GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוסי רז: אבל הדבר המאוד משמח בעיני ואפילו הרבה יותר משמח מהגילויים העצובים, זה העובדה שבני נוער ובנות נוער שיושבים כאן, קמו ועשו מעשה והתחילו לאסוף עדויות ולטפל בהם, אני חושב שזה דבר, אני לא נתקלתי בו מאז שעבר חוק למניעת הטרדות מיניות לפני 20 שנה, בטח לא בכזה היקף, בטח לא בכזו מקצועיות ובכזו חשיפה וחשבתי שיהיה נכון להביא את זה לכאן על מנת שהמערכת, שכמו כל מערכת עושה את מה שהיא מצליחה ולא מצליחה גם הרבה דברים וכך זה מערכת, אין מה לעשות, תשתף איתם פעולה, תחזק את העבודה שלהם ותהפוך אותה ליותר ממוסדת על פני הארץ כולה כי בסופו של דבר כשמיזם הוא וולונטרי אז הוא מוגבל מאוד, הוא לא יכול להגיע לכל מקום ולכל נקודה ועל אף התוצאות הבאמת יפות, ואני מציע שנשמע אותם, לדעתי זה יותר חשוב משאני אדבר, למרות התוצאות המאוד יפות, הם עדיין לא פתרו לנו את הבעיה ונצטרך לדעת איך אפשר ליצור איזה שהוא שילוב בין מיזם כזה של תלמידים ובני נוער לבין המערכות, משרד החינוך, כל המערכות שמטפלות בדבר הזה, אני חושב שכאן יש סיכוי לשפר את ההצלחה.
מוסי רז: אז אני אשמח אם נשמע קודם כל אותם.
עאידה תומא סלימאן: אתה הזכרת שהייתה יוזמה ובאמת אני יודעת והסברת לי קודם את היוזמה, אבל כדאי מאוד לשמוע אותה אבל לפני שאני פותחת את הדיון ונותנת זכות דיבור, אני רוצה להקריא מה החוק אומר במקרה, אני יודעת שהיום, לפחות לפי דעתי, אין נוכחת או נוכח שרוצים לתת עדות אישית על הטרדה שהם עברו אבל בכל זאת אני אקריא מה החוק אומר במקרה הזה כדי שכולם ידעו ואז גם כן לא יהיו לנו הפתעות תוך כדי דיון כי גם אנחנו בשידור.
עאידה תומא סלימאן: כידוע ישיבת הוועדה מוקלטת ומשודרת והפרוטוקול וגם שידור הישיבה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: לפי סעיף 120 לתקנון ניתן באופן חריג לחסות פרטים מזהים של אנשים או דברים שנאמרו בדיון, בין היתר אם הדבר דרוש לשם הגנה על עניינו של קטין או חסר ישע או אם פרסום הפרוטוקול יגרום נזק למוזמן לוועדה או לאדם אחר.
עאידה תומא סלימאן: אבקש להודיע כי ככל שיעלה הצורך, או שתהיה בקשה לכך, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול.
עאידה תומא סלימאן: אני באמת מבקשת אם יצוץ איזה שהוא צורך לספר או למסור עדויות, נא לא למסור פרטים מזהים בכל מקרה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאמיתי שלום שריף ותמר מינצר, אתם מייצגים את היוזמה הנפלאה ששמעתי עליה.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לכם לספר לנו למה ומה עשיתם.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה תחליטו מי מתחיל.
<אמיתי שלום שריף: קודם כל תודה רבה למוסי ותודה לעאידה סלימאן.
<אמיתי שלום שריף: לפני מספר חודשים חניכה פעילה בארגון שלנו נוער מרצ פנתה אלינו בעקבות הטרדה מינית שעברה בטיול בית ספרי.
<אמיתי שלום שריף: החניכה פנתה להתלונן לצוות המורים ולדבריה זכתה ליחס משפיל כאשר אחת המורות אף אמרה לה "כל דור וההטרדות שלו".
<אמיתי שלום שריף: בעקבות המקרה הזה החלטנו לבחון את היקף התופעה ולשאול בני נוער על החוויות שלהם.
<אמיתי שלום שריף: יצרנו שאלון אינטרנטי פשוט והופתענו שתוך זמן קצר קיבלנו פניות ועדויות רבות, 180, על הטרדות פגיעות ותקיפות מיניות בבתי ספר, בטיולים בתנועות נוער ועוד.
<אמיתי שלום שריף: אני רוצה להקריא עדות של אחת הנערות ששלחה לנו, ללא פרטים.
<אמיתי שלום שריף: "זה קרה לפני עשר שנים.
<אמיתי שלום שריף: קבוצת בנים מהשכבה מתחתיי כלאו אותי.
<אמיתי שלום שריף: כמה סגרו את הדלת ולא נתנו לאף אחד לפתוח והשאר הסתכלו עלי במעגל והתחילו לנסות להוריד לי את הבגדים ולגעת בי.
<אמיתי שלום שריף: צעקתי לעזרה וחברים שלי מבחוץ ניסו לפתוח את הדלת בכוח.
