GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוני אלוני סדובניק: לא רק שאסור להגיד את שם המתלוננת גם אם היא ממש מבקשת לומר, לא רק שאסור לומר מי פגע בה כדי להזהיר וליידע כפי שאמרה הגברת סוליציאנו בצדק.
<רוני אלוני סדובניק: יידוע הקהילה.
<רוני אלוני סדובניק: חובה.
<רוני אלוני סדובניק: לא רק בניוד של הפוגעים ממוסד למוסד אלא גם בתוך הקהילה.
<רוני אלוני סדובניק: מסתובב לו פרופסור חופשי ומאושר, כבר שנתיים לקח לברר את התלונה, היא נמצאה מוצדקת, כל המסקנות הוסתרו מכל הסגל ומכל הסטודנטים, הוא התחייב לא לעשות א', ב', ג' כולל לא להנחות כל מיני סטודנטים והוא ממשיך לעשות את זה והמוסד לא עושה שום דבר ואנחנו כבר בבית הדין לעבודה.
<רוני אלוני סדובניק: זה לא יאומן.
<רוני אלוני סדובניק: ארבע שנים וכלום לא קרה.
<רוני אלוני סדובניק: היא בבית והוא ממשיך.
<רוני אלוני סדובניק: במוסד נוסף אחר, גם.
<רוני אלוני סדובניק: היא הגישה את התלונה למוסד באוגוסט השנה, המוסד בירר ובירר ולא עשה שום דבר.
<רוני אלוני סדובניק: זה לא לוקח חודש כמו שחברתי אמרה אלא זה לוקח המון זמן.
<רוני אלוני סדובניק: עד היום אין ממצאים וגם אומרים, רגע, אנחנו עוצרים את הבדיקה במוסדות – תמיד הם עוצרים את הבדיקה – אם היא הגישה גם תלונה במשטרה.
<רוני אלוני סדובניק: אם המשטרה בעניין, אנחנו עוצרים את התלונה ואנחנו לא מטפלים.
<רוני אלוני סדובניק: אני חושבת שזה לא ראוי שקושרים בין שני הדברים.
<רוני אלוני סדובניק: צריך להמשיך בממד של פנים המוסד וצריך לאפשר גם למשטרה לעבוד.
<רוני אלוני סדובניק: במשטרה למשל זה יכול לקחת שנתיים ושלוש שנים.
<רוני אלוני סדובניק: אנחנו יודעים איזה עומס במערכת.
<רוני אלוני סדובניק: וכך השיירה עוברת וכלום לא קורה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהדברים שהעלית הם דברים קשים מאוד, במיוחד בכל מה שקשור בהמשך פעילות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שנאמר על המשך התפקוד הרגיל של המרצה למרות הכרזות על הפסקה מסוימת, זה דבר מאוד קשה ואי אפשר לעבור עליו בשקט, אבל כמובן בגלל שאני לא מכירה את העובדות, לא אוכל להתייחס מעבר לזה.
עאידה תומא סלימאן: אם תרצו בהתייחסות יותר ספציפית מול האוניברסיטה עצמה, אנא לגשת אלינו עם העובדות ואנחנו נברר את זה.
עאידה תומא סלימאן: בעניין הפסקת הבירור ברגע שזה עובר למשטרה.
עאידה תומא סלימאן: לא בשביל זה היה החוק ולא עבור זה פירט החוק מה הן החובות של הממונה או האחראית על הטרדות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: אחריות מאוד ברורה היא בירור התלונות וקבלת המלצה והעברתה לוועדת משמעת אם יש צורך בכך.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכניסת המשטרה לעניין היא כניסה בבירור הצד הפלילי וברגע שבוחרים לעשות את זה, זה טוב, אבל זה לא בא במקום או כדי לפטור את המוסד האקדמי מהאחריות שלו שאמורה להתבצע דרך הממונה או דרך האחראית כדי לברר.
עאידה תומא סלימאן: כפיט שנאמר, הבירור של המשטרה עלול לערוך שנתיים ושלוש ועלול להסתיים, יש לו תשעים אחוזים אפשרות, בכלום.
עאידה תומא סלימאן: לפחות שהאחראית תעשה את המוטל עליה בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: לחברת הכנסת יעל גרמן.
יעל גרמן: אני מתנצלת אם אני אומר דברים שנאמרו אבל אני חושבת שלפעמים גם לחזור על דברים חשובים יש לזה את הערך שלו.
יעל גרמן: אני רוצה לומר שאני מודאגת, לא בפעם הראשונה, מהתוצאות של הסקר.
עאידה תומא סלימאן: מהדוחות.
יעל גרמן: בוודאי, שנשענים על הסקר.
יעל גרמן: אם רק 12 אחוזים מהסטודנטים והסטודנטיות – יותר נכון מהסטודנטיות ומעט סטודנטים – שחוו הטרדה מינית ונכון לדוח אלה ארבעה אחוזים - בהערת סוגריים אומר שאני לא יודעת אם זה הרבה או לא הרבה כי אני לא יודעת כמה יש נאמר במשרדי ממשלה או בעיריות או בכל מוסד אחר ולכן אני שמה את זה רגע בצד - 12 אחוזים של נשים שמעזות להתלונן, גברתי היושבת ראש, זאת נקודת תורפה.
