GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אני שוב רוצה – גם כמובן לדבר על המשרד לביטחון פנים וגם על משרד החינוך, ונמצאים פה נציגי משרד החינוך – גם לגבי חוזר מנכ"ל שדיברנו, גם על התעדוף, גם לגבי הדברים שנאמרו בדיון הקודם על גורמי אכיפה, כי בשל היעדר מוחלט באכיפת החוק על עבירת צריכת שירותי מין אין חקירות, וכתוצאה מכך אין הרשעות, וזה למרות החוק הקיים.
יפעת שאשא ביטון: יש פה נציגים של המשרד לביטחון פנים?
יפעת שאשא ביטון: ליאת לב אמורה להגיע?
יפעת שאשא ביטון: פרקליטות הגיעה.
יפעת שאשא ביטון: אין פרקליטות, אין על"ם, למרות שישבתי עכשיו עם על"ם.
יפעת שאשא ביטון: הם הודיעו.
יפעת שאשא ביטון: ישבתי עכשיו עם אחת הנציגות בדיון מאוד דומה.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> דינה דומניץ, את מייצגת את הפרקליטות?
<דינה דומיניץ: גם.
<דינה דומיניץ: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> יש לך היום כמה תפקידים, אני מבינה.
<דינה דומיניץ: אולי מגוון התפקידים מלמד על החולשה של הנושא בסוגיה הכל כך כואבת, מדממת ופוצעת הזו בקרב מי שהיה אמור למנוע אותה ולדאוג לשלומם של הילדים.
<דינה דומיניץ: זנות זאת זה אות קלון עלינו כחברה.
<דינה דומיניץ: זה כתם מוסרי שאף אחד לא יוכל לברוח מאחריות.
<דינה דומיניץ: זה קורה במשמרת שלנו, זה קורה בזמן שאנחנו נושאות בתפקידים, ואי אפשר לאפשר למציאות הקשה הזו, המדממת, הפוצעת, כי הרבה מהילדים שמגיעים למקום העלוב והקשה הזה, מגיעים לשם מאזלת ידה של המערכת, בשל כשל חברתי מתמשך, כי אין מספיק אנשים שיכולים להגן, לעטוף ולתת הכוונה אחרת.
<דינה דומיניץ: וכל עוד הסוגיה הזו לא נכנסת למערכת החינוך בצורה מסודרת, ולא בכמה שעות פה, כמה שעות שם לבחירת מנהל בית הספר, אין חינוך מיני ואין חינוך בכל הקשור למקומות הללו.
<דינה דומיניץ: אני קוראת מכאן לשר החינוך להפסיק לפחד, ולהכניס את הנושא הזה בצורה מסודרת ואחראית אל תוך מערכת החינוך.
<דינה דומיניץ: חברתי חברת הכנסת שאשא ביטון, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת עליזה לביא, על השותפות בכלל וגם על הדיון הזה.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני מתנצלת על האיחור, אבל עסקתי בדיוק בסוגיה הזו בחברה החרדית עם צוות מצומצם בחדר, וזו הסיבה שמעט התעכבתי.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להוסיף על דבריך – כמובן, אני מתחברת לכל מילה, ולקרוא לכולם לא לפחד.
יפעת שאשא ביטון: למשטרה לא לפחד, לפרקליטות לא לפחד, ואחר כך למערכת המשפט לא לפחד.
יפעת שאשא ביטון: כי מה שקרה פה הוא קצת אבסורד.
יפעת שאשא ביטון: המחוקק נתן כלים בידי רשויות החוק, ואנחנו רואים שיש אפס ביצוע.
יפעת שאשא ביטון: בשנה האחרונה אין בכלל כתבי אישום - מכל מיני סיבות.
יפעת שאשא ביטון: אתם בכלל לא מגיעים למקומות האלה שבהם אנחנו יכולים למגר את התופעה הזאת, ואני מתייחסת לזה בעיקר בסוגיה של קטינים.
יפעת שאשא ביטון: להגיע ופשוט למגר את זה.
יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו היינו בסיור, חברת הכנסת לביא, ראינו את זה בעיניים.
יפעת שאשא ביטון: ראינו את הבנות יושבות שם.
יפעת שאשא ביטון: ראינו את האנשים שמגיעים.
יפעת שאשא ביטון: כלומר לא צריך לחפש אותם באיזה חור חשוך.
יפעת שאשא ביטון: הם שם, באור.
יפעת שאשא ביטון: מה הבעיה של משטרת ישראל להיכנס פנימה, ולראות איך פעם אחת אנחנו יוצרים הרתעה?