<אמיתי שלום שריף: במזל הם הצליחו לפרוץ את הדלת ולעזור לי לברוח.
<אמיתי שלום שריף: בית הספר המליץ לי שאגיש תלונה במשטרה, לא היה להם מה לעשות.
<אמיתי שלום שריף: השעו את הילד שהנהיג את הכל אך ורק ליום אחד.
<אמיתי שלום שריף: לעומת זאת, אני פיתחתי חרדות והפסקתי להגיע לבית ספר.
<אמיתי שלום שריף: הייתי מאושפזת בבתי חולים לבריאות הנפש עד גיל 17".
מוסי רז: אולי צריך להגיד, אמיתי, שזה לא הטרדה מינית, זו תקיפה מינית וניסיון לאונס.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק זה מה שאמרנו, כן.
<תמר מינצר: בעצם אחרי שקיבלנו את כל העדויות ואספנו נתונים גם מנתונים סטטיסטים של כל מיני מרכזי סיוע, הגענו לתמונה רחבה מדאיגה מאוד, בעצם שלוש מתוך ארבע מהעונות על הסקר הודו שהן בכלל לא דיווחו ומי שדיווח למערכת, מעטות מאוד הבנות שקיבלו טיפול ראוי, שהעידו שבית הספר באמת עשה הכל כדי להעניש באופן שמתאים לסיטואציה את הפוגעים.
<תמר מינצר: אחרי שאספנו את הנתונים האלה כתבנו מכתב למשרד החינוך, ביקשנו שיתייחס לנתון הזה וידאג לטפל בו.
עאידה תומא סלימאן: לאן בדיוק במשרד החינוך?
<תמר מינצר: כתבנו לשר החינוך, זה קרה כבר לפני חודש וחצי ועוד לא קיבלנו שום מענה.
<תמר מינצר: אנחנו עדיין מחכים לקבל תשובה הולמת ממשרד החינוך שתטפל ותדאג להבטיח שכל התלמידים והתלמידות בארץ יוכלו ללמוד כשהם יודעים שהם נמצאים במרחב בטוח.
<תמר מינצר: יש לנו מספר דרישות והצעות שיוכלו למגר את התופעה הזאת.
<תמר מינצר: קודם כל אנחנו דורשים שיתחילו שיעורי חינוך מיני רלבנטיים כבר מגיל צעיר יותר, שבעצם ילמדו אותנו על מרחב בטוח ועל הסכמה.
עאידה תומא סלימאן: ההצעה שלך מבורכת אבל עד כמה שידוע לי יש שיעורים כאלה ותיכף נשמע, ויש לי מה להגיד על השיעורים, כולם כבר יודעים.
עאידה תומא סלימאן: אבל רציתי לשאול אותך כתלמידה בבית ספר, את קיבלת שעות חינוך כאלה?
<תמר מינצר: אני קיבלתי שעת חינוך שמסבירה מה זה הטרדה מינית רק לפני ממש אתמול, כשאני בכיתה ט', ולפי דעתי הדברים, החינוך על מרחב בטוח, יש ילדים מהשכבה שלי שנתקלו במושג הזה ולא ידעו מה זה.
<תמר מינצר: בכיתה ט' אני חושבת שכבר צריכים להבין מה המשמעות של המושגים האלה כי בסופו של דבר המושגים האלה זה מה שאמור לגרום לי - - -
עאידה תומא סלימאן: ורק שעה אחת קיבלתם?
<תמר מינצר: כרגע כן, אני מניחה שזה תהליך שיהיו עוד, בכל מקרה - - -
עאידה תומא סלימאן: תיכף תדעי למה אני מנג'סת ושואלת כל כך.
עאידה תומא סלימאן: גם לך, אמיתי, היה שיעור כזה?
<אמיתי שלום שריף: היה לי שיעור, אני בבית ספר דמוקרטי אז זה לא בדיוק משקף כי יש לנו הרבה יותר שעות - - -
עאידה תומא סלימאן: זה אמור להיות יותר טוב, לא?
<אמיתי שלום שריף: כן.
<אמיתי שלום שריף: זה מה שאני אומר.
<אמיתי שלום שריף: אבל זה לא משקף.
<תמר מינצר: כמובן שיש שיעורי חינוך מיני, רואים את זה, אבל הרבה פעמים הם מתעסקים, הרבה פעמים בהמון בתי ספר הם מתעסקים בקטע של מיניות בריאה ופחות נכנסים למרחב בטוח ולהסכמה חופשית.
<תמר מינצר: יש בתי ספר שמביאים עמותות שעושות שיעורים מצוינים בנושא הזה, אבל אני חושבת שזה אמור להיות משהו שפתוח לחינוך הציבורי ולא רק לבתי ספר שמחליטים להביא את אותן עמותות.
עאידה תומא סלימאן: לא הבנתי, מה זאת אומרת החינוך הציבורי?
מוסי רז: שהמורים יעשו את זה.
<תמר מינצר: חלק מתכנית הלימודים.
<תמר מינצר: כבר מגיל צעיר.
