GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל כהן–פארן: אבל זה שאנחנו הסיור, אנחנו הפרובוקטורים, ולא הם ולא השלטים, אלא אנחנו, שבאנו לראות אותם, זה הפרובוקציה, זה פשוט בלתי נתפס.
<יעל כהן–פארן: אני רוצה לספר לכם שבתור ילדה אני גדלתי ברמת גן וסבא וסבתא שלי גרו בבני ברק, ממש בלב של הלב של בני ברק, הם לא היו דתיים, אבל גרו בבני ברק, ככה התגלגלו.
<יעל כהן–פארן: והיינו הולכים אליהם בשבת ברגל על רחוב רבי עקיבא, כולו סגור, הם גרו ממש באמצע של רבי עקיבא.
<יעל כהן–פארן: ולא היה שום שלט והייתי מסתובבת שם אפילו במכנסיים קצרים בתור ילדה, אף אחד לא העיר לי.
<יעל כהן–פארן: אני חושבת שיש פה איזה שהיא הקצנה של החברה החרדית בצורה בלתי נתפסת ב-30, 20 השנים האחרונות.
<יעל כהן–פארן: זה כנראה תגובת נגד לפמיניזם ולפתיחת כלפי נשים ולשינויים שיש בחברה הכללית, אז הם חייבים לבדל את עצמם הרבה יותר, להקצין את עצמם הרבה יותר כדי להרחיק מהם את הדברים הנוראיים האלה של שחרור האישה ושל חופש ושוויון, אבל יש פה עניין באמת של מרחב ציבורי.
<יעל כהן–פארן: מה שאפשר לעשות בבית אי אפשר לעשות במרחב ציבורי, זה קודם כל.
<יעל כהן–פארן: באמת, זה צריך להגיד 'עד כאן'.
<יעל כהן–פארן: תיקנו את כל השטחים שבין הבניינים שיהיו פרטיים, תעשו שם מה שאתם רוצים, היום זה לא המצב.
<יעל כהן–פארן: היום בין הבניינים יש לכם רחוב שממומן על ידי המדינה, שהוא קרקע של מדינה ואתם לא יכולים לעשות שם מה שאתם רוצים, נקודה.
<יעל כהן–פארן: זהו.
<יעל כהן–פארן: אין פה שום שאלה.
<יעל כהן–פארן: לגבי ההקצנה.
<יעל כהן–פארן: אנחנו כאן, שוב, אין כאן אף חבר כנסת מהקואליציה, כנראה בחרו שלא להגיע, להכניס את עצמם לתוך הנבכים האלה של הוויכוח, אבל אין ספק שאנחנו - - -
לאה פדידה: אולי הם עסוקים בהישרדות, אנחנו בעשייה.
<יעל כהן–פארן: הם עסוקים בהישרדות, נכון.
<יעל כהן–פארן: אנחנו בכנסת, ובשאיפה שבקרוב גם נחליף את השלטון, נדאג שהדברים האלה לא ימשיכו.
<יעל כהן–פארן: תודה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, יעל.
עליזה לביא: עאידה, תודה רבה על הסיור.
עליזה לביא: למרות שהגענו באיחור, כמו ששמעתם, גם ועדת חוץ וביטחון וגם ועדת הפנים, אגב, גם החוק הזה, חוק הפריימריז, בסופו של דבר מדיר נשים כי החוק הזה מחזק את מי שנמצא בכנסת ובכנסת שיש בה כל כך מעט נשים עדיין אנחנו מנציחים פה את אי השוויון.
עליזה לביא: זה מתכתב עם השפה שקורית כאן.
עליזה לביא: הרי מה קורה כאן בבית שמש?
עליזה לביא: הסיור הזה, המבורך והחשוב, אני קודם כל רוצה להודות לכן, אחיותיי היקרות, באמת, אתן מדהימות, אתן מודל לחיקוי.
עליזה לביא: היום זה בית שמש, מחר זה אצלנו בבית.
עליזה לביא: אתן הראשונות שזיהיתם את זה לפני כמה שנים.
עליזה לביא: איפה מרים, שהייתי אצלה לפני שנתיים?
<מרים זוסמן: היי.
עליזה לביא: היי, מרים.
עליזה לביא: הפציעה שיש כאן ברקמת החיים המשותפת, ב-1991 בית שמש מקבלת הכרה כעיר.
עליזה לביא: ב-1991, אנחנו נמצאים פה בשפלת יהודה, האזור המקסים, אני זוכרת שהדרכתי כאן בצבא, את חרבת מדרס ותל עזקה, והכול היה בסדר, הכול היה בסדר כאן.
עליזה לביא: לא קרה שום דבר.
עליזה לביא: אבל פתאום זיהו את המקום המקסים הזה שממוקם בין תל אביב לבין ירושלים ומגיעות לפה עוד אוכלוסיות, מבורך, שתבואנה, אבל למה להביא את ההחמרות שלהם אל תוך המרחב הציבורי, מי שמם?
עליזה לביא: ואיך יכול להיות שחבורה של פורעי חוק מנצחת?
עליזה לביא: לא ניתן לזה.
