GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עודדה פרץ: אולי הן אוהבות סיכון במובן של ללדת ילדים, זה גם סיכון.
<עודדה פרץ: אנחנו רואים את זה אצלנו נגיד בפניות ציבור, שאני יכולה להגיד שהן פחות מתעסקות בנושאים הפיננסיים, את זה אני כן יכולה להגיד.
<עודדה פרץ: אנחנו רואים בפניות ציבור, למשל אצלנו יש יחידה שמטפלת בתלונות של לקוחות נגד בנקים אז זה מתפלג 64% מהפונים הם גברים ורק 36% הן נשים, אז אני חושבת שזה יותר משם הסוגיה.
<עודדה פרץ: אני לא חושבת שיש איזשהו חסם אחר, זה נראה לי יותר משהו חברתי שצריך לטפל בו בכיוון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שבדרך-כלל קודם כל מספר העסקים הקטנים של הנשים הוא הרבה יותר נמוך מיחסם, וכל הנושא של להיכנס לעולם העסקים הוא נושא חדש יחסית במובן הפורמלי שלו.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שנשים ניהלו שנים ארוכות, הרבה עסקי משפחה שלא היו רשומים על שמן, ואף אחד לא חשב שזה עסק נשי.
עאידה תומא סלימאן: והרבה נשים גם ניהלו עסקים לא באופן פורמלי, אבל הכניסה הזו לעולם העסקים באופן פורמלי ולהתקדם ולקדם עסק זה נכון, עדיין - - -
<עודדה פרץ: בחיתולים.
עאידה תומא סלימאן: כן, בואו נגיד שזה עדיין מנסה להתפתח, אבל בכל זאת אני חושבת שגם הקביעה הזו שנשים מפחדות מסיכונים, אני חושבת שחלק מזה גם כן, אני לא בטוחה שזה סיכונים פיננסיים, שנשים ממש מפחדות מזה, אם היו מקבלות את כל המידע.
עאידה תומא סלימאן: לכן יש קבוצות, אנחנו רואים שכשיותר פועלות הנשים בקבוצות, או עם ארגונים שנותנים להן את המידע, כמו שתכף נשמע מ"רוח נשית" - - -
<קרן גרינבלט: שותפות, שותפות.
עאידה תומא סלימאן: שותפות.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, את בלבלת אותי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאולי זה יילך ויתפתח עם הזמן - - -
<עודדה פרץ: אני יכולה גם להגיד שנשים, לא ממש מה שאנחנו חושבים, נשים יותר מחזירות אשראי מגברים.
<עודדה פרץ: זאת אומרת שהן לוות יותר טובות.
<עודדה פרץ: זאת אומרת שכשהן לוקחות אז הן יודעות להחזיר - - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יותר אמינות, מה לעשות?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יותר אמינות.
<עודדה פרץ: לגמרי.
<יוסי עדס: זה חלק ממה שאמרתי על לקיחת סיכון.
<יוסי עדס: היא לוקחת הלוואה שאפשר להחזיר.
יוסף ג'בארין: הצצתי בנייד של היושבת ראש וראיתי שמהבנק מתקשרים אז - - -
עאידה תומא סלימאן: אולי זה מה שגרם לבלבול.
עאידה תומא סלימאן: בוא נגיד ככה.
עאידה תומא סלימאן: רצית לשאול משהו?.
יוסף ג'בארין: כן, רציתי.
יוסף ג'בארין: אבל האמת היא שדווקא בגלל הנתון הזה, שאני לא מכיר אותו מחקרית, אבל אני מניח שהוא קיים, שיש פחות נטייה של נשים לקחת סיכון, בהנחה שהלוואות הן אחד הסיכונים שנחשבים, על אחת כמה וכמה אם מדובר על קבוצת מיעוט כמו במקרה של נשים ערביות.
יוסף ג'בארין: אני חושב שדווקא נתונים כאלה, הם מדגישים את החשיבות של האם יש לנו יעד באמת לקדם את העסקים בקרב הקבוצות הללו או שאנחנו נייטרלים?
יוסף ג'בארין: זה מה שאמרתי גם לנציגת משרד האוצר.
יוסף ג'בארין: כי אפשר להגיד, "הנה, ההלוואה קיימת ומי שירצה יבוא".
יוסף ג'בארין: ואני שומע את הטענה הזאת הרבה, "אנחנו לא עושים קידום באף מקום.
יוסף ג'בארין: לא לערבים, לא ליהודים, לא לאתיופים", ואז אני אומר שיהודים לא צריכים את הקידום ואת ה-outreach הזה.
יוסף ג'בארין: יכול להיות, כחלק מהתפיסה של עקרון השוויון , הצורך גם לקדם אוכלוסיות מסוימות, צריך לחשוב איך בכל זאת מגבירים את הנגישות, גם מבחינה לשונית, גם מבחינת אולי סדנאות.
יוסף ג'בארין: יש כל מיני רעיונות שאפשר לחשוב עליהם.
<יוסי עדס: אני חושב שהבעיה מגזרית, אנחנו ראינו שאין, זאת אומרת אנחנו רואים שאישה שבמגזרי המיעוטים, הם עומדים - -
יוסף ג'בארין: מגדרית.