<תמר מינצר: לפי דעתי חינוך על מרחב בטוח, על כבוד הדדי למרחב האישי של כל אחד, צריך להתחיל כבר מהרגע שנכנסים למערכת החינוך, בכיתה א' ילדים צריכים להבין שלגעת במישהו ללא הסכמתו גם בגן, מהרגע שנכנסים למערכת החינוך.
<תמר מינצר: דרישה נוספת שיש לנו זה חידוד של הנהלים הקיימים היום למה עושים במקרים של פגיעה.
<תמר מינצר: שהצוות החינוכי יידע בדיוק מה עושים לפוגע, איך עוזרים לנפגעת, כי נתקלנו בהמון עדויות שסיפרו בעצם שהטיפול של המערכת גרם לעוד יותר נזק לנפגעות, שכל מיני משפטים כמו מהעדות הזאת חזרו על עצמם שוב ושוב בעדויות שנפגעים ונפגעות מילאו.
עאידה תומא סלימאן: בכל העדויות שאתם קיבלתם, המטריד היה תלמיד או תלמידה?
עאידה תומא סלימאן: היו גם מהמורים או המורות מהסגל בתוך בית הספר?
<תמר מינצר: הרוב היו בין תלמידים לתלמידים אבל יש גם חלק לא מבוטל של פגיעות בין מורים לתלמידים.
<תמר מינצר: יש לי גם עדות של תלמידה שמספרת "הוטרדתי באופן סדרתי על ידי המורה שלי.
<תמר מינצר: פניתי ליועץ בית הספר שאמר שנוצר ביני לבין המורה קשר אבהי, שאין לשמועות שלי בסיס ושזאת המילה שלי נגד המילה שלו.
<תמר מינצר: הרגשתי מושפלת ושלא מאמינים לי, לא פעלו באף דרך נגדו והוא המשיך ללמד כרגיל".
<תמר מינצר: זה בעיני מזעזע, מורה שתלמידה פנתה ליועץ ואחר כך לא קיבלה על זה שום מענה, שום שיחה עם אותו מורה, הוא המשיך ללמד כרגיל.
<תמר מינצר: זה לגבי הכשרה של הצוות החינוכי.
<תמר מינצר: חידוד הנהלים מאוד חשוב, שבית ספר לא יהיה לו חופש להחליט מה הוא עושה במקרה כזה ושיהיה נוהל מאוד ברור מה עושים.
<תמר מינצר: עוד משהו זה הכשרה של הצוות החינוכי לגשת לתלמידים ולדבר איתם, לדבר איתם על הנושא הזה וגם הכשרה של הצוות החינוכי לזהות מקרים כאלה כי בעצם זה נושא מאוד רגיש והצוות החינוכי לא ידע איך לטפל בו, זה בעייתי, זה יכול לפגוע, שוב פעם, זה פגיעות שנפגעות סוחבות איתן כל החיים, זה לא משהו שעובר בדרך כלל וזה ממש חשוב שיהיו הכשרות בנושא הזה, קבועות, לכל הצוותים החינוכיים במערכת החינוך.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שסיכמת בצורה מאוד יפה כמה וכמה דיונים שהתקיימו בוועדה.
מוסי רז: רציתי לשאול אם היא בטוחה שהיא בכיתה ט'.
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל מברכת אתכם על היוזמה.
עאידה תומא סלימאן: באמת, לקום ולקחת לידיים נושא כל כך רגיש ומסובך, הוא מעשה שמחייב להגיד יישר כח ואני שמחה שיש תלמידים בגיל שלכם שכן אכפת להם וכן רוצים לעשות שינוי.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה, קודם כל שתקבלו את התשובה של שר החינוך, אני לא יודעת למה עוד לא קיבלתם.
מוסי רז: אתם יכולים לשלוח העתקים לחברת הכנסת סלימאן ואלי?
<תמר מינצר: ברור.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק רציתי לשאול אם אפשר לקבל העתק.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה כן לעקוב אחרי הנושא עם שר החינוך.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם זה הגיע לידיים שלו, אבל הציפיה היא שאם מגיע דבר כזה לידי שר ושר חינוך במיוחד, שזה יזעזע אותו, אני הייתי מרימה טלפון אליכם באופן ישיר באותו יום ונותנת לכם תשובה, אבל אני לא שרת החינוך.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע ממשרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שקיימנו כמה וכמה דיונים ודיברנו על מה כן קיים ומה לא קיים במערכת, וכמה הוא קיים.
עאידה תומא סלימאן: ואחת הטענות שתמיד השמעתי שלא כל מה שמחליטים למעלה מחלחל למטה ואכן מתקיים לצערי הרב בבתי הספר.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, עם כל הפרסומים שקורים בתקופה האחרונה, והיו הרבה פרסומים ואני בעצמי עקבתי אחרי כמה מקרים, אבל מה בדיוק, איך מתכונן משרד החינוך להגיב לחשיפה שהייתה וגם למה שאומרים ומה יש לכם גם כן להגיד למיזם כזה?
<איריס מנדה בן יעקב: אני מנהלת היחידה למיניות ומניעת פגיעה במשרד החינוך, חשוב שתדעו שיש יחידה כזאת.
