GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורית סוליציאנו: כולם כבר מדברים את השפה שלנו אבל הם לא עושים את השפה שלנו.
<אורית סוליציאנו: אפילו בבוקר, לא יודעת אם שמעתם אותי, הייתי בראיון ברשת ב', וכבר לפני כן ידעתי את התשובה, שאלתי את אריה גולן אם הוא יודע מי הממונה.
<אורית סוליציאנו: מי הממונה שם, איזה הכשרות יש.
<אורית סוליציאנו: בתכלס אנחנו יודעים שארגונים מדברים אולי יותר את השפה אבל לא עושים עבודה משמעותית למיגור התופעה ולייצר סביבה ארגונית מוגנת.
<אורית סוליציאנו: כן צריך לשים לב לנתון של 4%- - -
עאידה תומא סלימאן: כדאי גם להזכיר שאפילו כאשר יודעים את השם של הממונה אנחנו יודעים עד כמה האפשרות שלה למלא את תפקידה בהרבה ארגונים היא מוגבלת.
עאידה תומא סלימאן: כל הנושא של ממונה והתפקיד שלה והסמכויות שלה, אני חושבת שאנחנו צריכות לקיים דיון מאוד רציני סביבו.
<אורית סוליציאנו: צודקת לחלוטין.
<אורית סוליציאנו: עוד דבר שאנחנו מקבלים הרבה פניות למרכזי הסיוע וצריך להאיר על זה דרכו ולחשוב מה עושים בצורה מערכתית: 4% פגיעות ממטפלים אלטרנטיבים, אנשי בריאות ובריאות הנפש.
<אורית סוליציאנו: כשפונים בעיקר לרופא או למטפל ולדווח על פגיעה זה דבר מאוד מאוד קשה ויש כאן אתגר שעדיין לא טופל כמו שצריך והוא קיים.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהנושא הזה עלה בדיון מיוחד שעשינו בוועדה והמלצנו על הקמת או כתיבת נהלים ברורים בתוך משרד הבריאות והפצתם כדי להסדיר את העניין של תקיפות.
עאידה תומא סלימאן: ואכן הוקמה ועדה לפי הבקשה של הוועדה שלנו, הוקמה ועדה במשרד הבריאות, הם מנסחים את ההוראות והם אמורים לדווח לנו ב-11.12, הוועדה של משרד הבריאות תגיע לפה, תדווח על ההוראות החדשות שהם ניסחו לפי בקשת הוועדה לקידום מעמד האישה.
<אורית סוליציאנו: זה מעולה ויש עוד אתגר נוסף דווקא לאותם מטפלים אלטרנטיבים שלא מאוגדים תחת שום רשות וזה גם נושא שיש עליו הרבה - - - היום.
<אורית סוליציאנו: אנחנו רואים במהלך השנים, זאת מגמה שאנחנו אספנו את הנתונים אחורה מ-2007, כמה פניות למרכזי הסיוע, בסופו של דבר מי שפונה אלינו וזה ההארד קור של הפגיעות, יש גם פניות למשטרה.
<אורית סוליציאנו: רואים בסופו של דבר שהשנה זה עומד על 13.7%.
<אורית סוליציאנו: חלק מהסיבה זה התיישנות שמי שמגיע אלינו וזה הפגיעות בילדות יש התיישנות וסיבה אחרת זה שפשוט ההליך הפלילי מאוד מאוד מורכב ונשים רבות לא מעוניינות בהליך פלילי, הן רוצות להמודד ולהשתקם וזה אתגר גם איך משקמים וגם, כמובן, איך להנגיש את ההליך הפלילי ולשנות ולשפר אותו כך שפחות יחששו לפנות אליו - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, גם צריך להעלות את אחוזי הגשת כתבי האישום והורדת אחוז סגירת התיקים.
עאידה תומא סלימאן: ככה נשים יתעודדו.
עאידה תומא סלימאן: אבל אם ימשיכו בצורה כזו הנשים ימשיכו להרגיש שאנחנו פונות, עוברות את כל התהליך המייגע הזה ובסופו של דבר לא מגיע לנו הצדק שחשבנו שיגיע, לצערי הרב.
<אורית סוליציאנו: אנחנו נשמע היום גם בעדות שלנו את הנושא הזה, בדיוק דוגמה קיצונית וקשה לכך.
<אורית סוליציאנו: יש משהו מעניין שכדאי להסתכל עליו שלמשטרת ישראל היה גידול בחמש שנים האחרונות בפניות, בתלונות שהגיעו.
<אורית סוליציאנו: 22% בחמש שנים האחרונות.
<אורית סוליציאנו: ועוד דבר שאנחנו רואים קפיצה מאוד מאוד גדולה של 141% בתלונות על הטרדה מינית ו-146% בתלונות על מעשה סדום.
<אורית סוליציאנו: חלק מהניתוח שעשינו שהגידול הזה זה דווקא בגלל שחלק מההטרדות המיניות זה על ידי זרים לחלוטין, למשל באוטובוסים.
<אורית סוליציאנו: כלומר, הגידול הזה מעיד על מודעות, זה לא אומר אחר כך שהתיקים צולחים את ההליך הפלילי אבל יש יותר תלונות והדגש הוא תלונות דווקא על ידי אנשים זרים.
