GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יפעת בר: אז אם פה צריך בריאות נפש, אם צריך הדרכת הורים, אם צריכים פה טיפול זוגי אז משתמשים במשאבים שקיימים בקהילה.
<יפעת בר: המשאבים בקהילה הם בעצם מופעלים, יש מתכלל שמגייס את כלל התכניות ביחד ועושה שימוש במה שיש- - -
עאידה תומא סלימאן: אז בעצם זה בעיקר מה שעושה העו"ס בבית משפט.
<יפעת בר: נכון, בהחלט.
<יפעת בר: היא אחראית על התכנית שנבנתה למשימת לב והיא גם דואגת שדברים ייעשו.
<יפעת בר: וזה באמת בדגש ואולי בשונה ממקרים אחרים.
<יפעת בר: וזה מאוד חשוב, גם במסגרת הקהילתית הזאת לוקחת את הגבר למשל ומפנה אותו למסגרת חיצונית כמו בית נוער או דיאלוג מחודש.
<יפעת בר: בתקופה הזאת אם האישה מעוניינת לקבל טיפול היא מקבלת טיפול, מה שלא קורה במקרים אחרים שלא.
<יפעת בר: וחשוב לי להגיד עוד דבר.
<יפעת בר: שאנחנו עובדים עם עוברי חוק תמיד אנחנו אומרים שההליך המשפטי הוא בעצם מדרבן אותם.
<יפעת בר: בפועל מה שקורה בבית המשפט הקהילתי, העובדה שהגבר מגיע באופן סיסטמטי, נפגש עם שופט, נפגש עם הצוות אחת לשבועיים, אחת לשלושה שבועות.
<יפעת בר: אני חושבת שאין דוגמה טובה מזאת למעקב, לפיקוח הצמוד, יש לזה משמעות קרדינלית להשגת המטרות.
חנין זועבי: אפשר גם להתייחס לאיך בוחרים את היישובים ואיך בוחרים את היישובים שבהם יש להרחיב את התכנית, ואיך זה שמשמונה ערים יש עיר ערבית אחת והפילוח של 280 משתתפים ואיך אתם אמורים להרחיב את התכנית ואיזה יישובים ועל סמך מה גם בוחרים את היישובים, לא רק את המשתתפים.
<דניאלה ביניש: זו לא כל כך החלטה שלנו אבל ניתן רק את הקריטריון.
<דניאלה ביניש: בית המשפט הראשון נפתח כפיילוט בבאר שבע - - -
עאידה תומא סלימאן: אם את אומרת כבר זו לא החלטה שלנו תגידי החלטה של מי.
<דניאלה ביניש: זאת החלטה מוסכמת של המערכת.
<דניאלה ביניש: מערכת בתי המשפט יש לה ששה מחוזות שיפוט וככלל הוחלט לצאת בהתחלה לפיילוט בשני מחוזות שיפוט שונים.
<דניאלה ביניש: כך נבחרו מחוז דרום ומחוז המרכז.
<דניאלה ביניש: באר שבע כעיר דרום גדולה יחסית ורמלה כמחוז שיפוט מפוזר יותר וקטן במרכז.
<דניאלה ביניש: ויש ערך מאוד גדול לסיפור היישובי.
<דניאלה ביניש: כי אתם שמעתם פה בעצם שהרבה מאוד מהחיבור הוא חיבור למשאבים בקהילה גם כדי שזה יהיה יציב אחר כך וגם כי אלה באמת איגום המשאבים וכמות המענים שאפשר לענות.
<דניאלה ביניש: אדם צריך להשתקם בקהילתו, ילדיו צריכים חוג או סיוע או מקום ליד הבית.
<דניאלה ביניש: זה לא הגיוני לשלוח לעיר אחרת, זה גם לא ישים, בטח לא על אנשים שהקושי הכלכלי הוא קושי מאוד גדול.
<דניאלה ביניש: אז המערכת בהתחלה סימנה בשותפות את באר שבע ורמלה כהתחלה.
<דניאלה ביניש: ברגע שהממשלה לפני שנה במסגרת אימוץ דו"ח דורנר החליטה להרחיב עוד בשלב הפיילוט את בתי המשפט החליטו בהצעה אחת עם הנהלת בתי המשפט בעצם להרחיב לכל מחוזות השיפוט.
<דניאלה ביניש: זאת אומרת, ברור לנו שזה לא מכסה את כל הארץ עדיין, זה פיילוט.
<דניאלה ביניש: אבל בכל זאת כשייפתחו החדשים הם יפתחו בעצם בארבעת מחוזות השיפוט הנוספים שיש - - -
עאידה תומא סלימאן: האם יש לו"ז מוגדר מתי?
<דניאלה ביניש: החלטת הממשלה קבעה שנתיים, שתוך שנתיים מאפריל האחרון תושלם הפריסה.
<דניאלה ביניש: זה אומר שבית המשפט השלישי כבר נפתח על פי ההחלטה הזו במחוז תל אביב.
<דניאלה ביניש: שלושת הבאים בתור אמורים להפתח בירושלים, חיפה וצפון.
<דניאלה ביניש: כשצפון זה ככל הנראה מכוון אותנו לנצרת, למרות שיש עוד בתי משפט.