עליזה לביא: ואדוני המנכ"ל, כשראש העיר שלך ברדיו 'קול חי' אומר שהוא תומך, מחזק ואפילו מברך, אז איפה אנחנו נמצאים?
עליזה לביא: אני ביקשתי דיון בוועדת הפנים של כנסת ישראל לפני שנה וחצי לדון במציאות כאן בבית שמש, עד היום יו"ר הוועדה, שהופך להיות יו"ר הקואליציה, לא קבע לי דיון.
עליזה לביא: עד היום.
עליזה לביא: כל שכן שאילתה שאני מגישה, מתקשרים אליי מלשכת שר הפנים ואומרים לי 'למה את רוצה להביך אותנו?
עליזה לביא: אולי תמשכי את השאילתה?
עליזה לביא: מה את רוצה, שסגן השר נהרי יעמוד חסר עונים ונבוך לענות לך במליאה?
עליזה לביא: מה את רוצה מאיתנו?
עליזה לביא: זו לא בעיה שלנו של משרד הפנים, זו בעיה של משטרת ישראל'.
עליזה לביא: אתם מבינות מה?
עליזה לביא: איך אמרה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אין שוטרים, משרד הפנים עוצם עיניים, נוח לו, זה הציבור שלו, אז איזה מין מציאות כאן?
עליזה לביא: ואני שמחה על ההליכה שלכם לבג"צ.
עליזה לביא: וחברותיי הרפורמיות, תשמעו, הרי הקללה שתמיד מפילים עליי בכנסת זה שאני רפורמית.
עליזה לביא: אנחנו יכולות להיות חלוקות בהרבה דברים, אבל אני חושבת שכאן יש פה חבירה של sisterhood נשית, sisterhood נשית שאם אנחנו לא נלך תמיד יחד אנחנו נלך אחורה.
עליזה לביא: נלך אחורה ונרוץ אחורה, זה מדרון חלקלק, היום זה בית שמש, מחר זה אצלנו בבית.
עליזה לביא: כל הכבוד לכן ושוב תודה רבה.
לאה פדידה: אני חייבת להגיד לכם משהו, בעוד 10 חודשים, אתם יודעים מה קורה בעוד 10 חודשים?
לאה פדידה: בחירות לעיריית בית שמש, 19 חברי מועצה.
לאה פדידה: נשים יקרות, קומו, תעשו מעשה.
לאה פדידה: אבל יחד.
לאה פדידה: שאפו, יקירה, אני באה משם, אפשר להשפיע הרבה מעל שולחן מקבלי ההחלטות.
לאה פדידה: קומו, צאו, לא מאוחר, תעשו אחוות נשים ותהיו לפחות 50% נשים שיהיו בשולחן מועצת העיר, אמן.
עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע קודם את הנשים בבית שמש ואחר כך את המרכז הרפורמי.
<עליזה קולמן: אני רק רוצה להגיד משהו.
<עליזה קולמן: יש לנו - - -
<עליזה קולמן: שמי עליזה קולמן, אני תושבת העיר יותר מ-20 שנה, עליתי לארץ לפני 23 שנים ואני עכשיו חצי חצי.
<עליזה קולמן: אנחנו הגענו לכאן כי היו לנו המון חברים כאן, כי כשעלינו ארצה החברים - - - זה ארץ ציון.
<עליזה קולמן: אני רוצה להסביר, אנחנו נאבקות פה כי אנחנו אוהבות את העיר, אנחנו אוהבים את המרקם של האנשים פה, כי זו עיר מגוונת.
<עליזה קולמן: אני גרתי שנה באפרת, ואמרתי שאני לא יכולה להמשיך לגור הומוגני ועברתי לבית שמש.
<עליזה קולמן: אני עדיין אוהבת את העיר, יש לנו כולנו חברות וחברים חרדים, זה לא עניין נגד חרדים, זה נגד ההקצנה ונגד מה שקורה.
<עליזה קולמן: מה שאני מנסה להגיד, יש לנו פה בבית שמש קשר עם המשטרה, בסיור היום הם היו שם, אז אני חייבת לציין.
<עליזה קולמן: לא ראינו אותם, אבל הם היו שם.
<עליזה קולמן: אני רוצה לציין, שלא יהיה - - -
עאידה תומא סלימאן: אז אני חוזרת בי.
<עליזה קולמן: לא, זה בסדר, אני רק אומרת לך.
מוסי רז: היא אמרה שהיא לא ראתה, זה בסדר, לא ראית.
<יעל כהן–פארן: אבל הם היו בגלל הסיור?
<עליזה קולמן: הם היו בגלל הסיור.
<יעל כהן–פארן: כן, היא אומרת, לשמור על הנשים שם, לא עלינו, כן?
<עליזה קולמן: אין מספיק שוטרים בבית שמש.
<עליזה קולמן: אני רוצה להגיד מה שחברת הכנסת עליזה לביא אמרה, אנחנו צועקות בבית שמש עכשיו, מחר זה קרית גת וזה גם אילת.
<עליזה קולמן: אנחנו לא נאבקות, לא היינו עושים את זה רק בגללנו, זה כל מדינת ישראל, אם בית המשפט היום אומר לעשות ולא עושים, מה יהיה מחר במקום אחר?