<אורית סוליציאנו: כאן יש את מצב התיקים השוואתי, 2016 לעומת 2011.
<אורית סוליציאנו: מה שאולי כדאי לציין, עוד פעם רואים שב-2016 63% נמצאים בתהליך סגירה ושאר האחוזים זה עוד בטיפול.
<אורית סוליציאנו: העילות לסגירת התיקים עדיין חוסר ראיות זה הסיבה המרכזית ורואים במשטרה שיש גם אחוז גדול וגידול רב בנושא של עבריין לא נודע.
<אורית סוליציאנו: 30% זה עבריין לא נודע לעומת 19% לפני חמש שנים ומכך אנחנו מסיקים שבאמת יש יותר פניות ויותר מודעות על הטרדות מיניות שונות - - -
מסעוד גנאים: עבריין לא נודע?
<אורית סוליציאנו: נגיד הטרדה מינית באוטובוס שאי אפשר לאתר את העבריין.
<אורית סוליציאנו: אחר כך משטרת ישראל יכולה להסביר איך הם עושים את הסיווגים אבל זה מעיד על עלייה במודעות אבל פחות אפשרות באמת למצוא את העבריין.
<אורית סוליציאנו: המאפיינים הדמוגרפיים של מי שפונה למשטרת ישראל הם שונים, אגב, קצת מהמאפיינים שלנו.
<אורית סוליציאנו: לא בכל, אבל 80% זה נפגעות נשים, 20% זה פי שתיים יותר מאצלנו, זה שהנפגע הוא ילד או גבר.
<אורית סוליציאנו: כלומר, גברים יותר פונים למשטרה.
<אורית סוליציאנו: בגיל בזמן הפנייה שוב אפשר לראות את הפער בין מרכזי הסיוע לבין המשטרה, אצל המשטרה זה פחות או יותר חצי חצי כשהנפגעות הן קטינות לעומת שהפגיעה הייתה בילדות או בבגרות.
<אורית סוליציאנו: אצלנו כאמור רוב הפונים הם בילדות והם לא בהכרח ירצו לפנות למשטרה.
<אורית סוליציאנו: היכרות עם הפוגע.
<אורית סוליציאנו: אז כמו שאמרתי אצל המשטרה זה 50% מהתלונות הם על ידי זרים.
<אורית סוליציאנו: זה גם מאוד ברור, למה זה ברור?
<אורית סוליציאנו: כי הרבה יותר קל ללכת ולהתלונן כשמישהו זר שאני לא מכירה פגע בי.
<אורית סוליציאנו: יש לי פחות אשמה ופחות בושה.
<אורית סוליציאנו: במרכזי הסיוע דווקא פחות מתלוננים לגבי פגיעות בזרים ויותר, שוב, תלונות על אנשים קרובים.
<אורית סוליציאנו: נתוני הפרקליטות - גם כאן אנחנו רואים שיש עלייה בפתיחת התיקים בפרקליטות משנת 2011, עלייה של 35%.
<אורית סוליציאנו: שזה דבר מבורך.
<אורית סוליציאנו: עם זאת עדיין הנושא של כמה כתבי אישום מוגשים וכמה תיקי עבירות מין והטרדות מיניות נסגרים עדיין הנתונים, לצערי הרב, מאוד בעייתים.
<אורית סוליציאנו: מאוד מאוד קשה לצלוח את ההליך הפלילי.
<אורית סוליציאנו: וכאן אני חושבת שזה נתון מעניין ושצריך לתת עליו את הדעת.
<אורית סוליציאנו: מצד אחד יש גידול בתיקים שנפתחו בשנת 2016, לעומת זאת רק 7% מהמקרים הוגשו כתבי אישום בהטרדות מיניות.
<אורית סוליציאנו: ומה שזה אומר שלמרות שיש גידול במספר התלונות על הטרדה מינית, למרות שיש גידול רב, בסופו של דבר רוב התיקים נסגרים כי הם נסגרים מחוסר ראיות.
<אורית סוליציאנו: וזה שאלה - - -
עאידה תומא סלימאן: רק 7% מהתלונות שהוגשו ב-2016 הוגשו בהם כתבי אישום?
<אורית סוליציאנו: מתוך 350 תיקים שהועברו לפרקליטות ב-2016, 92% נסגרו ושוב, ההליך הפלילי, בתחום ההטרדה המינית, וזה מעיד על הקושי לצלוח את ההליך הפלילי.
<אורית סוליציאנו: וזה בעיני, אחד יש אתגר לשפר את ההליך הפלילי אבל הדבר השני ש- - -
עאידה תומא סלימאן: ואחר כך שואלים למה נשים פונות לתקשורת ולפייסבוק.
עאידה תומא סלימאן: את זה אי אפשר לחפש שם.
<אורית סוליציאנו: אני חושבת שמשהו אנחנו מפספסים, אני אומרת לכם עוד פעם, הארגונים במדינת ישראל לא לוקחים אחריות.
<אורית סוליציאנו: כשנחקק החוק של מניעת הטרדה מינית היו שלושה נתיבים להתמודד איתו: הליך פלילי, הליך נזיקי והליך משמעתי.
<אורית סוליציאנו: אנחנו רוצים לראות טיפול בתוך מקום העבודה.
