקבה, אני גם אקרא לחד הוריות הורה עצמאי.
מירב בן ארי: בינתיים תסלחו לי, שאני אמשיך לבוא ולומר שאנחנו מקדמים את הנושא כדי לעזור, גם לנשים חד הוריות עצמאיות וגם לנשים חד הוריות שרוצות לעבוד ולצאת מהמלכות של הבטחת הכנסה.
מירב בן ארי: אז קראתי, התרשמתי, אני מאד אתכן בעניין.
מירב בן ארי: אמרתי לכם מאיזה תחומים, אבל בכלל בנושא הזה של קידום נשים ורכש ציבורי, נושא מעניין מאד.
מירב בן ארי: אז לא נרבה במילים שלי ונפתח עם עורכת הדין קרן גרינבלט.
מירב בן ארי: עם נוגה דגן בוזגלו.
מירב בן ארי: קודם מרכז אדווה, בבקשה.
<נוגה דגן בוזגלו: אודיי, אז תודה.
מירב בן ארי: רק בבקשה מי שמדברת או מדבר, שם ותפקיד לפרוטוקול.
<נוגה דגן בוזגלו: שמי נוגה דגן בוזגלו ממרכז אדווה, חוקרת, מרצה וכו'.
<נוגה דגן בוזגלו: לאחרונה יצא לי לעסוק בנושא של רכש ציבורי.
<נוגה דגן בוזגלו: איך הגענו לזה?
<נוגה דגן בוזגלו: במרכז אדווה אנחנו מלווים את המדינה בניתוח מגדרי של תקציבי המדינה, עוסקות גם בניתוח מגדרי של תקציבי רשויות מקומיות.
מירב בן ארי: בוקר טוב לחברת הכנסת מיכאלי.
<נוגה דגן בוזגלו: וחלק מקואליציית שותפות, שעוסקת בקידום עסקים קטנים של נשים.
<נוגה דגן בוזגלו: אני אתחיל בעצם בשאלה למה לעסוק בזה.
<נוגה דגן בוזגלו: אז קודם כל יש פה הרבה מאד כסף ציבורי, מיליארדים של תקציבי קניות של הממשלה, של רשויות מקומיות, שמעט מאד מהכסף הזה מגיע לנשים.
<נוגה דגן בוזגלו: אני אגיד שבמדינות שונות בעולם הבינו שיש בעיה ומקדמים השתתפות של עסקים קטנים בכלל ועסקים בבעלות נשים, שרובם קטנים, כמו שנראה תיכף, ברכש ציבורי ואני אגיד עוד שאם לא מקדמים את הדבר הזה בצורה אקטיבית, כמו הרבה היבטים של שוויון מגדרי, זה לא קורה מעצמו, כי יש הרבה חסמים ונגיע אליהם תיכף.
<נוגה דגן בוזגלו: עוד חשוב להגיד שכל התפיסה של רש ציבורי התעצבה על פי מידותיהם של תאגידים גדולים, תאגידים בינלאומיים, תאגידים מקומיים וב-20 השנים האחרונות יש חשיבה מחדש, במסגרת החשיבה על כלכלה מקומית, על קיימות, על שרשראות ערך מקומיות, על הצורך לחזק עסקים קטנים, שהם 95% מהעסקים במשק ובמסגרת זו גם עסקים בבעלות נשים, שרובם המכריע הם עסקים קטנים ועסקים זעירים.
<נוגה דגן בוזגלו: המחשבה היא שלא חושבים רק על יעילות כלכלית בבחינת הכי נוח להתקשר עם החברות הכי גדולות, אלא חושבים על קיימות כלכלית של החברה כולה ואז מסתכלים אחרת על עוד קצת עבודה שנדרשת כדי לקדם עסקים קטנים, והדבר נכון כמובן גם בהיבט המגדרי.
<נוגה דגן בוזגלו: דבר נוסף, אם תקראו מסמכים של האיחוד האירופי, ה-OECD, כולם מדברים לגבי עסקים בישראל על שתי בעיות, בעיה של תחלופה גדולה ובעיה של שרידות של עסקים קטנים, הקושי לשרוד.
<נוגה דגן בוזגלו: אין ספק שרכש ציבורי זה אפיק לחיזוק ההישרדות של עסקים קטנים וגם עסקים בינוניים, צריך להגיד.
