GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רעות גיא: מרבית מה שאנחנו שומעים על התופעה זה מבני הנוער עצמם, ככל שהם נותנים בנו יותר אמון ומייצרים איתנו יותר קשר לאורך יותר זמן, ואנחנו יודעים לראות ממש את התנועתיות שלהם בארץ, ואני יכולה להגיד לכם שנערות וצעירות יכולות לחרוש את הארץ, הבאנו איתנו מישהי מאילת, עוד מעט היא נוסעת לחיפה, הן נוסעות, הן חוזרות, הן בטרמפים, הן בכל מקום, הן נראות טוב, הן אוכלות טוב, אתם לא תדעו שהן בזנות, אבל זה הסיפור שלהן וצריך לדעת לעשות את המיומנות הזו.
<רעות גיא: כמו שאמרו פה, זו עבודה קשה, זה עבודה של להכשיר, גם אצלנו בתוך העמותה, להכשיר אנשי צוות, להכשיר כוח אדם, לדבר את השפה, לזהות את הסימנים, לאתר אותם.
<רעות גיא: עשינו מה שיכולנו, גם בקשרים, בטח תיכף משרד החינוך יגידו מה שהם עשו, אבל בכל מקום שיש נוער, בגלל זה אני גם אומרת, זה לא שאנחנו מביישים או מחמיאים לרשות כזו או אחרת, בכל מקום יש זנות.
<רעות גיא: יש 250 או 257, תמיד שואלים רשויות במדינת ישראל, בכל מקום יש זנות, אין מקום שאין בו זנות, ההבדל הוא אם הרשות יודעת - - -
ביקורת המדינה): מה ההיקפים האמיתיים של זנות קטינים?
<רעות גיא: ואתם רואים את זה גם בדוח מבקר המדינה, רואים בבירור את הפערים בדיווחים במקומות שבהם אנחנו כבר עבדנו כמה וכמה שנים טובות.
ביקורת המדינה): רעות, מהניסיון שלכם, אם אתם מתכללים את תת הדיווח, את הנכונות של הרשויות, את הכול, להערכתך, במספר גס, כמה נערות ונערים וילדות וילדים עוסקים בזנות?
<רעות גיא: אני אענה לך את התשובה, שלי, הכי מדויקת שאני יכולה לענות לך כדי שבאמת לא יאשימו אותנו, לא בניפוח של מספרים ולא בעיוות שלהם.
ביקורת המדינה): תרגישי בנוח, את בסביבה אוהדת, זה בסדר.
<רעות גיא: בטח, צר עולמי כעולם הזנות, אז אני מרגישה טוב היום, אבל אני באמת רוצה להגיד, גם הסקר הלאומי בסופו של דבר הודה שהוא לא איתר קטינים בזנות.
<רעות גיא: זאת אומרת אם היה כל כך קל לאתר קטינים בזנות אז כנראה לא היו צריכים אותנו ולא היה צריך את כל הוועדות והדוחות, אבל גם הסקר, הוא מסתמך על הנתונים שציפי מסרה אותם פה, 970 קטינות, בנות, עד גיל 18, שמשרד הרווחה ידע להגיד, 620 שעל"ם ידע להגיד.
<רעות גיא: אגב, אנחנו לא יודעים להגיד על רמת החפיפה בין ה-620 ל-970, אז עשו תכלול של שני המספרים האלה וזה מה שדיווחו בסקר.
<רעות גיא: ההערכה שלי, אני לא יכולה לתת הערכה - - -
ביקורת המדינה): את יכולה.
<רעות גיא: אבל אני יכולה להגיד דבר מאוד מאוד חשוב, שאולי אם הוועדה הזו תצא עם המסר הזה מכאן זה יעשה לנו שירות מאוד טוב, כמות בני הנוער שנמצאים בזנות היא תוצאה ישירה ובלעדית של מה המשאבים שאת משקיעה באיתור.
<רעות גיא: ואתם יכולים לראות את זה גם בדוח שכתבנו לוועדה, בעצם רצינו להראות איך כל שנה מ-2014, שזו השנה בעיניי המכוננת, התרומה של התקציב שהביא איתו, צריך להגיד, שר הרווחה מאיר כהן - - -
<רעות גיא: הקודם, מאיר כהן, הלב נפתח בתקופה שלו.
<רעות גיא: זו באמת הייתה בשורה מכוננת כי פתאום הממסד בא ואמר, רגע, יש תופעה, צריך להכיר בה, צריך לתקצב אותה, לא צריך שזה יגיע ל-12,000 או 20,000 כדי לתקצב את זה, מספיק שיש לנו את הכמה מאות, והייתה גם מישהי שאמרה 'מספיק שיש אחת', בסדר, לא נרחיק לכת, אבל אני באמת אומרת שרואים כל שנה עלייה די עקבית, מרבעון לרבעון אני יכולה לראות את זה, ככל שיש לי יותר משאבים, לקחת יותר אנשי צוות, לאמן יותר מתנדבים, לזהות, להיות בזירות הרלוונטיות של הזנות, להשחית שעות על גבי שעות באינטרנט כדי למצוא בסופו של דבר את הקטינים האלה ככה המספרים עולים ואתם יכולים לראות.
<רעות גיא: אתם מכשירים גם אנשים עם רגישות תרבותית, למשל למגזר הערבי, המגזר החרדי?