<דניאלה ביניש: מחוז צפון ומחוז מרכז מבוזרים וזאת תהייה בסוף החלטה של המערכת אבל ככל הנראה המערכת מכוונת לשם.
<דניאלה ביניש: ובשלב זה זה הפיילוט.
<דניאלה ביניש: לו הוא יהיה מוצלח אז המחשבה היא באמת להרחיב ולאפשר את זה כמובן לכולם.
<דניאלה ביניש: בתוך המחוזות עצמם אנחנו עושים עבודה של להרחיב את התשתית ככל שאנחנו יכולים גם למתן שירותים לערים אחרות, נניח, ולא להשאר רק בבאר שבע כשהבחירה הייתה לפי גודל היישובים בשלב ראשון.
<דניאלה ביניש: זאת אומרת, שלב ראשון למשל במחוז דרום כמות הנאשמים הגדולה ביותר - - -
חנין זועבי: גודל היישוב ולא רמת האלימות?
<דניאלה ביניש: לא גודל היישוב אלא גודל היישוב בייצוג שלו בהליך הפלילי בכלל.
<דניאלה ביניש: זאת אומרת כמות כתבי האישום הכי גדולה מוגשת במחוז דרום בבאר שבע, העיר הבאה שמוגשת בה כמות כתבי האישום הכי גדולה היא דימונה ואחר כך חורה ופזורת חורה ביחד, ככה זה.
<דניאלה ביניש: שהיישובים הקטנים יותר, זה לא שלא צריך להגיע גם אליהם, אבל ההרחבה היא - - -
עאידה תומא סלימאן: טוב, ככל שיש אכיפה יש יותר - - -
<דניאלה ביניש: זה הצד שני בוודאי אבל אנחנו גם מאוד מאוד עובדים עם הרשות.
<דניאלה ביניש: למשל עם חורה יש שיתוף פעולה מצויין עם ראש המועצה והרשות והם מאוד רצו לשלב את מערך הרווחה שלהם ואחרים וגם בדימונה דרך אגב.
<דניאלה ביניש: רמלה לוד זה מאוד ברור למה מרמלה ללוד, רחובות היא העיר הגדולה הבאה כי ראשון יש לה בית משפט נפרד.
<דניאלה ביניש: זאת אומרת, זה יותר נתונים אובייקטיביים לשאלה הזאת - - -
חנין זועבי: יש בדו"ח שלכם פילוח לפי יישוב, משתתפים בפרוייקט?
עאידה תומא סלימאן: לא, לפי יישוב לא.
<דניאלה ביניש: יש לנו פילוחים כאלה.
<דניאלה ביניש: אין את זה בדו"ח לדעתי.
<דניאלה ביניש: אני יכולה למצוא.
<דניאלה ביניש: אני יכולה להגיד לך, נמצאת פה ענבר העובדת הסוציאלית של רמלה שגם יכולה להגיד מילה על מה שנאמר קודם אפרופו - - -
עאידה תומא סלימאן: כן אבל - - -
<דניאלה ביניש: רמלה לוד אני אענה לך למשל, יש לנו היום 25% מהמשתתפים היום הם מוסלמים ונוצרים - - -
עאידה תומא סלימאן: ערבים קוראים להם.
<דניאלה ביניש: אנחנו גם מפלחים כי אנחנו עובדים עם הקהילות - - -
חנין זועבי: חלק מתהליך השקלול שתתייחסי אליהם כערבים - - -
עאידה תומא סלימאן: קהילה אחת.
<דניאלה ביניש: הם מקוטלגים כערבים - - -
עאידה תומא סלימאן: כשראש העיר מתייחס לעיר תאמיני לי שהוא מתייחס אליהם כמקשה אחת.
<דניאלה ביניש: אני מאמינה.
<דניאלה ביניש: את צודקת, הם ערבים.
<דניאלה ביניש: אנחנו בכל זאת מפלחים.
<דניאלה ביניש: גם אגב בקרב היהודים אנחנו עושים איזשהו פילוח כי כשעובדים קהילתי אז עושים גם פילוח אחר.
<דניאלה ביניש: למשל אם יש יהודים ממוצא אתיופי ועובדים עם הקהילה האתיופית אז בוודאי שעושים איזשהו פילוח כזה.
<דניאלה ביניש: לוקחים בחשבון מה המשאבים של הקהילה, כמה רוצים, כמה מוכנים להשתתף לפעמים הם מעדיפים למשל שהמתנדבים לא יהיו מהקהילה שלהם, לפעמים הם מעדיפים שהמתנדבים דווקא כן יהיו מהקהילה.
<דניאלה ביניש: זאת אומרת, יש המון המון מקום לקול של - - - אם רוצים לתת לאדם כוח צריך לתת קול וצריך לתת לו לבחור.
<דניאלה ביניש: אז - - -
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מכבוד השופטת.
<נירה דסקין: לגבי השאלה מהי מידת ההגנה על האישה ועד כמה היא נחשפת לסיכון כאשר היא נמצאת בבית משפט קהילתי - אז לעניין הזה אני רוצה לומר שנאשם מגיע לשופט בבית המשפט אחרי או במקביל לכך ששאלת המסוכנות מתגבשת ונבדקת בפני שופט המעצרים.