<נוגה דגן בוזגלו: סיבה נוספת, אנחנו מנסות לקדם בדרכים שונות שיפור כלכלי במצבן של נשים.
<נוגה דגן בוזגלו: הרבה נשים פונות לעסקים קטנים מכורח, בגלל אפשרויות מוגבלות מאד בשוק העבודה וזה בהחלט אפיק להגברת השוויון הכלכלי של נשים ושל קבוצות מיעוט נוספות.
<נוגה דגן בוזגלו: יש פה שרטוט של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, שרק נותן לנו פרופורציה.
<נוגה דגן בוזגלו: הסגול הבהיר, הסגול הכהה זה עצמאים ועסקים זעירים, עסקים שמעסיקים עד ארבעה עובדים ואתם יכולים לראות שזה פשוט הרוב הגדול של חצי מיליון העסקים במשק.
<נוגה דגן בוזגלו: למעשה אם נחבר את העצמאים, עסקים זעירים ועסקים קטנים, אנחנו מגיעים ל-95% מהעסקים במשק.
<נוגה דגן בוזגלו: זאת אומרת שהעיצוב של הרכש על פי מידותיהם של תאגידים גדולים, הוא חלק מהבעיה הכלכלית שיש לנו בכלכלה, שבה כסף ציבורי מתנקז לשכבה מאד צרה וכאן אנחנו רואים את זה בעולם העסקים.
<נוגה דגן בוזגלו: הנתונים לגבי עסקים בבעלות נשים בישראל אינם מספיקים ואחד הדברים הראשונים שאנחנו צריכים לעשות זה להתחיל לספור בצורה טובה יותר.
<נוגה דגן בוזגלו: הנתון המעודכן ביותר הוא משנת 2015, מסקר שערכה הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
<נוגה דגן בוזגלו: הסוכנות מצאה 14% עסקים בבעלות נשים בלבד ועוד 17% בבעלות משותפת.
<נוגה דגן בוזגלו: אני אגיד שבעולם ההתייחסות לעסקים בבעלות נשים היא לא בעלות מלאה של נשים, אלא כל עסק שלפחות 51% מהבעלות עליו היא בידי נשים.
<נוגה דגן בוזגלו: זה מעודד עסקים משותפים גם לרשום את עצמם על שם נשים ולא רק על שם גברים, כמו שקורה הרבה פעמים בעסקים משפחתיים.
<נוגה דגן בוזגלו: אם נסתכל על נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה - - -
מירב בן ארי: רגע, אז בעצם הראשון זה בעלות והשני זה מנכ"לות.
<נוגה דגן בוזגלו: הנתון השני של הסוכנות מתייחס לניהול עסק וכאן הייצוג של נשים, שוב, לפי הסקר, הוא נמוך יותר.
מירב בן ארי: כן, 12%.
<נוגה דגן בוזגלו: מדברות על 12%.
<נוגה דגן בוזגלו: מה עוד יש לנו?
<נוגה דגן בוזגלו: יש לנו נתוני למ"ס שמפרסמת אחת לכמה שנים דמוגרפיה של עסקים ונתונים נוספים.
<נוגה דגן בוזגלו: לפי הלמ"ס, שהנתונים שלה הם לא מלאים לגמרי, הם כוללים 88% מהעסקים, מדובר על 22% עסקים בבעלות נשים, הכוונה בעלות מלאה, אבל כאשר מדברים על עסקים בינוניים וגדולים, למעלה מ-20 עובדים, זה יורד ל-8%.
<נוגה דגן בוזגלו: זה מחזק את מה שאנחנו יודעות.
<נוגה דגן בוזגלו: רוב עסקי הנשים הם עסקים קטנים וזעירים.
<נוגה דגן בוזגלו: כשמדברים על החברה הערבית בישראל המצב הוא גרוע עוד יותר.
<נוגה דגן בוזגלו: מדובר רק על 11% מהעסקים שהם בבעלות נשים.
<נוגה דגן בוזגלו: למה המצב גרוע במיוחד?
<נוגה דגן בוזגלו: כי לנשים ערביות יש הרבה מאד חסמים בשוק העבודה וזה בהחלט ערוץ חשוב לקידום כלכלי שלהן.