יוסף ג'בארין: אנחנו במעמד האישה כאן.
<יוסי עדס: - - זה יותר בשאלה המגדרית ולכן זו פחות שאלה של שפה או של עידוד, אבל אנחנו כן יודעים שגם במעוף אנחנו רואים, דווקא במעוף אנחנו רואים יחס אחר.
<יוסי עדס: אתה רואה שהיחס של הנשים בשירותי המעוף הוא הרבה יותר גבוה מיחסם החלקי מסך העסקים, זאת אומרת קרוב ל-43% מהעסקים שפונים למעוף ומקבלים שירותים הם נשים.
<יוסי עדס: שנשים הן יותר פונות?
<יוסי עדס: זאת שאלה טובה.
<יוסי עדס: ולכן דרך המעוף אם נשים, לאן נשים יותר פונות, אולי זה חלק מסף הסיכון ויותר פונות לשאול.
<יוסי עדס: יש תמיד את הבדיחה הזאת של 'נהג או נהגת, מי עוצר ראשון לשאול איך מגיעים, או לעשות את הסיבוב' - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מכירה את הבדיחה הזאת.
<יוסי עדס: כשגבר ואישה נוסעים יחד באוטו והגבר נוהג, אז הוא מתחיל לחפש את הרחוב ואז האישה ישר אומרת לו תמיד: "תעצור ותשאל".
<יוסי עדס: כאילו, זאת הדרך הקצרה להגיע, אבל הוא יחפש לבד.
<קרן גרינבלט: זה לפני הווייז.
<יוסי עדס: אז יכול להיות שנשים באופן טבעי יותר פונות לשאול איש מקצוע ולקבל ייעוץ.
<יוסי עדס: שוב, זה כבר לעולם הסוציולוגי שאני לא - - -
יוסף ג'בארין: אולי הרגישות שלהן היא יותר, למשל פרסומים בערבית של מעוף, שאני נתקל בהם.
<יוסי עדס: עכשיו, אם עסקים נדרשים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שעורכת דין קרן גרינבלט מתה להסביר לנו למה.
<קרן גרינבלט: טוב, יש לי מספר דברים להגיד.
<קרן גרינבלט: קודם כל בנושא הזה שנזרק פה הרבה "אולי", זה נחמד שמנסים לנחש, וגם ככה קראתי לפני כמה שבועות שהסוכנות עוסקת בבדיקת החידה הגדולה של מה הם החסמים שעומדים בפני נשים להקים עסקים, זאת לא חידה.
<קרן גרינבלט: יש על הנושא הזה מחקרים, גם מקומיים ואף חדשים ואף שהוגשו לסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים ואף שהוזמנה הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים לדון במחקרים האלה, וסירבה להגיע, בכמה הזדמנויות.
<קרן גרינבלט: אז אני מחדשת לך.
<קרן גרינבלט: סליחה, אני קרן גרינבלט, מנכ"לית קואליציית שותפות.
<קרן גרינבלט: זו קואליציה של 14 ארגונים פמיניסטיים לקידום שוויון כלכלי ותעסוקתי, כולל הרבה מאוד ארגונים שעוסקים בנושא של קידום נשים בעסקים, העמותה להעצמה כלכלית, "רוח נשית", "אחותי" וכו', ו"מרכז אדווה" שמוביל את הנושא של המחקר בתחום של נשים בעסקים כבר שנה וחצי.
<קרן גרינבלט: אז בנושא של המחקרים אני אשמח לשלוח למי שלא מכיר, כנראה שזה לא מחלחל למטה אם מתעלמים מזה בדרג הכי גבוה, אז כנראה שלא שולחים את זה הלאה.
<קרן גרינבלט: נשמח לשלוח את המחקרים האלה לכל מי שמתעניין, הם גם מחקרים משווים של מה שקורה בעולם בהקשר של חסמים מיוחדים של נשים וגם לגבי מה שקורה בארץ והבעיות שקיימות עם הגופים הקיימים ושיטות הפעולה שלהם.
<קרן גרינבלט: אין ספק שצריך לבצע הנגשה כדי להגיע ליעדים של קידום אוכלוסיות שהן בתת-ייצוג בנושא הזה, נשים ככלל ונשים ערביות בפרט.
<קרן גרינבלט: דבר שני שאני רוצה להגיד הוא שהסטנדרט בעולם לקביעת מהו עסק בבעלות אישה הוא 51% ומעלה, ולא 50% ומעלה, וזה מכיוון שיש המון עסקים שהם בבעלות משותפת ובפועל אין לאישה יכולת הכרעה בעסק, אין לה יכולת קבלת החלטות בעסק, בעסקים שהם בבעלות משותפת.
<קרן גרינבלט: לכן בעיניי זה שגוי לקבוע את הנתון של 50% ולא 51%.
<קרן גרינבלט: וכמובן שאני מצטרפת לדברי יו"ר הוועדה לגבי בדיקת מבנה הניהול של העסק, שזה משהו שאם אתם ממילא עושים כדי להכיר את העסק, כמו שאת אומרת, אז אין שום סיבה לא לאסוף את הנתונים האלה וגם לעשות עליהם סטטיסטיקות וניתוחים.