<נירה דסקין: אם לא מוגשת בקשה למעצר עד תום הליכים זאת אומרת שהתביעה לא רואה סיכון שמצדיק הגשת בקשה למעצר עד תום הליכים.
<נירה דסקין: אז בכלל אנחנו לא מדברים, אני מבינה, על הנאשמים האלה.
<נירה דסקין: על אותם נאשמים שמוגשת בקשה למעצר עד תום הליכים גם שופט רגיל ומאובחן משופט בית משפט קהילתי איננו דן בשאלת המעצר אלא השאלה הזאת נדונה בפני שופט המעצרים וזאת באופן טבעי משום שבפני שופט המעצרים נחשפים נושאים שלא אמורים להחשף בפני השופט שדן בתיק, לדוגמה עבר.
<נירה דסקין: כך שגם שופט רגיל מקבל את הנאשם במצב שהוא כבר או עצור עד תום הליכים לפי החלטת שופט המעצרים או משוחרר בתנאים.
<נירה דסקין: אנחנו מקבלים או משוחררים או משוחררים בתנאים ושוב, כמו שופט רגיל, הנושא של התנאים לא נקבע על ידי שופט בית המשפט הקהילתי.
<נירה דסקין: זאת אומרת, הנאשם כך או כך, כשהוא מגיע אלינו משוחרר הוא יהיה אם בתנאים ואם בלי תנאים הוא יהיה באותה מידה גם משוחרר אם בתנאים או בלי תנאים גם בפני שופט רגיל.
<נירה דסקין: כך שוודאי לא ניתן לומר שהקורבן נחשפת יותר למסוכנות בבית משפט קהילתי מאשר בבית משפט רגיל ועכשיו אני אומר גם להיפך.
<נירה דסקין: מדוע להיפך?
<נירה דסקין: כי המעקב אחרי נאשם בבית משפט קהילתי הוא כל כך מהודק בתקופה שציינה ד"ר בייניש של שנה או שנה וחצי.
<נירה דסקין: קיים מעקב מהודק של שירות המבחן, של העובדת הסוציאלית.
<נירה דסקין: יש לנו מרכז בית משפט ודיונים מאוד מאוד דחופים - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מה שרציתי להבין.
עאידה תומא סלימאן: התהליך עצמו, אני הבנתי שהוא תהליך מודולרי שיש בו תחנות.
עאידה תומא סלימאן: ואי אפשר לעבור מתחנה לתחנה בטיפול בלי אישור שלך בעצם, של השופטים.
<נירה דסקין: נכון.
<נירה דסקין: בתכנית השלבים שגובשה שכוללת חמשה שלבים ההחלטה אם להעלות את הנאשם שלב, לקדם אותו לקראת סיום יותר ויותר היא החלטה של שופט אבל בדרך כלל, קודם כל, תמיד בית המשפט מקבל המלצה של שירות מבחן והנאשם גם צריך להקריא בקשה שהוא כתב, לא אף אחד כתב עבורו, לא הסנגור ולא שירות המבחן, הוא מקריא בקשה שבה הוא מפרט מדוע הוא חושב שמגיע לו להתקדם שלב.
<נירה דסקין: והמכתבים לעתים אני לא אגזים ואומר גם אם אומר שהם קורעי לב, מרגשים ביותר, וניכרים דברי אמת.
<נירה דסקין: אז לכן הפיקוח הזה הוא כל כך מהודק.
<נירה דסקין: בתחילת הדרך נאשם גם יכול לראות שופט כל שבוע, כל שבועיים, ככל שהוא יותר מתקדם ויותר מוכחי את עצמו הוא מגיע לעתים קצת יותר רחוקות אבל עדיין פיקוח מאוד מהודק.
<נירה דסקין: וזה מחזיר אותי לתחילת התהליך בפניי.
<נירה דסקין: בישיבה הראשונה שבה אני מקבלת נאשם לבית המשפט הקהילתי אני מבהירה לו את מהות התהליך ואני מסבירה שזה לא תהליך קל ויש קשיים ונדרשת מהנאשם מחוייבות רבה ביותר וכמו שכבר נאמר כאן יש מקרים שבשלב מסויים הנאשם אומר אני לא יכול יותר, קשה עליי הדרך ואפילו קרה שנאשם אמר לי שאני כבר מעדיף לחזור לבית סוהר, היה לו יותר קל.
<נירה דסקין: התהליך הוא לא קל.
<נירה דסקין: לגבי ההגנה על האישה - מאחר שהטיפול בבית המשפט הקהילתי הוא טיפול הוליסטי אנחנו חודרים לכל מיני פינות שכשופטת רגילה במשך שנים ששמעתי תיקים פליליים ומוקד פלילי לא הייתי אמורה להכנס.
<נירה דסקין: אם זה נניח אפילו נושא של בריאות.
<נירה דסקין: נאשר שלא ממלא אחר הוראות הרופאים בקשר לבריאותו ואני מקבלת על כך דיווח.
<נירה דסקין: אני אכנס לנושא הזה ואני אתן החלטה שיפוטית שהוא מחוייב עד הישיבה הבאה לקחת את התרופות ולהביא אישורים שהוא היה אצל הרופא.