<נוגה דגן בוזגלו: עוד דבר שאנחנו רואות, זה שכמו בתחום התעסוקה בשכר, של שכירות, גם בתחום העסקים יש בידול עיסוקים מאד מאד חזק והוא חלק מהבעיה שלנו בקידום רכש נשים.
<נוגה דגן בוזגלו: יש לנו גם פיתרונות, אבל בואו תסתכלו, אפשר לראות מסתכלים על עסקים לפי ענפים כלכליים, אז אנחנו נראה כמעט מחצית מהעסקים בבעלות נשים מתוף הענף הם בשירותי בריאות, רווחה וסעד ובחינוך.
<נוגה דגן בוזגלו: שירותים מקצועיים, מדעים וטכניים זה כרבע, מסחר סיטונאי וקמעונאי כ-20% וכשאנחנו הולכים לתחומים מרכזיים של רכש כמו בינוי, תעשייה, חציבה וכרייה, מדובר על מספרים קטנים מאד.
<נוגה דגן בוזגלו: אז אין ספק שבידול העיסוקים מחייב אותנו גם לקדם מדיניות שהיא תפורה לעסקים של נשים ולא לקדם מדיניות שאומרת 50% - - -
מירב בן ארי: שאין בה סיכוי שגם ככה הם יגיעו לשם, את אומרת.
<נוגה דגן בוזגלו: נכון, צריך להתחיל מהמקומות שיש עסקים של נשים ולא מהמקומות שפחות.
<נוגה דגן בוזגלו: אותו דבר אפשר לראות בגרף הזה, שלצערי הוא לא כל כך ברור, אבל אתם יכולים לראות נשים באדום, גברים בסגול.
<נוגה דגן בוזגלו: פה מדובר על פילוח של עצמאים.
<נוגה דגן בוזגלו: הנתונים לגבי עצמאים הם טובים יותר וגם כאן אנחנו יכולות לראות ייצוג גבוה של נשים בתחומים שנשים מתרכזות בהם גם בשוק העבודה, בריאות, רווחה, סעד- - -
מירב בן ארי: האדום זה נשים, נכון?
<נוגה דגן בוזגלו: שירותים מקצועיים, מדעים וטכניים, שזה הרבה משירותי הייעוץ ואנחנו רואים באמת נשים בתור יועצות, אבל אפשר לראות שגם בתחומים הגבריים של מסחר, של בינוי ושל כרייה, יש עסקים בבעלות נשים.
<נוגה דגן בוזגלו: יש מעט, אבל גם אותם צריכות לקדם.
<נוגה דגן בוזגלו: עוד דבר, מאחר שיש החלטת ממשלה ומשרדי הממשלה מחויבים בפילוח מגדרי של תקציב המדינה, אז אספתי פה את הנתונים שפורסמו בהצעות התקציב של המשרדים לגבי השתתפות עסקי נשים ברכש ממשלתי.
<נוגה דגן בוזגלו: אז קודם כל אני אקדים ואומר, הנתונים הם בעייתיים, הם מתבססים על הנחות שונות, כי בעיה מספר אחת שלנו זה שבטפסי הספקים, גם בממשלה, גם ברשויות המקומיות, אין בעלות לפי מגדר.
<נוגה דגן בוזגלו: זאת אומרת אין מידע נגיש ונוח שמאפשר לנתח את מאגרי הספקים של משרדי הממשלה.
<נוגה דגן בוזגלו: משרדי הממשלה – חלקם עשו עבודה טובה יותר באיסוף החומר, חלקם נאלצו להסתמך על הנחות שונות.
<נוגה דגן בוזגלו: אנחנו יכולים לראות תמונה כזאת: במשרד התשתיות הלאומיות, שבניתוח שלו הסתמך על הנחות בהעדר מידע קונקרטי, הגיעו למסקנה שכ-19% מהתקציב מגיע לעסקים בבעלות נשית.
<נוגה דגן בוזגלו: אני חושבת שהנתונים הם לא מספיק מהימנים.
<נוגה דגן בוזגלו: במשרד התקשורת מדובר על 5%.
<נוגה דגן בוזגלו: המשרד לא עשה ניתוח של הסיבות לזה, אבל דברים שעלו הם סוג הייעוץ וסוג הרכש שמשרד התקשורת עוסק בו.
<נוגה דגן בוזגלו: במשרד הבינוי והשיכון בדקו את מאגר המתכננים.