<רעות גיא: כן, בוודאי, כי כל מקום שאנחנו מתמקמים בו, אם זה למשל העיר חיפה, אם תרצו לדעת יותר - - - קודם כל גם בדוח לוועדה כתבנו פילוח קצת של מוצא וקצת ניסינו לסדר את זה, אבל זה ברור שבעיר כמו חיפה, שהיא עיר מעורבת, אנחנו רואים פתאום עלייה באחוז החברה הערבית שצורכים את השירות מאיתנו, שאנחנו מצליחים לייצר איתם קשר.
<רעות גיא: בכל עיר שאנחנו עובדים - - -
<רעות גיא: הזכירו פה את צפת.
<רעות גיא: מה קורה בצפת?
<רעות גיא: בצפת אין לנו כרגע מענה שאנחנו מפעילים, יש מענה של על"ם שעובד שם בצורת ניידת, בצורת מענים אחרים, לא בצורה של סיוע ממוקד וישיר ואנחנו שומעים על הרבה מאוד נערות שנמצאות מעורבות בזנות.
<רעות גיא: זה פשוט עובד ככה, אני בטוחה שאם יהיה שם מענה, יהיה שם מרחב, הנערות יגיעו, כי הן שם, אנחנו שומעים שהן שם.
<רעות גיא: אמר את זה מאיר כהן, אולי כבדיחה, הוא אמר 'הבעיה איתכם זה שככל שמוסיפים לכם תקציב אתם לא פותרים את הבעיה, אתם מגדילים אותה, אתם מאתרים עוד ועוד נערות בזנות'.
<רעות גיא: אבל זה חלק מהפתרון.
<רעות גיא: זו בדיחה לא מצחיקה, אבל - - -
ביקורת המדינה): זה בדיוק כמו שמרכזי הסיוע מופצצים עכשיו בפניות, בגלל שהמודעות עלה.
<רעות גיא: כי יש סערה, בדיוק.
<רעות גיא: אז מה שאני אומרת, אם תקראו, מבין השורות אתם תוכלו לראות שככל שהתקציב גדל, למשל אם כבר הזכירו פה את הלב 24/7, כשהתקציב של הפרויקט הזה עמד על חצי מיליון, מה לעשות, אפשר היה לשכור חמישה אנשי צוות, חמישה אנשי מאתרים 60 בני נוער.
<רעות גיא: כשהתקציב גדל פי עשרה, אנחנו היום 19 אנשי צוות ועם 19 אנשי צוות אפשר לאתר 200 בני נוער.
<רעות גיא: זו המתמטיקה, אין מתמטיקה אחרת, זה לא שאנחנו קוסמים ומוצאים אותם איפה שאחרים לא, אנחנו פשוט משקיעים המון המון שעות באיתור, בחיזור, ביצירת קשר, הם מאמינים לנו, הם סומכים עלינו.
<רעות גיא: צריך להגיד שיש פה גם הרבה משקעים של טראומות מהעבר, הרבה מהם עברו כל מיני סוגים של מסגרות, ידיים, רווחה, לא רווחה, לא חשוב, הם נפגעי כל מיני מסגרות ולכן יותר קל להם להתחבר אלינו ולספר לנו את מה שאולי רחוק מעיני הממסד.
<רעות גיא: וזו השיטה.
<רעות גיא: רעות, ברשותך, מה קורה בעיריית ירושלים?
<רעות גיא: אנחנו - - -
<רעות גיא: אין פה נציגים?
<רעות גיא: יש פה נציגים של עיריית ירושלים?
<רעות גיא: ירושלים לא הוזכרה, גם לא בערים שאת ציינת.
<רעות גיא: המענה שאנחנו מקבלים, ואני פניתי כבר כמה פעמים לעיריית ירושלים, 'כן הקמנו ועדה', הסיור שלנו, של הוועדה, נדחה כמה פעמים.
<רעות גיא: מי יכול לענות פה בשם עיריית ירושלים?
<רעות גיא: יש פה מישהו סביב השולחן?
<ציפי נחשון: אין פה מעיריית ירושלים, אבל אני יכולה לומר שקיימנו - - -
<קריאה: הייתה כתבה בעיתון השבוע.
<קריאה: הייתה כתבה בעיתון, נכון, כתבה קשה בעיתון, אבל אני לא רוצה לדבר על הכתבה, אני רוצה לדעת - - - הייתה כתבה, נכון, אבל מה קורה בעיריית ירושלים?
<ציפי נחשון: אני אומרת שישבנו איתם כבר שלוש פעמים, המלצנו להם ללכת לעשות סיור בהלב, גם בפתח תקווה, הם עשו שם סיור, חזרנו לדיון איתם ויש היום נכונות להקים שם תכנית.
<ציפי נחשון: לאחר זמן רב, רב מדי, אנחנו קבענו סיור בירושלים.
ביקורת המדינה): חברת הכנסת שולי מועלם, שהצטרפה אלינו, שואלת מדוע ירושלים לא נבדקה.