<איריס מנדה בן יעקב: למעשה יש לי כ-60 מדריכים שהם גם יועצים חינוכיים וגם פסיכולוגים חינוכיים שהם אמונים להעביר, לתרגם את המדיניות שאנחנו בונים בנושא, לשטח.
<איריס מנדה בן יעקב: אני חייבת קודם כל לברך אתכם, אתם מקסימים ואנחנו ממש רוצים שיותר ויותר תלמידים יעזרו לנו לתרגם את מה שאנחנו חולמים עליו לשטח.
<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה להגיד שהקמפיין Me Too וכל הפרסומים, הציף הרבה אירועים לטוב ולרע.
<איריס מנדה בן יעקב: לטוב זה באמת שהרבה דברים שנדחקו יוצאים עכשיו, אנחנו מטפלים בהם ואני חייבת להגיד שאנחנו בתקופה מאוד מאוד עמוסה.
<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה קצת לספר מה קורה במערכת, מה אנחנו עושים ואני מאוד מקווה שחלק מהדברים שאנחנו עושים כן הרגשתם בבתי הספר.
<איריס מנדה בן יעקב: אז קודם כל לגבי מדיניות ברורה, יש לנו שלושה חוזרי מנכ"ל שעוסקים בנושא של מיניות ופגיעה מינית.
<איריס מנדה בן יעקב: אחד מהם מדבר על חובת דיווח, אחד מהם מדבר על פגיעה של תלמידים ותלמידים ואחד מהם מדבר על פגיעה של עובדי הוראה בתלמידים, צוותי החינוך צריכים לדעת, כל צוותי החינוך מחויבים להכיר את חוזרי המנכ"ל האלה.
<איריס מנדה בן יעקב: מי שבדרך כלל עוזר או עוזרת להטמיע את חוזרי המנכ"ל זה יועץ או יועצת בית הספר, הם אמורים להגיד למורים מה עושים בכל מקרה.
<איריס מנדה בן יעקב: כשקורה מקרה כזה, הרבה פעמים הצוותים החינוכיים כן מתלבטים, זאת אומרת המקרים האלה הם לא שחור לבן, הם הרבה פעמים מאוד מורכבים ובגלל שהם מורכבים נדרשת פה חשיבה כי הרבה פעמים אנחנו מדברים על ילדים, יש לנו את הפוגע ואת הנפגע ואנחנו מחויבים גם לפוגע וגם לנפגע.
<איריס מנדה בן יעקב: הרבה פעמים הם גם נמצאים באותו בית ספר, ולפעמים באותה כיתה.
עאידה תומא סלימאן: לפוגע לא, אולי לחשוד.
<איריס מנדה בן יעקב: חשוד, את צודקת.
<איריס מנדה בן יעקב: תודה על - - -
עאידה תומא סלימאן: בהתחלה כשהוא חשוד כן יש מחויבות, אבל ברגע שהוא פוגע אף אחד לא - - - כשמתברר שהוא הפוגע אין שום מחויבות.
<איריס מנדה בן יעקב: אבל עדיין המחויבות שלנו היא גם לטפל בתלמידים, בכל זאת, הם נמצאים כרגע בשלבי הסוציאליזציה שלהם, הם לא אנשים מבוגרים ולא תמיד הדברים ברורים להם ובאמת המקום שלנו זה להסביר מה כן ומה לא.
<איריס מנדה בן יעקב: איך אנחנו מסבירים?
<איריס מנדה בן יעקב: קודם כל היועצות החינוכיות עוברות הכשרה בימים האלה, יש לנו שלושה קורסי הכשרה של התמחות באוניברסיטת באר שבע, אוניברסיטת בר אילן ואוניברסיטת חיפה, כשהיועצות עוברות הכשרה של שנתיים בנושא, הן אמורות להטמיע את הדברים אחרי זה בבית הספר.
<איריס מנדה בן יעקב: שיעורי חינוך למיניות, כן יש הנחיה להעביר אותם מכיתה א' עד כיתה י"ב בצורה מסודרת.
<איריס מנדה בן יעקב: בנוסף לזה יש לנו שבוע - - -
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת מכיתה א' עד יב'?
<איריס מנדה בן יעקב: יש לנו נושאים, אנחנו מתאימים את התכנית לשלבי ההתפתחות של הילדים.
<איריס מנדה בן יעקב: בכיתה א' אנחנו מדברים למשל על מרחב אישי, על שמירה על הגוף, על פרטיות, מה זה פרטי ומה זה ציבורי.
<איריס מנדה בן יעקב: לכל גיל אנחנו מתאימים נושא כשיש גילאים מסוימים שאנחנו עושים הרחבה, כמו למשל בכיתה ו', שהילדים נמצאים בשלבי ההתפתחות המואצים שלהם, אנחנו עושים הרחבה בהם בנושא של תכנית למיניות.
<איריס מנדה בן יעקב: זה נכון שיש בתי ספר שמעבירים את התכנית בצורה מסודרת ויש בתי ספר שפחות.