<קרן גרינבלט: דבר נוסף, החשיבות בכלל של קידום עסקים קטנים בקרב האוכלוסיות האלה זה משום שאפשרויות התעסוקה הן פחותות כי יש חסמים, כי יש היעדר של אזורי תעשייה, היעדר תחבורה ציבורית, היעד נגישות לתעסוקה בכלל וכמובן אפליה, שצריך להגיד גם.
<קרן גרינבלט: המילה עוד לא נאמרה פה היום.
<קרן גרינבלט: יש גם אפליה בתעסוקה.
<קרן גרינבלט: ובכל מקום שבו יש תוצאה שהיא של תת-ייצוג יש איפשהו גם אלמנט של אפליה.
<קרן גרינבלט: אנחנו רואים את זה באופן סיסטמתי בכל הבדיקות שאנחנו רואים שבהם המשאבים לא מחולקים בצורה שוויונית, וגם כאן, כשאנחנו רואים נתון של 8% או 10% בלבד של הלוואות שניתנות לנשים, או 8% בלבד נשים שניגשות בכלל לקבל, יש לבחון איפה נמצאת האפליה הזאת.
<קרן גרינבלט: אנחנו ראינו במחקרים האלה שבתוך הבנקים, כאשר נשים ניגשות לבקשות להלוואות, כן קיימת אפליה במובן של מה גודל הסכום שניתן לאור הבקשה, וגם במקרים שבהם אישה מגיעה לבד לעומת מקרים שבהם אישה מגיע עם יועץ עסקי או מישהו אחר שהוא גבר שיושב לצידה ואז המענה הוא הרבה יותר חיובי.
<קרן גרינבלט: דבר נוסף, אני חושבת שיש פה שאלה של מה היתרון של הקרן להלוואות בערבות מדינה לעומת הלוואות רגילות.
<קרן גרינבלט: לפי מה שאני יודעת, והמחקר האחרון שאני מכירה על הקרן הוא מ-2008, אז יכול להיות שהדברים השתנו, אבל עקרונית, הריביות שהקרן מציעה דרך הבנקים הן אותן ריביות שהבנקים מציעים ממילא.
<קרן גרינבלט: העמלות הן גבוהות, התנאים הם עד חמש שנים, נכון?
<קרן גרינבלט: זה לא השתנה מאז?
<אושרת דוד: זה משהו שעסק לא מקבל אם הוא הולך לבנק בלי ערבות.
<קרן גרינבלט: אין בעיה, אז הקרן נותנת ערבות אבל גם לא על 100% מההלוואה.
<קרן גרינבלט: זאת אומרת, לבנקים יש שיקול דעת מלא על 30% נוספים, על איזה סוג של בטוחות הם דורשים, הם יכולים לדרוש ערבויות גבוהות, הם יכולים - - -
<אושרת דוד: גם זה לא נכון.
<קרן גרינבלט: אז תקני אותי אם אני טועה כי, שוב, המחקר שאני קוראת הוא יחסית מיושן ואם זה השתנה אז אני אשמח לשמוע.
<קרן גרינבלט: אבל הנושא של ההבדל הזה בין הקרנות שעושות את ה-outreach, כמו SAWA ו"קורת" ומציעות את ההלוואות ואת הסיוע בתנאים שהם תואמים לחסמים האמיתיים שקיימים בפני העסקים הזעירים האלה, שלא צריך הון עצמי וכמובן שזה תואם את הסכומים, שלא צריך הון עצמי ושהריבית היא נמוכה הרבה יותר ושכל התנאים הם יותר חיוביים, אז ברור שזה פחות נגיש ברגע שבסופו של דבר התנאים הם אותם תנאים שקיימים בעבור עסקים בלי ערבות מדינה.
<קרן גרינבלט: נכון שאחד החסמים שקיימים בפני נשים הוא העובדה שקשה להן יותר להשיג ערבויות חיצוניות, אבל ברגע שהן נדרשות להשיג את הערבות הזאת עד 30% מסכום ההלוואה, אז בעצם לא פתרנו את החסם הזה.
עאידה תומא סלימאן: איך זה שוב, 30%?
<קרן גרינבלט: נכון, זה נתון שהוא לא עדכני, אני חושבת שהבנקים דורשים ערבויות על פי שיקול דעתם על 30% מסכום ההלוואה?
<אושרת דוד: זה לא בדיוק נכון.
<אושרת דוד: מה שאת מתארת.
<אושרת דוד: כמו שאמרנו בהתחלה, הכספים עומדים בקרן הם מכספי בנק.
<אושרת דוד: בנקים נבחרים במכרז פומבי בערך כל 4 עד 6 שנים.
<אושרת דוד: בעצם המדינה מעמידה להם איזושהי מכסת ערבות לתקופה מוגבלת, שהם ממנפים את זה לאשראי בנקאי.
<אושרת דוד: המדינה ערֵבה ל-70% ועד 85% מכל הלוואה.
<אושרת דוד: לעסקים בהקמה, שאולי הם העסקים הרלוונטיים כאן יותר, 85%.
<אושרת דוד: במסגרת הזאת, החשיפה של הבנק היא 5% והוא יכול לדרוש מהלקוח להביא בטחונות של עד 10% במקרה הזה.