ביקורת המדינה): כן, אז רק לפני שאתה עונה, ברשותך, גברתי, ב-4 בינואר אנחנו נקיים סיור, סוף סוף נקבע סיור לעיריית ירושלים, אחרי דחיות חוזרות, ואני קוראת גם מכאן לראש עיריית ירושלים ל הקדיש תשומת לב והבנה שזאת לא בושה ולא יכול להיות שעיר הבירה של מדינת ישראל לא תהיה כלולה בתכנית הזאת.
ביקורת המדינה): אנחנו יודעים מה קורה בירושלים.
ביקורת המדינה): בבקשה, אדוני, אתה רוצה לענות לה?
<זיאד אסעד: אנחנו לא בדקנו את ירושלים, לא בגלל שלא רצינו לבדוק, קודם כל לא היו לנו מידעים על ירושלים ואנחנו בחרנו מדגם מתוך המידעים שהיו לנו שיש את התופעה הזאת.
ביקורת המדינה): טוב, אנחנו יודעים עכשיו ש'לא היו מידעים', זה שורש הבעיה.
שולי מועלם-רפאלי: זה שורש העניין.
שולי מועלם-רפאלי: זה מה שרציתי שאדוני יגיד, לא חשבתי שלא בדקתם את ירושלים כי - - -
<רעות גיא: אני סנגורית קטנה מאוד של ראשי ערים, בטח של עובדי ממסד, אבל אני כן אגיד לזכותו של - - -
ביקורת המדינה): למה, לפעמים הם כן עושים.
<רעות גיא: זה בדיוק המקרה שמאוד מאוד חשוב לי לציין.
<קריאה: לא רק לפעמים, תשאלו את התושבים, הם בוחרים אותם כמעט כל חמש שנים.
<רעות גיא: דווקא בהקשר הזה אני חושבת שזה ראש עיר יוצא דופן וחריג, ניר ברקת, שמאוד תומך בפרויקט שלנו, של צעירות חסרות בית.
<רעות גיא: אני לא חושבת שאם זה היה מגיע לשולחנו, נושא הזנות, אז הוא היה מטאטא את זה.
<רעות גיא: זה לא הסיפור, זה ראש העיר הראשון, לפחות אני שמעתי, במדינת ישראל שבא ועומד ומדבר על מצבם של צעירים וצעירות חסרי בית בעיר שלו, ואפילו הגדיל ואמר שהוא מוכן לתת מענה גם לצעירים וצעירות חסרי בית שלא לא מהעיר שלו בעיר שלו.
<רעות גיא: טוב, אנחנו מברכים, אנחנו רק רוצים לראות את זה קורה ומתורגם למודל שהוצע כאן.
<רעות גיא: אנחנו חייבים להמשיך, כי הזמן שלנו מתקצר.
<רעות גיא: משרד החינוך, נמצאת איתנו איריס מנדה בן יעקב.
<רעות גיא: בבקשה, איריס.
בן יעקב: אני חושבת שגם אנחנו התקדמנו משנת 2014.
בן יעקב: אני ממשרד החינוך, אני מנהלת היחידה למיניות ומניעת פגיעה בילדים ובני נוער.
בן יעקב: ביחידה שלנו קודם כל יש בערך כ-60 מדריכים ויועצים חינוכיים ופסיכולוגים חינוכיים שהם מוכשרים לטפל במיניות ובפגיעות מיניות במשרד, זאת אומרת שהרבה אירועים חריגים מגיעים אלינו והיחידה מטפלת בהם.
בן יעקב: אנחנו גם אחראים להטמיע כל מיני נושאים בשטח.
בן יעקב: אנחנו היינו שותפים בוועדות הבין משרדיות גם במשרד לבטחון הפנים וגם במשרד המשפטים ולמדנו על הנושא הרבה.
בן יעקב: הגשנו גם איזה שהיא תכנית שאנחנו מחכים כרגע לתשובה לגבי התוצאה שלה במשרד המשפטים.
בן יעקב: כדי להטמיע את הנושא, גם בקרב המדריכים, כי אנחנו מקבלים את כל הפניות בכל הארץ והמדריכים שלנו מפוזרים במחוזות, אנחנו הזמנו את עמותת על"ם, 'סלעית', כדי שילמדו אותנו קצת יותר ולחשוב יחד איתם איך אפשר להטמיע את הנושא וגם כדי שהמדריכים יהיו ערים לסימני הזיהוי שמעבר לסימנים של ילדים בסיכון.
בן יעקב: כשלמדנו על הנושא, מה שאנחנו הבנו זה שרוב הילדים שעוסקים בזנות הם נפגעים מפגיעות מיניות ואז יש מקום מאוד מאוד גדול להשקיע בנושא, אל"ף, מבחינת איתור וזיהוי, אנחנו לקחנו את הערכה שפיתחנו יחד עם אשלים ועשינו לה התאמה ועשינו אותה יותר נוחה כדי שתונגש לשטח.
בן יעקב: היועצות בבתי הספר קיבלו את הערכה הזאת, כל היועצות בארץ, והן כל שנה, ביחד עם חוזר מנכ"ל בנושא של חובת הדיווח, מעבירות לצוותים החינוכיים את סימני הזיהוי, מלמדים את הצוותים, אנחנו לא יודעים מי עבר במכללות ומי לא, אבל בכל מקרה כל מנהל בית ספר חייב לדאוג לזה שהצוות שלו יעבור סדנה ו - - -
ביקורת המדינה): הצוות, למה הכוונה?