יעל גרמן: הייתי אומרת שאפילו כישלון של כל המוסדות האקדמיים.
יעל גרמן: מתי את לא מגישה תלונה?
יעל גרמן: כשאת לא מאמינה במוסד שבו את נמצאת.
יעל גרמן: כשאת חושבת שאם תגישי תלונה, ממילא לא יטפלו בה.
יעל גרמן: לא כל אחת היא תלמה ולואיז שאומרות שזה לא יעזור והן הולכות אבל יש איזשהו חוסר אמון בסיסי בנתון הזה וזה הדבר שהכי מדאיג אותי חברותיי היקרות שיושבות כאן סביב השולחן.
יעל גרמן: מה אתן עושות בנדון כדי שאלה לא יהיו 12 אחוזים אלא יהיו תשעים אחוזים ושמונים אחוזים?
יעל גרמן: לא מספר כזה חסר ערך.
יעל גרמן: למעשה זה לא שווה שום דבר.
יעל גרמן: מכאן אני רוצה לבקש ממך.
יעל גרמן: כבר דיברתי אתך על זה חצי מילה במליאה.
יעל גרמן: אני ניסיתי להעביר הצעת חוק שאת חתמת עליה ולדעתי מרבית חברות הכנסת חתמו עליה, הצעת חוק ביוזמתה של עורכת הדין רוני סדובניק שאמרה שנוציא את כל הנושא של הממונות על הטרדות מיניות ממוסדות החינוך ונשים אותו במל"ג.
יעל גרמן: אבל לאחר שנפגשתי במל"ג גם עם ראש ה-ות"ת וגם עם סגן יו"ר המל"ג וגם עם היועצים המשפטיים - - -
<פפי יקירביץ: ממש יתלוננו.
<פפי יקירביץ: מחוץ לאוניברסיטה מישהי תלך ותתלונן.
יעל גרמן: המל"ג הסבירו, ואני אפילו השתכנעתי, מדוע זה בלתי אפשרי.
יעל גרמן: אני לא יודעת אם זה לא יהיה אפקטיבי, אבל הם הסבירו מדוע זה בלתי אפשרי וגם הם רוצים שהאחריות תהיה למעשה של המוסדות האקדמיים וחשבתי שיש בזה הגיון.
יעל גרמן: לכן אני מבקשת שאנחנו כוועדה, את כיושבת ראש, נחוקק חוק שבא ומוציא את הממונות מהאוניברסיטה.
יעל גרמן: כן תהיינה ממונות, בהתאם למה שאמרה חברתי מרב מיכאלי.
יעל גרמן: בוודאי שלא יכולה להיות ממונה אחת על קמפוס של 600 או 900 ועל קמפוס של 7,000.
יעל גרמן: אבל הממונה לא תהיה חלק מהצוות כדי שלא יהיה ניגוד עניינים אפשרי, ואני לא מאשימה אף אחד בשום דבר כי החושד בכשרים, לוקה בגופו.
יעל גרמן: בל כבר נאמר שניגוד עניינים הוא פוטנציאל.
יעל גרמן: בעיני, ברגע שבראש הגוף הזה של נציבה לתלונות על הטרדות מיניות עומד מישהו שיש לו קשר ואולי אפילו חברי עם חלק מאלה שעלולים באמת להטריד, יש כאן משהו שהוא טעם לפגם, יש כאן איזשהו בסיס.
יעל גרמן: לכן אני מציעה שני דברים.
יעל גרמן: האחד, כן למנות אבל זאת לא תהיה אשת סגל אלא זאת תהיה אישה חיצונית ושהיא גם לא תשב בתוך הקמפוס.
יעל גרמן: היא תשב באיזשהו מקום ניטרלי כדי בכל צורה שהיא לחזק ולהחזיר את האמון של הסטודנטיות ושל הסטודנטים במוסד הזה של הטרדה מינית.
יעל גרמן: כמובן שבנוסף לשני העקרונות האלה צריך להוסיף את כל מה שנאמר והוא חלק ניכר של התקנון המאוד יפה של האוניברסיטה העברית אבל אני מבקשת שזאת תהיה הצעת חוק שלנו, של הוועדה, שלך.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך על ההצעה אבל צריך גם לזכור שכל הנושא של ממונות על הטרדה מינית קיים גם במקומות עבודה אחרים ולא רק באוניברסיטאות.
<רוני אלוני סדובניק: לכן זה נראה כך.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת מה החסרונות.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, זה עלה כבר כל כך הרבה פעמים בדיונים בוועדה וגם בפגישות שלי עם הממונות במקומות עבודה אחרים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עוד לא הגענו לבעייתיות הזאת שהממונה לפעמים צריכה לטפל בתלונה על מישהו שהוא המנהל הישיר שלה.
יעל גרמן: אנחנו לא נוציא את זה מהאוניברסיטה.
יעל גרמן: זה יישאר באוניברסיטה אבל הממונה לא תהיה חלק מהצוות, חלק מהסגל.