<איריס מנדה בן יעקב: לא נשקר, אנחנו יודעים שהנושא הזה מאוד מאוד מורכב, כשאנחנו עושים אותו אז חלק מההורים מברכים וחלק מקבלים תגובות, מכתבים של "מה פתאום אנחנו מדברים עם הילדים על נושאים כאלה ומה המנדט שלנו לעשות את זה", כלומר הנושא גם מורכב בהתייחסות של הציבור למיניות.
<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה גם לספר על תכנית, על פיילוט, חברת הכנסת הצגנו את זה פה אצלך בוועדה, התכנית שלנו מיניות במרחב בטוח שהיא תכנית בין משרדית.
<איריס מנדה בן יעקב: כרגע אנחנו מנסים אותה בארבעה ישובים, העבודה היא רבה.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו חושבים שמערכת החינוך לבד, זה לא נכון לעבוד על מיניות אלא כל משרדי הממשלה וכל הישוב צריך לדבר על מיניות וצריך לקדם את הנושא כולל קמפיינים.
<איריס מנדה בן יעקב: התכנית הזאת היא תכנית אקולוגית שבאה לתת מענה למעשה מרמת הפרט עד רמת הקהילה.
<איריס מנדה בן יעקב: אז אנחנו כרגע מנסים אותה ועובדים עליה.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מכשירים בשלב הזה צוותי חינוך, לא רק יועצות חינוכיות, גם צוותי חינוך, ומפתחים חומרים עדכניים, חדשים, כדי שיהיה קל גם לאנשים שנורא קשה להם לדבר על הנושא, להעביר את זה.
<איריס מנדה בן יעקב: כמובן המוטו שלנו, המדיניות, שמי שידבר על מיניות זה לא הארגונים ולא העמותות אלא אנשי החינוך כי המיניות לא נמצאת רק בשיעורי כישורי חיים, המיניות נמצאת בבית ספר, בהווי הבית ספרי.
<איריס מנדה בן יעקב: בהפסקות, ביום יום.
<איריס מנדה בן יעקב: אני מקווה שהתייחסתי להכל, השאיפה שלנו גם לשתף את מועצת התלמידים והתלמידים בנושא, וככל שהתלמידים יתגייסו לנושא כך אנחנו גם נוכל להטמיע את זה בצורה טובה יותר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שתכניות ופיתוח תכניות זה צד שאתם עוסקים בו ואנחנו דיברנו על זה כמה פעמים.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה שתמיד הייתה היא בכמה באמת זה מחלחל למטה וכמה שעות מוקדשות לנושא ובכמה בתי ספר.
עאידה תומא סלימאן: כי אנחנו יודעים שלא כל בתי הספר מקבלים את התכניות ואת השעות המתאימות להעביר את כל התכניות בתכנית שנקראת כישורי חיים או בשעה שנקראת כישורי חיים.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא האם יש לכם תמונת מצב, למשל בשנה שעברה כמה מבתי הספר, מהו אחוז התלמידים במערכת החינוך שאכן קיבלו את השעות האלה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני הוא בצד של בקרה על התלונות או על הפניות של התלמידים.
עאידה תומא סלימאן: כי בעיקר מה שעלה פה, לא רק שלא היו מספיק שעות של חינוך בנושא אלא כאשר התלונות היו, הן לא טופלו.
עאידה תומא סלימאן: מהו המערך שעושה בקרה על קבלת התלונות, האם יש לכם איזה שהוא מאגר שעוקב אחרי כל תלונה ויודע כמה תלונות הוגשו בשנה שעברה, איך טופלו?
<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה קודם כל להתייחס לשיעורי החינוך מיני ואחר כך אני אתייחס לבקרה של תלונות.
<איריס מנדה בן יעקב: לגבי החינוך המיני יש לנו סקר כישורי חיים, את סקר כישורי חיים ממלאות היועצות בסוף כל שנה והסקר הזה בעצם שואל את היועצות, זו תכנית העבודה שלהן דרך אגב, להטמיע את הנושאים השונים, לא רק את החינוך למיניות, היועצות עונות על הסקר והמפקחות על הייעוץ במחוזות הן אלה שעושות את המעקב ואת הבקרה, לא אנחנו, אנחנו לא גוף מפקח, אבל הן אלה שאחר כך בונות עם השטח את תכנית ה עבודה ובמידה ויש, מפקחת על יעוץ מזהה כמה יועצות שכותבות למשל שהן לא עוסקות בחינוך למיניות, אז היא דואגת לזה שבאזור שלה יתקיימו השתלמויות, תהיה הדרכה ליועצות, היא פונה ליחידה שלנו ואנחנו עוזרים בנושא.
<איריס מנדה בן יעקב: זה לגבי הבקרה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אתם אוספים את המידע הזה נגיד, יש לכם איזה שהוא רישום של בשנה שעברה, מספר כך וכך הועבר בנושא של מיניות, בנושא של הטרדה מינית, כי יש לכם 12 תכניות שם, לא?
<איריס מנדה בן יעקב: את צודקת, יש לנו הרבה נושאים.