<אורית סוליציאנו: במקומות העבודה יודעים לדבר את השפה היפה, לא עושים עבודה.
<אורית סוליציאנו: וגם אנחנו וגם שדולת הנשים, אגב, ועוד ארגונים רוצים לשפר את הנושא של תלונות אזרחיות.
<אורית סוליציאנו: שישלמו בכיס.
<אורית סוליציאנו: דיברנו הרבה עם אנשים למה הצליח הקמפיין "אם שותים לא נוהגים".
<אורית סוליציאנו: למה הוא הצליח?
<אורית סוליציאנו: כי ברגע ששמו את הינשופים והמשטרה יכלה לבדוק אם יש מספיק אלכוהול בדם זה היה הרתעה.
<אורית סוליציאנו: אנחנו רוצים לראות הרתעה כלכלית.
<אורית סוליציאנו: כי את ההליך הפלילי כמה שנשפר וננגיש ונשפר יש לו מוגבלות.
יהודה גליק: מתוך ה-90 מקרים שכן הגיעו מה היו גובה העונשים?
<אורית סוליציאנו: זה מידע שאין לי כרגע.
<אורית סוליציאנו: אני לא יודעת אם יש - - -
עאידה תומא סלימאן: זאת עוד שאלה שגם עלתה אתמול כשדיברנו על כל - - -
<מרים שלר: אנחנו יודעות שקצה הקרחון בכלל מגיע למרכז סיוע.
<מרים שלר: עם מה שמגיע למרכז סיוע רק 17% מגישים תלונה, מתוך זה מי בכלל מגישים כתב אישום.
<מרים שלר: זה ממש ממש קצה הקרחון.
עאידה תומא סלימאן: זה מסננת.
<אורית סוליציאנו: צריך לראות שמי שכבר מגיע לפרקליטות זה מצליח.
<אורית סוליציאנו: זאת אומרת אם אנחנו מסתכלים ב-2016, 77% מהמקרים שהגיעו הייתה הרשעה.
<אורית סוליציאנו: גם ב-2011 אפילו יותר, 82% מהמקרים הייתה הרשעה.
<אורית סוליציאנו: כלומר, מי שכבר צולח או צולחת את המסננת מורשעים.
<אורית סוליציאנו: אבל אנחנו יודעים שהפרקליטות היא מסננת מאוד דקה ורבים מהמקרים לא מצליחים להגיע.
<אורית סוליציאנו: שוב, העילות לסגירת תיקים, 69% חוסר ראיות.
<אורית סוליציאנו: אני גם אתן כאן גם לחברי הכנסת ש-13% מהתיקים שנסגרים מחוסר אשמה, הדבר בכלל לא מעיד על תלונות שווא, אלא מעיד על כך שלא הצליחו להוכיח אשמה.
<אורית סוליציאנו: אנחנו יודעים ששיעור מאוד מאוד נמוך זה תלונות שווא.
<אורית סוליציאנו: זה נתון מאוד חשוב, עררים, מה קורה לגבי הגשת עררים.
<אורית סוליציאנו: אם הפרקליטות מחליטה לסגור את התיק אפשר עדיין להגיש ערר.
<אורית סוליציאנו: מה קורה - אלו המספרים על העררים שהוגשו ואלו התוצאות אל העררים שהוגשו.
<אורית סוליציאנו: זאת אומרת שגם כשמגישים ערר בסופו של דבר אין הרבה סיכוי לפתוח מחדש את התיק - - -
עאידה תומא סלימאן: 58 תיקים הוגשו בהם ערר ב-2011, 2 נתקבלו.
עאידה תומא סלימאן: מתוך 101, 4.
עאידה תומא סלימאן: זה אותו יחס, אותו אחוז.
<אורית סוליציאנו: אולי אפשר להגיד שטוב שהוגשו יותר עררים אבל זהת התוצאות שלהם אז מה עושים עם העניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שאתם עשיתם את העבודה בצורה טובה, עודדתם את הנשים להגיש עררים.
עאידה תומא סלימאן: מצד שני אנחנו מדשדשים - - -
<קריאה: אורית, אני גם מבקשת להוסיף שההליך המשפטי הוא בממוצע חמש שנים.
<קריאה: הילדה בת 17 שמגישה את התלונה תוך חמש שנים הכל בחיים שלה משתנה.
<קריאה: איפה היא תהיה בעוד חמש שנים, האם היא תרצה להמשיך את התהליך.
<קריאה: זה גם אחת מהסיבות של ירידה ברצון להתלונן או סגירת התיקים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שאת אומרת מאוד חשוב אבל בואו נסיים את הסקירה.
<אורית סוליציאנו: יש לי עוד שקף אחרון למה שאת - - - שוב, זה גם שליחות שלנו באיגוד ובמרכזי הסיוע.
<אורית סוליציאנו: אני רואה כל שנה את הנתונים האלו כבר כמה שנים ואני שוב רוצה לחזור על המסר.
<אורית סוליציאנו: מדינת ישראל, המעסיק הכי גדול במשק, כ-70 אלף עובדים, אלו הנתונים על פניות שהתקבלו והוגשו בנושא הטרדות מיניות לאורך השנים.
<אורית סוליציאנו: זה כלום.
