GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אבל לא רק התייחסות לסוגייה הזו של איך אפשר להרחיב או לבנות איזשהו מבנה שהוא גם בא לענות על האחריות המוסרית של - - - ואיך אפשר שהאיגוד אכן יצטרף.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתם הייתם גם בהתחלה חלק מהשיח של להחתים וגם אם יש לך מה לעדכן בעניין האמנה, בבקשה גברתי.
<אורית סוליציאנו: אני רוצה קודם כל לברך אותך וגם את מיכל רוזין ואני אפילו כתבתי לפני שאת אמרת שבאמת האמנה הזאת הייתה פריצת דרך חשיבתית לפני Me too ועל זה באמת אתן ראויות לברכה ומיכל שילדה את הפרוייקט הזה.
<אורית סוליציאנו: אין ספק שאני רואה כאן את כל הנשים מכל האיגודים זה מרשים לראות שחלק מהשינוי החברתי קורה בגלל המודעות הנשית.
<אורית סוליציאנו: אבל אני מתייחסת גם לדבריך, צריכים נשים עם תודעה.
<אורית סוליציאנו: זה לא אומר שאם את אישה בהכרח יש לך תודעה לשינוי הנושא ואני שמחה מצד אחד שבאת אבל מצד שני - - -
<אסף אמיר: אני חושב ש- - - אני מכיר אותה באופן אישי - - -
עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד ואפשר לבקש לענות על זה אבל לא להתפרץ.
עאידה תומא סלימאן: רק חברי כנסת מתפרצים.
<אסף אמיר: איך זה קרה, תסבירי לי?
עאידה תומא סלימאן: יש לנו זכות, אנחנו נציגי ציבור, אנחנו בבית, במשכן שאנחנו עובדים בו אז עושים לנו הנחות.
<אורית סוליציאנו: אני אמשיך.
<אורית סוליציאנו: אני כן חושבת שזה משמעותי ואני רואה את זה בהרבה מאוד דיונים שמירב הקהל הוא נשי ושוב, היה כן צריך לבוא ולבוא ולהערך לדיון הזה כי הוא דיון מאוד מאוד משמעותי שמשפיע על המון המון, מאות, אלפי עובדות וגם עובדים.
<אורית סוליציאנו: גם גברים מוטרדים מינית וגם נשים ואני כן חושבת שאיגוד המפיקים, עכשיו, בעיקר אחרי פרשת הארווי ויינשטיין, it goes without saying, אין בכלל מה לומר, זו מחוייבות מוסרית אדירה.
<אורית סוליציאנו: הסתכלתי על התאריך שבו היה הכנס להשקת האמנה שהיה ב-9 בספטמבר 2016, עבר דיי הרבה זמן, שנה וחצי, וחייבים להתקדם.
<אורית סוליציאנו: אנחנו כמובן נשמח באיגוד מרכזי הסיוע לתת את כל התמיכה המשפטית ולעזור במה שניתן שגם אתם תהיו חלק מהאמנה.
<אורית סוליציאנו: אני רוצה רק לשאול כמה שאלות ככה פרקטיות גם מ- - - אולי אני אגיד עוד הערה, גם תובנה ארגונית, אין ספק שמצד אחד החוק למניעת הטרדה מינית יצר מהפכה אדירה אבל במהפכה הזאת יש הרבה ואקומים ואמנות מותאמות לצרכים ייעודיים של ארגון הן כלי מעולה לפתרון הבעיות.
<אורית סוליציאנו: מה שאותי מעניין איך זה קורה בשטח, כמה שאלות פרקטיות.
<אורית סוליציאנו: כששחקנית מועסקת על ידי גורם, בימאי, מאפרת, איך הם יודעים על האמנה מעבר לכינוסים שעשיתם.
<אורית סוליציאנו: כי בסופו של דבר זה נמדד בחיים הקטנים.
<אורית סוליציאנו: שוכרים מישהי לעבודה למשך חודשיים, איך המישהי או מישהו יודעים מה קורה ואיך הם מקבלים את הגיבוי שהם יכולים להתלונן.
<אורית סוליציאנו: כי אנחנו יודעים שיש תהליך של הטמעה שלוקח זמן ואז אנחנו מצפים מהניסיון הרב שלנו באיגוד, שתהיה עלייה בתלונות ומתישהו תהיה ירידה.
<אורית סוליציאנו: אבל אני מבינה שעוד לא הגעתם לעלייה כי כנראה אין עדיין - - - זה מאוד מעניין אותי מה נעשה יותר ברזולוציה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו תיכף נפנה לאחראיות של האיגודים ונשמע מה נעשה.
עאידה תומא סלימאן: אבל באמת זאת שאלה מאוד מרכזית איך יכול להיות ששנה וחצי עוד לא היו תלונות.
עאידה תומא סלימאן: יסמין, את החברה בוועד מנהל, פורום היוצרים הדוקומנטרים.
<יסמין קיני: שינינו את שמינו כדי לכלול גם גברים וגם נשים ומהיום הפורום הדוקומנטרי בישראל.
<יסמין קיני: אני גם בוועד המנהל - - -
עאידה תומא סלימאן: את יודעת שהפוליטיקלי קורקט בוועדה הזו להגיד לכלול את כל המגדרים.