עאידה תומא סלימאן: 12 נושאים שאתם צריכים להעביר.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מקבלים אינדיקציה ארצית.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו, המטה, מקבלים אינדיקציה ארצית על מה קורה בכל נושא.
<איריס מנדה בן יעקב: ובכל נושא יש תתי נושאים, כמו שהתלמידה המקסימה אמרה שדיברו איתם על הטרדה מינית אבל לא על דברים אחרים.
<איריס מנדה בן יעקב: זאת אומרת גם מתוך תתי הנושאים, בית הספר בוחר איזה נושאים להעביר ואיזה לא.
<איריס מנדה בן יעקב: אני כן רוצה להגיד שבשבוע המערכת נגד פגיעות מיניות, כן בתי הספר מחויבים וגם יצאה הצהרה של שר החינוך, מחויבים להעביר את הנושא.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו חברנו למכון חרוב, מיזם מהלב ולמועצה לשלום הילד ותלינו פוסטרים בבתי הספר ובחטיבות הביניים ובתיכונים והזמנו את הילדים, זה לשאלה שלך לגבי תלונות, הזמנו את התלמידים "במידה ומשהו קורה לכם או אתם יודעים שמשהו קורה לחבר" לפנות, גם נתנו להם כמה מספרי טלפון ואפשרות בחירה מה עושים ולמי פונים.
<איריס מנדה בן יעקב: אני חייבת להגיד שכשפונים תלמידים או שאנחנו מקבלים מכתבים, לא רק לגבי תלמידים, גם לגבי פניות של מורים, אנחנו מטפלים, זה לוקח זמן כי יש באמת תקופות שאנחנו מוצפים, אבל אנחנו תמיד מגיבים.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו תמיד פועלים ומבררים את הנושא וכמובן שוקלים כל מקרה לגופו.
<איריס מנדה בן יעקב: לגבי היועץ הזה שאמר את מה שהוא אמר, אם תרצה, אני אשמח לעשות בירור באיזה בית ספר זה קורה ואנחנו נפנה לבית הספר.
<תמר מינצר: זה עדויות שקיבלנו בעילום שם.
<איריס מנדה בן יעקב: אז אנחנו לא יכולים לעשות איתן הרבה.
<תמר מינצר: לא, זו רק הייתה דרך להציג.
<איריס מנדה בן יעקב: בסדר אבל במקרים כאלה, כשמגיעים כאלה מקרים אלינו אנחנו בהחלט מבררים אותם אל מול המחוזות.
מוסי רז: אם נעשה סקר בדיקה בין התלמידים בארץ, כמה מהם יודעים למי לפנות אם קרה משהו, זו שאלה ראשונה, ושאלה שניה כמה מהם בכלל מרגישים בנוח לפנות לאותו גורם כי יכול להיות שהגורם זה יועץ שהוא גם מעורב בדברים אחרים, אני לא אומר חס וחלילה פליליים, אבל שהם לא מרגישים בנוח לפנות אליו.
מוסי רז: כי יכול להיות שזאת התמונה שמסתמנת וצריכות להיות עוד מערכות, עוד ערוצים.
<איריס מנדה בן יעקב: יכול להיות, לכן בפוסטר הזה שפרסמנו עם מיזם מהלב והמועצה לשלום הילד, באמת כללנו כמה אפשרויות.
<איריס מנדה בן יעקב: תפנו קודם כל להורים, ליועץ, לצוות בית הספר, אבל אם אתם לא מרגישים בטוחים לפנות או לא רוצים לפנות - - -
עאידה תומא סלימאן: המיזם היה גם בשפות אחרות, בערבית?
<איריס מנדה בן יעקב: בטח.
<איריס מנדה בן יעקב: עאידה בשבילך הוצאנו פוסטר.
<איריס מנדה בן יעקב: אני צוחקת, אבל הוצאנו פוסטר.
עאידה תומא סלימאן: את ידעת שיום יגיע ותשבי פה ואני אשאל אותך את השאלה הזאת.
<איריס מנדה בן יעקב: בהחלט אני חייבת להגיד שגם החומרים שיוצאים מהמערכת למניעת פגיעות מיניות יצאו בשפה העברית ובשפה הערבית.
<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו קיבלנו גם עדויות מהשטח, יועצים חינוכיים שיתפו אותנו, שלחו תמונות של העשייה המבורכת שלהם.
<איריס מנדה בן יעקב: בכל בית ספר עושים משהו אחר, אני לא עכשיו אגיד לך 100% מבתי הספר עושים, אם אני אגיד לך את זה אני אשקר.
מוסי רז: השאלה אם גם התלמידים יודעים על זה.
מוסי רז: אני לא יודע אם פוסטר זה - - -
<איריס מנדה בן יעקב: התלמידים רואים את זה ביום יום.
<איריס מנדה בן יעקב: גם המורים אומרים.
<איריס מנדה בן יעקב: הנושא של השבוע מערכת היה כבר שנתיים פניה לעזרה.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו שני תלמידים פה.
<תמר מינצר: נגיד לבית הספר שלי, אני לא ראיתי פוסטרים כאלה.