יפעת שאשא ביטון: מתפרסמים בעיתון מדי יום אנשים על כל מיני דברים שהם עושים.
יפעת שאשא ביטון: תאמינו לי – אם יהיה פרסום על אותם אנשים שמגיעים וצורחים זנות של קטינים – אנחנו לא מדברים על אנשים ממעמד נמוך.
יפעת שאשא ביטון: אני ראיתי מי מגיע לשם.
יפעת שאשא ביטון: ראיתי את הרכבים שמגיעים לשם.
יפעת שאשא ביטון: ראיתי את רכבי החברה שמגיעים לשם.
יפעת שאשא ביטון: אנשים עם מעמד.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו פעם אחת נשים את היד שלנו על זה, אולי הם יתחילו לחשוב לפני שהם מגיעים לשם, במיוחד כשמדובר על קטינים שנמצאים שם.
יפעת שאשא ביטון: ולגבי מערכת החינוך, הייתי בבית ספר במרכז לפני כשבוע, בבית ספר במרכז.
יפעת שאשא ביטון: באה אליי תלמידה בי"ב ואמרה: יודעת מה חסר לנו?
יפעת שאשא ביטון: חסר לנו חינוך מיני.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי לה בתמימות: לא הגיעה אליכם אחות?
יפעת שאשא ביטון: לא סיפרו לכם על אמצעי מניעה?
יפעת שאשא ביטון: אמרה: לא.
יפעת שאשא ביטון: זה היה בכיתה ה' או ו'.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על דבר כזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מדברת על מישהו שידבר אתנו על חינוך מיני ועל הקשר בין בנות לבנים.
יפעת שאשא ביטון: ואתם רואים שאפילו הילדים עצמם מבינים שהם צריכים משהו קצת יותר עמוק.
יפעת שאשא ביטון: שמישהו יכוון אותם בתוך הכאוס הזה.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו לא שם, כי אנחנו פוחדים לגעת בזה.
יפעת שאשא ביטון: כי זנות אולי זה גס, יש טאבו, אנחנו פוחדים להכניס רעיונות בראש של הילדים שלנו, אבל לצד אותה זנות שראינו בסיור, חברת הכנסת לביא, יש גם הזנות הסמויה של אותן בנות, אותם נערים שמקבלים אתנן עבור קיום יחסי מין – מקבלים ג'ינס, מקבלים ארוחה, מקבלים לינה ללילה.
יפעת שאשא ביטון: ואין להם שמץ של מושג שהם עוסקים בזנות.
יפעת שאשא ביטון: ואם אנחנו נהיה שם כדי לשים את הדברים על השולחן באומץ, אנחנו נצליח להציל לפחות כמה מהם מתוך המעגל העגום הזה.
יפעת שאשא ביטון: נפתח את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> הוא הגיע בזמן, בבקשה.
חיים ילין: להיות בכנסת זה דבר שהוא די מתסכל.
חיים ילין: למה מתסכל – כי כולם מדברים, מדברים, מדברים, ושום דבר לא קורה.
חיים ילין: השלטון המקומי יכול לבנות תוכנית ולבצע, יחד עם המשטרה, השרים יכולים לבצע את מה שהם צריכים לבצע, והאכיפה, ובתי המשפט צריכים לבצע את מה שמבצעים.
חיים ילין: אז לפני שש שנים עוד נחשפתי לנושא הזה.
חיים ילין: לקחו אותי לסיור כראש מועצה, לבאר-שבע.
חיים ילין: ראיתי את מה שראיתי.
חיים ילין: אני חייב לומר שזה לא רק עניין של חקיקה; זה גם עניין של להבין מאיפה ילדים וילדות – אל תעשו לי פה אפליה בגילאים האלה - להבין מה הרקע, מאיפה הם באים, ואיך הם נכנסים בדיוק לנישות האלה.
חיים ילין: פעם היינו עושים חיבור בין זנות לבין סמים.
חיים ילין: לא קשור בכלל.
חיים ילין: כשאת שואלת נער או נערה, אומרים: אני גם רוצה את המותג.
חיים ילין: לא יכול להיות שרק למי שיש כסף, יכול לקנות את המותג.
חיים ילין: אז זה מתחיל לא מחינוך מיני אלא זה מתחיל מחינוך – דבר בסיסי.
חיים ילין: אם היינו פותחים יותר חנויות יד שנייה, והילדים והנוער היו משתמשים בפחות מותגים, יכול להיות שהחברה שלנו היתה נראית אחרת לגמרי.
חיים ילין: זה לא שייך לחינוך מיני.
חיים ילין: זה שייך לערכים בסיסיים.