<נירה דסקין: וזאת משום שאנחנו מאמינים ששיקום מלא הוא רק אם אדם מנהל אורח חיים נורמטיבי ואורח חיים נורמטיבי כולל גם - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת כמה מאתנו היינו עוברים את השלבים האלה.
<נירה דסקין: אמרתי שזה קשה.
<נירה דסקין: הטיפול ההוליסטי כולל טיפול במשפחה.
<נירה דסקין: הנשים מעורבות וככל שהטיפול מתקדם אני רואה באולם יותר ויותר נשים של נאשמים שמגיעות ולעתים הן מבקשות לדבר ואני נותנת להן, כמובן, את - - -
עאידה תומא סלימאן: מתחילות לפרוח מה שנקרא.
<נירה דסקין: בהחלט כן.
<נירה דסקין: אני בהמשך אקריא לכם כמה משפטים שהבאתי מדיון שאשת נאשם ביקשה לדבר ואמרה דברים.
<נירה דסקין: אז אני רק אומר שבמסגרת הטיפול ההוליסטי יש לנו גם פסיכולוג מתנדב, ד"ר לפסיכולוגיה שבמקצועו יש לו קליניקה לטיפול במשפחות ונאשם רגיל לא זוכה לזה.
<נירה דסקין: אז מקום שאנחנו חושבים שנאשם צריך ללכת יחד עם אשתו לטיפול זוגי אצל פסיכולוג יש לנו פסיכולוג מתנדב.
<נירה דסקין: עד כדי כך.
<נירה דסקין: זאת אומרת, אנחנו מגיעים לרזולוציות כאלה שלטעמי יש הגנה על האישה כי אין שיקום בתיק אלימות במשפחה אם אין שיקום בהתנהגות.
<נירה דסקין: אז רק ברשות
<נירה דסקין: כם לפני שאסיים אני אקריא לכם דברים שאישה אמרה מילה במילה בלי לחשוף לא את סוג העבירה ולא פרטים מזהים מחמת צנעת הפרט.
<נירה דסקין: היא קמה ואמרה: "עבר פה", עבר זה בעלה, "דרך מאוד ארוכה, גם אני וגם הוא.
<נירה דסקין: תודה לקצין המבחן.
<נירה דסקין: הוא", הבעל, "עבר עם קצין המבחן דרך מאוד ארוכה, עברנו דרך ארוכה ביחד, כל ההליך תרם לנו" היא מדברת, "גם כלפיי, גם כלפי הילדים, תודה למי שנתן בזה חלק, תודה לכם, תדעו שעברנו דרך קשה וזה השתלם גם לי וגם לו".
<נירה דסקין: ולסיום אני רק אומר שיש לנו גם אירועים בחגים, חגים גם יהודיים וגם מוסלמים, זה לא משנה, כל הנאשמים מוזמנים זה לא משנה מאיזה דת הם ולאירועים האלה מוזמנים בנות הזוג, הילדים, הם כולם באים, הם לוקחים חלק.
<נירה דסקין: זאת אומרת, הטיפול הוא להעלות אנשים לדרך חיים נורמטיבית כאשר אנחנו מאמינים שגם תרבות של פנאי עם בת הזוג והילדים היא חלק מהשיקום וחלק מהעלייה לאורח חיים נורמטיבי.
עאידה תומא סלימאן: יפה מאוד, תודה.
עאידה תומא סלימאן: ענבר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכות גילוי נאות פה שענבר הייתה מתמחה בייעוץ המשפטי של הוועדה מקודם וזאת פעם ראשונה שאת מאחורי המיקרופון.
<ענבר פפו: אני לא אוסיף הרבה כי אני מרגישה שהכל כאן נאמר.
<ענבר פפו: אני רק אגיד באמת על ההגנה על הנשים שאני עובדת סוציאלית הקהילתית של בית המשפט.
<ענבר פפו: אני מרגישה שאנחנו עושים מעבר לאיגום.
<ענבר פפו: זאת אומרת, הכוח בתכנית הזאת היא קודם כל היכולת שלנו לאגם גם את הטיפול של האישה.
<ענבר פפו: אנחנו בקשר, גם אני וגם קצין המבחן, יום יומי עם הנשים שנפגעות ועם המשפחה וזה גם לשלוח אותם לטיפולים שנדרשים בין אם זה לימוד משפחה ולפתוח תיקים ברווחה וגם לדאוג לאלמנטים שהם מעבר לזה.
<ענבר פפו: אם זה מיצוי זכויות, חיבור לסיוע המשפטי.
<ענבר פפו: ואנחנו בקשר עם יועצים של בית הספר ואנחנו בקשר עם המתנ"סים.
<ענבר פפו: גם עם האישה אנחנו עושים איזשהו תהליך של מעבר לטיפול בעבירה של התקדמות גם שלה בחיים והחלפת תעסוקה ונושאים של דיור, הכל.
<ענבר פפו: ואני אגיד גם כשהמשתתפים שלנו נכנסים למסגרות, דיברת על זה - - - בדיאלוג מחודש, והם יוצאים מהבית בגלל הטיפול אז גם פה יש פתאום משבר במשפחה.
<ענבר פפו: אמנם הסיכון לחלוטין יצא, הוא כבר לא בבית, אבל האישה נשארת לבד עם הילדים ועם חובות ופה נדרשת עוד יותר תמיכה של איך פתאום מתמודדים כשמשק בית הוא עם משכורת אחת.