<עליזה קולמן: זה מה שרציתי להגיד לכם.
<עליזה קולמן: זהו, ותודה שבאתם.
<שלומית אלברטון: אני שלומית, אני 23 שנים תושבת בית שמש, אני מהקיבוץ העירוני.
<שלומית אלברטון: אני שמחה לארח את הקבוצה משני טעמים, גם הביקור שלכם משמעותי וחשוב וגם כדרך לתת תמיכה וקרדיט לחברותיי מרמת בית שמש שהן ניצבות בחזית של המאבק הזה ומשלמות על זה מחיר אישי ורגשי קשה - - - ואני באמת מעריכה מאוד את אשר אתן עושות.
<שלומית אלברטון: הגעתי לבית שמש לפני 23 שנים יחד עם בן הזוג שלי והצטרפתי לקיבוץ העירוני שפועל פה כבר 30 שנה.
<שלומית אלברטון: בית שמש מאז ומתמיד הייתה עיר הטרוגנית וזה היה סוד הקסם שלה וזה מה שהביא אותנו לכאן, השילוב של אוכלוסייה מסורתית, דתית לאומית, חילונית, הנינוחות והקבלה ההדדית שמתקיימת כאן, עד היום לפחות באזור שלנו.
<שלומית אלברטון: הקיבוץ זה קיבוץ חילוני ומקיים טקסים של תרבות יהודית בדרכו וכל ליל שבת אנחנו מגישים את קבלת השבת עם הפסנתר ובאותו זמן אנשים עוברים לתפילת ערבית של בית הכנסת שמשקיף מעלינו.
<שלומית אלברטון: ואלה ואלה חיים זה בצד זה ובשלום ובשכנות טובה.
<שלומית אלברטון: הטיעון של הטרוגניות או רגישות תרבותית שמשמעה שחלק אחד יוותר וייכנע לחלק השני וככל שהחלק השני הוא אלים וכוחני יותר הוא לא מתקבל על הדעת ומבחינתי הדרישה לזה היא גם עלבון כאישה וגם מקוממת כתושבת בית שמש.
<שלומית אלברטון: המאבק הוא, כמו שאמרתם, מאבק ציבורי ישראלי והוא מאבק גם על דמותה של העיר שלנו וזה מאבק שאנחנו לא יכולות להרשות לעצמנו, לא יכולים להרשות לעצמנו, מפני שזה לא מאבק של נשים, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להפסיד בו.
<נועה סתת: אז שוב, אני רוצה להודות על הסיור.
<נועה סתת: אני באמת חושבת שזה ממש קשה מאוד להבין מה שקורה כאן בלי להיות כאן וללמוד על הנשים שמובילות את המערכה.
<נועה סתת: רציתי להוסיף שתי נקודות משמעותיות בנושא הדרת נשים בעיניי.
<נועה סתת: אחת זה שהדרת נשים, ככל שאנחנו לא מגיבים אליה, היא ממשיכה.
<נועה סתת: זאת אומרת ברגע שאנחנו קצת מעלימים עין אז היא מתפשטת למקום נוסף או מקבלת ביטוי נוסף ולכן התפקיד שלכן, כחברות כנסת, ושלנו כארגוני החברה האזרחית, היא שבכל מקום שאנחנו רואים תופעה של הדרת נשים, מיד להתייצב ולשים את הגבול שבית המשפט עוזר לנו לשים.
<נועה סתת: והדבר השני, אם אני רוצה להרחיב את מה שעליזה אמרה זה להגיב להצעה של מנכ"ל העירייה, לנסח דברים אחרת, עם איזה שהיא רגישות תרבותית ולהציע את המבחן שאנחנו משתדלות במרכז הרפורמי לדת ומדינה בנוגע להדרת נשים.
<נועה סתת: אם זה לא עובד עם אתיופים ולא עובד עם ערבים זה לא עובד עם נשים.
<נועה סתת: זאת אומרת אם אי אפשר להגיד, 'אנחנו מבקשים בבקשה שאתיופים לא יעברו ברחוב הזה כי זה לא נעים לנו', אז אי אפשר להגיד לנשים לא לעבור ברחוב כי זה לא נעים להם.
<נועה סתת: התופעה הזו שבה אנחנו מאפשרים להתייחס - - -
לאה פדידה: זה משפט אומלל, כשמדובר על בן אדם זה לא עובד.
<נועה סתת: לא, אני רק אומרת, אני מסכימה איתך, שזה לא עובד על אף אחד, לא צריכה להיות אפשרית הדרת נשים, זה לא שתמכתי ברעיון הגזעני, אני אמרתי את זה, שהרבה אנשים כשהם מתייחסים להדרת נשים הם מתייחסים אליה יותר בסלחנות מאשר מתייחסים לגזענות ואין צורך לעשות את זה.
<נועה סתת: זו השוואה לא נכונה, ככל להיות שאנחנו לא מדירים אנשים מגזעים שונים ומלאומים שונים אנחנו גם לא יכולים להדיר נשים.