חיים ילין: אנחנו לא תחליף של משפחה.
חיים ילין: אנחנו לא יכולים להיות התחליף של ההורים.
חיים ילין: לכן אנחנו מתעסקים אך ורק בחקיקה.
חיים ילין: זה שיש פה דיון – ואני אומר זאת פה בגלוי – ביל ששר לביטחון פנים נמצא פה או מנכ"ל משרד לביטחון פנים נמצא פה, זה פשלה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, זה כשל.
חיים ילין: זה כשל נוראי, כי בסוף אנחנו נדבר פה, ואיפה המשטרה?
חיים ילין: הרי יש שני דברים שאני יכול לומר לכם על באר-שבע.
חיים ילין: יש מגרש חניה.
חיים ילין: אם אתם רוצים לקבל כסף על ביטוח, אומר לכם איפה לחנות – למחרת אין רכב.
חיים ילין: ויש גם זנות של נערים ונערות.
חיים ילין: אני יכול לומר לכם גם איפה הרחוב.
חיים ילין: אגב, שם זה נורא, מה שקורה שם.
חיים ילין: המשטרה יודעת א זה, כולם יודעים את זה, ואף אחד לא עושה כלום.
חיים ילין: כולם מתעלמים מזה.
חיים ילין: נמשיך לדבר פה, להוציא קיטור, קוראים לזה ונטילציה - את מכירה את זה, וכל מי שמתעסק בזה, מכיר, אבל זה מה שיקרה פה – ונטילציה.
חיים ילין: אז כולם יאמרו: היה דיון טוב, אמרו דברים נכונים, אבל לא קרה דבר.
חיים ילין: לכן מה שאני מציע – כי שש שנים, ושום דבר לא השתנה.
חיים ילין: אני לא הייתי בכנסת, גם את לא היית.
חיים ילין: היו אחרים – כנראה, אמרו אותם דברים, כי אנחנו לא יותר חכמים מהם.
חיים ילין: החכמה היא אותה חכמה, אבל אף אחד לא ביצע.
חיים ילין: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> גם נחקק חוק וגם הענישה הוחמרה.
חיים ילין: אבל את אומרת לבד - שום תיק לא נפתח, אז מה זה שווה?
חיים ילין: לכן צריך להביא לפה נציג של משרד המשפטים ונציג של משרד בט"פ.
חיים ילין: זה מה שצריך פה.
חיים ילין: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):
חיים ילין: > אבל אז אתה קובע דיון מתואם, ואתה רואה מה המציאות.
חיים ילין: המציאות היא שאין נציג של משרד לביטחון פנים, אין נציגות של הפרקליטות.
חיים ילין: זו ועדה.
חיים ילין: ועדה מזמינה.
חיים ילין: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> הזמנו, הם לא הגיעו.
חיים ילין: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אני מגישה שאילתא לפני שלושה חודשים לשר, והתשובה שלו מאוד אמורפית- - -
חיים ילין: יש פה דוברות?
חיים ילין: שיוציאו שהם לא הגיעו, והם אשמים בזנות.
חיים ילין: בוא נראה עכשיו שלא יגיעו.
חיים ילין: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> בסדר.
יפעת שאשא ביטון: בהמשך לדבריך, נציגות של משרד המשפטים.
יפעת שאשא ביטון: דינה דומיניץ, היא נציגה של הכול, אני מבינה.
יפעת שאשא ביטון: הזנות זה לא דבר- - -
<דינה דומיניץ: אני באמת במשרד המשפטים, ויושבת על כובע- - - <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> לא נהרוג את השליח, כי את נהדרת ועושה עבודה מדהימה, אבל הפילו עליך עוד תיק עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: אבל התפישה – אה, זנות זה לא כזה סיפור גדול – היא יכולה לייצג את הכול.
יפעת שאשא ביטון: זה המסר שעובר.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול אותך: אילו כלים יש לנו?
יפעת שאשא ביטון: אמרו לנו: אין לנו כלים של חקיקה, של ענישה, אמרנו: אולי הענישה הזאת לא מספיקה – בואו נחמיר, אבל גם אם ניתן עשרים שנה, מסתבר שזה לא ממש ישנה כלום, כי בפועל אף אחד לא עושה עם זה דבר.
יפעת שאשא ביטון: השאלה, אילו כלים לנו ככנסת, כדי שנפסיק רק לדבר על הדברים אלא נעשה עוד משהו.
יפעת שאשא ביטון: אילו כלים יש לנו לפקח על זה או לדרוש את זה?
חיים ילין: אנחנו המבקרים – אנחנו מבקרים גם את הממשלה וגם את המשרדים.