עאידה תומא סלימאן: לא רק גברים ונשים.
עאידה תומא סלימאן: יש כאלה שמגדירים את עצמם משהו אחר.
<יסמין קיני: צודקת, יש את אלה באמצע.
<יסמין קיני: גם בפורום הקולנועניות זה כובע נוסף שלי.
<יסמין קיני: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.
<יסמין קיני: קודם כל לענות לאורית - חלק ממה שנעשה בשטח זה נגיד אני עכשיו מביימת איזשהו פרוייקט שנערך בכמה חדרי עריכה, יש משהו מאוד מאוד משמח בלהכנס ולראות בבית הפוסט את האמנה הזאת תלויה ישר בכניסה.
<יסמין קיני: אז גם אם נכנס מישהו שיש לו, אולי הוא לא יודע אם זו הטרדה או לא הטרדה או ככה או אחרת, בוא נגיד, יש איזה אלרט.
<יסמין קיני: שבעיניי זה נכון וזה טוב ויש המון שיחות שקורות על סטים.
<יסמין קיני: זה מעורר את כל - - -
מיכל רוזין: גם צריך לזכור שגם הנשים או הגברים שעלולים להיות מוטרדים גם הם רואים את זה וזה מקנה להם גם את המקום של, הנה, יש פה הכרה לנושא.
<יסמין קיני: עכשיו זה לא נמצא בכל בתי הפוסט, בגלל שאני עובדת בכמה במקביל אז אני אומרת, יש כאלה שזה ישנם יש כאלה שלא.
<יסמין קיני: בתי פוסט זה בתי עריכה, זה הסוף של התהליך של היצירה של הסרט.
<יסמין קיני: עשרות חדרים.
<יסמין קיני: זה פשוט מקומות שבהם קל יותר להנכיח את הדבר הזה בגלל שאנשים באים למקום מסויים, עובדים בו ואז הולכים ובאים כל יום.
<יסמין קיני: על סטים זה יותר מורכב כי הרבה מזה זה לא אולפנים בהכרח כמו נגיד אולפני הרצליה או אולפני חדשות שאתן אולי מכירות אלא בלוקיישנים.
<יסמין קיני: עשינו לפני כמה חודשים באיגוד הבמאים, יצאו צוותים גם מפורום הקולנועניות, גם מהבמאים - - -
<קריאה: אקט עושים את זה עם כל הפקה שהם הולכים ותולים - - -
<יסמין קיני: כל הפקה שיוצאת הולכים ותולים בחדר איפור.
<יסמין קיני: עצם ההגעה שלהם לסט זה כבר מסמל משהו.
<יסמין קיני: אני לא סוציולוגית אז אני לא יודעת לנתח למה עוד לא הגיעו ההטרדות.
מיכל רוזין: התלונות.
מיכל רוזין: ההטרדות הגיעו.
עאידה תומא סלימאן: הטרדות קיימות.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי האם חשבתן, אני בטוחה שאפילו אם זה פרילנסריות אבל חותמים איזשהו חוזה לא?
עאידה תומא סלימאן: האם אתם הוספתם משהו - - - סיימת יסמין?
<יסמין קיני: לא, יש לי עוד כמה נקודות אם אפשר.
עאידה תומא סלימאן: אז אחר כך אני אקבל תשובה על השאלה שלי.
<יסמין קיני: אני יכולה לומר שבחוזים שאני חתמתי בשנה האחרונה לא היה סעיף שקשור לזה אבל אני אשמח לשמוע כי אין לי מושג.
<יסמין קיני: אני רוצה רגע להתייחס לשלוש נקודות.
<יסמין קיני: אחת זה להבין את החשיבות והמשמעות של שיפור המצב של היחס לנשים במרחב העבודה דווקא בתקשורת במובן הרחב של המילה.
<יסמין קיני: זאת אומרת גם קולנוע, גם טלוויזיה, גם חדשות.
<יסמין קיני: צריך להבין שההתייחסות לנשים בתעשייה הזאת משפיעה באופן ישיר על הדימויים של נשים שאתם רואים על המסך, ולכן המעגל הוא הולך ומתרחב.
<יסמין קיני: העובדה שהיום יש חיבור בין האמנה שלנו לבין הגל של Me too שמגיע מארצות הברית זה חיבור מושלם מהבחינה הזאת.
<יסמין קיני: זאת אומרת, יש חשיבות בלפתור את המצב הזה בתעשייה הקטנה שלנו כי זה מקור לשיפור בעוד מקומות.
<יסמין קיני: מכאן זה יגיע לעוד מקומות.
<יסמין קיני: ככל שייצאו נשים יותר מפורסמות, ובגלל זה שח"ם כל כך חשובים ובגלל זה זה התחיל משם, ברגע שנשים שנתפסות כנשים עם כוח ידברו ויגידו זה קרה גם לי זה יגיע לאחרונת עוזרות ההפקה או - - -
עאידה תומא סלימאן: לא בהכרח, זה יתן דחיפה לנושא אבל מה שאישה חזקה, מפורסמת, עשירה יכולה להרשות לעצמה לא בהכרח אישה מוחלשת יכולה.