<אורית סוליציאנו: ומה זה אומר?
<אורית סוליציאנו: זה אומר שבשירות המדינה שזה צריך להיות מודל לחיקוי לכל מדינת ישראל אין טיפול ראוי בתחום ההטרדות המיניות וגם אנחנו יודעים שהממונה על מניעת הטרדות מיניות התפטרה מתפקידה - - -
יהודה גליק: המספר עולה או יורד?
<אורית סוליציאנו: יורד.
<אורית סוליציאנו: אבל זה אחוזים זניחים, זה 70 ומשהו אלף עובדים.
<אורית סוליציאנו: מבחינה אסטרטגית מי שהייתה תפקידה, עורכת דין דנה מיתר, הייתה יועצת לנציב שירות המדינה בתחום מגדר ומניעת הטרדות מיניות התפטרה מתפקידה, אין לה מחליפה וכל התחום הזה צריך לשים עליו פיקוח אחר ולעשות לו שינוי מערכתי, כולל חיזוק הממונות, כולל הקצאת תקציבים למניעה וכולל מתן מעמד גבוה וחזק למי שעושה את התפקיד הזה כדי שיהיה לה כוח לעשות שינוי מערכתי במדינה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעשיתן ניתוח מאוד מעניין לסטטיסטיקה.
עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת רוצים להתייחס.
מסעוד גנאים: עליזה ממהרת.
עליזה לביא: אני יכולה לחזור.
עאידה תומא סלימאן: אתם מרשים לה?
מסעוד גנאים: אבל אל תגידי לי שזה בחוץ וביטחון.
מסעוד גנאים: בחוץ וביטחון לא נרשה לך.
מסעוד גנאים: תגידי משהו חברתי, משהו- - - יאללה - - -
עאידה תומא סלימאן: בבקשה חברת הכנסת עליזה לביא.
עליזה לביא: האמת שבאתי לברך.
עליזה לביא: אני רוצה לספר לכם שאתמול בבוקר בשבע ורבע קיבלתי טלפון מזעזע, קשה.
עליזה לביא: אני לא יכולה לפרט את המהות של הסיפור, אירוע, מקרה.
עליזה לביא: אבל מדובר במקרה מזעזע, מזעזע, מזעזע.
עליזה לביא: וברגע שאת שותפה לידיעה ואישה פונה אלייך, שהיא שמעה אותך בחוג בית לפני כמה חודשים הטלפון הראשון שלי היה כמובן אלייך אורית ביום הכי עמוס שלך, יום המאבק.
עליזה לביא: הידיעה שאני בכל שעה, זה לא פעם ראשונה שאני עושה את זה, אני פונה אלייך ומשתפת אותך ואת מנחה אותי, מנחה את האישה שחרב עליה עולמה שמדובר בדבר היקר לאותה אישה, מקרה מזעזע, מזעזע.
עליזה לביא: והידיעה הזאת שיש כל הזמן אתכן שמנחות גם אותנו, ואנחנו לא תמיד יודעות מה, והאחריות עוברת אלינו ברגע שאנחנו שותפות לידיעה.
עליזה לביא: וגם את הנשים הללו במקרה הספציפי הזה היה צריך עוד זרוע מקצועית שאני פעם ראשונה שמעתי שהיא קיימת.
עליזה לביא: אתן עושות עבודת קודש ואנחנו רוצות להודות לכן, אתן החלוץ שלפני המחנה הרבה מאוד שנים.
עליזה לביא: והסקירה הזאת כמו הסקירות הקודמות נותנות לנו הבנה עד כמה אנחנו צריכות ומחוייבות לתקן בכל הכלים.
עליזה לביא: גם כמובן הפליליים והאזרחיים שפירטת, אני לא אחזור.
עליזה לביא: אבל אני רוצה להצטרף לקריאה הזאת ולהגדלת התמיכה במרכזי הסיוע.
עליזה לביא: וגברתי היושבת ראש, כשהשרה לשוויון מגדרי- - -
עאידה תומא סלימאן: כבר דיברנו על זה בפתיחת הישיבה.
עליזה לביא: מתארת לעצמי.
עליזה לביא: ואני רוצה לברך אותך על העבודה הרבה שלך גברתי ועל העקביות במאבק שאת מובילה כאן ובכלל.
עליזה לביא: אני חושבת שצריכה להיות קריאה של כולנו, אני חתמתי כמובן, וזה לא יכול להיות.
עליזה לביא: חלוץ שלפני המחנה, איך אפשר שלא לחזק, לתמוך ולהמשיך את הקיים ולא לייצר, אתן יודעות מה, ללכת אחורה, זה יהיה ללכת אחורה, זה יהיה כסף על בירוקרטיה במקום כסף למקומות שאנחנו צריכים ואתן באמת החלוצות שלפני המחנה והתפקיד שלנו זה רק לחזק אתכן, כמובן לתמוך.
עליזה לביא: תודה גברתי, תודה חברי הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: יש איתנו היום עדויות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לט', השידור מופסק, בבקשה.
<ט': שלום לכולם, זו פעם ראשונה שאני חושפת את המקרה הזה, סליחה אם אני ככה קצת רועדת.
<ט': אני אנסה להקריא.
<ט': אני עומדת כאן לשתף אתכם במקרה אונס שלהגדיר אותו כך זו תהיה מחמאה.