עאידה תומא סלימאן: זה מה אני מנסה להגיד, שכל מקומות העבודה, יש בהם את הממונות .
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מחייב דיון.
יעל גרמן: אני אומרת בואי נתחיל את המהפכה ואני משוכנעת שמ-12 אחוזים, האחוז ילך ויעלה ואז זה יהפוך להיות משהו משמעותי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לעודד פריד, האגודה למען הלהט"בים.
<עודד פריד: גברתי היושבת ראש, תודה רבה על הדיון, תודה רבה על זכות הדיבור.
<עודד פריד: אני רוצה להציג כאן במסגרת הדיון הזה את הסוגי השל הקהילה הגאה בקמפוסים.
<עודד פריד: זאת סוגיה שאני לא יודע אם הדוחות מתייחסים אליה באופן נקודתי.
<עודד פריד: דיברנו על זה גם בדיונים קודמים שהיו בנושא הזה.
<עודד פריד: האגודה למען הקהילה הגאה בשיתוף עם מכון המחקר של איגי, ארגון הנוער הגאה, ערכו סקר אקלים בקמפוסים בשנה החולפת ושאלו סטודנטים וסטודנטיות להט"בים לגבי הטרדות מיניות שהם חווים וחוות בקמפוסים.
<עודד פריד: הנתונים מזעזעים.
<עודד פריד: אני אתייחס רק לשלושה נתונים מרכזיים.
<עודד פריד: 66 אחוזים מהסטודנטים והסטודנטיות חשופים להערות פוגעניות שקשורות לנטייה המינית או הזהות המגדרית שלהם.
<עודד פריד: אני אומר גם זהות מגדרית למרות שצריך להגיד גם את זה, שאחוז הטרנסג'נדרים והטרנסג'נדריות בקרב מוסדות ההשכלה הגבוהה מאוד מאוד נמוך מסיבות רבות ומגוונות וקשיים שיש להם בהתמודדות עם החיים בכלל ועם מערכת ההשכלה הגבוהה בפרט והיעדר הנגישות שיש לעניין הזה.
<עודד פריד: 26 אחוזים מהסטודנטיות והסטודנטים חוו הטרדה מינית במוסד להשכלה גבוהה בו הם לומדים.
<עודד פריד: אנחנו מדברים על שיעור שבהשוואה ל-....
<עודד פריד: עולה פחות או יותר פי שש מסטודנטים וסטודנטיות הטרו-סקסואליים לפי הנתונים שהם בחנו.
<עודד פריד: אולי חמור מכך, בהקשר של מה שאנחנו מדברות כאן היום, וזה ממש סבבה לי לדבר בלשון נקבה ורבות בהקשר הזה – נכנסתי הבוקר לחדר ואמרתי שכך זה מרגיש כשאישה נכנסת לחדר שהוא כולו גברים, זה היה מאוד לא נוח ואני יכול רק לשער שלאישה שנכנסת לחדר שכולו גברים, זה עוד אפילו פחות נוח – של מה שאנחנו מדברות כאן היום, 87 אחוזים מהסטודנטים והסטודנטיות שהוטרדו או חוו אלימות לא דיווחו על כך בכלל.
<עודד פריד: אפרופו חמישים מוסדות שחושבים שאין בשטחם הטרדות בכלל כי הדברים האלה לא מגיעים לדיווח.
<עודד פריד: אנחנו גם יודעים, אני לא יודע עם אלה כל הנתונים, שדיווחים לא פעם ולא פעמיים, דיווחים מקרב סטודנטים וסטודנטיות להט"ביות לא מקבלים מענה ומושלכים הצידה כי זה לא הגיוני בכלל שסטודנט גבר יטריד גבר אחר והוא בטח סתם צחק אתו, ואם סטודנטית אמרה משהו לסטודנטית אחרת, זה גם לא נחשב הטרדה מינית כי אי אפשר באמת להטריד מינית סטודנט הומו.
<עודד פריד: בקיצור, בנושא הזה אני אשמח מאוד אם בעתיד תהיה התייחסות גם בדוחות ובנתונים עצמם לאוכלוסייה הלהט"בית בקמפוסים ובוודאי ובוודאי שבכל מה שקשור לתקנונים ולצורה שבה מטפלים בהטרדות מיניות, בהכשרות שעובדות הממונות על חוק הטרדה מינית בקמפוסים ובכלל מה שאמרו כאן, אנשי צוות, פקולטות, מרצים, סטודנטים וכן הלאה, כל בעלי התפקידים, שגם הם בהכשרות שלהם יקבלו התייחסות גם לסוגיה של הטרדות מיניות כלפי חברי וחברות הקהילה הגאה.
עאידה תומא סלימאן: פרופסור רחל לב, הנציבה באוניברסיטת חיפה.
<רחל לב ויזל: שתי נקודות.
<רחל לב ויזל: הראשונה, הנושא של מניעה.
<רחל לב ויזל: קבוצה של סטודנטים אצלנו התחילה פרויקט שהמטרה שלו היא דיווח לחינוך לאווירה שאינה מטרידה.