ביקורת המדינה): לכלל המורים או רק ל - - -
בן יעקב: לכלל המורים, כולל אב בית, כולל - - - הרבה פעמים האנשים האלה הם הכי חשובים כי הילדים האלה לפעמים לא נמצאים בכיתה, אלא משוטטים בחוץ.
ביקורת המדינה): וזה נעשה בכל בתי הספר בארץ?
בן יעקב: זה אמור להיעשות בכל בתי הספר בארץ.
בן יעקב: יש לכם איזה אינדיקציה, איזה משוב, איזה משהו שאתם יכולים לתת לנו מבחינת נתונים לאן זה הגיע, כמה בתי ספר, מה ההיקף.
בן יעקב: אין לי.
בן יעקב: אבל זו חובה של כל מנהל בית ספר להעביר את נושא - - - קודם כל יש לנו שלושה חוזרי מנכ"ל בנושא, להעביר את חוזרי המנכ"ל ואת הערכה של סימני האיתור והזיהוי, כששם עשינו התאמה והכנסנו את סימני הזיהוי של קטינים שעוסקים בזנות.
<ישראל וויס: סליחה, איזה שימוש אתם עושים היום בתכנית כישורי חיים?
<ישראל וויס: היה רעיון טוב ב-2014 שבדקנו, האם הייתה התקדמות, מה עשיתם?
<ישראל וויס: כישורי חיים זה שם כולל להרבה נושאים, אדוני.
בן יעקב: אני בכוונה לא ציינתי.
<ישראל וויס: - - - והם התחייבו שהם יעבירו דרך התכנית כישורי חיים - - -
<ישראל וויס: אדוני, בדיון הקודם שניהלתי, שאלתי את המשתתפים, אני יכולה לשאול את זה גם כאן, יש לכולנו ילדים במערכת החינוך, מי אחד מהילדים או ילדות שלו שיתף אותו, סיפר לו על משהו שהוא למד בכישורי חיים שמתכתב עם הנושא שלנו.
<ישראל וויס: ציפי.
<ציפי נחשון: התקשרה אליי המחנכת כשהבן שלי היה בכיתה ו' והיא אמרה לי 'הבן שלך, אני רוצה שתבדקי, לדעתי הבן שלך כנראה גולש באתרי סקס באינטרנט', אמרתי לה 'למה את חושבת?' 'כי הוא גילה בקיאות בנושא של זנות'.
<ציפי נחשון: אמרתי לה, 'מה דעתך שאמא שלו מטפלת בנושא ואנחנו מדברים על זה גם בבית?
<ציפי נחשון: '
ביקורת המדינה): כל הכבוד, קיבלת עוד ציון לשבח.
ביקורת המדינה): למעט נציגת משרד הרווחה המצטיינת של הכיתה, מי עוד יכול לשתף אותנו באיזה שהיא שיחה בנושא עם ילד או ילדה שלו?
<ישראל וויס: אבל אני מדבר על גילאים יותר מאוחרים ובכישורי חיים התחילו בפרק מאוד חשוב ומעניין ואני רוצה לדעת מה קרה, בחירה בהתנהגות מינית מתוך פיתויים ולחצים.
<ישראל וויס: אני יכולה להגיד לך שסיימתי הרצאה בהדסים וניגש אליי אחד השמיניסטים ואמר לי 'תשמעי, מאז כיתה ז', שקיבלנו איזה שהיא הכוונה, אף אחד לא מדבר איתנו'.
<ישראל וויס: אני מדברת איתך על מערכת החינוך הכללית, כל שכן החינוך הממלכתי דתי, ששם הידיים שלכם לא מגיעות, כלומר אתם - - -
ביקורת המדינה): איריס, את יכולה להשיב?
בן יעקב: אם תרשי לי להגיב אני אשמח.
בן יעקב: בבקשה.
בן יעקב: אז קודם כל בנושא של איתור וזיהוי אני רוצה להגיד עוד משהו - - -
ביקורת המדינה): לא, אם את יכולה להתייחס לשאלה המאוד ספציפית על כישורי חיים.
בן יעקב: שיעור כישורי חיים זה פלטפורמה לשיח רגשי והיא כוללת המון המון נושאים.
בן יעקב: בין הנושאים דובר גם על מיניות.
בן יעקב: הנושא של מיניות הוא נושא מורכב וקשה, יש שמרגישים מאוד נוח וכן מעבירים, אולי פה לא, אבל כן נוגעים בזה, וגם בחמ"ד.
בן יעקב: היום החמ"ד - - -
ביקורת המדינה): מדובר כאן על סוגיה מאוד מאוד ספציפית, של מיניות מתוך פיתוי ולחץ.
ביקורת המדינה): אנחנו לא מבקשים מכם - - - יש כאן משהו מאוד ספציפי שנועד לגונן על הילדים מפני איום.
בן יעקב: אבל כשאנחנו מדברים על מיניות עם ילדים תסכימו איתי שפתיחת הדלת היא לא דרך דווקא מצבי סיכון, אלא יותר קודם כל לדבר על מיניות - - -
ביקורת המדינה): יש בזה משהו.