<ט': אונס אכזרי שהתעלל לי בגוף ובנפש שאף אוזן אנושית לא תוכל לשמוע ואף מילה לא תוכל לתאר.
<ט': לכן אחסוך בפרטים מיותרים.
<ט': הייתי סטודנטית למשפטים שנה שלישית ועבדתי במשרד עורכי דין.
<ט': במסגרת התפקיד הבוס היה מאיץ בי להרחיב את חוג הלקוחות ועל כך אתוגמל באחוזים.
<ט': יום אחד ירדתי לקנות אוכל למשרד.
<ט': פנה אליי אדם שהתחזה לאיש עסקים המתעניין בתחום עבודתי.
<ט': לאחר התייעצות עם המעסיק שלי הוחלט לקבוע איתו פגישה קרוב למקום העבודה.
<ט': הוא קבע איתי ב-19 בפברואר , התאריך המקולל בחיי, 2017, בבית קפה בצהרי היום.
<ט': מהל לי האיש לקפה סם מסוג אקסטזי MPMA, סם שגורם לך לעיוות מציאות, לאמפתיה ואהבה.
<ט': לא יכלתי להתנגד.
<ט': האיש הזה לקח לי את החלומות וביקש ממני לחזור על משפטים מוזרים: את מסוכנת, אני מסוכן.
<ט': את נהדרת, אני נהדר.
<ט': אני המושיע שלך, זה לא מיני, זה רק מסע קילוף.
<ט': הוא דרש ממני, תשקרי, תגידי שאת נהנית ושאת רוצה ממני את החלום שלך.
<ט': ואני כמו בובה על חוטים חוזרת אחריו.
<ט': האיש הזה ידע בדיוק מה הוא עושה ואיך הסם הזה עובד.
<ט': הוא ביקש ממני לכתוב הודעות לאנשים שלא ידאגו לי.
<ט': הוא אנס אותי באכזריות באכסניה קודרת ששם חשבתי שמסע הקילוף החל.
<ט': האונס היה קשה, מה זה כל הדם הזה שיוצא ממני, שאלתי.
<ט': את במחזור, הוא ענה.
<ט': ואני האמנתי.
<ט': אני זוכרת עד היום את טעם וריח הצרכים שלי עם הדם שלי על הפנים והפה.
<ט': שלוש אצבעות שאיתן ניסר באכזריות את הגוף שלי.
<ט': הוא הודה בעימות שביקש ממני לשלוח הודעה.
<ט': תכתבי היה נהדר, תעמוד במילה.
<ט': למה, שאלתי.
<ט': זה מזכיר לי דברים טובים.
<ט': למחרת קמתי מרוסקת, מבולבלת, מעורפלת.
<ט': את מבינה כמה את מסוממת רק אחרי שאת מתחילה להרגיש את הפצעים הכואבים בגוף ובנפש.
<ט': אני עומדת כאן ונותנת מספר דקות של עדות.
<ט': עדות שבה שעה אחת הרסה לי חיים שלמים.
<ט': זה התחיל ממקום שבו כל כך רציתי להצליח, מקום שבו האמנתי שכולם טובים.
<ט': תמיד אמרתי לעצמי, לי זה לא יקרה.
<ט': מאז המקרה אני לא אותה ט' שהייתה.
<ט': דמיינו לכם כדור גדול שבו כולם דחוסים, רצים, נופלים, קמים.
<ט': כשאתה נפגע אתה יוצא מהכדור וכל המאמצים שלך והניסיונות הרבים שלך שמתישים את גופך, את נשמתך, זה רק שיתנו לך להכנס שוב לכדור הזה.
<ט': פתאום את מתגעגעת לנפילות הקטנות שכולם קוראים לזה, לכל אחד יש בעיות.
<ט': אז את מרגישה את המגבלה היום יומית.
<ט': את רוצה למלא טופס לביטוח לאומי והכל נראה כבד ומעורפל, את רוצה לחזור ללמוד ולהצטיין במה שאהבת אך משהו חזק ונורא משתלט עלייך.
<ט': את מתחננת לאלוקים לטיפת שמחה, שלווה ורוגע.
<ט': מנסה לשכנע את עצמך שבסדר, זה היה ונגמר ועבר, אבל לא, זה חזק ממך.
<ט': מי שלא נפגע לא יבין.
<ט': גם אני לא הייתי מבינה.
<ט': כולם נראים לי חשודים, מתנתקת לי לעולמות לא נעימים כי כך אוכל להתמודד.
<ט': תוהה לעצמך איפה מי שהיית פעם, מה אני עושה בעולם הזה, הכל מעורפל לי וקודר ואת רוצה שזה ייפסק.
<ט': אז אני חותכת את עצמי כדי להרגיש את הגוף, כדי שהמוח והנשמה ירפו מעוד פלשבק כואב, אבל אופס חתכתי עמוק מדיי ולמה זה כואב לי רק עכשיו.
<ט': ומה עם החברים שהיו לי, איפה הם, אנחנו כבר לא באותו עולם.
<ט': יצאת מהמשחק ומי יודע מתי תשובי.
<ט': הבושם שאהבת מזכיר לי את הרגע האפל ביותר בחיים שלי.