<רחל לב ויזל: למעשה יש ברקוד לכל השירותים וכאשר מצמידים את הפלאפון, עולות שאלות.
<רחל לב ויזל: זה אנונימי.
<רחל לב ויזל: זאת לא חייבת להיות הטרדה אישית אלא זה יכול להיות משהו שהוא בתוך חוג או בתוך קבוצה וכולי.
<רחל לב ויזל: הדיווח הזה נופל גם אצל הדיקנים, גם אצל הנציבות ולכן זה גם מאפשר התערבות חינוכית של שיחה על השולחן אם זה מגיע.
<רחל לב ויזל: זה נושא אחד.
<רחל לב ויזל: הנושא השני.
<רחל לב ויזל: אני חושבת שהגיע הזמן לדעתי לחשוב רחב יותר.
<רחל לב ויזל: בעיני הטרדה מינית היא חלק מהתעמרות וצריך לחשוב באמת באופן רחב יותר.
<רחל לב ויזל: דיברו כאן על האוניברסיטאות מבחינת היררכיה וכולי.
<רחל לב ויזל: אז כן, צריך לחשוב יותר גם על הנושא של התעמרות והטרדה היא רק חלק אחד.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמאוד משמח לשמוע על האחריות החברתית שמגלים סטודנטים וסטודנטיות בהרבה אוניברסיטאות.
עאידה תומא סלימאן: זה מחמם את הלב.
עאידה תומא סלימאן: פרופסור מיכל אלברשטיין, הנציבה באוניברסיטת בר אילן.
<מיכל אלברשטיין: תודה.
<מיכל אלברשטיין: קודם כל, אני חושבת ששיתוף הפעולה ומה שאנחנו שומעים כאן, גם העבודה עם אגודת הסטודנטים, היא מאוד חשובה.
<מיכל אלברשטיין: זה צעד באמת להגביר את האמון.
<מיכל אלברשטיין: רציתי לדבר דווקא על הדרישה למשפטיזציה.
<מיכל אלברשטיין: אני אומרת כמשפטנית שצריך להיזהר מלהפוך את התחום הזה ליותר מדי משפטי.
<מיכל אלברשטיין: רק דוגמה.
<מיכל אלברשטיין: מגיעה סטודנטית – אני רוצה לדבר על הקרבה ובתוך המוסד – אני בתוך המוסד ואם יש איזושהי ראש יחידה שהיא למשל מכירה את מלכה ובפגישה עם סטודנטיות על מערכת או דרישות אקדמיות עולה תלונה או חשד להטרדה, היא מדווחת לנו.
<מיכל אלברשטיין: אנחנו מבקשים מהסטודנטית לבוא.
<מיכל אלברשטיין: הסטודנטית לא רוצה להזדהות.
<מיכל אלברשטיין: הסטודנטית לא רוצה שיגידו את הפרטים.
<מיכל אלברשטיין: הסטודנטית לא רוצה.
<מיכל אלברשטיין: אנחנו בתנאים האלה מתחילות לברר.
<מיכל אלברשטיין: שואלות עוד סטודנטיות, קוראות למרצה.
<מיכל אלברשטיין: מולו אנחנו מבררות אנונימית.
<מיכל אלברשטיין: אנחנו לא אומרות מה היה המקרה אלא אומרות שהיו שמועות.
<מיכל אלברשטיין: אם יתחילו להכניס לנו כאן את כל המערך הזה של לפנות החוצה, משפט, דרכי הוכחה, הלך לנו כל היתרון של ההליך.
<מיכל אלברשטיין: תוך שבועיים אנחנו טיפלנו בנושא הזה והנושא הזה נסגר.
<מיכל אלברשטיין: התברר שיש הרבה דברים קטנים, כולם בדיחות מגדריות, לא איזה דברים שאת יכולה להכניס אותם בתוך החוק אבל עדיין זאת בהחלט אווירה שאנחנו צריכים למנוע אותה.
<מיכל אלברשטיין: אם ייקחו מאתנו את הגמישות הזאת, ייקחו והתפקיד הזה את הערך המרכזי שלו.
<מיכל אלברשטיין: דיברה כאן פרופסור כרמון על תרבות מכבדת.
<מיכל אלברשטיין: אנחנו כאוניברסיטאות לוקחות רף גבוה יותר מהחוק.
<מיכל אלברשטיין: מבחינתנו סוג של בדיחה סקסיסטית שהוא חושב שזה נורא מצחיק, צריך לעשות אתו שיחה ולהגיד לו שיבין, היא סטודנטית, זה לא נעים לה שאתה מתחיל לשאול אותה משהו אישי או להגיד לה אני אוהב אותך, תעשי ככה.
<מיכל אלברשטיין: אפילו זה מביך אותה.
<מיכל אלברשטיין: זאת לא הטרדה מינית שנופלת בחוק אלא צריך באמת לשמור את הכלים האלה.
<מיכל אלברשטיין: אנחנו אומבודסמן, אנחנו נציבים בתוך מוסד.
<מיכל אלברשטיין: היתרונות שלנו הם שאנחנו בתוך המוסד.