עליזה לביא: אני מזכירה לך את שיתוף הפעולה בארצות הברית בבחירות, שהיה שיתוף פעולה בין אפרו אמריקנים לבין נשים ובסופו של דבר הם עזבו אותם, הנשים נשארו מאחורה, לא יכלו להצביע, אפרו אמריקנים כן הצליחו להצביע.
עליזה לביא: ההיסטוריה חוזרת, זה גל היסטורי חוזר.
עאידה תומא סלימאן: גם אפשר לדבר על זה שנשים, לא כולן אותו דבר ולא כולן עומדות ביחד, לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: Sisterhood לא תמיד עובד.
<נועה סתת: במובן מסוים בית שמש הפכה לבירה של הקיצוניות הדתית בישראל, במובן הזה תופעות הכי אולי מפחידות שקורות בישראל מבחינת הקצנה דתית אנחנו רואים כאן.
<נועה סתת: מצד שני אנחנו רואים כאן גם דברים הכי משמעותיים בראייה אופטימית בישראל, מבחינת שיתופי הפעולה, מבחינת האומץ של הנשים - - - אני חושבת שיש לנו גם הרבה תקווה לשאוב ממה שקורה בבית שמש.
<רינה הולנדר: אפשר?
עאידה תומא סלימאן: עוד אחת ונסכם.
<רינה הולנדר: עורכת דין רינה הולנדר, אני גרה בבית שמש 25 שנה, התגלגלו החיים שלי בצורה כזאת שהגעתי להיות חברת מועצה הדתית פה בעיר, אישה ראשונה שנכנסה.
<רינה הולנדר: כתבו בעיתון החרדי בזמנו שעניינה של ר.
<רינה הולנדר: הולנדר הובא בפני הרב שטיינמן והוא אמר שלא יקום ולא יהיה, בערך הוא אמר 'על גופתי המתה' ו - - - בכל אופן שירתי במועצה הדתית שנתיים, התמודדתי יחד עם אלי כהן בבחירות וחבר ברשימה לפניי פרש לפני חודשיים ולכן אני נכנסתי אחריו למועצת העיר, אז נאלצתי להתפטר מהמועצה הדתית ולהיכנס למועצת העיר, אז יצא ששימשתי בשנים האחרונות בתפקידים ציבוריים.
<רינה הולנדר: אני הגעתי עכשיו לפה מישיבה מאוד מאוד מאוד סוערת במועצה הדתית בנושא שקשור בדיוק לדברים שאנחנו מדברים עליהם.
<רינה הולנדר: עכשיו הגעתי לפה מהמועצה הדתית, ישיבה בנושא מקוואות, שיש איזה שהיא רצון למנות רב מהעדה החרדית להיות אחראי על המקוואות פה בעיר והציבור שלנו מבקש דבר אחד בלבד, יחלוקו.
<רינה הולנדר: יש 10 מקוואות בעיר, יש 5 בשכונות הלא חרדיות ו-5 בשכונות החרדיות, אמרנו בשכונות החרדיות, אוטונומיה גמורה של הציבור החרדי, ובשכונות הלא חרדיות רק שלנו.
<רינה הולנדר: להפתעתי הרבה זימנו אותי לפגישה הבוקר, חשבתי שלפחות תבוא איזה שהיא הצעה, מה שקיבלתי מול הפרצוף שלי היה 'לא יקום ולא יהיה, אתם לא תקבלו מקווה'.
עאידה תומא סלימאן: מי זה 'אתם'?
עליזה לביא: רגע רגע רגע, בשם איזה - - -
<רינה הולנדר: הסיפור מאוד מורכב, אבל יש מקוואות בעיר, יש כל מיני שיטות - - -
לאה פדידה: על מקווה של נשים לא אחראית רבנית?
עאידה תומא סלימאן: אם אני יודעת שיש בלניות.
לאה פדידה: רגע, רגע, אני הולכת למקווה, אבל חשבתי שמעל הבלנית יש - - -
<רינה הולנדר: רב.
עאידה תומא סלימאן: מה הדרישה הייתה כשאת אמרת 'רב משלנו'?
<רינה הולנדר: במשך ארבע שנים היה רב, קראו לו הרב ספקטור, הוא היה ממונה מקוואות מטעם המועצה הדתית, הוא נפטר, זיכרונו לברכה, הוא היה רב גדול, מדהים, ואחרי שהוא נפטר בעצם נוצר ואקום ולא היה מי שיטפל בנושא.
<רינה הולנדר: זה סיפור מאוד ארוך, אבל לתוך הוואקום הזה נכנס הרב הזה, רב, צדיק, לומד תורה וכו', אין לי שום דבר נגדו אישית, אבל הפסיקות שלו לא מתאימות לנו.
עליזה לביא: תני לי לעזור לך.
עליזה לביא: אני אסביר לך.
עליזה לביא: מה שקורה, שבכל הלכות טבילה יש החמרות, כמו בכל דבר בחיים.
עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי שאלה מאוד פשוטה, כשהיא אמרה 'רב משלנו', שאלתי מי זה שלנו.
עליזה לביא: הציונות הדתית.
<רינה הולנדר: בבית שמש אנחנו נוהגים להגיד הציבור הציוני.