<ט': משפטים שהיו רגילים לאוזנייך משמשים היום כטריגר קשה.
<ט': על זוגיות אני כבר לא מדברת.
<ט': מי יעזור אם לא את לעצמך.
<ט': ואת מוצאת את עצמך נלחמת בשארית כוחותייך שאין לך מושג איך הם לא נטשו אותך כדי לפחות להביא צדק.
<ט': ואז את מגלה שהמערכת המשטרתית לא טרחה לפתוח את תיק הראיות שנמצא במרכז תנא ושנאלצים לסגור את התיק כי בית החולים זה רק תרבית שתן שלך שהנה כראייה מרכזית.
<ט': אז אני עומדת כאן, יושבת, ומשתפת אתכם בפגיעה הקשה, בהשפעה של אחרי שלא ניתנת לשליטה.
<ט': זה לא כמו עוד צרה, זה כמו שלא תגידו לאדם ששבר את הרגל רוץ.
<ט': אתם תעודדו אותו לנוח כי את זה העין רואה והלב מרגיש.
<ט': אבל פה הכל חבוי ומוסתר ואת מחייכת עם חיוך לבן שבראשך רצים סרטים והזמן כבר לא זמן והתחושה כבר לא קיימת.
<ט': ואחר כל זה תוהה לעצמי, אם הייתי בתו של איש חשוב וידוע הייתי עוברת אותו הדבר?
<ט': תודה.
עאידה תומא סלימאן: את האמת אין לי מילים אבל אני חייבת להגיד לך שאת גיבורה.
עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שאת לא מרגישה ככה ואני יודעת שאת צריכה לחפש מאוד עמוק בתוכך כדי למצוא את הגיבורה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אבל עצם העובדה שהגעת היום לפה ואמרת את מה שאמרת זה מראה כמה כוח יש לך בפנים.
עאידה תומא סלימאן: תמשיכי לחפש אותו ואם אנחנו נוכל לעזור במשהו נשמח לעשות את זה.
<קריאה: חייבים לעזור לה, אי אפשר להשאיר אותה ככה להיות ככה.
<קריאה: אי אפשר שמגישים באחוזים כאלה - - - ערר- - - והם לא מתייחסים לזה בכובד ראש- - - ממשיכה את החיים שלה לבד עם עצמה.
<קריאה: אי אפשר שמשטרת ישראל מתרשלת ולא דורשת - - -
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שכולם בסערת רגשות, גם אני, אבל גם כדי שירשמו בפרוטוקול את הדברים שלכם אתם חייבים להיות ליד שולחן ולבקש את הזכות דיבור ואני אתן לכם אבל ככה הכל יתפספס בדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: כמובן העדות היא נוגעת ללב וקשה אבל הכי קשה בתוכה, לא הכי קשה, הכי מקומם, הכל קשה ואת החוויה עצמה היא קשה ולשמוע עליה קשה אבל המקומם זה שני דברים שאמרת.
עאידה תומא סלימאן: הדבר הראשון שהמשטרה לא לקחה את הערכה, ככה הבנתי, תוך כדי החקירה, וסגרה את התיק.
עאידה תומא סלימאן: והדבר השני המקומם שהבית חולים זרק את הבדיקה שלך.
עאידה תומא סלימאן: ובעצם בלי שיידעו, בלי שיבינו, אני לא מנסה לייפייף, עזרו בסגירת התיק בעצם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם דיברנו על הנושא הזה וגם פנינו למשרד הבריאות בעניין התנהלות בתי החולים בכל הנושא של שמירת הערכות והבדיקות ואנחנו נמשיך להעלות את זה וכנראה נצטרך גם לעשות משהו.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבאחד המרכזים את בטח מטופלת ביד טובה.
<ט': אני חייבת לציין שבזכותם אני חיה, הרבה בזכותם.
עאידה תומא סלימאן: ובזכות עצמך, אל תשכחי את זה.
עאידה תומא סלימאן: הם לא יהיו כל הזמן.
עאידה תומא סלימאן: את זאת שתשארי עם עצמך.
עאידה תומא סלימאן: תודה שהגעת, תודה.
מסעוד גנאים: אין מילים אחרי מה ששמענו.
מסעוד גנאים: אין מילים כפי שאומרים זה רק צריך לדחוק אותנו, את כולנו, להתגייס כדי לעזור לאנשים ולנפגעים ולנפגעות כמוה.
מסעוד גנאים: ואי אפשר את הרשלנות הזו, את חוסר המעש של המשטרה, של שאר הרשויות, אי אפשר להרוס בנאדם ולתת לפושע לפגוע בנשים אחרות, באנשים אחרים, ולתת לו להרוס עוד חיי בני אדם.
מסעוד גנאים: לכן קריאתנו למשטרה ואין ספק צריך גם לשבח את עבודתם של מרכזי הסיוע.
מסעוד גנאים: כל הכבוד, לעזור לאנשים כאלה ולנשים כאלה.
מסעוד גנאים: רק אני אגיד כולנו מגוייסים כדי להציל נשים ואנשים כאלה שנפגעו.
מסעוד גנאים: אבל העיקר צריך לפעול כדי למנוע.
מסעוד גנאים: ואי אפשר למנוע בלי להעניש את הפושע.