<אושרת דוד: הוא יכול, הוא לא חייב, עד 10%.
<אושרת דוד: אבל עדיין, המדינה ערבה לבנק עד 85%, זאת אומרת שהלקוח צריך להביא 10% של בטחונות בלבד.
<אושרת דוד: זה משהו שהוא - - -
עאידה תומא סלימאן: ערבה על 85%, או עד 85%?
<אושרת דוד: לא, על 85%, יתרת ההלוואה הבלתי מסולקת.
<קרן גרינבלט: מה זה הטווח שאמרת קודם בין 70% ל-85%?
<אושרת דוד: 85% זה לעסקים בהקמה, אני חושבת שאתם יותר מדברים אולי על זה, ו-70% זה למטרות אחרות כמו נגיד הון חוזר, השקעות וכו'.
<אושרת דוד: זו ערבות שהיא מאוד מאוד גבוהה, היא מאפשרת ללקוח להביא בטחונות מאוד נמוכים ביחס למה שהבנק דורש - - -
עאידה תומא סלימאן: ותנאי הריבית ותנאי ההחזר הם דומים להלוואות רגילות או שיש מצב אחר?
<אושרת דוד: אז מה שאנחנו רואים היום, לדוגמא כשעסק בא לבנק במצב רגיל, בדרך כלל הוא מבקש הלוואה על הון חוזר, הבנק אומר לו, "אין בעיה", לשנה, שנתיים.
<אושרת דוד: אני רואה את הריביות שעסקים מקבלים בלי הקרן, אותם עסקים מסוכנים שאנחנו מדברים עליהם, זה מגיע לפעמים ל-7% עד 10%.
<אושרת דוד: בקרן אנחנו מדברים פה על פריים פלוס 3 לעסקים קטנים.
<אושרת דוד: יש פה הבדל משמעותי, יש פה הטבה משמעותית, מעבר לזה שהבנק גם לא יכול לדרוש שעבוד שוטף כללי על הנכסים של העסק, שזה מאפשר לעסק גמישות מימונית נוספת.
<אושרת דוד: אז בעצם לאותה בטוחה שהעסק מביא הוא לא נדרש לשעבד שום דבר נוסף.
<אושרת דוד: כמובן שבעלי העסק חייבים לחתום על ערבות אישית.
<אושרת דוד: זה משהו שהוא נהוג והוא לגמרי מובן והגיוני.
<אושרת דוד: אז מעבר לזה, היתרונות של הקרן הם ברורים, אנחנו רואים את זה.
<אושרת דוד: הקרן מעמידה הלוואות בסך של שני מיליארד שקל כל שנה ל-4,000 עסקים, רובם קטנים אגב.
<אושרת דוד: הרוב דווקא לא ב-100 אלא רובם דווקא מתחת ל-25 מיליון.
<אושרת דוד: אז היתרון ובוא נגיד שהקרן מוכיחה את עצמה ותורמת בצורה שהיא מאוד-מאוד-מאוד משמעותית.
<אושרת דוד: זה בתשובה לשאלה שלך.
<קרן גרינבלט: קודם כל אני שמחה לשמוע.
<קרן גרינבלט: זה טוב שהנתונים השתפרו וזה אומר שגם הביקורת שעלתה כבר קודם, גם ממבקר המדינה ומגופים נוספים, על זה שיש יותר מדי או שאין שונות מספיקה בין הקרן לבין התנאים הרגילים של הבנקים, כבר היה שיפור בתחום הזה?
<קרן גרינבלט: אני חושבת שזה בסדר וזה לא גס לבדוק האם יש מקום לשפר עוד בעבור עסקים בעלי אופי מסוים, שהם זהירים יותר, שהקושי שלהם להביא בטוחות מסוגים שונים הוא גדול יותר, וזה לא צריך להיות איזו ראייה פלאטית כזאת של 'כל העסקים של 25 מיליון שקל הם דומים לעסקים של חצי מיליון שקל', כי יש הבדלים מאוד-מאוד משמעותיים ביניהם.
<אושרת דוד: אגב, אני רק רוצה לציין שיש גם אלמנט של תחרות בקרן, הרי הבנקים מתחרים על האשראי ואנחנו רואים לדוגמה, שיש בנק מסוים, כשמגיעים אליו עסקים קטנים יותר הוא לא דורש מהם בטחונות בכלל.
<אושרת דוד: זאת אומרת הבנק לוקח על עצמו את מלוא החשיפה.
<אושרת דוד: אז גם התחרות בקרן זה איזשהו אלמנט שבסוף מוכיח את עצמו.
<אושרת דוד: אגב, חשוב לציין, עד היום "פועלים" גם היה בקרן, במכרז האחרון "לאומי" בעצם גבר על "פועלים" במכרז והחליף אותם, ו"פועלים" החליט להקים קרן משלו, "קרן פועלים", שגם היא נותנת מענה לעסקים קטנים.
<אושרת דוד: אז בעצם, הקרן אפילו יצרה איזושהי תחרות משנית שלא הייתה לפני כן, שזה גם משהו שחשוב להגיד היום, שיש עוד בעצם - - -
<קרן גרינבלט: חשוב לי להגיד שלא באתי לתקוף את הקרן ואת העבודה שלה - - -
<אושרת דוד: לא, אין בעיה.