בן יעקב: ואני רוצה להגיד עוד משהו, במשך שלוש שנים ישבנו עם ג'וינט אשלים על תכנית שנקראת 'נערות על המפה' שדיברה על איך מטפלים בנערות במצבי סיכון ולאט לאט הגענו למסקנה שאנחנו לא רוצים לדבר על הסיכון, אלא קודם כל אנחנו רוצים לדבר על מה כן.
בן יעקב: אנחנו כל הזמן עסוקים בלדבר עם הילדים, אם כבר עוסקים באיזה שהוא משהו, אז זה במה לא.
ביקורת המדינה): אתם מדברים על מה כן?
ביקורת המדינה): או שלא מדברים על מה לא עד שנדבר על מה כן, אבל - - -
בן יעקב: רגע, לא.
בן יעקב: קודם כל מדברים על מה לא, כי גם לפי הנתונים שלנו יש יותר עיסוק בבתי הספר בכישורי חיים במה לא, זאת אומרת בכל הנושא של פגיעות מיניות והטרדות מיניות ופחות בנושא של מיניות בריאה.
בן יעקב: לגבי מיניות בריאה אנחנו עכשיו גיבשנו תכנית, עשינו תכנית בין משרדית, שכוללת קודם כל את משרד הרווחה, שהם שותפים אמיצים שלנו, את משרד הבריאות, את המשרד לבטחון פנים, את 'עיר ללא אלימות' והמשטרה ואת משרד העלייה והקליטה ויחד אנחנו עושים תכנית שנקראת 'מיניות במרחב בטוח', יחד עם הארגונים השונים שרואים את עצמם - - -
ביקורת המדינה): כמו למשל?
בן יעקב: כמו למשל 'דלת פתוחה', כמו למשל מרכזי הסיוע, כמו למשל - - -
ביקורת המדינה): הם נכנסים לבתי הספר?
בן יעקב: הם לא נכנסים עדיין לבתי הספר, המטרה היא - - -
ביקורת המדינה): למה לא בעצם?
ביקורת המדינה): הרי אלה האנשים עם הכישורים הכי גבוהים.
בן יעקב: אז אני אגיד.
בן יעקב: המטרה שלנו היא להכשיר אנשי חינוך שידברו על המיניות, כי המיניות לא נמצאת בשיעור כישורי חיים, היא נמצאת בהווי הבית ספרי, היא נמצאת בשיחות, היא יכולה להיות גם בשיעור ספרות ולכן מאוד מאוד חשוב לנו - - -
ביקורת המדינה): אני אפסיק אותך רגע, אנחנו לא עוסקים בזה, אני מבינה את התיאוריה הפילוסופית של לא לעסוק במה לא לפני שעוסקים במה כן, דווקא המה כן הוא שנוי במחלוקת תרבותית, יש הורים שלא רוצים שידברו עם הילדים שלהם על מיניות, לעומת זאת פגיעה ותקיפה מינית או לחץ לזנות זה בקונצנזוס המוחלט של מה לא.
ביקורת המדינה): לכן כפי שמלמדים ילדים לחצות את הכביש בבטחה ככה צריך ללמד אותם להתמצא במרחב.
ביקורת המדינה): את כל הזמן חוזרת אחורה אל התכנית האמורפית, בואי נתמקד בנושא דיון הוועדה.
בן יעקב: אז מבחינת הנתונים שלנו, בשבוע המערכת נגד פגיעות מיניות, יש לנו אינדיקציה לגבי כמה בתי ספר עוסקים בנושא.
בן יעקב: יש אחוז מאוד מאוד גבוה דווקא בבתי ספר שעוסקים בנושא של פגיעות והטרדות מיניות ופחות במיניות.
בן יעקב: אני אמרתי את זה, זאת אומרת כן בבתי הספר מדברים על מה לא.
בן יעקב: לכן אנחנו כן עסוקים בלא להישאר רק שם, אלא לכוון - - -
ביקורת המדינה): אבל לא הבנתי איך מדברים על מה לא, את כל הזמן אומרת שכן מדברים על מה לא.
בן יעקב: בשיעור כישורי חיים.
בן יעקב: אולי אני רק אבהיר כאן.
בן יעקב: מה שקורה עם משרד החינוך, זה שהגישה של המשרד זה להכשיר את היועצות החינוכיות, אין כניסה למרכזי הסיוע, אין כניסה כמעט לעמותות - - -
בן יעקב: זה לא שאין כניסה - - -
בן יעקב: זאת הנחת העבודה, כך גם שמענו, כך הצגת בוועדה.
בן יעקב: הנחת העבודה היא להכשיר את היועצות.
בן יעקב: רגע, אני רוצה להגיד שהמדיניות זה שבאמת אנשי חינוך ידברו עם התלמידים על נושאים מורכבים.
בן יעקב: מה שקורה בפועל, מרכזי הסיוע נכנסים לבתי הספר, יש דרישה, גם 'דלת פתוחה' נכנסת לבתי הספר, כל מיני - - - כן נכנסים, זה לא שלא נכנסים, אנחנו לא עוצרים אותם ואומרים להם 'אל תיכנסו', אבל אנחנו כן בשאיפה שמי שיעביר את הנושאים המורכבים זה דווקא אנשי חינוך ולא ארגונים.
בן יעקב: תודה.
ביקורת המדינה): תודה.
ביקורת המדינה): אושרה לרר מילה ואז נעבור לראשי הערים.