מסעוד גנאים: פושע בנאדם שפגע והוא מרגיש שהוא יכול לברוח מזה, יכול לעשות מה שהוא רוצה בלי שאף אחד יעמיד אותו לדין או יעניש אותו.
מסעוד גנאים: והכל, אם זה המשטרה או כולם יתייחסו לעניין ככה בחפיפניקיות או בכאילו, יאללה דברים כאלה קורים, מבלי להתאמץ באמת ולהיות משוכנעים כי הענישה היא מרתיעה והיא חלק מהמניעה אז אנחנו נמשיך לראות את האחוזים הגבוהים האלה של הנפגעים והנפגעות.
מסעוד גנאים: והאחוזים הגבוהים גם של התיקים שהם לא מטופלים ושל התלונות שהן בסוף לא יוצא מהן כלום.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאחד מהחברים רוצה לדבר, תתקרב בבקשה ותסיטו את המצלמות או תפסיקו ואני מבקשת בלי שם לפרוטוקול.
<ר': שמי ר', אני את ט' מכירה מהיותה בת 18, אני הייתי המנהלת שלה בעבודה ומערכת היחסים שלנו היא מזמן מערכת יחסים של אמא ובת.
<ר': ואם הייתי צריכה, מאוד קשה לי לשבת ולדבר, אני בסערת רגשות מאוד גדולה, לתאר את המקרה שקרה זה כמו סיפור של מדע בדיוני.
<ר': זה מתחיל, כמו שהגברת הנכבדת כאן אמרה, אני פשוט הצטרפתי באמצע, נושא של מעסיק שמרשה לעצמו לקחת בחורה יפה, תמימה, בלי ניסיון חיים, להשתמש בחיצוניות שלה על מנת לצוד לקוחות פוטנציאליים, שולח אותה כמו פתיון, כן אין מילה אחרת, להביא לקוחות למשרד.
<ר': הבחורה נפגשת בצהריי יום בבית קפה, בקניון הומה אדם במרכז הארץ.
<ר': מסוממת, עוברת מסכת התעללות מזעזעת, נפשית ופיזית, דברים שאוזן אנושית לא מסוגלת לשמוע ומוח אנושי לא מסוגל להבין ולהכיל.
<ר': מחליטה באומץ לגשת למרכז בבית חולים, מרכז תנא, עוברת בדיקות פולשניות, גם לנפש, גם לגוף, פונה למשטרת ישראל, מגישה תלונה, עוברת עימות קשה ביותר עם בנאדם עם- - - אי אפשר לקרוא לו בנאדם, זה שטן מניפולטיבי שלעניות דעתי עשה את זה בעבר ויעשה את זה בעתיד כי הוא יודע בדיוק מה הוא עושה, עוברת עימות קשה מרסק, סומכת על משטרת ישראל, סומכת, בקשר יום יומי איתם.
<ר': משטרת ישראל מזמנת לחקירה את כל המקורבים אליה לראות שאין סתירות בעדויות שלה, גם אני הייתי אחת מהן.
<ר': כתב האישום מוגש לפרקליטות ואנחנו מגלים לתדהמתנו שמשטרת ישראל לא טרחה לבקש את תוצאות הבדיקות.
<ר': בית החולים זרק את הראייה המרכזית בתיק.
<ר': זה הרי בסיס של דמוקרטיה, זכות לצדק.
<ר': איפה ואיך הבנאדם הזה, השטן הזה, ישלם על מה שהוא עשה.
<ר': איך עוצרים אותו מלעשות את זה לעוד מישהו.
עאידה תומא סלימאן: הוא בטוח יעשה.
<ר': ברור שהוא יעשה אם הוא לא עשה כבר.
עאידה תומא סלימאן: וכבר עשה כמה.
<ר': איך לא רועדות פה אמות הספים, איך החוק לא משתנה, איך מישהו לא שם פה את המפתחות והולך הבייתה, זה מחדל.
<ר': משטרת ישראל, הגוף האמון להגיש תיק לפרקליטות, תיק שאפשר יהיה להגיש בו כתב אישום ולזכות בו פשוט התרשל ולא אסף את הראיות.
<ר': איך אנחנו אומרים לנפגעת הזאת ולנפגעות אחרות אנחנו עשינו את כל מה שיכלנו, איפה האחריות.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שההתרשלות הזו ואני אבקש עכשיו תשובות מהמשטרה אבל אני אומרת לכם תתבעו את כולם.
<ר': ברור.
עאידה תומא סלימאן: תתבעי גם את המשטרה שלא השתמשה, אם לא השתמשה בערכה וגם את בית החולים שזרק את הבדיקה שלך.
עאידה תומא סלימאן: אולי הגיע הזמן באמת שכל מי שמתרשל בתפקיד שלו, אמרת שהארגונים צריכים להיות ערוכים, לא פוטרים את הארגון בגלל שיש לו ממונה, בגלל שכתבו באיזשהו מינוי שיש איזה ממונה שיושבת בארגון.
עאידה תומא סלימאן: זאת האחריות.
עאידה תומא סלימאן: אחריות לבצע את העבודה כמו שצריך ולא לתת יד להתחמקות מתשלום המחיר על מעשה נבזה כזה.
עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה לשמוע מהמשטרה.