<ענבר פפו: אז אנחנו עושים גם אז עבודה מאוד אינטנסיבית גם של - - - זכויות וגם על ידי התעסוקה וגם תמיכה לפעמים כשאפשר בעזרה וסיוע במוקדים מסויימים, כלכלי אם צריך.
<ענבר פפו: היא מקבלת המון מעטפת.
<ענבר פפו: אנחנו משתדלים גם להיות זמינים כמה שאפשר כדי לתת לה את התחושה שהיא חלק מההליך ויש לה אוזן לא פחות מלנאשם.
<ענבר פפו: זה מה שאני יכולה להוסיף.
עאידה תומא סלימאן: כדאי לשמוע גם מהשב"ס והפרקליטות, אתם שלחתם לנו מידע הבוקר.
<עדי צימרמן: אני מהפרקליטות ובאמת הם אמרו הכל וכמו שגם אמרנו רוב התיקים שלנו שקשורים באלימות של גברים נגד נשים זה התיקים החמורים יותר שמגיעים לבית המשפט המחוזי, זה עד ניסיון לרצח וזה לא תיקים שקשורים לבית המשפט הקהילתי.
<עדי צימרמן: אבל כן חשוב להדגיש במעט תיקים שיש לנו רציתי להדגיש את עניין עמדת המתלוננת.
<עדי צימרמן: אנחנו שומעים את המתלוננות.
<עדי צימרמן: יש לנו גם חובה לעשות את זה לפי חוק זכויות נפגעי עבירה.
<עדי צימרמן: הרי ההליך בבית המשפט הקהילתי הוא לקראת, ורצוי כמה שיותר מוקדם, חתימה על הסדר טיעון ואז באמת יש חובה לשמוע את עמדת המתלוננת.
<עדי צימרמן: עמדת המתלוננת והאינטרס של המתלוננת כנפגעת עבירה הוא משהו שנשקל לצד יתר השיקולים.
<עדי צימרמן: האינטרס שלה כנפגעת העבירה והאינטרס הציבורי שלנו למנוע עבירות הם שני דברים שאנחנו נותנים להם משקל מאוד מאוד כבד.
<עדי צימרמן: ומה שחשוב לי להדגיש מבחינת הפרקליטות שיש מקרים שדווקא האינטרסים האלה גם של נפגעת העבירה וגם האינטרס הציבורי מתמלאים בבית המשפט הקהילתי ומקבלים מענה בבית המשפט הקהילתי.
<עדי צימרמן: כי יש מקרים שדווקא עונש מאסר קצר של שנה-שנה וחצי יוביל לתוצאות הרבה יותר רעות מבחינת המשפחה והאישה מאשר - - - כמובן שההליך הארוך הזה של הטיפול והשיקום ואנחנו רואים באמת כמה יתרונות, אמרו את זה פה ואני רק ארכז את זה, כמה יתרונות שלא רואים בהליך פלילי רגיל.
<עדי צימרמן: אחד זה באמת טיפול שורשי.
<עדי צימרמן: גם הליך פלילי רגיל יכול להסתיים או להתווסף לו צו של שירות מבחן, צו טיפול של שירות מבחן אבל זה לא טיפול בשורש הבעיה, זה טיפול רב מערכתי בכלל הבעיות של המשפחה ובכלל הגורמים שהביאו לביצוע העבירה.
<עדי צימרמן: זה יתרון מאוד מאוד גדול.
<עדי צימרמן: יתרון נוסף זה פיקוח שבשום מצב לא יהיה בבית משפט רגיל, בהליך פלילי רגיל.
<עדי צימרמן: אין סיכוי שבהליך פלילי רגיל ייקבע דיון כל שבוע או כל שבועיים כדי לעמוד ולהכנס לקרביים של הנאשם ולראות מה הוא עשה ואיזה תרופה הוא לקח ואיך הוא עמד פה.
<עדי צימרמן: עכשיו יש מכלול של גורמים שעוקב אחרי הדברים האלה.
<עדי צימרמן: שירות המבחן מתכלל ומייצג אותם אבל מכלול של גורמים סביבו אם זה מתחום הרפואה, מהתחום הטיפולי שעוקבים אחריו ובאים ונותנים דיווח.
<עדי צימרמן: והכי חשוב מבחינתנו זה שהטיפול הזה שם דגש גם על ההמשכיות.
<עדי צימרמן: מה קורה כשההליך מסתיים.
<עדי צימרמן: כשעונש מאסר מסתיים זהו, הנאשם לבד חוזר למשפחה והם מתמודדים עם כל ההשלכות הקשות של זה.
<עדי צימרמן: דיברו על זה גם בדו"ח ועדת דורנר.
<עדי צימרמן: פה הדגש כבר בהליך הזה הוא באמת לחבר אותו לגורמים שילוו אותו גם אחרי שזה יסתיים ושההליך המשפטי יהיה בחוץ.
<עדי צימרמן: שלושת הדברים האלה משהו שמאוד מאוד חשוב ומדגיש את היתרון של ההליך.
חנין זועבי: שאלה כללית, זו השראה מהרעיון של התכנית אבל אולי זה לא כל כך מותאם לתנאי התכנית עצמה.