עאידה תומא סלימאן: זה לוקח המון זמן.
<יסמין קיני: זה לוקח זמן.
<יסמין קיני: ולכן החשיבות של החתימה של איגוד המפיקות והמפיקים על האמנה הזאת.
<יסמין קיני: אני חייבת לומר, אסף, שיש משהו נורא נורא מקומם בעמדה שלך.
<יסמין קיני: לשבת פה אחרי שנתיים פלוס שבאמת כל מי שהייתה מעורבת בדבר הזה מנסה מכל הזוויות האפשריות בטוב, בפחות טוב, בככה ובככה שאיגוד המפיקים יבוא אל השולחן ויחתום על הדבר הזה לבוא ולהגיד אנחנו רק רוצים יש בזה איזשהי - - - או לדבר אפילו, לא היו פגישות.
<יסמין קיני: יש בזה איזשהי התממות מסויימת שקצת - - -
עאידה תומא סלימאן: לא היו פגישות עד עכשיו?
<ליאת קליין: היו בהתחלת הדרך.
<יסמין קיני: נקבעו פגישות ובוטלו אחת אחרי השנייה.
<יסמין קיני: לא הייתה שום התייחסות, אני אומרת את זה גם מתוך ההנהלה של הפורום הדוקומנטרי, ואסנת טרבלסי שהיא יו"ר הפורום שהיא זאת שהייתה בקשר עם יפעת באיגוד שלכם וגם חגית - - -
<ליאת קליין: לכן זה לא משהו מהותי שהם לא מסכימים עליו - - -
<אסף אמיר: אם אני בא הנה זה אומר שאני רוצה לקדם את זה - - -
מיכל רוזין: אנחנו מעריכות, אנחנו מנסות להבין איפה הבעיה אז תן לנו רגע לנסות להבין איפה הבעיה.
<יסמין קיני: אני ממש, אני אומרת הנוכחות שלכן, חברות הכנסת, מאוד מאוד חשובה פה.
<יסמין קיני: כי אם אתן תוכלו להביא אותם אל השולחן ושהם יגידו מה מפריע להם.
<יסמין קיני: אנחנו פתוחות לשמוע, לראות מה צריך לשנות, איך לנסח את זה.
<יסמין קיני: יש חשיבות עצומה לזה שהם - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא במקרה שאני שאלתי בצורה הכי ברורה האם פעם איגוד המפיקים הגיש את הטענות שלו והבקשות שלו לשינוי.
<ליאת קליין: שום הערות לא הועברו למרות כל הניסיונות - - -
מיכל רוזין: גם לא בפגישות הגישור עם משרד התרבות?
<קריאה: יש לציין שאסף לא היה בלופ הזה.
<ליאת קליין: הערות כתובות לא הועברו אף פעם.
<אסף אמיר: לא היו שום הערות, אתי?
<אתי כהן: לא כתובות אלא בפגישות עצמן שנערכו אז עלה הנושא.
<אתי כהן: הטענה העיקרית בעיקר הייתה הנושא הזה של להפוך את המפיק למעביד.
<אתי כהן: אנחנו לא לקחנו - - -
מיכל רוזין: אסור להגיד כבר מעביד, לפי החוק זה מעסיק, נחמן שי שינה את החוק.
<אסף אמיר: אוקיי, אז מעסיק אנחנו לא - - - אני חושב שצריך לעשות כל ניסיון להגיע למקום.
<אסף אמיר: ואני חושב שאם אתם מכירים את הטענות - - -
עאידה תומא סלימאן: שנייה- - -
<אסף אמיר: - - - אני שם את עצמי במקום שאני חושב - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת עכשיו תפסיקו את השיח הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני ממש לא רוצה להכנס עכשיו לכל מיני האשמות או סיטואציה של - - - אני מבינה שהתקיימו ישיבות עם משרד התרבות נכון?
<קריאה: כן כן.
עאידה תומא סלימאן: נכחו בהן רק איגוד המפיקים?
<אתי כהן: בפגישה אחת נכחו שלושת האיגודים - - - בישיבה אחת הראשונה נכחו איגוד הבמאים והבמאיות, איגוד שח"ם ואיגוד המפיקים.
עאידה תומא סלימאן: אז התקיימה לפחות ישיבה אחת בנוכחות כל הגורמים ושם עלו הטענות של המפיקים.
<אתי כהן: כן.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך אתם, כמשרד, אני מבינה, המשכתם את הקשר איתם בלי הנוכחות של האחרים?
<אתי כהן: כל אחד בנפרד.
עאידה תומא סלימאן: כל אחד בנפרד.
עאידה תומא סלימאן: התבררה התמונה לפחות בקטע הזה, איפה התנהלו הישיבות.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו, מה מתכוון משרד התרבות לעשות אם אתם שמתם את עצמכם כמגשר, מה אתם מתכוונים לעשות כי אל תשכחו גם שאתם הרגולטור.
עאידה תומא סלימאן: כלומר יש לכם אמירה מאוד ברורה, כמו שלמשרד הבריאות ולמשרד השיכון לאחר הדיונים שעשיתי הייתה להם אמירה, האם אתם מתכוונים עכשיו ולאחר ההצהרה שאכן הם רוצים ורק יש להם איזשהן בעיות לקיים עוד ישיבה או לפחות אני לא יודעת, איך ממשיכים הלאה?