<אושרה לרר שייב: אני רוצה להרחיב את העניין של התפיסה שלנו כי זה עולה חדשות לבקרים ואיך שעולה, 'למה לא מכניסים את הארגונים', אני שומעת פה - - - התפיסה שלנו והתפיסה שלי, כשאני נכנסתי לתפקיד, שמי שאמור לעשות את החינוך הזה זה המחנך והמחנכת בכיתה שהם דמות משמעותית לילדים ומלווים את הילדים מתחילת היום ועד סופו לאורך 24 שעות, והיום זה יום המחנך, זה יום להצדיע להם, על כל המורכבות שבתפקיד הזה.
<אושרה לרר שייב: לכן בכל מקרה, למשל אצלי, את כל התקציבים שהלכו למכרזים החזרתי חזרה אל תוך היחידה ואנחנו נותנים שעות תקן לבתי ספר.
<אושרה לרר שייב: לא הרבה, זה עובר כל פעם קיצוצים רוחביים, אבל זה ניתן.
<אושרה לרר שייב: וזה הבסיס.
<אושרה לרר שייב: הבסיס, לדעתי לפחות, לא לשאול למה המכון הזה והזה נכנס או לא נכנס, אלא לשאול מה אנחנו עושים.
<אושרה לרר שייב: אז אני אומרת, התשובות שלנו לא מלאות, אולי אנחנו לא עושים מספיק, אבל זה העיקר של מערכת החינוך, זה מה היא עושה ולא את מי היא מכניסה מבחוץ.
<אושרה לרר שייב: טוב.
<אושרה לרר שייב: שמענו עכשיו על הבנקים שרוצים לעשות את החינוך הפנסיוני, אז אני לא יודעת מה המדיניות, אני חושבת שאנחנו נצא בקריאה לשר החינוך שייתן את דעתו, אנחנו נפנה אליו - - -
בן יעקב: אני רוצה להגיד עוד משהו על שר החינוך, שר החינוך יצא בהצהרה עכשיו, אני לא יודעת אם שמעתם, אבל שכל בתי הספר יהיו מחויבים לעסוק בהטרדות מיניות.
בן יעקב: הוא התראיין באיזה שהוא מקום - - -
בן יעקב: אני שמחה, כי רק לפני כמה ימים שוב דיברתי איתו, אני מאוד שמחה שהוא הצהיר.
בן יעקב: אני רק מקווה שזה ייצא בחוזר מנכ"ל מוסדר.
בן יעקב: אני רוצה, בבקשה, לתת לראש עיריית אילת שנמצא איתנו כאן.
בן יעקב: מאיר יצחק הלוי, בבקשה.
בן יעקב: קודם כל תודה רבה, זו לא פעם ראשונה שאתה מצטרף לוועדות וזה ראוי לציון ואנחנו רוצים להודות לך על ההשתתפות שלך היום בדיון.
מאיר יצחק הלוי: תודה רבה, תודה רבה על ההזמנה, גברתי היושבת ראש.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו כעיר מאז כניסתי לתפקיד, לפני 14-15 שנה, שמנו כמשימה להציף כל נושא שמבחינתנו ראוי לטיפול.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו לא מסתתרים מאחורי שום דבר ואני חושב שזה בהכרח בא לביטוי בחוסנה של העיר, החל מתכנית 'עיר ללא אלימות' שבעצם נבנתה וגובשה והפכה להיות תכנית לאומית ולא משום שיש באילת אלימות יותר מכל מקום אחר בארץ, ההיפך הוא הנכון, אבל חשבנו שזו הדרך שלנו לטפל במה שאני הגדרתי בחתחתים, ברצותנו להיות עיר טובה יותר, איכותית יותר, בטוחה יותר ולכן יצאנו בתכנית מאוד מאוד מאוד ברורה, שבעצם כל הקהילה התגייסה לטובת העניין.
מאיר יצחק הלוי: ואותו דבר גם כשאנחנו נדרשים לנושא העכשווי, אז גם פה אני הנחיתי את הצוות שאנחנו לחלוטין מציפים את העניין וכקהילה, על כל חלקיה, מטפלים בעניין.
מאיר יצחק הלוי: גם כשהוועדה בזמנו רצתה להגיע לאילת בירכתי על הביקור והיה לי מאוד מאוד חשוב שיהיה ביקור מוצלח ואיכותי מהבחינה הזו שביקשתי מהוועדה לקבוע היכן היא רוצה לבקר ואנחנו ניתן את כל התמיכה ונהיה המפלסת לפני הוועדה.
מאיר יצחק הלוי: וכך היה, אני חושב שזה היה ביקור, גברתי היושבת ראש - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני לא יושבת הראש.
שולי מועלם-רפאלי: זה היה דוד צור, אבל אנחנו מגיעים אליכם במרץ.
ביקורת המדינה): את תהיי יושבת ראש של כבוד.
מאיר יצחק הלוי: אבל את היית אז, את ליווית את ה - - -
מאיר יצחק הלוי: והיא גם תבוא במרץ איתנו לסיור.
מאיר יצחק הלוי: אני זוכר היטב את הביקור.
מאיר יצחק הלוי: אני לא עוסק במינויים, אני רק זוכר שהיית מאוד דומיננטית בביקור הזה ואני חושב שטוב שכך.