<נוגה דגן בוזגלו: 22% מהספקים הרשומים במאגר המתכננים הן נשים.
<נוגה דגן בוזגלו: אני אגיד שבתכנון יש הרבה מאד נשים וזה לדוגמא מקום שאפשר לסמן כיעד להגדיל את שיעור הנשים גם במאגרים; ולא מספיק במאגר, צריך גם שנשים יזכו בפועל במכרזים.
<נוגה דגן בוזגלו: ברשות החשמל, שיש לה מדיניות לקידום עסקים קטנים שהיא מיישמת באופן פעיל, אפשר לראות נתונים טובים יותר.
<נוגה דגן בוזגלו: 40% מהספקים הן נשים.
<נוגה דגן בוזגלו: מדובר בהרבה ספקיות שנותנות שירותים לחברה עצמה.
<נוגה דגן בוזגלו: פחות ספקיות שנותנות שירותי בינוי ותיקון.
<נוגה דגן בוזגלו: 21% מהתקציב מגיע לנשים.
<נוגה דגן בוזגלו: זה אומר שבאמת מדובר בהתקשרויות בהיקפים קטנים.
<נוגה דגן בוזגלו: היבט נוסף להסתכל עליו זה מה קורה עם נשים בתכניות לקידום יזמות של משרדי הממשלה וכאן אנחנו יכולים לראות שכדאי וצריך להגביר את השתתפות הנשים ברוב התכניות.
<נוגה דגן בוזגלו: מיעוט של נשים בולט במיוחד בתכניות שקשורות ליזמות טכנולוגית.
<נוגה דגן בוזגלו: בהקשרם הזה חשוב להגיד שאנחנו רואים כבר היום נתונים של לימודי תיכון, שמראים שתלמידות נכנסות הרבה יותר לתחומים טכנולוגיים.
<נוגה דגן בוזגלו: זה אומר שבעשור הקרוב צריך לדאוג גם שהדבר הזה יתרגם לתכניות יזמות ולפעילות בשוק העבודה.
<נוגה דגן בוזגלו: החסמים שעובדים בפני נשים בהשתתפות ברכש חלקם הם החסמים שאנחנו מכירים שמפריעים לעסקים קטנים בכלל בישראל.
<נוגה דגן בוזגלו: קודם כל היקפי התקשרות ותנאי הסף.
<נוגה דגן בוזגלו: כמו שאמרתי בהתחלה, עדיין רוב הרכש תפור למידות של תאגידים גדולים והולך לפי תפיסה של יעילות כלכלית, גודל והמחיר הכי זול.
<נוגה דגן בוזגלו: אין בישראל פרקטיקה שהיא מקובלת היום, של פיצול מכרזים, של חיוב קבלנים גדולים להעסיק עסקים קטנים, תמרוץ לעשות את זה וזה כיוון שצריך ללכת אליו.
<נוגה דגן בוזגלו: דבר נוסף זה תנאי התשלום.
<נוגה דגן בוזגלו: עבר עכשיו חוק מוסר התשלומים בשנה שעברה, שאמור לשפר את זה.
<נוגה דגן בוזגלו: הבעיה הגדולה היא כרגיל האכיפה, משום שהעסקים קטנים לא מסוגלים להיות האוכפים.
<נוגה דגן בוזגלו: אם לא משלמים להם בזמן קשה להם להתלונן, כי יש את החשש שלא יתקשרו איתי בהתקשרות הבאה, אם אני לא מפרגנת את תנאי התשלום וזה יוצר בעיות נזילות, זה יוצר סיכונים גדולים.
<נוגה דגן בוזגלו: לכן האכיפה של חוק מוסר תשלומים מלמעלה ולא על ידי העסקים, היא חיונית בהקשר הזה.
<נוגה דגן בוזגלו: יש הרבה רתיעה של העסקים עצמם.
<נוגה דגן בוזגלו: במחקר ראיינתי הרבה נשים שמפעילות עסקים קטנים ובינוניים.
<נוגה דגן בוזגלו: יש אמון או חוסר אמון מסוים גם במשרדי הממשלה ובמיוחד ברשויות המקומיות, יש תרבות של העדפת מקרובים, יש תרבות של שימוש ברכש כאתנן פוליטי.
<נוגה דגן בוזגלו: צריך להניח את זה על השולחן.