עאידה תומא סלימאן: מה אתם רוצים לעשות?
עאידה תומא סלימאן: וזה למשרד התרבות.
<אתי כהן: אני בהחלט יכולה להתחייב לנסות לכנס אותם שוב ביחד ולנסות לשמוע ולראות איך ניתן כן לגשר - - - בין הצדדים ולשמוע את ההצעות של איגוד המפיקים מה כן הם רוצים לשנות.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה גם כן שאיגוד מרכזי הסיוע אולי יצטרף.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שעם הזמן, אתם עזרתם לנו גם עם החברות המשכנות כדי לפתח את הקוד שם ואת ההוראות - - -
<ליאת קליין: אבל עאידה זה נפתר כבר.
<ליאת קליין: המילה עובד מעביד לא באמנה.
<אורית סוליציאנו: יש עוד הערה - - -
<ליאת קליין: לא, יש כאן משהו לא נכון פשוט שנאמר.
<ליאת קליין: אני חייבת לעצור, זה פשוט כבר מזמן לא השאלה.
<ליאת קליין: מה שהם אומרים זה היה באמת משהו שתקע לפני הרבה גלגולים.
<ליאת קליין: אנחנו פשוט מדברים פה על עובדות לא נכונות.
<ליאת קליין: המילה עובד ומעביד בכלל לא נמצאת באמנה.
<ליאת קליין: האמנה בכלל, בדיוק בשביל לפתח מודל אחר כמו שאת אומרת החברות המשכנות, נוצר מודל אחר שמדבר על הסמכות היחידה של מפיקים פה בהקשר הזה היא ליידע בחוזים שמתקשרים על קיומה של ממונה כללית, לתת זכויות.
<ליאת קליין: לא מתייחסים אליהם בשום צורה כיחסי עובד מעביד, ולכן גם רק בגלל זה נבחרה ממונה חיצונית מכל התעשייה כדי שזה לא יהיה מעביד מטעם שבאיזשהו אופן מציג אותו כעובד מעביד.
<ליאת קליין: אז זאת כבר מזמן לא השאלה.
<ליאת קליין: האמנה עונה על - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל בסדר, בסדר - - -
<ליאת קליין: לא, פשוט יש כאן חוסר עדכון.
<ליאת קליין: זה לא זה עכשיו כאן, זה עומד לא על יחסי עובד ומעביד - - -
עאידה תומא סלימאן: אז על מה עומד?
עאידה תומא סלימאן: חוסר תקשורת, זה הכל.
עאידה תומא סלימאן: וכמו שאסף אומר אפשר להפסיק להתעסק בלמה לא הצלחנו - - - אם אתה שלא היית בלופ בפעם הקודמת לוקח אחריות לייצר פגישה ולנסות - - -
<אסף אמיר: אני אומר שאני רוצה לנסות להגיע לשם.
עאידה תומא סלימאן: מאוד קשה לי עם מה שאני שומעת כי מצד אחד נאמר שהייתה ישיבה אחת שבה עלו הטענות.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו באים ומשרד התרבות שהיה חלק מזה סיפרה מה שסיפרה, אתן אומרות, מהצד שלכן, שלא קיימתן פגישות עם איגוד המפיקים - -
<ליאת קליין: אבל היו שיחות והועברו - - -
עאידה תומא סלימאן: - - אבל מצד שני אתן יודעות שזאת לא הבעיה ויש לכן את מה שאתן אמרתן על הניתוח שלכן מה הבעיה העומדת.
עאידה תומא סלימאן: אז אני פשוט מאוד מה שהצעתי פה, והיה כדאי לברך עליו, שאתם כן תשבו ביחד, שחוסר התקשורת שהיה קיים עד עכשיו לא ימשיך להתקיים.
עאידה תומא סלימאן: אתם תקיימו ישיבה עם גורמים שיכולים לגשר על העמדות השונות כדי להגיע לאיזשהו פתרון.
עאידה תומא סלימאן: ואני אבקש ככה, שמשרד התרבות יקח אחריות כי כן הם צריכים לקחת אחריות ולכנס פגישה כזו.
עאידה תומא סלימאן: מה לא? מה לא?
<אסף אמיר: אני רוצה להגיד משהו אם אפשר.
<אסף אמיר: אני חושב שמשרד התרבות עשה מה שהוא עשה, זה יוזמה מבורכת.
<אסף אמיר: יש פה עוד משרדים, דרך אגב, משרד התרבות, אנחנו עכשיו באים למשרד התקשורת, רוב האנשים פה עובדים במשרד התקשורת.
<אסף אמיר: זה מעורבב.
<אסף אמיר: אני חושב שהיוזמה הזאת מבורכת, אני מציע או מבקש בוא ננסה לעשות את זה בעצמנו.
<אסף אמיר: אנחנו מספיק עשינו המון דברים ואם לא נצליח - - - כי פעם שעברה, אני לא צריך להגיד אבל פעם שעברה אם אפשר להגיד למה זה קרה, התקשורת אשמה.
<אסף אמיר: אני לא אפרט.