<רינה הולנדר: בכל אופן, מה שקורה זה שאנחנו נדרשות למאבקים האלה לבד, גם כל מיני פניות שאני עשיתי - - -
עליזה לביא: גם פה עזרנו, היום אין חובת נוכחות בלנית בטבילה.
עליזה לביא: זה נאכף כאן?
עליזה לביא: אין חובת נוכחות, אבל מי ש - - -
<רינה הולנדר: אין ביקוש לזה בבית שמש, יש ביקוש - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בואו נחזור לנושא.
<רינה הולנדר: העניין הוא כזה, הסיבה שאני מעלה את זה, אני שומעת את משה אבוטבול מעל גלי האתר כבר הרבה זמן ועכשיו אני מבינה שכנראה שגם מתי אמר, 'תכבדו אותם, תכבדו את אורחות החיים'.
<רינה הולנדר: אני באתי עם בקשה דומה ואני באתי ואמרתי 'כבדו את אורחות חיינו, בשכונות שאנחנו גרים בהן, בשכונות שאין בהן חרדים, תנו לנו לנהל את העניינים שלנו במקווה בעצמנו.
<רינה הולנדר: אנחנו לא רוצים שרב חרדי ינהל, אנחנו רוצים רב שלנו, כבדו אותנו' ואת הכבוד המינימלי הזה אנחנו לא מקבלים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני רוצה להבין דבר, היום הסיור היה בכל הנושא של המרחב הציבורי, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאת חברת מועצת העיר ולשאול עד כמה אתם עסוקים במועצת העיר בנושא הזה, האם היו החלטות.
עאידה תומא סלימאן: רק לאחרונה התקבלה החלטה בבג"צ בנושא של הסרת השלטים, האם כבר המועצה הספיקה לדבר על זה?
<רינה הולנדר: קודם כל, שוב, אני נכנסתי לפני חודשיים למועצת העיר ובמשך כל הזמן הזה - - -
לאה פדידה: כמוני בכנסת.
<רינה הולנדר: במשך שנים אנחנו טוענות ואנחנו דורשות ומבקשות יועצת ראש עיר למעמד האישה, כמו שמחייב החוק.
<רינה הולנדר: לפני כשנה וחצי-שנתיים נכנסה לתפקיד מישהי בתואר בלבד.
<רינה הולנדר: אני פניתי כמה וכמה פעמים לפני שהייתי חברת מועצת עיר ואמרתי, כרגע יועצת ראש העיר, אני ביקשתי לקבל פירוט תקציבי, מה היא עושה עם התקציב שלה ומה שהיא עושה עם התקציב שלה זה סופי שבוע בבתי מלון, שיעורים של רבנית וערב בידור.
<רינה הולנדר: יש רשימה בחוק, כמו שאתן יודעות, החוק מחייב יועצת למעמד האישה לעשות א' ב' ג'.
<רינה הולנדר: היא לא עושה את הדברים ואני פניתי ודרשתי וביקשתי וזה לא קרה.
<קריאה: היא לא מוכנה לפגוש אותנו.
<רינה הולנדר: היא לא מוכנה לפגוש איתנו, ביקשנו להיפגש.
<רינה הולנדר: אבל השאלה שלי לחברות הכנסת, חייבת להיות אינסטנציה מעל ראש עיר, למעשה במדינת ישראל ראש עיר הוא חזק יותר מראש ממשלה.
<רינה הולנדר: ראש הממשלה, אפשר להפיל בהצעת אי אמון, ראש עיר יכול לעשות מה שהוא רוצה.
<רינה הולנדר: ראש העיר אמר מעל בימת לא יודעת מה 'אני אתקין מצלמות', אנחנו כבר שנים מבקשים להתקין מצלמות בנהר הירדן, עד היום הוא לא התקין את המצלמות האלה.
<קריאה: בצומת שהיינו אין מצלמות.
<רינה הולנדר: אין מצלמות.
<רינה הולנדר: אני פניתי עכשיו כחברת מועצה למתי חותה בבקשה לפגישה, עוד לא נעניתי, בנושא הזה.
<רינה הולנדר: נפגשתי עם ראש העיר בנושא הזה ואני מקבלת גרסאות שונות, 'יש בעיה בתשתית', 'יש בעיה בתקציב', 'יש בעיה בזה', בקיצור, בשורה התחתונה, כל העיר מרושתת, הרחוב הזה לא.
<רינה הולנדר: פנינו 'לעיר ללא אלימות' , היינו בפגישה אצל גלעד ארדן, אין מי שיעזור לנו מלמעלה, אנחנו מרגישות שאנחנו מנהלות פה מאבק.
<רינה הולנדר: זה מאוד יפה שאתן באות לפה לסיור ורואות את כל מה שקורה, אבל אחרי הסיור אתן הולכות כל אחת לביתה ואנחנו נשארות פה ומנסות ליצור פה חיים משותפים.
<רינה הולנדר: שוב, אנחנו מנסות ליצור פה חיים משותפים, אני רוצה להדגיש את זה.
<רינה הולנדר: הפגישה שלי היום בבוקר, אני הגעתי ואמרתי 'בואו נעשה חצי חצי', התשובה הייתה 'זה יהיה אפס'.