מאיר יצחק הלוי: אני אגיד ששיתוף הפעולה שלנו עם משרד הרווחה הוא שיתוף פעולה נפלא, אבל אנחנו עוסקים בראש ובראשונה בקהלים שאני מגדיר אותם קהלי יבוא, אין המדובר בהכרח בתושבי העיר אילת.
ביקורת המדינה): אתה מדבר על הקטינים והקטינות או על ה - - -
מאיר יצחק הלוי: גם.
מאיר יצחק הלוי: אני מדבר גם וגם וגם, כי אילת היא עיר - - -
מאיר יצחק הלוי: אבל בעיר שלך יש ריכוז גדול של נערות ונערים, ילדות.
מאיר יצחק הלוי: בדיוק, אילת היא עיר שמגיעים אליה וזה מצריך מאיתנו היערכות אחרת, החל ממאות אלפי בני נוער שמגיעים במהלך יולי-אוגוסט ואנחנו מקימים מערכת שלמה כדי לקלוט את הילדים האלה.
מאיר יצחק הלוי: מערכת שלמה, אנחנו מקימים אוהל בטבורו של אזור התיירות, כל העובדים שלנו, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, מדריכי נוער, כולם מגויסים כדי לטפל בילדים שלכם.
מאיר יצחק הלוי: ואנחנו עושים את זה באהבה, כי זה חלק מהמשימות של העיר, ודאי וודאי כשמגיעים דרי רחוב שנשלחים לאילת, אני חייב להגיד, אני מדגיש, נשלחים לאילת על ידי כל מיני גורמים, אנחנו נדרשים ואנחנו צריכים לטפל בהם, ודאי וודאי בבנות ובנים שיש להם את חוויות ההטרדה והזנות שאנחנו גם בהם מטפלים.
מאיר יצחק הלוי: ופה אני חייב להגיד לזכות המשרד, ותיכף הצוות המקצועי שלי, ירצה יפרט, מה נעשה הלכה למעשה, אבל ההנחיה, וזו הסיבה שבאתי לכאן, לבוא ולהגיד שאנחנו לא מייצרים מסכים של חשש, אנחנו חושפים את הנושאים, מטפלים בהם כעיר גאה ואמיצה וחזקה ואיכותית ונשמח לכל סיוע.
מאיר יצחק הלוי: זו האמירה המרכזית שלי כראש עיר.
<נוגה שילוח: גם בזנאים והלקוחות שמגיעים לעיר?
<נוגה שילוח: כן, שמגיעים לעיר.
<נוגה שילוח: מאיר, יש לך בשורה לתת לנו?
<נוגה שילוח: ביולי ענית לי לגבי - - -
מאיר יצחק הלוי: אני אגיד לך, אם תגידי לי איך לטפל באותם גורמים, אני כראש עירייה אודה לך מאוד, מלבד להוקיע כל מיני תופעות שכאלה.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו עיר מארחת, אבל אנחנו רוצים שזה יקרה בסטנדרטים הגבוהים ביותר.
מאיר יצחק הלוי: צריך חוק.
מאיר יצחק הלוי: את יודעת שצריך חוק ואז יהיה לו יותר קל להדוף את הזנאים שמגיעים.
<נוגה שילוח: הפללת לקוח, הלקוחות ש - - -
<נוגה שילוח: אדוני, אני רוצה לשאול אותך לגבי מעון שמעניק פתרונות לינה, ביולי ענית לי שהנושא בטיפול ואני רוצה לדעת אם יש לך בשורה, חלפה חצי שנה.
מאיר יצחק הלוי: הבשורה, פרידה, מנהלת אגף שירותים חברתיים, שעושה אצלנו עבודה מבחינת תחשיב, אבל אני יכול להגיד שבחנו את המספרים ועל פי העמדה המקצועית, כפי שהגיעה אליי, אין הצדקה לתת מענה שהוא מענה קבוע אלא פתרונות אחרים שניתנים.
ביקורת המדינה): אבל פרידה תדבר בהמשך, כי חברת הכנסת שולי מועלם תצטרך לעזוב אחרי הדברים.
שולי מועלם-רפאלי: לפני שאצטרך עוד מעט קט ללכת.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה ממש להשתמש בדברים שלך כפלטפורמה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכשבאנו עם חוק הפללת לקוחות זנות אז הסבירו לנו ש'בואו קודם נפעל בלקוחו של קטין', הנה החוק כבר נמצא, הנה שם יש בחוק ולמה אנחנו לא דואגות לעשות איתו משהו, אז אני חושבת שקודם כל גם זה.
שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין שיש כבר חוק, שם אי אפשר להגיד לנו 'מה, השעה לא כשרה, הציבור לא בשל', וכן איזה קריאה הרבה הרבה יותר ברורה בנושא האכיפה, שהיא כאילו קצה הדבר.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת ששוב ושוב, ממה שאנחנו חווים בכל הסיורים, אין איסוף.
שולי מועלם-רפאלי: אז אם אנשי המבקר חושבים שהרשות היא זאת שצריכה לעשות את האיסוף הזה, אדרבא ואדרבא, אבל התחושה שלי היא שאין איסוף, יש משרד החינוך, יש משרד הבריאות, יש המשרד לבטחון פנים - - -
ביקורת המדינה): זה נאמר בתחילת הישיבה.