חנין זועבי: ההיגיון פה זה שהתכנית הזו תחת הפיקוח של בתי משפט ויש את האיום על הגבר של להכנס לבית כלא ואז הוא רציני ורוצה אולי להצליח בתכנית על מנת להמיר את העונש של בית הכלא במשהו אחר, חברתי, והוא ישתקם.
חנין זועבי: יש את הבעיה שנשים, ערביות במיוחד, לא הולכות ומתלוננות במשטרה על אלימות בגלל שהן - - -
עאידה תומא סלימאן: הולכות, לא באחוזים ששווים ל- - -
חנין זועבי: נכון, בטח.
חנין זועבי: יש אלה, נשים שלא הולכות למשטרה להתלונן בגלל שהן לא רוצות שהבעל שלהן ייכנס לכלא אבל הן היו מתלוננות ומדווחות על אלימות הן היו מלכתחילה יודעות שבמקום ההליך הפלילי יש אלטרנטיבה.
חנין זועבי: כלומר, הרעיון הוא לא שיש כתב אישום אולי שהתכנית תגיד, אם אתה לא נכנס לתכנית הזאת תאיים על הגבר בצורה אחרת, אם אתה לא תכנס לתכנית הזאת אולי נגיש נגדך כתב אישום אבל אין - - - כלומר, זה תהליך יותר מוקדם.
חנין זועבי: זה לשנות את הקונספציה שאת הולכת ומתלוננת למשטרה ואז להגיד לה כאילו את מתלוננת לגוף שהוא לא משטרתי להליך שהוא לא פלילי מלכתחילה יש גוף סוציאלי כזה, חברתי כזה, משקם כזה.
חנין זועבי: זה לא תלונה למשטרה כי זה פסיכולוגית.
חנין זועבי: אולי נשים נרתעות להתלונן למשטרה.
חנין זועבי: אז מלכתחילה לשנות את הקונספט.
חנין זועבי: להגיד, אוקיי, זה מן הליך אחר, זו לא תלונה למשטרה עם בית כלא, זה תלונה לגוף משפטי, תביעה, עם שיקום חברתי ואז זה יכול גם - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל זה יש לה ברווחה.
עאידה תומא סלימאן: יש לה את זה בלשכות הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: היא יכולה לפנות, היא יכולה להגיד, אני מתלוננת על זה שהוא אלים אבל אני לא הולכת עם התלונה הזו למשטרה, אני רוצה שאתם תטפלו.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה כי - -
חנין זועבי: ההיגיון הזה כאילו קיים.
עאידה תומא סלימאן: - - זה בעיקר הרעיון מאחורי לפנות לרווחה מבלי.
עאידה תומא סלימאן: נכון שהרווחה לא תמיד ממלאת את התפקיד השיקומי כי לפעמים היא לא מכריחה ואת האמת יש גברים שאפילו מנסים להמיר להם בטיפול או בלהיות בבית נעם והם לא מסכימים.
עאידה תומא סלימאן: אז - - - אבל בכל זאת - - -
חנין זועבי: אז לפתוח את הקשר הזה בין התכנית הזאת לבין לשכת הרווחה לפני שמגיע ל- - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה אם נשקל העניין ומה.
<ענבר פפו: גם ספציפית לנשים אבל בכלל לאוכלוסיות שהן לא מגיעות אלינו היום מפחד משיקום, מפחד מההליך ובוחרים לא להגיע אלינו.
<ענבר פפו: את אומרת לא להתלונן אני גם אומרת אחרי זה לא להגיע.
<ענבר פפו: ואחד הדברים שאנחנו לומדים שצריך לעשות זה לצאת החוצה ולעשות איזשהו reaching out לאוכלוסיות, לקהילות, לעבוד עם ראשי קהילות, ראשי אוכלוסיות.
<ענבר פפו: גם דתית וגם מנהיגים אחרים בשכונה, עמותות זה אנחנו עובדים גם היום, אפילו רמה קהילתית יותר גדולה של - - - ולהגיע אליהם כדי להביא אלינו את האוכלוסיות שהיום אנחנו לא מצליחים.
<ענבר פפו: זה מעלה עוד שאלה.
<ענבר פפו: את אומרת שאפילו לפני הפנייה למשטרה בהחלט צריך לחשוב, גם זה עוד אוכלוסייה שצריך לחשוב עליה.
<ענבר פפו: זאת נקודה נכונה שצריך להגיע אליה גם.
<נירה דסקין: בהמשך למה שאמרה ענבר הדיונים בפניי כשופטת מתקיימים בבית המשפט ברמלה אבל המשרדים הרשמיים של בית המשפט הקהילתי, לא המזכירות של בית המשפט, המשרדים נמצאים במקום קסום ברמלה שנקרא מרכז הידידות.
<נירה דסקין: כך נקרא המרכז ובמרכז הזה יושבים גם עובדים סוציאלים ואנשים ששייכים לטיפול באלימות במשפחה.
<נירה דסקין: זאת אומרת המשרד של מרכז בית המשפט הקהילתי הוא ממש צמוד למשרד- - - לשי"ל ולגישור ולמי שמטפל באלימות במשפחה ולמקום שבו גברים אלימים נפגשים עם הילדים שלהם במקרה שיש מרכזי קשר.