<רינה הולנדר: אבל אנחנו באות עם חצי חצי.
<רינה הולנדר: אתם מבקשים שנכבד את אורחות חייהם של תולי השלטים, בואו נעשה את זה בהידברות - - -
עליזה לביא: בואי, מה את מציעה?
עליזה לביא: עאידה, יו"ר הוועדה מגיעה לפה, כלומר את קצת שופכת על השליח - - -
<רינה הולנדר: לא, חס וחלילה.
עליזה לביא: אנחנו מגיעים לפה, תראי כמה ח"כים הגיעו ואנחנו רוצים - - -
<רינה הולנדר: שוב, אין לי טענות.
עליזה לביא: אז בואי נחשוב ביחד - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שתעלו חלק מההצעות - - -
<רינה הולנדר: לא, אני חושבת שצריך חקיקה בעניין הזה.
עליזה לביא: מה יעזור חקיקה, כשאומר לי שר הפנים 'אין לי מה לעשות כאן', על הבמה בכנסת?
עליזה לביא: שאילתה שאני מגישה, הוא אומר 'זה לא עניין שלי'.
<רינה הולנדר: כשמבקר המדינה מוציא דוח וכותב בדוח שאין נציגות נשית בוועדות העירייה ובוועדות כוח אדם וחייבת להיות אישה, אז צריך שמבקר המדינה, שגם יהיו לו שיניים והוא יוכל גם לאכוף את זה.
<קריאה: שושנה גם חיכתה.
עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת רוצות לצאת.
<קריאה: ממש משפט.
<שושה יסקון: ואין לי הרבה מילים, אז זה יהיה ממש קצר.
עאידה תומא סלימאן: אז תגידי שני משפטים, בבקשה, כי אני לא רוצה - - -
<שושה יסקון: בסדר.
<שושה יסקון: אני רוצה להסכים עם רינה, שאנחנו נאבקות פה לא רק בשבילנו, גם לבנות שלנו וגם לבנים שלנו.
<שושה יסקון: יש לנו עיר שאין אישה - - - את יכולה לראות בכל דבר כזה שאני מוציאה מהבית שלי, אני זורקת לפח, כי אין ילדה ואין שום אישה, ואישה כמו רינה - - -
<קריאה: זה עיתון העיר.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, מי האחראי על זה?
עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולה לבוא בטענה אם ארגון חרדי מוציא את זה בצורה כזו.
<שושה יסקון: גם בפרסומים העירוניים, אין שום אישה ואין אפילו גבר שהוא לא חרדי.
<שושה יסקון: עם כל הכבוד לךָ, זו פעם ראשונה שאני רואה מישהו מהעירייה ואתה אומר כל הזמן - - - זה נורא ואיום, כי אנחנו צריכים אתכם.
<מתי חותה: אני אשמח לענות לך, אבל - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, זה לא הולך ככה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עכשיו בישיבת ועדה, אז אני מבקשת, יש לך מה להתייחס?
<מתי חותה: בקצרה.
עאידה תומא סלימאן: אבל לא לחזור על - - - אם יש טענה ספציפית שיש לך מה לומר.
<מתי חותה: אז אני רוצה לומר משהו כללי.
<מתי חותה: מעבר לתודות, ובאמת תודה על ההתייחסות ההוגנת, אני אומר שאני מסכים כמעט עם כל הדברים שנאמרו כאן ואני בהחלט חושב שהמרחב הציבורי אמור להיות פתוח לכל תושב ותושב, זה לא שנוי במחלוקת בכלל.
<מתי חותה: אני גם מסכים למה שנאמר כאן, ואני שמעתי את זה לצערי רק בין השורות, אבל אני מסכים שלא מדובר במאבק של העירייה בלבד, זה מאבק ארצי וכלל הרשויות צריכות להתאחד כדי לפתור את הסוגיות האלה.
<קריאה: זו שאלה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שיש לכם הרבה הזדמנויות לקיים את הוויכוח הזה - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז נדאג לכם שתהיה לכם ההזדמנות.
<מתי חותה: ואני חושב, ואולי זה חשוב שאחד התוצרים של הוועדה הזו, שחשוב שכלל הרשויות צריכות להבין שזה מאבק משותף ובית שמש היא דגל כי כל דבר בבית שמש מוקצן ואז מזהים את הבעיות הכי מהר, אבל לצערי המאבק הוא מוקצן, ואני רוצה לומר שזה משני הצדדים, משני הצדדים הוא מוקצן, וזה לא תורם שום דבר לעיר.
<מתי חותה: אנחנו - - -
<קריאה: הוא לא מוקצן משני הצדדים.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מהמנכ"ל, אני מבינה שהתפקיד שלך זה מנהל כללי של העירייה, הצהרות פוליטיות, בוא נשאיר את זה בוויכוחים אידיאולוגיים בצד.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע ממך אם יש לך משהו מאוד ספציפי על התפקיד שלכם כעירייה בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: למשל נאמר שאין מצלמות בקטע הזה של העיר, האם יש הסבר למה?