שולי מועלם-רפאלי: והדבר האחרון, שבסוף התחושה שלי, ואני אגיד את זה באופן הכי גורף, גם אם יש ערים טובות יותר וטובות פחות, שבסוף כולם סומכים על הארגונים בשטח ולא באמת מתיישב ראש העיר ואומר, לא ראש העיר הזה, אני ברשות
שולי מועלם-רפאלי: כם אגיד את עמדתי ואחר כך אפשר לחלוק עליי, לא מתיישבים חלק מראשי הערים ואומרים 'זאת המציאות אצלי בעיר, מה החלק שלי במניעה, באיתור ובזיהוי, באכיפה, בטיפול ובשיקום'.
שולי מועלם-רפאלי: יש הרבה הרבה זרועות, אני מרגישה שגם ביחס לנוער, צריך שיהיה מישהו אחד שמתכלל את הדבר הזה.
שולי מועלם-רפאלי: ראש הרשות?
שולי מועלם-רפאלי: אדרבא ואדרבא, מישהו אחר שיחשבו שהוא הדבר הנכון?
שולי מועלם-רפאלי: גם טוב, אבל כל הפעילות שנעשית היום צריכה בסוף להתנקז למקום אחד.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שברור שהמציאות היום, על פניו, אחרי הסקר הלאומי, אמורה להיות טובה יותר מהתקופה שלפני, בטח במקומות שיודעים לתת להם שמות ממש.
שולי מועלם-רפאלי: ומילה אחרונה על ירושלים.
שולי מועלם-רפאלי: אני אגיד את זה פה לפרוטוקול ואני יודעת שלא יאהבו את זה, גם בעיריית ירושלים, כל פעם בדיונים בנושאים האלה אנחנו מוצאים את עצמנו שבירושלים אין זנות, בירושלים אין צריכת זנות, בטח ובטח אין זנות קטינים, ואז אנחנו מקבלות שבמלון שלום יש חדרים שקבועים, מושכרים לזנות מבוגרים וזנות קטינים גם כן.
שולי מועלם-רפאלי: הדברים מועברים למשטרה ונעשה שם טיפול שהוא כאילו לרדוף אחרי הזנב של עצמנו.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שצריכה לצאת מפה איזה שהיא החלטה, שלי או עליזה, או בשיתוף או כל אחת בוועדה שלה, משהו שישים זרקור על ירושלים.
שולי מועלם-רפאלי: ההתנערות הזאת של עיריית ירושלים - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני מבינה אותך, אני ציינתי את זה קודם, אנחנו סוף סוף קבענו תאריך לסיור בתיאום עם עיריית ירושלים, אני אשמח מאוד שתצטרפי ותהיי חלק.
שולי מועלם-רפאלי: תודה לך, בכלל על כל העבודה, חברת הכנסת שולי מועלם, בנושא וההתגייסות.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רוצים לתת רשות דיבור לחובב צברי, ראש מועצת קרית עקרון, בבקשה, אדוני.
<חובב צברי: תודה רבה ויישר כוח על ההתעסקות בנושא.
<חובב צברי: אני לא יכול לומר שבקרית עקרון, יש לנו 11,000 תושבים, אני לא יכול לומר שיש לנו זנות, אבל אני יכול לתת דוגמה קטנה של בעלי מסחר שתפסו מקום מסוים בגזרה שלנו ותושבים התלוננו על העניין ואנחנו הפעלנו טרקטורים, כמובן ברשות ובסמכות, והרסנו שם את המקום בצורה מאוד מאוד רצינית ולעניין.
ביקורת המדינה): מה, בשירותי הרווחה שלכם לא מכירים אפילו קטין אחד שעוסק בזנות?
<חובב צברי: אני ישבתי לפני שהגעתי הנה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, עם מנהלת שירותי הרווחה שלי, כוכי שלמה, יש לה שם טוב גם אצלי וגם אצל הרווחה, היא עושה עבודה נהדרת, ורציתי לבדוק, שאני אבוא עם נתונים, הסתבר שלפחות מבחינת הנתונים שאני יודע או שהיא יודעת אין לנו בעניין עצמו.
<חובב צברי: אבל אני אומר, ואני מקבל את מה שנאמר פה בעניין, לית מאן דפליג שיכול להיות שגם אצלנו זה קיים.
<חובב צברי: אני חושב שבעניין הזה צריך להתחיל לעשות בסיפור של מניעה לפני כל זה, כי חלק מהעניין זה מניעה.
<חובב צברי: אני יכול לתת דוגמה טובה של מספר משרדי ממשלה שחברו ביחד, כולם מכירים את זה לא מהיום, תכנית 360, ולדעתי גם פה.
<חובב צברי: ואמרה המכובדת ממשרד הרווחה, שמעתי אותך קודם - - -
<חובב צברי: ציפי, האחת והיחידה.
שולי מועלם-רפאלי: ציפי, שמזלנו שיש אותה.
<חובב צברי: ציפי, תודה.
<חובב צברי: שלדוגמה ברחובות נכנסו לעניין.
<חובב צברי: אני חושב שאיגום יכול להיעשות בעניין וקבוצות של רשויות שמצטרפות לעניין, גם אם אין אצלי, לפחות ממה שאני יודע - - -