<נירה דסקין: זאת אומרת שבאיזשהו מקום שאנשים מגיעים למרכז הידידות, באמת זה מקום נהדר, אנשים מגיעים לשם הם כבר מקושר לגורמים השונים וגם למרכז בית המשפט הקהילתי כך שבאיזשהו מקום זה לא נותן מענה מוחלט לרעיון שאת העלית אבל יש בזה גם משהו.
עאידה תומא סלימאן: אני לא הבנתי את התשובה נכון או פספסתי משהו.
עאידה תומא סלימאן: אתם מוכנים לטפל במקרים בלי כתבי אישום?
<נירה דסקין: לא.
<נירה דסקין: כעיקרון היום המבנה הוא שזה בית משפט, אני שופטת לכל דבר, ואני דנה רק במי שמגיע אליי עם כתב אישום.
<נירה דסקין: זה המודל הנוכחי.
<נירה דסקין: אבל בדבריי אמרתי שבכל זאת אני תולה תקווה בזה שאנשים שמגיעים לאותו מקום, לאותו מרכז, יש להם יותר סיכויי להחשף לגורמים הטיפוליים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, זה משהו אחר.
עאידה תומא סלימאן: הם כבר הגיעו, הם הגיעו אחרי- - - אני לא שמעתי מהשב"ס והם הגיעו ואחר כך אני ארצה לסכם אלא אם זה משהו שאי אפשר.
<זיו לוי בר: שלום, שמי זיו ואני רכזת אלימות ואלימות במשפחה ארצית.
<זיו לוי בר: בשירות בתי הסוהר יש 1560 אסירים המרצים מאסר בגין אלימות במשפחה.
<זיו לוי בר: מחצית מהאסירים האלו מרצים מאסר בין שנה עד שלוש שנים.
<זיו לוי בר: כלומר לתקופות קצרות.
<זיו לוי בר: אנחנו כארגון נותנים מענים מגוונים לטיפול בגבר האלים במשפחה.
<זיו לוי בר: יש לנו מסגרות טיפוליות ייעודיות לטיפול באלימות במשפחה, מסגרות ארוכות טווח - בית התקווה בחרמון, רימונים במרכז.
<זיו לוי בר: הטיפול הוא מבוסס על המודל הקוגנטיבי התנהגותי ושם הם חיים באמת חיים של אורח חיים קהילתי והם באמת עובדים גם על הדפוסים האלימים ושם אנחנו מקנים להם כלים ומיומנויות לתקשורת אדפטיבית וכן אנחנו גם שמים דגש על המשך הרצף הטיפולי בקהילה.
<זיו לוי בר: בנוסף יש לנו מסגרות טיפוליות ייחודיות גם לנשים בנווה תרצה, באופק לנוער.
<זיו לוי בר: ובמקביל בכל בתי הסוהר מתקיימות קבוצות לטיפול בהעלאת המודעות לאלימות, במניעת אלימות.
<זיו לוי בר: חשוב לי להדגיש שהקשר הוא מאוד רציף גם עם גורמי טיפול ברווחה דרך הוועדות לעבירות במשפחה.
<זיו לוי בר: ולשנת 2018 אנחנו מתכננים גם להקים מחלקה לטיפול באלימות במשפחה קצרת מועד.
<שמרית רגב שרייבר: אני עורכת דין שמרית רגב הממונה על השוויון המגדרי ברשות האכיפה והגבייה.
<שמרית רגב שרייבר: רשות האכיפה והגבייה במשרד המשפטים שאמונה על מערכת ההוצאה לפועל ועל המרכז לגביית קנסות.
<שמרית רגב שרייבר: לאחרונה התחלנו בשיתוף פעולה במחוז הדרום עם התכנית על מנת לסייע באמת לאותם נאשמים שיש להם חובות בהוצאה לפועל ולנסות לפנות לזוכים שלזכותם החובות ולסייע להם להגיע להסדרים על מנת שבאמת יוכלו להשתקם בכל המישורים ולא רק במישור אחד.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה גם שתשקלו לסייע בקביעת פסקי הדין בהליך האזרחי לקורבנות, לא רק לטפל ב- - -
<שמרית רגב שרייבר: אני גם אוסיף שאנחנו במסגרת המרכז לגביית קנסות אחראים על גביית הפיצוי ל- - -
עאידה תומא סלימאן: אם כבר עוזרים בחיסול חובות וזה אז - - - היא אומרת לי שזה לא התפקיד שלכם אז אני - - -
<שמרית רגב שרייבר: לא, אבל אני אסביר.
<שמרית רגב שרייבר: החובות לרוב הם חובות של משקי בית.
<שמרית רגב שרייבר: זאת אומרת ש- - -
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אני יודעת, אני הוספתי לכם.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להוסיף לכם.
עאידה תומא סלימאן: אל תתעלמי מזה, אני רוצה להוסיף לכם.
<שמרית רגב שרייבר: מה שאני רוצה להוסיף זה שאנחנו אחראים גם על גביית פיצוי נפגעי עבירה במסגרת המרכז לגביית קנסות שאנחנו רואים בזה עבודת קודש ופועלים בנחישות - - -
עאידה תומא סלימאן: נכון אבל יש פיצויים שנקבעים בתביעות אזרחיות שהם לא תחת האחריות שלכם ועל זה דיברתי.