<אסף אמיר: התקשורת אשמה, לא אף אחד מה - - -
מיכל רוזין: תמיד התקשורת אשמה, ברור.
<אסף אמיר: לא זה עיתון הארץ, התפוצץ, האשימו, היו דברים מיותרים שלא - - - לא משנה, אני אומר, בוא ננסה בלי מתווכים.
<אתי כהן: אבל אני מבינה שהתקדמתם - - -
<אסף אמיר: אז אני שמח.
<אסף אמיר: אני אמרתי מראש ואני מתנצל ואנחנו גם חייבים - - - אני כן רוצה להגיד משהו שהוא לא קשור - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתה חושב שלא משרד התרבות ואתם תעשו את זה בעצמכם.
עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו אני לא ראיתי שעשיתם את זה בעצמכם.
עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר אני אסכם את הדיון ואני אמליץ ואני חושבת שאני הולכת להמליץ בצורה הכי ברורה שמשרד התרבות - - - אוקיי, אני מוכנה לקיים, אתם יודעים מה, אני מוכנה לקיים פגישת עבודה פה, לא ישיבת ועדה אלא פגישת עבודה שאני אנהל אותה כדי לפתור פעם אחת ולתמיד אבל אז איגוד המפיקים חייב להגיע לישיבה הזו עם ממש הצעה קונקרטית מה אתם חושבים שכדאי - - - פגישת עבודה פה, אני אעשה אותה.
<אסף אמיר: אז אני מציע שנעשה פגישות מקדימות וננסה להגיע למשהו נבוא.
<ליאת קליין: נעשה פגישה מקדימה ונגיע - - -
<אסף אמיר: תני לנו לעשות כמה פגישות מקדימות ולהגיע הנה - - - אנחנו בעד.
עאידה תומא סלימאן: תשמע, היה לכם שנה וחצי.
עאידה תומא סלימאן: אני אזמן את הפגישה הזו, תודה רבה.
<אסף אמיר: אני רק רוצה להגיד שאני יושב פה עכשיו עם ליאור אני מרגיש מוחלש סוף סוף.
עאידה תומא סלימאן: מצויין, טוב לדעת, ככה תתחבר לצד הנשי שלך.
<טל ארדיטי: אני רק רוצה להגיד שבזמנו כשאנחנו ביקשנו את ההערות של איגוד המפיקים על האמנה, גם המלאה וגם הפוסט אסף לא היה בלופ הזה אז טוב שאתה פה עכשיו וטוב שאתה יכול לעזור לנו לגרום לדברים האלה לקרות.
<טל ארדיטי: אנחנו במשך הרבה זמן ביקשנו הערות, רצינו לדבר, רצינו להבין מה לא טוב, איך כדאי לנסח מחדש, איך אפשר לעשות מחדש שינויים כדי שגם אתם תהיו חתומים על האמנה הזאת ולא קיבלנו הערה או מוכנות לפגישה אפילו פעם אחת.
<טל ארדיטי: אז זה לא בסדר וכמו שאתה אומר עכשיו לא נסתכל על מה שהיה, נסתכל על מה שהולך לקרות ואין בעיה ואנחנו נקיים פגישה.
<טל ארדיטי: אני גם לא חושבת שחייבים לעשות את הפגישה הזאת במסגרת הזאת, למרות שבנדיבותך הצעת.
<טל ארדיטי: אני חושבת שאם אסף - - -
<קריאה: חייבים אחרת זה יתמסמס.
<אסף אמיר: לא, אפשר להגיע - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, סליחה, סליחה, מה שאני אסכם אני אסכם.
עאידה תומא סלימאן: בואי לא תנהלו את המשא ומתן עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי שאלה מאוד פשוט בעניין הסכמי העבודה.
עאידה תומא סלימאן: בוא נשחרר אותם ונתכנס לדיון שלנו.
<טל ארדיטי: לגבי הסכמי עבודה - חלק מהמפיקים שקיימים היום בשוק כבר מחילים איזשהו נספח שנוגע להטרדות מיניות ותוך כל הסכם עבודה שהם מבקשים מהעובדים שעובדים איתם לחתום עליו.
<טל ארדיטי: זה לא כולם.
<טל ארדיטי: אנחנו פנינו, אנחנו הוצאנו פנייה מאיגוד הבמאיות והבמאים למשהו כמו מאה ומשהו מפיקים ומשרדי הפקה שונים שיחילו איזשהו נספח.
<טל ארדיטי: אנחנו דרך אגב פנינו אליהם בבקשה, אמרנו להם יש לנו נספח בשבילכם לדוגמה שאתם יכולים פשוט לקחת אותו ולהשתמש בו ואם זה לא מתאים לכם אתם יכולים גם לייצר איזשהו נספח משלכם, להתייעץ בנו, להתייעץ באנשים המקצועיים שעובדים איתנו.
<טל ארדיטי: מעט מאוד מפיקים הרימו את הכפפה - - -
<אתי כהן: טל סליחה, אני חושבת שכדאי לציין שלא כל המפיקים חברים באיגוד המפיקים.
<טל ארדיטי: לא, לא, אנחנו גם לא שלחנו את הבקשה רק למפיקים שחברים באיגוד המפיקים.