<אושרת דוד: אני באה פשוט להגיד את הדברים איך שהם.
<קרן גרינבלט: אין בעיה, הכול בסדר.
<קרן גרינבלט: אני חושבת שהנתונים, מכיוון שהם לא השתנו בצורה דרמטית בעשר השנים האחרונות, מבחינת שיעור הנשים שמבקשות ומקבלות הלוואות בקרן, זה עדיין דורש בדיקה.
<קרן גרינבלט: זה עדיין דורש בדיקה של מה עוד אפשר לעשות במסגרת הקרן שאולי ידמה אותה יותר לקרנות כמו "קורת" ו-SAWA שעושות עבודה שהיא רלוונטית יותר לעסקי נשים שהם קטנים יותר משמעותית, שהם בדרך-כלל זעירים ובדרך-כלל יש להם קושי גדול מאוד במציאת ערבים מחוץ לתא המשפחתי.
<קרן גרינבלט: עוד שני דברים קטנים.
<קרן גרינבלט: הנושא של פיקוח על הלווים וליווי במקרה של קושי בעסק, שזה משהו שאולי המעוף צריך יותר לעשות, אבל צריכה להיעשות שם עבודה בנושא של הסתכלות על מי מקבלים את ההלוואות האלה ומה מצבם מבחינת החזרים.
<קרן גרינבלט: נכון שנשים מחזירות במספרים טובים יותר מאשר גברים, ואנחנו רואים את זה גם בכל המשק במגזר הפרטי, אבל הליווי הזה זה משהו שאנחנו רואים בכל המחקרים שזה אחד החסמים המרכזיים בפני הנשים בתחום הזה, שהן לא מקבלות ייעוץ ולא מקבלות ליווי אחרי הייעוץ הראשוני שהמעוף מספק להם להקמת העסק.
<קרן גרינבלט: זה משהו ששווה לחשוב עליו ביחד.
<קרן גרינבלט: זאת אומרת זה לא משהו שהוא רק באחריות הקרן, או רק באחריות הבנקים, או רק באחריות הסוכנות, אבל זה כן משהו שצריך לחשוב עליו כמדינה בתמונה גדולה, איך אנחנו מבטיחים שהעסקים האלה מצליחים אחר-כך ולא רק מצליחים לשרוד את שלוש השנים הראשונות, שזה גם נתון יפה.
<אושרת דוד: אגב, אני רוצה גם להוסיף משהו על זה, אם תרצו לשמוע.
<אושרת דוד: במסגרת פעילות הקרן אנחנו מבצעים מה שנקרא "ביקור חוזר בעסק", הוא מתבצע עד שלוש פעמים בכל עסק, אבל בצורה מדגמית, כמובן אנחנו לא מבקרים בכל העסקים כי אלה עשרות אלפים, אבל בצורה מדגמית בערך ב-10% מהם מבקרים בעסק, מבקשים דו"חות פיננסיים, ממש פוגשים את המנהל ומדברים איתו, ואז מייצרים איזשהו דוח להערכת סיכון.
<אושרת דוד: אם רואים שרמת הסיכון של העסק היא גבוהה יותר ממה שהיא הייתה אנחנו מפנים אותו למעוף והוא זכאי לקבל ליווי במחיר מסובסד, מחיר סמלי, בוא נגיד את זה ככה, עד כמעט אפסי היום.
<אושרת דוד: אז זה משהו כדי שתדעו שאנחנו כן עושים, אנחנו מלווים את העסק גם אחרי העמדת ההלוואה, זה משהו שאנחנו מכירים ומודעים אליו.
<קרן גרינבלט: הדבר האחרון שאני רוצה לומר זה באמת בהקשר של התמונה הכללית יותר של הנושא של קידום עסקים קטנים ובינוניים.
<קרן גרינבלט: רק לאחרונה הוגשה הצעת חוק של רועי פולקמן וקבוצת חברי כנסת אחרים בנושא של העלאת תקרת הפטור ממע"מ לעסקים בשנתיים הראשונות שלהם.
<קרן גרינבלט: יוזמות מהסוג הזה, ואני לא באה אליכם בטענות, זה כמובן עניין ממשלתי, במקום להיות מקודמות הוחלט להקים ועדה שתבדוק את הנושא ה"מסתורי נורא, שאנחנו לא יודעים עליו כלום ולא יודעים איך לפתור אותו", להקים ועדה שתבדוק אותו במקום לקדם את היוזמות שאנחנו יודעים שהן יעזרו, שאנחנו יודעים שהן יספקו את התמיכה הנדרשת כל-כך לעסקים זעירים בתחום הזה.
<קרן גרינבלט: זה משהו שבעיניי כדאי שהוועדה תמשיך לעקוב אחריו ותראה איך אפשר, בכל זאת, לנסות לקדם יוזמות קונקרטיות ולא לחכות לעוד ועדה שתמציא עוד מסקנות שאנחנו כבר מכירים אותם עשרות שנים.
<פיראס אגברייה: אני רוצה רק להגיד משפט אחד: בעידן של היום, בעידן הפייסבוק, את הסינון הזה, לעשות פרסומות לנשים, זה קל יותר מלפני 10 שנים שהיינו מדברים על הקרן הזאת.