<מתי חותה: אומר ככה, קודם כל לא כל העיר מרושתת במצלמות, חלקים קטנים של העיר מרושתים כאשר זה נעשה בתיאום מלא, או יותר נכון לפי סדרי העדיפויות שקבעה משטרת ישראל, במקומות שבהם היא חשבה נכון לאותו מועד שצריכות להיות מצלמות.
<מתי חותה: באותו זמן לא חשבו, זה לא הליך שהולך מהיום למחר.
<מתי חותה: עכשיו, ראש העיר הצהיר והתחלנו בעבודה להכנת תשתית להנחת מצלמות גם לאורך רחוב נהר הירדן.
<מתי חותה: אני אישית לא חושב שזה יפתור את הסוגיה.
<מתי חותה: כדי לרצות, ואני אומר במילים האלה, כדי לרצות את בית המשפט העליון הצבנו מול השלט המפורסם בקריה החרדית מצלמה שעלתה לנו 70,000 שקל כולל תוכנה לזיהוי פנים.
<מתי חותה: זה לקח בדיוק יומיים שהמצלמה הזאת נשרפה.
<מתי חותה: במומחיות רבה היא נשרפה והושחתה.
<מתי חותה: אנחנו מציבים, אגב, ביומיים הקרובים מצלמה ברחוב הירדן, חלק מהמערך, אבל אנחנו צריכים לעשות את זה בחוכמה ובאופן שבו לא בתוך יומיים אפשר יהיה בוונדליזם קצר להשבית את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להודות לכל אלה שהשתתפו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם כי כבר חברי הכנסת צריכים לצאת וחלק כבר יצאו.
עאידה תומא סלימאן: זו הייתה התחלתה של דרך להכיר מה בדיוק עובר על הנשים בבית שמש, וזה נכון, יכול להיות שזה קיבל איזה שהוא נפח והדגש יותר חמור, אבל אנחנו רואים שיש מגמה כזו שהולכת ומתפשטת במדינה ואני חושבת שכל אלה שרוצים יותר ויותר להוביל גישה כזו, הם לא מבינים שזה לא בשליטתם, זה מדרון מאוד חלקלק, ברגע שמתחילים בזה זה עלול להגיע למה שקוראים לו עכשיו זרמים קיצוניים וכאילו רוצים להבדיל את חלק מהגישה שאכן מנסה לעשות הדתה יותר ברורה למרחבים הציבוריים וגם למערכות שונות בתוך המדינה, חושבים שאפשר לשלוט בזה, עד שלב מסוים, אני אומרת שבדברים האלה אין מה לשלוט, יש להם דינמיקה משל עצמם והם מתפתחים והם עלולים להגיע לקיצוניות שאנחנו רואים, אם זה פה או במקומות אחרים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שוב להדגיש, אני מאוד מכבדת את האומץ של הנשים, הן דוגמה להרבה מאבקים אחרים שאני רואה בקבוצות אחרות מהאוכלוסייה, ואת היכולת של הנשים תמיד להעמיד את עצמן בחזית של כל מאבק, כי הן מבינות שבסופו של דבר הסבל הכי גדול בעצם נופל עליהן הן והן מובילות את המאבק.
עאידה תומא סלימאן: זה לא במקרה שקבוצות כאלה, ובהרבה מאבקים אחרים שהם הרבה פעמים מאבקים גם פוליטיים וגם של שליטה, מתנכלים לנשים ומשתמשים בנשים כי הם חושבים שזאת הנקודה המוחלשת ביותר שדרכה אפשר לפרוץ.
עאידה תומא סלימאן: אם שוברים את הנשים במקרה הזה אז מצליחים יותר.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהביקור הזה בא בקונטקסט של מאבק שאנחנו לפני שבוע וחצי נפגשנו עם שרת המשפטים, אני יזמתי פגישה עם היועץ המשפטי לממשלה ועם שרת המשפטים והשתתפו בה חלק מחברי הכנסת וחברות הכנסת שהיו בדיון הזה בנושא של הדרת נשים ובנושא של הדרישה של כמה נציגי מפלגות, ח"כים נציגי מפלגות בכנסת - - -
עליזה לביא: כולל שר הפנים.
עאידה תומא סלימאן: כולל שר הפנים, בבקשה להקל בהוראות בעניין הדרת נשים.
עאידה תומא סלימאן: הדרישה הזו גם באה במיוחד משר הפנים שהיה אמור להפיץ הוראות כבר מעל לשנתיים וחצי, הוראות מאוד ברורות לעיריות ולרשויות המקומיות, איך להתנהג בנושא של הדרת נשים ואיך לאכוף את הנושא בכל עיר ובכל רשות מקומית.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב השר, לא רק שלא עשה את זה, אלא הוא רוצה להקל בהוראות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם ראינו שהצוות שהיה במשרד המשפטים, במשרד של היועץ המשפטי לממשלה, שהיה אמור לפקח על כל הנושא של הדרת נשים, נלקחו ממנו הסמכויות של קבלת התלונות והועברו לרשות לקידום מעמד האישה וזה מאוד מדאיג, כי בעצם הרשות היא לא במיטבה ואנחנו חוששות שזה יפקיר את הנושא עד לבנייה מחודשת של הרשות.