<תמר מינצר: בבית הספר שלי חברה שלי שמשתתפת במיזם של ארגון שנקרא "הסכמה חופשית" העלתה סטיקרים עם מספרים של מרכזי סיוע וזו ההצגה היחידה של איזה שהוא טלפון שאפשר לפנות, וזה גם, זה משהו פרטי שהיא הלכה ותלתה אותם.
<תמר מינצר: זה לא משהו שבית הספר הביא.
מוסי רז: אם ישאלו את התלמידות והתלמידים בבית הספר הם יודעים למי לפנות?
מוסי רז: הם ראו את הפוסטר לפחות של מרכזי הסיוע או שרובם פשוט לא יודעים למי לפנות?
<תמר מינצר: שוב פעם, זה כל אחד עם ידע אישי שלו.
<תמר מינצר: נגיד אני יודעת שקיים דבר כזה מהעיסוק שלי בזה ומעיסוקים אחרים, אבל לא בטוח שכולם ידעו את זה.
מוסי רז: כמה תלמידים פנו אליכם?
<תמר מינצר: הפצנו את השאלון לזמן יחסית קצר וכשראינו את החומרה סגרנו את האפשרות לתגובות אבל בזמן הקצר שזה היה פתוח - - -
עאידה תומא סלימאן: איך הפצתם ולכמה זמן?
<תמר מינצר: אני לא יודעת את הדיוק של כמה זמן, זה היה זמן יחסית קצר, בערך שבוע שזה רץ בקבוצות והפצנו את זה בעיקר בקבוצות בוואטסאפ, זה הגיע בשבוע ל-180 עדויות.
<תמר מינצר: אחר כך סגרנו את האפשרות לתגובות בגלל שראינו את החומרה של המקרים והבנו שאנחנו לא יכולים לתת מענה אחר כך לאנשים שפונים אלינו לקבל עזרה כי אנחנו לא יודעים איך להתמודד עם זה, אנחנו לא מרכז סיוע.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שמוצג בפנינו וגם השאלות ששאל חבר הכנסת מוסי רז, משקפות את מה שהעלינו כמה וכמה זמן, אני יודעת שהמערכת היא גדולה, אבל בסופו של דבר זו המערכת החינוכית שכלל הילדים במדינת ישראל נמצאים בתוכה ואם אנחנו לא נמצא איזה שהוא מנגנון ברור שידע שבאמת מה שאתן מתכננות במחלקה שלכן אכן מחלחל ומגיע, אז אנחנו נישאר עם אזלת יד וכמה שהתכניות יהיו טובות.
עאידה תומא סלימאן: מה שגם חשבתי עליו תוך כדי, שלא שמעתי למשל, ושאלתי, האם יש מאגר, האם אתם יודעים כמה תלונות היו.
עאידה תומא סלימאן: האם המחלקה שלך שאחראית על החינוך למיניות, אני בטוחה שזו לא הכתובת של מאגר כזה, נכון?
עאידה תומא סלימאן: מי אחראי במשרד החינוך על קבלת התלונות ותיעודן ובקרה שאכן טופלו?
<איריס מנדה בן יעקב: את מדברת על טענות של תלמידים?
עאידה תומא סלימאן: תלמידים או מורים גם.
<איריס מנדה בן יעקב: יש את המאגר הזה במחוזות.
<איריס מנדה בן יעקב: כל מחוז מתנהל אחרת ובדרך כלל כשיש אירועים חריגים - - -
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת מתנהל אחרת?
<איריס מנדה בן יעקב: מתנהלים אחרת.
<איריס מנדה בן יעקב: כל מחוז בוחר לעצמו איך לאסוף את הנתונים שלו וכמה.
<איריס מנדה בן יעקב: התלונות לרוב מגיעות למפקחות על הייעוץ.
<איריס מנדה בן יעקב: המפקחות אמונות על כל הנושאים השונים שאנחנו מציגים פה ומדובר עליהם בכישורי חיים, בין היתר גם בנושא של פגיעות מיניות ומיניות.
<איריס מנדה בן יעקב: יש מפקחות על הייעוץ שאוספות את הנתונים ומטפלות בהם.
<איריס מנדה בן יעקב: כל תלונה אנחנו שוקלים לגופה.
עאידה תומא סלימאן: אין הוראות ברורות ליועצות האלה איך לטפל?
<איריס מנדה בן יעקב: יש חוזר מנכ"ל מאוד מאוד ברור.
עאידה תומא סלימאן: אז למה כל מחוז מתייחס אחרת?
<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה לעשות סדר.
<איריס מנדה בן יעקב: יש שלושה חוזרי מנכ"ל שהם מאוד מאוד ברורים.
עאידה תומא סלימאן: כן שמעתי את זה.
עאידה תומא סלימאן: אבל גם כן שמעתי שכל מחוז מתנהג אחרת.
<איריס מנדה בן יעקב: לא, כל מחוז מתנהג אחרת באיסוף הנתונים שלו.
<איריס מנדה בן יעקב: כל המחוזות אמורים לאסוף את הנתונים ולעשות תוכנית - - -
עאידה תומא סלימאן: ואיפה מעבירים אותם?