<פיראס אגברייה: היום אפשר לעשות את הפרסומת לקרן כמו שמעוף, לדוגמה, היא מוכרת להרבה אנשים ולהרבה נשים, היום בעידן הפייסבוק אפשר לעשות את הסינון הזה ולהגיע לכמה שיותר נשים ולעודד אותן לקבל את ההלוואה מהקרן.
<אושרת דוד: אגב, לכם יש נגישות לנשים יזמיות?
<קרן גרינבלט: כן.
<קרן גרינבלט: נשמח לשתף פעולה.
<אושרת דוד: זה משהו שאפשר אולי לחשוב עליו בהיבט של - - -
<אושרת דוד: אם יש להם נגישות לנשים, לעסקים בבעלות נשים.
<קרן גרינבלט: לשתף פעולה עם העמותות שעובדות עם נשים.
עאידה תומא סלימאן: לא חשבתי שיש אופציה כזו.
יוסף ג'בארין: זהו, לזה בדיוק אנחנו מתכוונים, איך לעשות outreach.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו נצטרך לדבר קצת על איך באמת אפשר לקדם את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: כן, יהודית, רצית להגיד משהו?
<יהודית אילני: כן.
<יהודית אילני: מתוך מחקרים וגם מתוך שיחות עם נשים ועם מנחים בתוכנית, הועלו מספר הצעות.
<יהודית אילני: אני הגעתי באיחור ויתכן שזה נאמר, אז סליחה.
<יהודית אילני: להבטיח תקופת גרייס ארוכה כי כשיש משבר במשפחה, זה לרוב מחייב את האישה לטפל במשבר הזה, ואז היא צריכה להעסיק מישהו שינהל את העסק בשבילה וזה מאוד יקשה עליה לעמוד בהחזרים.
<יהודית אילני: ואם היא יודעת מראש אם יש אפשרות לתקופת גרייס ממושכת יותר זה יכול לעזור.
<יהודית אילני: הבעיה השנייה היא שבחברה הערבית יש נטייה לבדוק את האישה, לא אינדיבידואלית, כשהיא באה לבקש את ההלוואה, אלא להסתכל גם על חשבון הבנק של בן הזוג, מתוך איזושהי אמונה שההלוואה שהיא מבקשת בכלל משמשת את העסק שלו, את החשבון שלו ואז אם הוא בצרות או במצב כלכלי לא הכי טוב, לא מתייחסים אליה כאל אינדיבידואל אלא כהמשך של בן הזוג.
<יהודית אילני: מה שלא קורה כשגבר בא לבקש הלוואה.
<יהודית אילני: לחשוב על נשים שכרגע חיות מהבטחת הכנסה, לוותר להן על התשלום בעבור הקורס והכנת התוכנית העסקית, או לחילופין, לחייב אותן כשהן מקבלות את ההלוואה, ולא לחייב אותן מראש, כי בעבורן גם כשמדובר בסכומים קטנים, למי שחיה מהבטחת הכנסה הסכומים האלה הם חלק יחסי גדול מאוד של ההכנסה שלה.
<יהודית אילני: זה יכול לחסום דווקא את אותן נשים מוחלשות.
<יהודית אילני: הנושא של לתת תשובה יחסית מהירה לגבי ההלוואה, כי הרבה פעמים מבטיחים לאישה דברים מסוימים, אבל עד שהיא מקבלת את האישור על הערבות אז אותם דברים כבר נפלו ויש כאילו משהו בתזרים, לא תזרים המזומנים אלא תזרים הזמן.
<יהודית אילני: צריך לנסות לזרז.
עאידה תומא סלימאן: מישהו יודע מהו ממוצע הזמן מרגע הגשת הבקשה עד לקבלת ההלוואה?
<אושרת דוד: שאני אענה?
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, בבקשה.
<יהודית אילני: תעני ואני אגיב.
<אושרת דוד: לגוף המתאם אנחנו מקציבים 14 ימים לבחון את בקשת העסק, לבקר בעסק ולעשות את כל הפעולות הנדרשות.
<אושרת דוד: לבנק יש עוד 14 ימים.
<אושרת דוד: בוא נגיד שבערך תוך חודש-חודש וחצי כבר אפשר לקבל את ההלוואה.
עאידה תומא סלימאן: ומהשטח, מה המצב?
<יהודית אילני: מהשטח – חודשיים וחצי.
<יוסי עדס: יש חוסר בנתונים.
<אושרת דוד: צריך באמת לציין שהרבה פעמים הגוף המתאם וגם הבנק חוזר לעסק ומבקש ממנו נתונים שהוא לא השלים.
<אושרת דוד: בדרך כלל יש הרבה חוסרים בהגשה של הבקשות ואנחנו כן מאפשרים לאותם עסקים להאריך את הזמן ולהגיש את הבקשות.
<יהודית אילני: נושא העמלות הועלה גם: אישה שנמצאת בקורס הכשרה – לוותר לה על העמלות.
עאידה תומא סלימאן: איזה עמלות?
<יהודית אילני: יש עמלות שהיא צריכה לשלם.