<מיכל אלברשטיין: אני מרימה טלפון לקב"ט, השערים נסגרים, הוא מכיר אותי.
<מיכל אלברשטיין: אם יש משהו שצריך טיפול מיידי, יש לנו סעד מיידי.
<מיכל אלברשטיין: אני מתקשרת למנכ"ל והוא מאשר לי.
<מיכל אלברשטיין: אם יתחילו לשים מישהו חיצוני, אני לא אומרת שלא צריך לאזן ובמובן הזה יש פרופסור מן המניין ואף אחד לא יכול לפטר אותי, יש אדם שהוא בגמלאות.
<מיכל אלברשטיין: צריך למצוא איזונים אבל אני אומרת שאי אפשר לוותר על הקיום בתוך הקמפוס.
<מיכל אלברשטיין: צריך לדאוג ליותר חינוך, ליותר מודעות אבל לא לזרוק את הכול.
<מיכל אלברשטיין: צריך משפטנות אבל צריך להיזהר מהמשפטנות כי במשטרה יש משפטנות ושם אנחנו רואים איך זה מתקדם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמילה שהשתמשת בה, איזונים, היא המילה הנכונה.
עאידה תומא סלימאן: צריך באמת לבדוק אם ללכת על המודל הזה של משפטניות.
עאידה תומא סלימאן: גם אני נזהרת עם זה כי אני חושבת שיש מעבר לנושא המשפטי אבל זה לא פוטר את הממונות מהכשרות שאמורות לכלול חלק מהצד המשפטי.
<הדר שגיא: סליחה, אני חייבת לומר משהו.
<הדר שגיא: אני מגיעה מתא תל אביביות, זה התא הפמיניסטי באוניברסיטת תל אביב.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק אחרי שני דוברים היית אמורה לקבל את זכות הדיבור.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להתאפק.
עאידה תומא סלימאן: יש לי רשימה ארוכה ואני מנסה להגיע לכולם.
עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין שיר אל נקדימון משדולת הנשים.
<שיר אל נקדימון: תודה רבה.
<שיר אל נקדימון: שלום לכולן.
<שיר אל נקדימון: אני חייבת לציין שגם אנחנו מאוד מאוד מוטרדות מהמספר הנמוך של התלונות.
<שיר אל נקדימון: בעניין הזה אני רוצה להדגיש שהדבר מדבר בעד עצמו ביחס לדברים שאמרה הנציבה מהאוניברסיטה העברית, שלא לתת לעובדות לבלבל אותנו.
<שיר אל נקדימון: דווקא בעניין הזה אני רוצה לשים דגש על כך שהדבר מדבר בעד עצמו כי המספר הנמוך של התלונות מראה לנו שיש כאן עוד הרבה עבודה ויש לנו קושי מאוד גדול.
<שיר אל נקדימון: אני רוצה לומר משהו שלדעתי לא דיברנו עליו היום בדיון וזה החשש הגדול של המתלוננת.
<שיר אל נקדימון: אנחנו נתקלות בזה בשטח כל הזמן ואני מביאה את המקום הזה של אותו חשש של המתלוננת, של מישהי שנפגעה, שהוטרדה מינית, לבוא, לדבר על זה ולהגיש תלונה כי היא יודעת שבסופו של יום המטריד, שבדרך כלל הוא הבכיר יותר, הוא יישאר במקום שלו, הוא יישאר במעמד שלו, אולי יתנו לו נזיפה, אבל הוא יישאר במקום שלו והסטודנטית תוזז הצידה או העובדת.
<שיר אל נקדימון: יש גם עובדות באקדמיה שהחוק כמובן חל עליהן והנציבה אמורה לטפל גם במקרים של עובדות ולא רק של סטודנטיות.
<שיר אל נקדימון: היא זו שבסוף תמצא את עצמה מחוץ למערכת כפי שקורה הרבה מאוד פעמים.
<שיר אל נקדימון: נשים שמגיעות אלינו, גם לשדולה וגם למשרד שלי, הן מאוד חוששות לעשות את הצעד הזה.
<שיר אל נקדימון: אני חושבת שצריך לראות איך אנחנו בעצם פוטרות את המקום הזה של החשש שלהן כדי שהן יוכלו להתלונן ולהרגיש בטוחות שלא הן יאבדו את מקום העבודה, את המקום שלהן בדוקטורט או בתואר השני, בפרט שהרבה פעמים יש לנו כאן קשר שהוא מאוד ייחודי של מנחה וסטודנטית לתארים מתקדמים.
<שיר אל נקדימון: צריך לתת את הדעת על זה.
<שיר אל נקדימון: אני גם רוצה להתייחס לנושא שגם עלה כאן, שזה התפקיד של בית הספר לחנך.
<שיר אל נקדימון: אני לא אומרת עכשיו מה התפקיד של בית הספר או לא, אבל אני יכולה להגיד לכם שכמי שעובדת עם הרבה חברות פרטיות, מעולם לא נתקלתי במנהל חברה שיבוא ויגיד לי שהם היו צריכים לדעת על החוק מבית הספר.
<שיר אל נקדימון: מעולם זה לא נאמר.