<נוגה דגן בוזגלו: השיתוף של נשים ברכש אגב, הוא עוד ערוץ שאנחנו יכולות לקדם בו דמוקרטיזציה של הרכש ברשויות המקומיות.
<נוגה דגן בוזגלו: ברשויות המקומיות גם יש נטייה לעבוד על אוטומט, להתקשר עם אותם ספקים שוב ושוב.
<נוגה דגן בוזגלו: אז עם כל הדברים האלה דרך הפרקטיקה של קידום עסקים בבעלות נשים, אנחנו יכולות לקדם גם דמוקרטיזציה וגיוון של הרכש בכלל.
<נוגה דגן בוזגלו: חסמים ייחודיים לעסקים בבעלות נשים זה הסיפור של בידול עסקי, כאמור, תחומים מרכזיים למשל של רכש של השלטון המקומי, זה בינוי, שיפוצים ובתחום הזה יש באמת מעט עסקים בבעלות נשים, אם כי יש, צריך לדעת את זה.
<נוגה דגן בוזגלו: דבר שני, נשים יש להן רשתות עסקיות מצומצמות יותר וגם רשתות פוליטיות מצומצמות יותר ובשלטון המקומי זה דבר קריטי; וכרגיל הנגישות למימון באשראי.
<נוגה דגן בוזגלו: הקרן להלוואות במימון המדינה משפרת את הפרקטיקה שלה ואת ההנגשה של נשים.
<נוגה דגן בוזגלו: עדיין לנשים הרבה יותר קשה לקבל בבנק אשראי והסכומים שניתנים על ידי אגודות אשראי עוקפות בנקים הם עדיין סכומים קטנים.
<נוגה דגן בוזגלו: פה הראיתי לכם את חברת חשמל שהולכת למהלך מוגדר של פיצול מכרזים ועבודות והעברה שלהם לעסקים קטנים.
<נוגה דגן בוזגלו: אני חושבת שזה מודל שכדאי להסתכל עליו.
<נוגה דגן בוזגלו: אני אציין שבמחקר עצמו, זה לא מוצג כאן במצגת, הצגתי גם את המודל של שטראוס, שהצליחה להגיע ל-5% מהרכש מספקיות שהן בבעלות נשים, במהלך מתוכנן, מכוון, שבנוי במידה רבה על פי ההמלצות שלנו, איך עושים את הדבר הזה.
<נוגה דגן בוזגלו: אותו דבר, דוגמא נוספת שהיא לא עם דגש מגדרי, היא עם דגש על עסקים קטנים זה ביז-בנגב, הסיפור של קידום כלכלה מקומית ועסקים קטנים בנגב, שגם אפשר ללמוד משתי הפרקטיקות האלה, שכשעושים פיילוט, כשמכוונים דמוקרטיזציה של הרכש, שמכוונים התאמת רכש לעסקים קטנים, מהר מאד רואים תוצאות.
<נוגה דגן בוזגלו: זאת אומרת שזה אפשרי.
<נוגה דגן בוזגלו: מה שמרגיז כאן, זה שאם זה אפשרי במגזר הפרטי זה בוודאי אפשרי במגזר הציבורי.
<נוגה דגן בוזגלו: במגזר הציבורי זה כסף ציבורי ולכן יש פשוט חובה של שוויון, בלי להתווכח , גם אם זה דורש מאיתנו קצת יותר מאמץ.
<נוגה דגן בוזגלו: קרן תציג את ההמלצות המרכזיות שלנו ונפתח את הדיון.
<קרן גרינבלט: עורכת דין קרן גרינבלט, אני מנכ"לית קואליציית שותפות.
<קרן גרינבלט: קואליציית שותפות היא פורום של 14 ארגוני נשים שמקדם שוויון כלכלי ותעסוקתי ואנחנו מאד מודות על הדיון הזה.
<קרן גרינבלט: מודות גם לאיכות האירופאי על התמיכה בפרויקט כולו.
<קרן גרינבלט: בעצם נוגה מיפתה את הבעיות והנתונים ולרוב הבעיות האלה יש לנו הצעות לפתרון, לפחות בשלב התחלתי.
<קרן גרינבלט: יש לנו גם הצעות שהן קצת יותר תשתיתיות וארוכות טווח.
<קרן גרינבלט: הדבר הראשון שברור שחסר זה מידע, מידע לא רק הערכתי אלא מידע מדויק.