<טל ארדיטי: אני גם לא חושבת שמי שאחראי ל - - - אני חושבת שכל המפיקים צריכים לקחת חלק בדבר הזה ולא רק מפיקים שחברים באיגוד המפיקים.
<טל ארדיטי: בקיצור אנחנו על זה, אנחנו מנסים לעשות כמה שיותר, אני מנסה לעשות כמה שיותר Follow up במיילים ובטלפונים ובמה שאני רק יכולה לעשות כדי לגרום למפיקים לאמץ את הדבר הזה ולהוסיף נספח כזה.
<טל ארדיטי: והאמנה, ברגע שבאמת יהיה לנו איזשהו קשר בזכותכם אולי עם האיגוד כאיגוד אנחנו נשמח להתקדם שם.
<יסמין קיני: אם אני יכולה להציע משהו - - -
עאידה תומא סלימאן: אני עוד לא שמעתי מאקט, איגוד עובדים בקולנוע ובטלוויזיה, לילך זילברברג, בבקשה גברתי.
<לילך זילברברג: בגדול טל דיי סיכמה את העניינים של הפעילות מאחורה בעניינים של ההסכמים וההכנסה של הסעיפים האלה בהסכמים בינינו לבין המפיקים, לבינם לבין המפיקים.
<לילך זילברברג: אני יכולה להגיד שהפעילות שלי יותר בשטח, זאת אומרת להגיע לסטים ולתלות את האמנה ולוודא שהיא נמצאת בכל חדר הלבשה, כל חדר איפור, בפינת קפה, בכל פינה.
<לילך זילברברג: אנחנו גם מעלים, אני מצלמת את זה, מעלה את זה לפוסטים, להכניס את זה שיראו את זה בכל מקום - - -
מיכל רוזין: יש שם טלפון למי לפנות?
<לילך זילברברג: בהחלט.
<לילך זילברברג: יש לנו מן פוסטר כזה עם הטלפונים של כל הנציגות כולל של ליאת, כולל שלנו, של כל האיגודים.
<טל ארדיטי: זה עותק של הפוסטר המקוצר.
<לילך זילברברג: אני חושבת שדבר כזה, ואנחנו תולים את זה בגדול ויפה וצבעוני, ברגע שיש דבר כזה תלוי לבנאדם מול הפנים זה איכשהו מנטרל קצת את האינטימיות הזאת.
<לילך זילברברג: אתן לא כל כך מכירות אבל לפעמים חדר הלבשה הוא סוג של קרון רכב כזה, משאית או משהו מאוד אינטימי שנמצאת בו מלבישה ושחקן וזהו.
<לילך זילברברג: אז משהו כזה בתוך הפרצוף נותן קצת בקטע של המניעה.
מיכל רוזין: אני מאוד מאמינה בעצם זה שאת שמה את השלט בעיניים זה גורם קודם כל למודעות של נשים ולמקום של, אוקיי, אני יכולה לדבר על זה, זה בסדר, זה מקום שמותר להעלות את זה, יש מודעות, וגם כמובן לפוגעים.
מיכל רוזין: כי מי שהוא פוגע סדרתי ופוגע הוא ינסה לפגוע בכל מקרה אבל מי שבוא נגיד, עלול לטעות זה יכול אולי להרתיע.
מיכל רוזין: מה שמטריד אותי זה למשל כשאנחנו סוף סוף הצלחנו גם אחרי שנתיים להביא את זה לכך שמשרד התחבורה יתלה באוטובוסים את אותו שלט מדהים שאומר אם נפגעת את יכולה לגשת.
מיכל רוזין: הייתה הצפה אחר כך.
מיכל רוזין: הייתה הצפה גם של פניות לנהגים, גם של עצירת אוטובוסים - - -
<ליאת קליין: אבל זה מישהו זר, זה עדיין דינמיקה מאוד שונה.
מיכל רוזין: רגע, בסדר, אני יודעת ליאת, את יודעת שאני יודעת.
מיכל רוזין: ועדיין אני שואלת האם בכל זאת אחרי שפתאום היה מהלך כזה של תליית שלטים וממונה וזה וזה, למה אנחנו לא רואים יותר תלונות או האם אתם קיבלתם טלפונים?
מיכל רוזין: הטלפונים שלכם רשומים פה.
מיכל רוזין: אז בזמנכן כל אחת תוכל לענות לי על זה.
עאידה תומא סלימאן: אמרו שלא היו תלונות.
מיכל רוזין: אני רוצה להבין למה, אני שואלת שאלת המשך.
<לילך זילברברג: מאוד פשוט כי באוטובוס זה אנשים זרים פה זה אנשים שאת עובדת איתם.
<לילך זילברברג: אני עוזרת במאי במקצועי, אני עובדת עם אנשים, אני מכירה אותם שנים.
<לילך זילברברג: אנחנו באינטימיות מאוד גדולה בסטים בהמון סיטואציות.
<לילך זילברברג: יש אווירת מילואימניקים כמו שתיארתם את זה כי אנחנו חבורה, כי אנחנו בצוות, אנחנו עובדים ביחד וכן, יש כל מיני סיטואציות שהן לא רגילות למקום עבודה.
<לילך זילברברג: זה לא מקום עבודה סטנדרטי.