עאידה תומא סלימאן: רצית להוסיף?
<דניאלה ביניש: רק עוד מילה אפרופו ההרחבה שנשאלנו עליה.
<דניאלה ביניש: קודם כל אני חושבת שצריך כן להזהר.
<דניאלה ביניש: אנחנו לא בכדי מטפלים במסגרת הזו באנשים שיש נגדם כתבי אישום.
<דניאלה ביניש: צריך להזהר גם מהרחבת רשת וגם מהרחבת אכיפה.
<דניאלה ביניש: זה שרוצים לעזור לכל מי שראוי לעזור לו זה נכון וראוי - - -
עאידה תומא סלימאן: וכפילות עם גורמים אחרים שזה הרווחה.
<דניאלה ביניש: לא רק בגלל הכפילות.
<דניאלה ביניש: אני גם באמת חושבת שבהיבט הנורמטיבי אנחנו צריכים לחשוב על המשמעות של הרשעה פלילית ועבירה פלילית בבית משפט ואכיפה ו- - - כאלה ואחרות.
<דניאלה ביניש: לכן אני חושבת שכל המערכת מאוד מאוד נזהרת גם באמת להפנות את מי שראוי ויש נגדו כתב אישום ורק אז גם אפשר - - - חלק מהדברים האלה.
<דניאלה ביניש: זה נכון מהצד השני, ולזה גם דיברה השופטת בדבריה, שאפשר לעשות הנגשה של שירותים וזה משהו שאנחנו עוסקים בו הרבה מאוד.
<דניאלה ביניש: כל אדם שיגיע למתחם שלנו ברמלה, גם אם אין לו כתב אישום, הוא לא יישפט בפני השופטת, חלילה, והמשטרה לא תעורב אם לא צריך לערב משטרה.
<דניאלה ביניש: אבל אנחנו כן נעשה ואנחנו מקווים, וזה חוזר למה שאמרה ענבר, שככל שגדל האמון אנחנו יכולים לעשות תהליך של הנגשה וחיבור.
<דניאלה ביניש: לך לרווחה, ולא לשלוח אותו לך לרווחה עם איזה פתק, לעזור, לסייע באדם הנכון, בתכנית הנכונה ולעשות הנגשה.
<דניאלה ביניש: אבל צריך להפריד בין הנגשה של שירותים ברווחה לבין תהליכים פליליים, בוודאי כלפי אוכלוסיות, גם אלה שמהססות לפנות למשטרה, דיברת על נשים ערביות, לא הייתי רוצה בהכרח להרחיב ומצד שני באלימות במשפחה הייתי מאוד רוצה כן לעודד בסופו של דבר כשיש באמת עניין לביטחון ולתיקים כן לעודד גם את הצד הזה.
<דניאלה ביניש: זאת אומרת לא לשפוך את התינוק עם המים ולהציע הליכים אלטרנטיביים - - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו התמקדנו רוב הזמן בעבירות אלימות בתוך המשפחה ואני יודעת שגילוי העריות לא נכלל.
עאידה תומא סלימאן: אבל יש עבירות - - - עבירות מין נכללות באופן כללי?
<דניאלה ביניש: ניתן רגע נתון, שלחתם לנו נתון מתוך הדו"ח, הדו"ח כולל 22%, נדמה לי, של עבירות אלימות במשפחה שמטופלות - - - זה כולל גם אלימות הורית.
<דניאלה ביניש: צריך לראות את זה.
<דניאלה ביניש: באופן אמיתי יש לנו היום 12% אלימות זוגית ובערך 11% כמעט של אלימות הורית, הרבה פעמים דווקא נשים, אגב.
חנין זועבי: יש לך פילוח לאומי של המשתתפים?
<דניאלה ביניש: יש לי.
<דניאלה ביניש: אני צריכה לשלוף אותו.
<קריאה: פספסתי את הנתון האחרון, כמה הורים?
<דניאלה ביניש: יש לנו בערך 12% אלימות בכלל בשלושת בתי המשפט ובערך, נדמה לי, היום כבר 11% אלימות הורית.
<דניאלה ביניש: חלק גדול אם לא 50% זה נשים דווקא.
חנין זועבי: אפשר לקבל עכשיו את הפילוח הלאומי?
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל למרות שהפיילוט הוא עדיין במימדים של הזמן הוא עדיין פיילוט חדש וגם מבחינת הפריסה שלו הוא עדיין גם כן.
עאידה תומא סלימאן: היינו רוצים לראות אחרי שנתיים אחרי הפריסה יותר הערכה גם בהתמדה בתוצאות של התכנית.
עאידה תומא סלימאן: כלומר לבדוק לא רק את אלה שסיימו את התכנית כי אתם דיברתם על הצלחה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שבינתיים ההצלחה שלכם, המושג הצלחה, אתם מתכוונים לאלה שסיימו את התכנית במלואה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני הייתי רוצה לראות בעוד שנתיים שלוש קריטריון של הצלחה שמתווסף אליו ההתמדה כלומר, שהבנאדם לא חזר על זה.