<יהודית אילני: כשאישה נמצאת בקורס הכשרה זה כבר מוכיח חלק מהרצינות שלה.
<יהודית אילני: ואם היא רצינית בקורס, אז לחשוב על או הנחה בעמלות או לוותר לה בכלל.
עאידה תומא סלימאן: טוב, אני חושבת שמדובר פה באופן ספציפי על מצבים של נשים שעדיין נמצאות בתהליך של הקמת העסק, אלה שעוברות הכשרות מיוחדות וכו' להקמת העסק.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שבדרך כלל הן נשלחות אל ההכשרות האלה על ידי, בהתחלה אמרת נשים, שההצעה הראשונה שהייתה לא לשלם בעבור הקורסים.
<יהודית אילני: הנשים לא נשלחות.
<יהודית אילני: הן בוחרות, במקום ללכת לנקות או לא יודעת מה, הן בוחרות ללכת לקורס.
<יהודית אילני: אבל בעבורן הקורס יקר.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל השאלה היא אם הן עדיין בשלב של ללכת לקורס הכשרה.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שהן עוד לא הגישו בקשה להלוואה לעסק, אז איך לקשור את אי-התשלום בעבור ההכשרה עם עניין ההלוואה?
<יהודית אילני: מה שנאמר לי על ידי נציגי מעוף שדיברתי איתם, זה שהם רואים בסכום הזה סוג של דמי רצינות, שאת רוצה להקים עסק את צריכה להיות מסוגלת לגייס את הסכום הקטן הזה.
<יהודית אילני: וגם לגבי מה - - -
יוסף ג'בארין: מה הסכום?
<יהודית אילני: הסכום הוא 336 ₪ והייעוץ להכנת תוכנית עסקית זה 80 ₪ לשעה.
<יהודית אילני: לבוגרות קורס יש הנחה של 50% - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל זה לא שייך, אני מבינה, להלוואות.
עאידה תומא סלימאן: זה שייך לפעילות - - - לא.
עאידה תומא סלימאן: כי אישה שרק עכשיו נרשמת לקורס, אני מבינה שהיא עדיין בלי עסק.
עאידה תומא סלימאן: וההגשה לבקשת ההלוואה להקמת העסק מתבצעת בדרך כלל לקראת סיום הקורס, לא?
<יהודית אילני: נכון, אבל אז היא משלמת על כל שעה סכום כסף די מכובד להכנת התוכנית העסקית - -
יוסף ג'בארין: 80 שקל זה הרבה.
<יהודית אילני: זה לא הרבה כסף, אבל אישה שחיה מהבטחת הכנסה של 2,000 ₪ לחודש זה כן כסף, ולכן לחייב אותה פשוט - - -
יוסף ג'בארין: ההערה הזו הרי יכולה להשתלב בשאלה שהעלינו איפה הבעיה.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת האם בעיה של נגישות, של נשים לא מודעות, או שהן מודעות והתנאים לא מתאימים?
יוסף ג'בארין: יש כאן מידע שצריך לברר אותו.
<יוסי עדס: אנחנו רואים שגם בעסקים קיימים, נשים פחות פונות, לא מדבר רק על עסקים חדשים.
<יוסי עדס: גם בעסקים קיימים נשים פחות פונות.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז אם רואים שגם נשים בעסקים הקיימים, גם כן פחות ניגשות, כדאי מאוד להבין למה.
עאידה תומא סלימאן: גם אני ראיתי שאחוזי הדחייה של הבקשות הם כמעט דומים מבחינת נשים וגברים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר אחוז הבקשות הנדחות שהגישו נשים הוא כמעט אותו אחוז של הבקשות שהוגשו על ידי גברים ונדחו.
עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית היא למה נשים ניגשות פחות.
<יוסי עדס: זו גם שאלה של צרכים, כמו שאמרתי.
<יוסי עדס: אם רוב העסקים הם בתחום שירותים אישיים אז הצרכים שלהם להלוואות הרבה יותר קטנים.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא, אני חושבת, כל עוד לא אוספים את המידע ומנתחים אותו קשה יותר להבין את התופעה.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה הדרישה שלנו מההתחלה, מלפני שנה וחצי, הייתה כן לאסוף את המידע ולעשות את הפילוחים המגדריים כדי להבין למה נשים ניגשות פחות, למה מקבלות הלוואות פחות, למרות שברגע שהן ניגשות ומקבלות הן עומדות בתשלומים הרבה יותר טוב מגברים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם הגישה שאומרת שכאשר פיתחתם קרן הלוואות שהיא ייעודית והיא עם הבנה ויותר, בוא נגיד, רגישה לבעיות המיוחדות של קבוצה מסוימת כמו בקרן SAWA, אז אנחנו רואים שם תוצאות שהן אולי - - - אני אומרת את זה בעירבון מוגבל עד שאני מקבלת את החומר על הקרן, כלומר על איך זה מתנהל וכמה נשים באמת מצליחות שם, אני יודעת שזה סיפור הצלחה.