<לילך זילברברג: כי אם אני רואה שחקן בתחתונים מסתובב על הסט ומתנשקים מולנו וכל מיני סיטואציות כאלה ואחרות אז זו לא אווירת עבודה רגילה.
<לילך זילברברג: וכשגם, וחבל שהם הלכו, כשיש סיטואציה שאני צריכה להתלונן ואני אומרת אם אני אתלונן אז יכול להיות שהמעסיק הזה באמתלה, כמו שאת תיארת, לא יעסיק אותי יותר ואנחנו נתקלים בזה לא רק בעניין של ההטרדות, אנחנו נתקלים בזה בכל דבר.
<לילך זילברברג: אנשים מפחדים להגיד לאיגוד שלנו שהם הולכים לעבוד בהפקה שלא יגידו שהלשינו על ההפקה לאיגוד.
<לילך זילברברג: יש פחד מוטמע - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שחלק מהפחד הזה אם רוצים לדבר על כל הנושא של חוסר ביטחון כלכלי של כל מי שעובד בתעשייה הזו זה חלק גדול גם כן מלדעת שאתה צריך לעבור כל פעם את המעבר הזה של להתקבל מחדש לעבודה.
עאידה תומא סלימאן: אנשים שיש להם יציבות, יש להם מצב של עבודה, ביטחון תעסוקתי והם קבועים וזה וחושבים מאה אלף פעם אם לא יחשבו עליהם כאלה שמפרים את האווירה הטובה בתוך מקום העבודה והם לא בעייתיים.
עאידה תומא סלימאן: אז איך זה עם נשים שיודעות שזה עלול לפגוע מאוד בביטחון הכלכלי שלהן, אני בטוחה שזה.
<קריאה: זה חלק מהסיבה.
<לילך זילברברג: איגודניקים באופן כללי, כל דבר שקשור לפעילות איגודית, כל דבר שקשור לפעילות שלנו להסדרת תנאים נחשב לכינוי גנאי.
<לילך זילברברג: זאת אומרת, האנשי צוות אומרים לי, חד משמעית, אם אני אתפס כאיגודניק אני אכנס לרשימה השחורה של המפיק והוא לא יעבוד איתי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם בגלל סוג העבודה שהוא לא תלוי במקום עבודה סדיר וזה לא מקום שאפשר להגיע אליו כל יום בבוקר ולצאת ממנו וההתפזרות הזו על פני כל המדינה אני חושבת שגם מקשה עליכן כאחראיות ואתן העליתן את הסוגיות של איך להגיע לכל עובד או עובדת וליידע אותו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שדווקא שם אפשר שמשרד התרבות יקח על עצמו אחריות בזה שיפרסם שקיימת אמנה כזו שהעובדים והעובדות יכולים לפנות ויש אחראים ואחראיות באיגודים השונים ולקבל על עצמו את האחריות להפיץ את השמועה - - -
<אורית סוליציאנו: זה לא יכול להיות בחוזה העבודה שמצורפת לזה האמנה?
<טל ארדיטי: זה מה שאנחנו מנסים לעשות.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שהן מנסות לעשות והאיגודים מנסים לעשות.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני באה ואומרת יש משהו שהוא כלל ארצי, יש התפזרות שהן לא יכולות - - -
<אתי כהן: ברגע ש- - -
<ליאת קליין: נשמח לכל שיווק ופרסום - - -
עאידה תומא סלימאן: מה שאני מנסה לדחוף, אני סתם זורקת רעיון.
<אתי כהן: ברגע שהאמנה תהיה מוסכמת על כולם ולא יהיו התנגדויות פנימיות אז אפשר יהיה להתקדם - - -
עאידה תומא סלימאן: בינתיים עד כמה שאני מבינה זה רק איגוד המפיקים.
<אתי כהן: הוא מאוד מרכזי.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, הכי מרכזי, שנייה, לפעמים קמפיינים הם לא רק לידע, אלא גם אמצעי לחץ, מה אני צריכה להגיד יותר מזה.
עאידה תומא סלימאן: ליאור אלפנט, בבקשה.
<ליאור אלפנט: אז קודם כל תודה, אני יושבת ראש פורום הקולנועניות ויוצרות הטלוויזיה בישראל.
<ליאור אלפנט: אנחנו בעצם לא איגוד מקצועי כמו איגוד הבמאיות והבמאים ואנחנו היינו חלק מהכתיבה של האמנה ובעצם אנחנו קיימות כבר זמן לא מועט, שש שנים.
<ליאור אלפנט: אני רוצה להתייחס למה שאמרנו לגבי באמת העובדה שלא מתלוננות שברור לכולן, לכל מי שיושבת פה, שזה לא בגלל שאין הטרדות, ברוך השם יש.
<ליאור אלפנט: אבל אני חושבת שאני בתור מי שכבר כמה שנים בפורום הזה, נשים כן באות אליי, מדברות איתי.
<ליאור אלפנט: הן לא מגיעות לאיגודים, אני כמובן מפנה אותן לאיגודים או שאני עושה עוד הרבה דברים שאני עושה.
<ליאור אלפנט: אבל אני חושבת שאולי צריך לחשוב ביחד, אין לי פתרון, אני רוצה להעלות כי אני כן יודעת שכשיש אווירה שהיא בטוחה, שאפשר לבוא ולדבר אז הן באות.