<שיר אל נקדימון: יש חובה לחברות למנוע הטרדה מינית, בין היתר באמצעות הכשרות וסדנאות.
<שיר אל נקדימון: אף פעם לא אמרו לי שלא חינכו אותו בבית ספר שאסור להטריד מינית.
<שיר אל נקדימון: יש אחריות לכל חברה לעשות את זה כך גם לאקדמיה.
<שיר אל נקדימון: שוב, מה שצריך לעשות בית ספר, צריך לעשות בית ספר, זה לא קשור למה אנחנו צריכים לעשות גם כחברה וגם כאקדמיה.
<שיר אל נקדימון: דבר נוסף אחרון שאני רוצה לומר בקצרה, לעניין תקנה 9 שהיא חלה כיום רק על המוסדות האקדמיים וכוחות הביטחון.
<שיר אל נקדימון: אני חושבת שנכון יהיה להרחיב אותה גם לכלל החברות במשק, גם חברות פרטיות, לפחות בחובה שאחראית צריכה לעבור הכשרה של 18 שעות, שיש חובה אחת לשנה שכל העובדים – הסטודנטים והעובדים – באקדמיה יעברו הדרכות.
<שיר אל נקדימון: אני חושבת שזה נכון שזה יהיה גם בחברות פרטיות.
<שיר אל נקדימון: גם החובה של שתי אחראיות, בחברה לצורך העניין שהיא מעל אלפיים עובדים או כמו שאמרנו בתחילת הדיון.
<שיר אל נקדימון: אני חושבת שיהיה נכון להרחיב את התקנה הזאת לכלל המשק.
עאידה תומא סלימאן: הדר, בבקשה.
<הדר שגיא: תודה.
<הדר שגיא: שלום לכולם.
<הדר שגיא: אני מגיעה מתא הסטודנטיות שקם כי הרגשנו שבאוניברסיטה אין מענה לצרכים הספציפיים של סטודנטיות.
<הדר שגיא: היה לנו בתחילת השנה מקרה שדובר עליו גם בתקשורת והוא עדיין לא טופל.
<הדר שגיא: אני רוצה לומר שאנחנו מדברות כאן על הטרדות מיניות.
<הדר שגיא: מה עם התנכלויות?
<הדר שגיא: מה עם תקיפות מיניות?
<הדר שגיא: מה עם אונס?
<הדר שגיא: למה זה בכלל לא נמצא על השולחן?
<הדר שגיא: מה אנחנו עושים כשיש לנו מקרים, גם באוניברסיטת תל אביב וגם באוניברסיטה העברית שטופלו רק אחרי שהמקרה הגיע לתקשורת.
<הדר שגיא: למה אנחנו מגיעות לשם?
<הדר שגיא: אתן מדברות על חוסר אמון מצד הסטודנטיות ואתן צודקות.
<הדר שגיא: אין אמון בין הסטודנטיות לבין הנציבות משם שכל מקרה עד היום שהגיע לנציבה, אצלנו לפחות, חוץ ממספר אולי מאוד מצומצם של תלונות שבאמת טופלו איכשהו, בתחושה שלנו כסטודנטיות, אין מענה.
<הדר שגיא: יש תיוק מצוין, יש בירור כלשהו, אבל בשורה התחתונה יש כמה וכמה שמות של מרצים שעדיין מסתובבים בקמפוס ואין עליהם שום אכיפה.
<הדר שגיא: הם לא קיבלו שום סנקציה משמעותית שעשתה איזושהי עבודת התרעה כלפי חברי הסגל שאומרת, הנה, אני פעלתי כך וכך, קיבלתי עונש כזה וכזה, מהיום והלאה יש לי באמת סיבה לא להטריד ואני יודע שקיבלתי בגין זה סנקציה.
<הדר שגיא: זה משהו שלא מדובר בו.
<הדר שגיא: כמו כן, היה כאן דיבור על סטודנטיות שכביכול מתלוננות על בדיחות סקסיסטיות או על משהו כזה.
<הדר שגיא: בואו נגיד שזה לא המצב.
<הדר שגיא: אוניברסיטאות יקרות, מכללות, נא לא להיתמם.
<הדר שגיא: יש תלונות שהן באמת על אווירה מטרידה אבל יש גם תלונות הרבה יותר קשות מאלה ואנחנו בכלל לא מדברות עליהן וחבל.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לומר שלסטודנטיות יש זכות להתלונן על בדיחות סקסיסטיות ובדיחות פוגעות.
<הדר שגיא: העבודה צריכה להיות על השלבים המתקדמים יותר ואולי זה בשלב מאוחר יותר גם יעזור.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם וגם.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שסטודנטית תראה שגם בדיחה לא מקובלת ואפשר להיענש אליה, היא תאזור שאומץ ותתלונן על דברים אחרים.
<הדר שגיא: היא מתלוננת על אונס ולא מקבלת מענה.
עאידה תומא סלימאן: אף אחת אתנו לא תרצה שיהיו תלונות על אונס ושהן לא ייבדקו.