<קרן גרינבלט: רק בשבוע שעבר היה פה דיון על הנושא של הקרן להלוואות בערבות מדינה, שכרגע יודעת על חלוקה מגדרית פחות או יותר לפי השם של הבעלות על העסק.
<קרן גרינבלט: שמות אנחנו יודעות ויודעים שהם לא תמיד אינדיקציה מדויקת, ובכל מקרה זה לא איסוף מדעי של מבנה בעלות על עסק, אז הוספת איזו שהיא שורה או איזה שהוא שדה בטפסים של מכרזים ברשויות המקומיות ובמשרדי הממשלה לפי מגדר, כדי לדעת מה מבנה הבעלות על העסק מבחינה מגדרית, זה אחד התנאים הראשונים כדי שבכלל נדע מה המצב לאשורו.
<קרן גרינבלט: דבר שני זה הנושא של עידוד אקטיבי של השתתפות של עסקי נשים בהתקשרויות שנגישות כבר היום.
<קרן גרינבלט: התקשרויות כאלה שהן רלבנטיות לעסקי נשים, הן בעיקר התקשרויות בפטור ממכרז כשהם בהיקפים קטנים יותר והתקשרויות עם יועצים במאגרי יועצים ויועצות.
<קרן גרינבלט: אנחנו לא חיות באיזה עולם פנטזיה שבו אנחנו מדמיינות שאפשר להציב איזה שהוא רף של 50% עסקי נשים עכשיו ברכש מקומי, כי ברור שבבינוי ותשתיות וכל הדברים הללו אין מספיק עסקי נשים כדי להגיע אפילו קרוב ל-50%, ועם זאת עדיין יש תחומים שבהם לנשים יש עסקים וכדי לעודד אותן להשתתף וכדי לפתוח את השוק של רכש ציבורי עבורן, צריך לעשות פעולות אקטיביות ולהכיל מדיניות אקטיבית.
<קרן גרינבלט: הדבר השלישי זה הנושא של חוק חובת מכרזים, שבו ברמה הממשלתית הלאומית יש לנו חובה לבחון בכל מכרז את ההתקשרות להתקשר עם עסק קטן או בינוני ואם כן, אז לבצע התאמות בתוך מבנה המכרז על מנת שזה יהיה אפשרי לעסקים כאלה לזכות במכרז.
<קרן גרינבלט: אנחנו היינו רוצות לראות את החלת אותה הוראה גם ברמה המקומית, איפה שיותר סביר שעסקים קטנים יכולים להשתתף בכל עולם הרכש, בעוד שברור שברמה הלאומית זה הרבה יותר קשה, כי הפרויקטים הם גדולים, הם בהיקפים הרבה יותר גדולים.
<קרן גרינבלט: זה מבחינת הכלים המידיים שבעינינו אפשר להחיל בצורה מהירה ויעילה.
<קרן גרינבלט: מבחינה תשתיתית בשלבים הבאים באמת יש צורך באיסוף מידע ומיפוי תחומי הרכש השונים שבהם נשים הן רלבנטיות כדי שנדע איפה לעשות את האוט-ריץ', כדי שנדע להזמין אותן להשתתף במכרזים ובמאגרי ספקים.
<קרן גרינבלט: קביעת יעדים רב שנתיים זה כלי שראינו אותו עובד בצורה מאד טובה בארצות הברית וגם במקומות אחרים.
<קרן גרינבלט: הקצאת תקציב ייעודי לרכש לעסקים בבעלות נשים הוא גם משהו שעוזר, כי ברגע שנשים רואות שתקציב מסוים נועד לעסקים בבעלות נשים, זה כבר מוריד הרבה מאד מהחסמים הפסיכולוגיים, החסמים של האמון שראינו שקיימים.
<קרן גרינבלט: והנושא של קביעת אחוזים באמת צריך להיות מותאם לכמות העסקים ולסוגים שלהם שאנחנו מכירות, אבל עדיין ראינו שזה כלי שאחרי כמה שנים מצליח להגיע לייעוד שלו.
<קרן גרינבלט: ראינו את זה גם בשטראוס וגם ראינו את זה ברמה הפדראלית והמקומית במדינות אחרות.