יהודה גליק: גם בתביעה הזאת תהיה סיוט ארוך ולא - - -
עאידה תומא סלימאן: בטוח, בטוח.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מהמשטרה, מה יש לכם להגיד בנושא הזה?
<איילת אורנשטיין: אני קודם כל רוצה להגיד לבחורה שאנחנו איתה כנשים בכלל לפני המענה לשאלתך שזה מזעזע והעלתה דמעות בעיני כולנו.
<איילת אורנשטיין: את פרטי המקרה אני לא מכירה, ביקשתי בדיוק את הפרטים של הבחורה ואנחנו נבחן ונשיב כמובן.
<איילת אורנשטיין: אני רוצה להזכיר שהחלטות סגירה של תיקים הן נעשות על ידי הפקליטות בעבירות מין.
<איילת אורנשטיין: אני לא מכירה לא את חומר הראיות ולא את ההחלטות.
<איילת אורנשטיין: נבחן לגופו ונשיב כמובן.
עאידה תומא סלימאן: נמצאים מהפרקליטות?
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לדעת, לברר, אפילו כשאתם יושבים פה, אני רוצה שתבררו עכשיו אם התיק נסגר בגלל חוסר סיפוק הראיות שהיו אמורות להיות שם ולגלות את זה עכשיו ולהגיד לנו ואז אני רוצה תשובה מהמשטרה למה לא נעשה שימוש בערכה.
עאידה תומא סלימאן: גם בדיון שהיה בנושא של החדרים ובנושא של הערכות היו עדויות לאי שימוש בערכות.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת, תקחו את הזמן שלכם עד 11 אני רוצה תשובות.
<ט': חשוב לי רק לציין לדיוק הפרטים.
<ט': כן היה שימוש בתיק הראיות רק שזה לא היה בזמן.
<ט': זאת אומרת, אני הלכתי לטיפול פסיכולוגי במרכז תנא כשהפסיכולוגית שומעת שהעדות שלי היא עדות של הזיה ורק אז - - -
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שתבררו את זה ואני רוצה לקבל תשובות.
עאידה תומא סלימאן: פרופ' אורי ינאי, בבקשה אדוני ואחריו אנחנו נקח עוד עדות.
<פרופ' אורי ינאי: חברות, חברים, אני שמח על ההזדמנות לומר את הדברים במקום הזה ועל שולחן זה משום שהבעיה מתייחסת לכל העם היושב במדינה, לכל אחד מאתנו, והיא העובדה שכשאדם נפגע וכל אחד מאתנו, חס וחלילה, עלול להפגע מעבירה פלילית אז כל סיבה אחרת לפגיעה יש לה היום במדינת ישראל תכנית מסוימת שאמורה לטפל בו, לסייע לו ולהשתתף בהוצאות שלו חוץ מאשר פגיעה פלילית.
<פרופ' אורי ינאי: כל מי שנפגע בפלילים אין לו כתובת לבקש עזרה, סיוע במכלול ההוצאות שיש לו.
<פרופ' אורי ינאי: זה מאוד יקר להפגע היום בפשיעה ואם היינו שואלים את העדה ועדים אחרים יאמרו לך שהמצב הכלכלי שלהם התדרדר מאותו יום.
<פרופ' אורי ינאי: יש להם הוצאות מיידיות ולטווח ארוך, חלק מופיעים כאן בחוברת, ממצאי המחקר שלנו.
<פרופ' אורי ינאי: אין אל מי לפנות.
<פרופ' אורי ינאי: 2018 במדינת ישראל אין כתובת לקבלת סיוע כלכלי, כספי, לאדם שנפגע בעבירה פלילית - - -
מרב מיכאלי: אני מתפרצת ברשותך להגיד שהרי האוצר ידע את זה ולכן התנו בשעתו את חוק זכויות נפגעי עבירה שיזמה יעל דיין ושבזכותו יש לנו בכלל, זה חוק זכויות לנפגעות ונפגעי עבירה, בזה שיימחק הפרק הכלכלי שמעניק בדיוק את כל הסיוע הזה שהיום כל אחד ואחת מהן נאלצות לשלם באופן אישי.
עאידה תומא סלימאן: כן אבל ישנה את היוזמה.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה התייחסות ממשרד המשפטים אחר כך.
<פרופ' אורי ינאי: יתכן שהאוצר יאמר שהנשים יבטחו את עצמן אישית.
<פרופ' אורי ינאי: כל אחד זה אחריותו שיבטח את עצמו אישית.
<פרופ' אורי ינאי: אין אפשרות, אין תכנית במדינת ישראל לביטוח אישי מפני עבירות פליליות, אין.
<פרופ' אורי ינאי: יש ביטוח חיים אבל אם אדם לא נפטר הביטוח לא תופס.
<פרופ' אורי ינאי: חברות וחברים, יש כאן הבחנה במדינת ישראל בין מי שנפגע בפשיעת איבה שהמדינה מחבקת אותו חיבוק גדול ומתמשך לבין מי שנפגע בפשיעה דומה, אבל היא לא איבה, ואין לו מאומה.
<פרופ' אורי ינאי: חשוב שזה ייאמר, חשוב שזה ירשם וחשוב שהשולחן הזה, לדעתי, יפעל לשינוי המצב.