עאידה תומא סלימאן: כולנו רוצות אבל זה גם לא לזלזל בשום תלונה ובעיני הכול הלך ביחד.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שצריך לבוא ולומר שעכשיו אנחנו מטפלות רק בענייני אונס ורק אז נתפנה לדברים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: הערה שלי הייתה כי זה נשמע כך.
<שיר אל נקדימון: אני רוצה לחדד לעניין אונס כי יש פסיקה של בית הדין הארצי.
<שיר אל נקדימון: רק לומר שהחובה היא גם למנוע אונס.
<שיר אל נקדימון: זה הורחב בפסיקת בית הדין הארצי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מובן מאליו.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להיכנס לזה יותר כי אני חושבת שזה מובן מאליו.
<שיר אל נקדימון: זה נכון אבל זה לא היה מובן מאליו ולכן הפסיקה הייתה צריכה לחדד את זה.
<שיר אל נקדימון: אני מסכימה עם גברתי וגם אני חושבת כמוך.
עאידה תומא סלימאן: גברת יסמין מילר, יועץ משפטית, אוניברסיטת תל אביב.
<יסמין מילר זנגי: שלום.
<יסמין מילר זנגי: רציתי לחדד לעניין מה שנאמר כאן על ידי נציגת תא תל אביביות ועל ידי עורכת הדין רוני סדובניק אלוני.
<יסמין מילר זנגי: קודם כל, האוניברסיטה מטפלת בכל תלונה ברצינות.
<יסמין מילר זנגי: אנחנו גם נפגשנו עם תא תל אביביות.
<יסמין מילר זנגי: כאשר יש תלונה חמורה לפי חוק העונשין, ואין הרבה תלונות חמורות של אונס באוניברסיטה ברוך השם, אנחנו מחויבים לפי חוק העונשין לדווח ליועץ המשפטי לממשלה ולקבל את הנחיותיו.
<יסמין מילר זנגי: כך גם במקרה הספציפי הזה.
<יסמין מילר זנגי: האוניברסיטה טיפלה ומטפלת והפרידה בין המתלוננת לנלון.
<יסמין מילר זנגי: אנחנו חושבים שפעלנו ללא דופי במקרה הזה.
<יסמין מילר זנגי: אנחנו קשובים למתלוננת, ושים מה שביכולתנו, יש לנו הוראה מפורשת מסגן פרקליט המדינה לעניינים פליליים לא להמשיך בבירור של תלונה כזאת ככל שהיא נחקרת כרגע על ידי המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: מה לגבי העובדה שנאמר שהמרצה עדיין מסתובב?
<יסמין מילר זנגי: לא.
<יסמין מילר זנגי: זה לא מרצה.
<יסמין מילר זנגי: אצלנו זאת תלונה בין שני סטודנטים.
<יסמין מילר זנגי: אין יחסי מרות.
<יסמין מילר זנגי: זאת התלונה אצלנו ואנחנו טיפלנו, מטפלים וקשובים למתלוננת.
<יסמין מילר זנגי: מדובר בשני סטודנטים ולא ביחסי מרות.
<קריאה: למה את אומרת את זה?
<יסמין מילר זנגי: זה נכון.
<קריאה: הוא מתרגל.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לא להיכנס יותר לפרטים כי אני לא יכולה להתייחס ולומר מי אומר עכשיו את האמת כי אני לא יודעת על מה אתן מדברות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה לא לעניין עכשיו.
<יסמין מילר זנגי: רוב התלונות הן תלונות שמטופלות בתוך האוניברסיטה, גם אם יש תלונה במשטרה.
<יסמין מילר זנגי: רק במקרים חמורים כאשר המשטרה דורשת שבשעת בירור לא נעשה, אנחנו במדינת חוק, יש היררכיה מסוימת.
<קריאה: היא מדברת עליה והיא אומרת דברים לא נכונים.
עאידה תומא סלימאן: לא הוזכרו כאן שמות ולא הצביעו על אף אחד.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לכבד את זה.
עאידה תומא סלימאן: פרופסור לילי אנגליסטר.
<ליל לאה אנגליסטר: סוזי היא הנציבה המינהלית באוניברסיטה העברית.
<סוזי זליגמן: נציבה מינהלית באוניברסיטה העברית.
<סוזי זליגמן: אני רוצה לדבר על הקשר שבין מרכזי הסיוע לאוניברסיטאות.
<סוזי זליגמן: אנחנו מנסים, לפחות בירושלים, כבר שנתיים-שלוש למצוא איזושהי נוסחה שתאפשר לנו לשתף פעולה בצורה פורייה.
<סוזי זליגמן: קיים היום שיתוף פעולה בנושא של הדרכות בעיקר.
<סוזי זליגמן: יש מידע שיושב במרכזי הסיוע שאסור להם לשתף אותנו בו אבל אם המידע הזה באיזושהי דרך היה מגיע אלינו, ביחד היינו יכולים להיות יותר מועילים ויותר יעילים.
<סוזי זליגמן: אני קוראת לכולנו למצוא נוסחה שתאפשר לנו לשתף מידע על מנת שהפער בין המקרים שמופיעים באוניברסיטאות לבין המקרים שידוע עליהם במרכזי הסיוע, יגיעו לאיזשהו טיפול כלשהו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך לפתח את השיח ביניכם לבין מרכזי הסיוע.