<קרן גרינבלט: הדבר השלישי זה הנושא של התאמת הרכש לעסקים קטנים ולעסקי נשים בפרט, שזה אומר מידע ברור ולא מבוזר.
<קרן גרינבלט: הרכש המקומי, אנחנו ראינו שהוא מאד מאד מבוזר.
<קרן גרינבלט: אין איזה גורם אחד שמכיר את כל סוגי המכרזים והרכש שמתרחשים ברשות מקומית, אלא כל אגף עושה ומנהל רכש משלו ואין מקום אחד שאפשר למצוא כל ההזדמנויות בו.
<קרן גרינבלט: פרסום מידע נגיד – כלומר גם בשפות שונות, לא רק בעברית, גם בערבית וכמובן הנושא של עלות לגשת למידע על מכרז מסוים.
<קרן גרינבלט: הרבה פעמים כדי לקבל את המידע על מכרז צריך לשלם איזה שהוא סכום כסף שלא מוחזר אחר כך וזה משהו שמהווה חסם מאד משמעותי.
<קרן גרינבלט: דבר נוסף זה שינוי תרבות הרכש ברשויות המקומיות.
<קרן גרינבלט: זאת אומרת אנשים שבונים את המכרזים האלה צריכים להתחיל להבין איך בונים מכרז שמתאים לעסקים קטנים ושמתאים לעסקים בבעלות נשים.
<קרן גרינבלט: זו צורה אחרת לגמרי של הסתכלות על תנאי מכרז וכתוצאה מזה גם צריך כמובן לפקח על תנאי הסף שנקבעים עבור מכרז כזה.
<קרן גרינבלט: למשל אם אנחנו קובעים שעסק שניגש למכרז צריך להביא ערבות בגובה מסוים או שצריך פעילות כלכלית בהיקף מסוים, האם ההיקפים האלה והערבויות האלה הם באמת רלבנטיים לצורך ביצוע טוב ונכון של העבודה שעל הפרק.
<קרן גרינבלט: אז על הדברים האלה צריך להיות איזה שהוא פיקוח.
<קרן גרינבלט: קביעת כללים אחידים וקריטריונים להעדפה מתקנת לעסקים קטנים, כמו שקבועה ההוראה הזאת בחוק חובת מכרזים, כך גם ברשויות המקומיות אפשר להטמיע כללים אחידים יותר על מנת שיהיה יותר צפי ויותר הבנה של איך לקחת חלק במשחק של הרכש הציבורי.
<קרן גרינבלט: ביטול או שינוי שיטת הניקוד לתנאי סף שהם פחות הכרחיים, על מנת שלעסקים קטנים ולעסקים בבעלות נשים יהיה יותר סיכוי להצליח ולזכות במכרזים כאלה.
<קרן גרינבלט: הדבר האחרון זה באמת הנושא של האוט-ריץ'.
<קרן גרינבלט: עסקים בבעלות נשים זקוקים שיזמינו אותם.
<קרן גרינבלט: זה משהו שאנחנו רואות אותו גם בכלל במגזר העסקי בתעסוקה, בקידום נשים.
<קרן גרינבלט: נשים פחות ניגשות למכרזים כי הן פחות מאמינות שיש להן סיכוי לזכות גם במינוי לתפקידים מסוימים וכך גם בנושא של מכרזים לעסקים בבעלות נשים.
<קרן גרינבלט: האוט-ריץ' וליווי הם מהלכים - - -
מירב בן ארי: אני חייבת להגיד לך שהמונח המקצועי הוא ריצ'ינג האוט, רק שתדעי.
<קרן גרינבלט: אז אני חצי אמריקאית, האמריקאים משתמשים במונח האוט-ריץ'.
<קריאה: נגיד בעברית יישוג.
<קרן גרינבלט: ריצ'ינג האוט זאת הפעולה והאוט-ריץ' זה שם הפעולה.
מירב בן ארי: כבר שנים, כן, לא משנה.
מירב בן ארי: זה במעקב.
<קרן גרינבלט: בעברית יישוג, אז נשתמש במילה העברית יישוג.
מירב בן ארי: יישוג – להשיג.
<קרן גרינבלט: אנחנו עושים פעולה אקטיבית על מנת להושיט את היד בעצם.
מירב בן ארי: אוקיי, משפט אחרון בבקשה.
<קרן גרינבלט: משפט אחרון.