<ליאור אלפנט: ואני חושבת שאחד הדברים שאני שמה לב אליהם כשהן באות אליי זה שההטרדה המינית היא כמובן קיימת אבל היא חלק מחסם מאוד מאוד גדול שהוא יחס כולל על הסט.
<ליאור אלפנט: המקרה של ההטרדה קיים אבל הוא תמיד מגיע יחד עם עוד משהו כמו שבאמת נאמר פה, כמו חוסר ביטחון כלכלי וגם כמו שראינו פשוט יחס של אנשים אחרים שעומדים על הסט, עובדים יחד איתה.
<ליאור אלפנט: אני חושבת שצריך להבין שהאמנה, שאני מברכת עליה והיא מדהימה בעיניי, גם עשתה משהו אחר.
<ליאור אלפנט: לא מזמן היינו בפגישה לגבי חוסר השוויון בשכר בין גברים לנשים במשרד התאגיד.
<ליאור אלפנט: והדברים שאמרו לנו שם במשרד התאגיד היה של, היי, אבל יש לנו נציגה, ממונה, אחראית על הטרדה מינית, אז אנחנו ממש בסדר.
<ליאור אלפנט: כאילו יש פה איזה עניין שצריך להבין שהאמנה היא חלק משינוי שאמור להיות שינוי גורף ושינוי חיובי לטובת נשים בתעשייה באופן כללי וזה שיש אותה זה לא אומר שנפתרו כל בעיותינו.
<ליאור אלפנט: לך זה ברור אבל יש הרבה מאוד אנשים שזה לא ברור להם וחושבים שזה הדגל.
<ליאור אלפנט: כמו שעכשיו, אחת הבעיות שעשה קמפיין Me too בעיניי זה שהפך את כל הפמיניזם לנגד הטרדות מיניות.
<ליאור אלפנט: אנחנו נלחמות בהטרדות מיניות אז אנחנו כבר בסדר בכל מקום אחר.
<ליאור אלפנט: לא, התשובה היא לא.
<ליאור אלפנט: אני חושבת, ושוב, הפעולות שלנו נגד הטרדות מיניות הן מבורכות, כמובן, אבל הם צריכים להיות חלק ממשהו גורף ואם הדבר הזה יקרה יהיה גם לנשים יותר קל לבוא להתלונן ולדבר עם האחראיות.
עאידה תומא סלימאן: טל, בבקשה גברתי.
<טל שפי: אני עורכת סרטים ואני מטעם איגוד העורכים כאן, איגוד מקצועות הפוסט.
<טל שפי: אנחנו יושבות בחדרי עריכה, לא על סטים, זה מקום עוד יותר אינטימי.
<טל שפי: אני עובדת 22 שנה כעורכת סרטים, אין לי מספיק איברים על הגוף בשביל לספור את כמות הפעמים שהוטרדתי בכל אופן שאתן יכולות לדמיין ועל ידי כל בעל - - - כל האמנה זה נהדר והפורום זה נהדר אני גם הצטרפתי אליו.
<טל שפי: אבל יש פה משהו שכאילו הכנסנו לעצמנו קצת מקל בתוך הגלגלים מכוון שאין לנו באמת שיניים ואין באמת דרך להטיל סנקציות על מטריד כי אין אף אחד שלוקח אחריות.
<טל שפי: זה מאוד פשוט וראינו מפגן מאוד מפואר של החוסר רצון לקחת אחריות על זה פה.
<טל שפי: זה מהפה ולחוץ ואין לזה שום ביטוי אמיתי בעולם שלנו.
<טל שפי: נשים מוטרדות כל יום, הרבה מאוד בתעשייה הזאת, זו תעשייה מאוד שוביניסטית.
<טל שפי: הן מוטרדות תחת כל קטגוריה ממינית, מקצועית, כלכלית, זה פשוט לא יאומן מה שקורה שם.
<טל שפי: הבעיה היא זה שאף אחת לא רוצה להתלונן כי ברור לכולן שאין למי.
<טל שפי: אין למי להתלונן.
<טל שפי: אין אף אחד שלוקח אחריות ואין אף אחד שיטיל סנקציות אז בשביל מה להתלונן?
<טל שפי: בשביל שיידעו שאני בעייתית ולא ירצו לעבוד איתי?
<טל שפי: לשם זה יורד.
<טל שפי: כל דבר זה מסתכם בזה.
<טל שפי: אז אם האמנה מציגה אותי בתור ממונה מטעם איגוד העורכים אבל בתור ממונה אין לי שום כוח לעשות כלום חוץ מאשר להמליץ להעביר את הטיפול לליאת שיכולה גם להמליץ דברים ואף גורם שהוא אחראי על ההפקה הזאת, וסליחה, כל אירוע, גם אם הוא מתכנס לשבוע של עבודה צריך להיות הורה אחראי שהוא הכתובת לכל תלונה ועניין.
<טל שפי: אם יודעים שאין למי לפנות ואף אחד לא יעשה כלום אז למה לפנות?
<טל ארדיטי: זה לא שאין למי לפנות, יש למי לפנות - - -