עאידה תומא סלימאן: מבקשים מהמחוז "תאסוף את הנתונים".
<איריס מנדה בן יעקב: זה מנהלת המחוז.
<איריס מנדה בן יעקב: לכל מחוז יש מנהלת מחוז.
עאידה תומא סלימאן: לא, ארצית אני מתכוונת.
עאידה תומא סלימאן: זה מתנקז לאן שהוא ארצית?
<איריס מנדה בן יעקב: זה לא מתנקז למשהו ארצי.
עאידה תומא סלימאן: אז משרד החינוך ברמה הארצית שלו לא יודע מה קורה.
<איריס מנדה בן יעקב: משרד החינוך ברמה הארצית לא אוסף נתונים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: לא אוסף?
מוסי רז: אם לכל מחוז יש - - -
<איריס מנדה בן יעקב: לכל מחוז יש.
<איריס מנדה בן יעקב: תשמעו, המטה, אנחנו בעצם קובעי המדיניות.
<איריס מנדה בן יעקב: המחוזות הם אלה שבעצם אליהם מגיעים הנתונים האלה.
<איריס מנדה בן יעקב: הם מיישמים למעשה את המדיניות שאנחנו בונים.
מוסי רז: איך אפשר לקבוע מדיניות אם לא רואים מה קורה, אם את לא יודעת אם נאמר בשנה-שנתיים האחרונות הייתה עליה בתלונות או ירידה בתלונות.
מוסי רז: אגב, אני לא אומר שתלונות משקפות דווקא מעשים.
מוסי רז: יכול להיות שיש ירידה בהטרדות ועליה בתלונות, אבל אם את לא יודעת אם יש עליה או ירידה בתלונות אז את לא יודעת אם הפוסטר שהפצת יש לו אפקטיביות כלשהיא.
מוסי רז: יכול להיות - - -
עאידה תומא סלימאן: וגם איך אני אדע שאכן טיפלו וטיפלו נכון?
עאידה תומא סלימאן: כי אנחנו שומעים שבהרבה מהמקרים התלונות לא טופלו כמו שצריך.
<איריס מנדה בן יעקב: אז במקרה הזה שמגיעה תלונה שלא טופלה כמו שצריך, היא בדרך כלל לא מגיעה מתלמידים, היא מגיעה הרבה פעמים דווקא ממבוגרים, מהורים.
<איריס מנדה בן יעקב: המחוז עושה את הבירור שלו, ובמידת הצורך הוא מזמין לשימוע, במידה ונגיד מורה לא פעל כמו שצריך.
<איריס מנדה בן יעקב: יש לנו מנגנונים - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל מנגנון שנעצר במחוז.
<תמר מינצר: השאלה אם הילדים, אם אני בתור תלמידה פונה ליועץ – לי אישית זה לא קרה – מקבלת ממנו את הטענה של "זה מילה שלך נגד מילה שלו" ודברים כאלה, אז אני לא אמשיך הלאה, אני אגדל בתחושה שזה מילה שלו נגד מילה שלו ואין למילה שלי שום סיי בעניין הזה, ואז התלונה שלי בעצם לא תגיע לשימוע כי אני לא אמשיך לספר את זה לאנשים.
<תמר מינצר: אני ארגיש שזה משהו שאני צריכה להתמודד איתו לבד, כי החברה לא מקשיבה לי.
<איריס מנדה בן יעקב: תראי, אני לא מכירה את המקרה, אני באמת לא יודעת להתייחס למקרה כי אין לי מושג מי היועץ, מה בדיוק היה.
<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה להגיד לך שבאופן כללי היועצים החינוכיים הם כן דמויות שילדים בדרך כלל פונים להתלונן על כל מיני דברים ואז היועץ מפעיל שיקול דעת, ולפעמים כשהוא לא יודע אז - - -
עאידה תומא סלימאן: קודם כל, נושא כזה עם כל הכבוד לכל היועצות והיועצים, אני מורידה בפניהם כובע, אבל זה לא נתון רק לשיקול הדעת שלהם.
עאידה תומא סלימאן: זה לא נתון.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת ועכשיו גם כן הצוות מזכיר לי, שלפני שנתיים כבר פנינו וביקשנו משרת המשפטים שיהיו תקנות מאוד ברורות למערכת החינוך איך להתנהג במצב הזה.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אחרי שנתיים, אנחנו רואים שאין מנגנון ברור.
עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד שיש חוזר מנכ"ל, אבל מי שקובע את המדיניות צריך לקבוע גם איך הוא עושה את הבקרה על המדיניות שהוא קבע.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, אם מנכ"לים חשבו לנכון והמשרד חשב לנכון להוציא שלושה חוזרים – ואני עוד לא קראתי אותם אבל אני סומכת על המילה שלך – שהם כל כך מדויקים וברורים, אז צריך מערכת שתבדוק שאכן מה שחולק לכולם, מתבצע בשטח ומתבצע על הדרך הנכונה.
עאידה תומא סלימאן: זה שאוספים עד המחוז, ומה הלאה?