עאידה תומא סלימאן: אבל הצדק יישאר במקום של לתת ייעוץ משפטי.
עאידה תומא סלימאן: כלומר יש קונטקסט שהוא רחב, קונטקסט שהוא יותר גדול, ארצי, ואנחנו עומדות על המשמר בנושא הזה ואנחנו יודעות שאנחנו צריכות להיאבק כדי שלא יעבור, חס וחלילה, הנושא של הקלה בהוראות.
עאידה תומא סלימאן: המרחב הציבורי הוא של כולנו.
עאידה תומא סלימאן: המדינה החליטה שאפילו היא מתערבת במרחב הפרטי, ושלא ישלו אתכם, לא רק המרחב הציבורי הוא של כולנו, המדינה החליטה שאם יש אלימות בתוך הבית אז היא מתערבת, והמדינה החליטה שאם מצבים של זלזול בילדים או טיפול לא נכון בילדים אז היא מתערבת ואנחנו אומרות מה עוד יותר במרחב הציבורי?
עאידה תומא סלימאן: במרחב הציבורי לא יכול להיות שהמדינה לא אוכפת את הכללים.
עאידה תומא סלימאן: לא רק שהמדינה לא אוכפת את הכללים אלא יש קבוצות שכן משליטות את הסדר שהן רוצות על המרחב הציבורי.
עאידה תומא סלימאן: כלומר יש שתי עבירות פה, המדינה נעלמת, הרשויות נעלמות, מפקירות את המרחב הציבורי ומאפשרות לקבוצות להשתלט עליו ולעשות בו כרצונם.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שזה מאבק של טריטוריות ואני מבינה שזה ניסיון להדיר חלק מהאנשים של המקום, לא רק את הנשים, הם משתמשים בנשים כדי להיכנס לזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מזועזעת מהעובדה שגם העירייה וגם המשטרה, בעיניי, הרגשתי שהן לא עושות מספיק כדי לאכוף.
עאידה תומא סלימאן: הנושא של רגישות תרבותית, מי ששמע אותי בוועדות יודע טוב מאוד שאני תמיד יוצאת נגד המונח הזה, רגישות תרבותית.
עאידה תומא סלימאן: תקשיבו טוב טוב, משתמשים במונח הזה רק במקרים שרוצים לתת לגיטימציה לדיכוי נשים.
עאידה תומא סלימאן: פתאום נעשים רגישים ותרבותיים, פתאום.
עאידה תומא סלימאן: כאילו אפשר להתנהג בדורסנות טוטאלית בכל מיני נושאים, כשזה מגיע לזכויות נשים, פתאום אנחנו רגישים, לא רוצים להתערב, לא רוצים להיכנס את זה, 'בואו נכבד את הקבוצות ואורח החיים שלהם'.
עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, כשאורח החיים והנורמות עוברים מ'אני מחליטה לעצמי' ועוברים ל'אני מחליט לאחר' שום רגישות תרבותית לא מתקבלת.
עאידה תומא סלימאן: יש נורמות מקובלות וחוקים והחלטות שצריך לאכוף אותם.
עאידה תומא סלימאן: אני פונה לעירייה ואני אומרת, יש סדרי עדיפויות בעולם ואני בטוחה שאתם יודעים לעשות אותם, אם יש אזור שהוא מסוכן לנשים ובגלל זה אנחנו אומרות שנשים צריכות להיות חלק מקבלת ההחלטות, כי הן יודעות את הצרכים שלהם וברגע שהן נעדרות מהמקומות האלה גם הצרכים שלהם נעדרים, אם נשות העיר אומרות שהציר הזה מסוכן להן, הן לא מרגישות בנוח לזוז בו, אז זה מקום ראשון שמתקינים בו מצלמות, כדי לשמור עליהן, כדי לשמור על הסדר, כדי לשמור על החוק שם.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם רוצים לעשות את זה, כפי ששמעתי, בהסכמה, אבל בדרך כלל, אנחנו גם יודעות, בהסכמה זה לא אומר בכניעה, כלומר בהסכמה זה אומר שהציר הזה יישאר פתוח.
עאידה תומא סלימאן: תשמעו אותי, אני מדברת כמו מפקד עכשיו 'הציר הזה יישאר פתוח'.
עאידה תומא סלימאן: זה הזוי ונלקח ממקום אחר.
עאידה תומא סלימאן: אבל אין מה לעשות - - -
<קריאה: זה קצת מבצע צבאי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעירייה חייבת לבצע, אני רוצה לשמוע על המבצעים שביצעתם עד עכשיו, איך אתם הולכים לתכנן את הסרת השלטים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם תעשו את זה והם ייתלו שוב ואתם תעשו והם ייתלו שוב, אבל ברגע שיתחילו לשלם מחר על הפרת הסדר הזה הם יתחילו לחשוב פעמיים.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה - - -
<קריאה: המאבק הוכיח שכאשר יש אמירה מאוד נחרצת - - -
עאידה תומא סלימאן: וגם על בית הספר, כפי שאני מבינה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות אכיפה נכונה ואני אפנה גם לשר הבט"פ, גלעד ארדן, ואני אבקש לדעת מה הם מתכננים לעשות בעניין הזה.