<קרן גרינבלט: זה באמת דבר חשוב לחשוב על איך אנחנו מכניסים את מרכזי המעוף למשל בתור איזה שהוא גורם שיכול ללוות ולייעץ בנושא של הגשה למכרזים ולא רק בייעוץ הראשוני של הקמת עסק וניהולו, אלא גם איך אפשר להצמיח עסקים, איך אפשר לדאוג לשרידותם.
<קרן גרינבלט: אני רוצה באמת לסיים ולהגיד שכמו שנוגה אמרה בהתחלה, הנושא של השתתפות נשים ברכש ציבורי וחיזוק סקטור העסקים שבבעלות נשים בכלל, הוא נושא שהוא קריטי מבחינתנו לא רק כי זה שוויוני ולא רק כי זה חשוב לצמיחה הכלכלית, אלא גם כי נשים עצמאיות כלכלית הן נשים שהן פחות סובלות מאלימות, הן נשים שהמשפחות שלהן ברווחה גבוהה יותר וכל החברה זוכה מזה בהקשר הזה ולכן הדברים האלה, למרות שזה נושא שהוא קצת יבש וקצת - - -
מירב בן ארי: לא, זה מסר של חינוך ורווחה לחלוטין.
מירב בן ארי: גם איך הילדים מסתגלים.
מירב בן ארי: זה הרבה מעבר.
<קרן גרינבלט: בהחלט.
<קרן גרינבלט: אז אנחנו מודות על הדיון הזה ואנחנו נשמח לשמוע כמובן גם את הגורמים הממשלתיים ואת הרשויות המקומיות.
מירב בן ארי: תודה לך ותודה לכן על המצגת החשובה הזו, מעניינת גם ובכלל, זה התפקיד מבחינתי של הארגונים החברתיים.
מירב בן ארי: להעלות נושאים על סדר היום ולהציף את הנתונים.
מירב בן ארי: מרב, את רוצה עכשיו?
מרב מיכאלי: כן, עכשיו אני אשמח מאד.
מרב מיכאלי: תודה רבה חברתי.
מירב בן ארי: בבקשה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.
מרב מיכאלי: אז ככה, אני רוצה להתחיל בדיוק איפה שעצרת, להגיד שזה התפקיד מבחינתך של הארגונים החברתיים ואני רוצה להגיד שאני מאד מאד מודה למרכז אדווה שעושה באמת עבודה מדהימה ובכלל לשותפות שבאמת עושות עבודה מדהימה וחשובה בצורה בלתי רגילה, אבל צר לי שהן אלה שצריכות לעשות את זה, חברתי יושבת הראש.
מרב מיכאלי: צר לי מאד שהן אלה שצריכות לעשות את הדבר הזה.
מרב מיכאלי: אנחנו מציינות בימים אלה 100 שנה לאחד הקמפיינים המרכזיים של הפמיניזם בכל הזמנים, של הסופרג'יסטיות, התקופה שבה נאבקנו וקיבלנו בסופו של דבר זכות בחירה ואת הזכות בכלל לדבר בנושאים האלה ולחוקק בנושאים האלה ולהיות פה נציגות וכו'.
מרב מיכאלי: אבל עברו 100 שנה מאז.
מרב מיכאלי: בואי, אנחנו יודעים שיש אי שוויון.
מרב מיכאלי: כולם יודעות ויודעים את זה.
מרב מיכאלי: סוד זה לא.
מרב מיכאלי: הממשלה כבר קיבלה – כמו שציינו לא פעם – החלטות בנושא.
מרב מיכאלי: הממשלה החליטה וגם דיברה על ניתוח התקציב באופן מגדרי בשביל באמת לראות למי הולך הכסף תכלס.
מרב מיכאלי: גם יש לנו חקיקה שמחייבת שוויון בשכר.
מרב מיכאלי: יש לנו חקיקה שמחייבת להתחשב בחלוקת המשאבים לעסקים של נשים.
מרב מיכאלי: המון חקיקות יש לנו.
מרב מיכאלי: הממשלה לא עושה את העבודה שלה לוודא שהדברים האלה קורים וזה לא יכול להיות שזה ימשיך להיות עבודה של ארגונים חברתיים ושלנו להתריע ולצעוק ולהביא את הפתרונות, כי אנחנו מביאות את הפתרונות, אבל הם לא מיושמים, עם כל הכבוד.