עאידה תומא סלימאן: מרכזי הסיוע כמובן לא יוכל לשתף בשום מידע שמגיע אליהם.
עאידה תומא סלימאן: המידע הזה הגיע אליהם כי האישה בחרה לעשות זאת.
עאידה תומא סלימאן: אנשים בחרו להגיע למרכזי הסיוע, הצעירות בחרו להגיע למרכזי הסיוע, מתוך החלטה מסוימת, מתוך אמון מסוים ואני לא חושב שיש בידיהם כל אמצעי לשתף במידע שיש להם.
עאידה תומא סלימאן: מה שכן יש בידיים שלהם, זה אולי לשתף פעולה אתכם איך לבנות את האמון כדי שיותר סטודנטיות יגיעו ויתלוננו במקרה ויקרה משהו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להודות לכולם על ההשתתפות בדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב אני חייבת להזכיר משהו.
עאידה תומא סלימאן: בהרבה מהדיונים שקורים, והוועדה מקיימת הרבה דיונים בנושא של הטרדות מיניות ותקיפות מיניות, מגיעים אלינו ברגע האחרון ממש לתוך הוועדה בקשות להשמעת עדויות של נשים שחוו הטרדות או תקיפות.
עאידה תומא סלימאן: לבי יוצא לכל אישה ולכל צעירה שמשכנעים אותה להגיע לכאן ולדבר ולא דואגים לארגן את זה בצורה נכונה.
עאידה תומא סלימאן: לבי יוצא לכל אישה וכל צעירה שכן רוצה לדבר.
עאידה תומא סלימאן: מאוד קשה לי להשתיק אישה שכן רוצה להשמיע את זעקתה אבל לא יכול להיות שדיוני הוועדה שאמורים להיות ביקורתיים כלפי עבודת המוסדות ולפקח על עבודת המוסדות יהפכו רק למתן עדויות.
עאידה תומא סלימאן: לכן, אנא.
עאידה תומא סלימאן: כדי שנצליח, צריך לעשות את האיזון הנכון ולא לשים אותנו במקום הזה שאני צריכה להגיד לבחורה צעירה, שאני בטוחה שלא ישנה הלילה כדי לחשוב איך היא מגיעה לכאן ואיך היא נותנת את העדות.
עאידה תומא סלימאן: לפני שאתן משכנעות את הנשים להגיע לכאן, תשאלו, תבקשו רשות ותארגנו את זה לפני שהן מגיעות.
עאידה תומא סלימאן: לא לשים אותנו במקום הזה ולא לתת לנשים את החוויה הקשה הזאת להגיע ולא להשמיע את קולן.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרכז בוועדה את כל ההערות שהיו על התקנות ואולי הערות לתקנות חדשות שישפרו את המצב ונעביר אותן למשרד המשפטים שעובד בימים אלה על התקנות וננסה כמה שאפשר להשפיע כדי שיעברו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מכל הארגונים או הנשים שהשתתפו בדיון והיו להם הצעות, להעביר אותן לוועדה כדי שנוכל לנסח את זה עם הצוות המשפטי.
עאידה תומא סלימאן: כפי שנאמר, אני מאוד שמחה לשמוע שהמל"ג הרים את הכפפה לאחר שני דיונים שעשינו בוועדה כאן.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לראות שהדיונים שלנו הביאו לתוצאה אפילו יותר מדוחות מבקר המדינה שהיו בעבר.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בצניעות רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעבודה אינטנסיבית הביאה את המל"ג למקום הזה והם הרימו את הכפפה.
עאידה תומא סלימאן: יש לכם עדיין הרבה עבודה לעשות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מוכנות לשתף פעולה כדי שבאמת תמסדו את הקשר הזה עם המוסדות, תפקחו ותהיה לכם אמירה מאוד ברורה כדי שבסופו של דבר גם סטודנטים וגם סטודנטיות ירגישו יותר טוב באוניברסיטאות ובמכללות.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה לשבת עם התאחדות הסטודנטים שכבר נרתמה למשימה הזו מהשנה הראשונה בה התחלנו לעקוב אחר הדיווחים ולפני כן גם במאבק בתוך האוניברסיטאות, לכלל התאים שנוסדו בכמה מוסדות ויש להם מה להגיד בנושא.
עאידה תומא סלימאן: התאחדות הסטודנטים, אני חושבת שעשיתם עבודה מאוד יפה ומכובדת.
עאידה תומא סלימאן: אני קראתי את החומר, למדנו אותו ונדאג לעזור במה שאפשר כדי לאמץ לפחות חלקים ממנו כדי שישפרו את העשייה.
עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד על המאמץ הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שנכון, מספר התלונות מבחינתי הוא מדאיג כי הוא לא משקף את המציאות בתוך הקמפוסים.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהמציאות היא הרבה יותר קשה אבל היא בדיוק חלק מהתמונה בחיים ובחברה הישראלית באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: בל נשכח את זה.