עאידה תומא סלימאן: נאמר לי שהקרן הזאת היא סיפור הצלחה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, כאשר הקרן גם כן, ואם לקרן ההלוואות לא תהיה איזושהי תפיסה מגדרית – שתלך ותחפש למה נשים ניגשות פחות ואיך אפשר לעודד נשים יותר לגשת – אני חושבת שהמצב יישאר כמו שאנחנו רואים בכל שנה, עומד כמעט על אותם אחוזים.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ג'בארין, אתה רוצה להתייחס למשהו לפני שאני מסכמת את הדיון?
יוסף ג'בארין: פשוט ברוח הדברים, מה שחזרתי שוב ושוב.
יוסף ג'בארין: אפשר להציע את השירות הממשלתי ולהגיד 'כל מי שרוצה שיבוא', ואפשר לחשוב בגישה שגם יותר ערכית ולבוא ולהגיד אילו קהלים נהנים מהשירות הזה ואילו קהלים לא נהנים, ואז לחשוב איך אפשר לקדם את הקהלים הלא-נהנים.
יוסף ג'בארין: כמובן, זה מקבל חשיבות מיוחדת בהקשר שלנו כשמדובר על קבוצות נשים, קבוצות ערביות, קבוצות שאפשר להגיד מוחלשות, ואז אני חושב שהשירות הממשלתי חייב לחשוב איך בכל זאת מגיעים לתוצאה שהיא יותר הוגנת מבחינת ההנאה מאותו שירות ממשלתי.
<יוסי עדס: חשוב לציין שזה חייב להיות מותאם לצרכים.
<יוסי עדס: אנחנו בכוונה לא מנסים לדחוף לאנשים הלוואות שהם לא צריכים, כמו שעושים כל מיני גופים שמשווקים הלוואות.
<יוסי עדס: אנחנו לא משווקים הלוואות אלא זה צריך להיות מותאם לצרכים.
<יוסי עדס: אם עסק צריך הלוואה אז אנחנו נותנים לו פתרון ולא אומרים לעסק 'אנחנו מציעים לך הלוואה גם אם אתה לא צריך אותה'.
עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו לא מבקשים שתנסו לשווק הלוואות.
עאידה תומא סלימאן: הבנקים עושים את זה בצורה מאוד יפה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא אם לשווק דווקא הלוואות שיש להן תנאים טובים יותר.
עאידה תומא סלימאן: כלומר מי שלא יידע ולא יגידו לו שיש קרן כזו הוא עלול לקבל הלוואות באופן אישי.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא גם כן אולי הגיע הזמן לבדוק כמה עסקים מקבלים הלוואות שהמדינה לא ערבה להן, בתנאים הקיימים בשוק, שאתם אמרתם שהם הרבה יותר קשים, לעשות את ההשוואה ולחשוב.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שאם אנשים או בעלי עסקים, בעלות עסקים, יידעו שיש תנאים הרבה יותר טובים ופחות ריביות וערבות של מדינה, יבחרו ללכת לכיוון הזה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא גם כן לדעת, אלה שלא הסכמתם לתת להם את הערבות, שנדחו, אוקיי?
עאידה תומא סלימאן: האם יש אפשרות שהקרן, לאחר שהבנק הסכים לתת את ההלוואה, תבוא ותגיד "אנחנו לא נותנים ערבות במקרה הזה"?
<אושרת דוד: הבחינה של ההלוואה מתבצעת בצורה שהיא משותפת.
<אושרת דוד: זאת אומרת קודם כול הבקשה עוברת בדיקה של אותו גוף מתאם שציינתי, הוא בוחר האם להמליץ או לדחות.
<אושרת דוד: ברגע שהוא ממליץ הלקוח בוחר בנק.
<אושרת דוד: יש לו אפשרות לבחור שני בנקים ולעשות איזשהו תמחור ביניהם.
<אושרת דוד: הוועדה בבנק – בכל בנק יש ועדת אשראי שמתקיימת אחת לשבוע.
<אושרת דוד: יושבים שם נציג בנק, נציג גוף מתאם ונציג ציבור מטעם הסוכנות לעסקים קטנים – והם דנים יחד בבקשה להלוואה.
<אושרת דוד: ההחלטה צריכה להתקבל פה אחד ושם בעצם מתקבלות ההחלטות.
יוסף ג'בארין: מתקבלת החלטה על האם לתת הלוואה בתנאי מדינה?
<אושרת דוד: עוברים ממש הלוואה-הלוואה - - -
יוסף ג'בארין: נניח שהם נדחים, אז הבנק שוקל לעשות הלוואה משלו?
יוסף ג'בארין: בתנאים קשים?
<אושרת דוד: אתה אומר שאם נגיד נציג הציבור מחליט שהוא דווקא לא רוצה, לדוגמה?
<אושרת דוד: אז הבנק, אם הוא רוצה הוא יכול להעמיד.
<אושרת דוד: בוודאי.
יוסף ג'בארין: לא , כי מה שאני אומר הוא שאין לכם נתונים מקבילים לראות - - -
עאידה תומא סלימאן: כמה מאלה שנדחו קיבלו הלוואה פרטית?
עאידה תומא סלימאן: אישית?
יוסף ג'בארין: או בכלל, ללא קשר לאנשים שפנו לקרן הזו.
יוסף ג'בארין: אנשים שבכלל לקחו הלוואות בתנאים פחות טובים והייתה להם הזדמנות לקחת את ההלוואה הזאת.