חיים ילין: אני רוצה לבקר על נושא הזנות את משרדי המשפטים וביטחון פנים.
חיים ילין: שיבואו לפה.
חיים ילין: בלי זה, לא יקרה דבר.
חיים ילין: לא יקרה.
חיים ילין: אפשר להמשיך פה את הדיון, אין בעיה.
יפעת שאשא ביטון: נדרוש דיון בנוכחות השר.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אני רוצה להקריא מה שענה לי השר לביטחון פנים בעקבות השאילתא שלי.
יפעת שאשא ביטון: הוא טוען – ואני רוצה לשמוע גם את ההתייחסות שלכם ברשות הדיבור שתקבלו – השר ענה לי שקיים קושי מובנה באכיפת התופעה, בגלל שקיים תת-דיווח למשטרה, ומנגד, מידע רב מצוי במשרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים, ואז, משרד הרווחה לא מעביר את הנתונים למשטרה, לא מוכן לשתף פעולה עם המשטרה, ולכן- - -
יפעת שאשא ביטון: הנה, הם באו.
יפעת שאשא ביטון: חיכינו בציפייה.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> הו, חברינו.
יפעת שאשא ביטון: סיכמנו על מדיניות של שולחנו עגולים, והשר הזכיר את זה בתשובות שלהם, ואז אמר השר – ואמר כבר לפני כמה חודשים – שמתוכנן מבצע אכיפה ארצי של האגף לחקירות ולמודיעין בנושא זנות קטינים, שהמטרה שלו להגיע.
יפעת שאשא ביטון: אז אני שמחה מאוד שהצטרפת אלינו.
יפעת שאשא ביטון: נשמע את ברקו שהגיע.
יפעת שאשא ביטון: אני בדרך כלל לא כזו בוטה, אבל אני מוכרחה לומר שכל מה שכתוב פה הוא קשקוש.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא צריכים לא את הרווחה ולא הכול.
יפעת שאשא ביטון: מספיק שניידת משטרה מסתובבת שם ורואה ונכנסת – מה צריך יותר מזה?
יפעת שאשא ביטון: זאת הדרך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על העניין, ברקו – אנחנו באמת חיכינו וציפינו לכם – על העניין שהמחוקק נתלן כלים בידי רשויות החוק.
יפעת שאשא ביטון: החמרנו אפילו את הענישה ללקוחות של זנות קטינים, ועדיין - אפס מעשה.
יפעת שאשא ביטון: כלומר אנחנו לא רואים באמת כתבי אישום ולא מעצרים ולא דברים שקשורים בלקוחות של זנות קטינים.
יפעת שאשא ביטון: נשמח לשמוע את ההתייחסות.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> נצ"מ מאיר ברקוביץ, רמ"ח נוער באח"מ.
יפעת שאשא ביטון: שותף לכל העבודה.
יפעת שאשא ביטון: יש לו שותפות מלאה.
<מאיר ברקוביץ: כאמור, כפי שהתחייבנו, אנחנו יוצרים מהלך שיוצר תחום של נוער ומשפחה, ומרחיב את ההסתכלות על זה – אנחנו נוער ומשפחה, איחדנו את התחומים, אז יש לנו נקודת מבט קצת יותר רחבה בנושאים האלה בפועל.
<מאיר ברקוביץ: אני בא עכשיו מיום עיון שעשינו במחוז הדרומי בנושא זנות קטינים.
<מאיר ברקוביץ: במקרה הדיון נקבע באותו יום.
<מאיר ברקוביץ: נסעתי לשם רק רבע שעה לדבר, כי היה חשוב לי להיות נוכח.
<מאיר ברקוביץ: הייתי אמור להיות שם כל היום.
<מאיר ברקוביץ: אני שנה וחודשיים בתפקיד הזה.
<מאיר ברקוביץ: אחד הדברים הראשונים שאתם נפגשתי כשנכנסתי לתפקיד – הנושא של הטיפול במאבק בניצול קטינים לזנות.
<מאיר ברקוביץ: יש כמה דברים שלמדנו בתוך השנה מקצת התעמקות בזה.
<מאיר ברקוביץ: למדנו שהיה פער מאוד גדול בין מה שאנחנו כמשטרה מכירים במציאות לבין מה שמדווח בכל המחקרים ובכל הדברים שנעשו, כל הסקרים שנעשו, שנמצאים בשטח, פער של נתונים.
<מאיר ברקוביץ: כל פעם זה מקבל מספרים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: מדובר על כ-1,300 קטינים.
יפעת שאשא ביטון: מה אתם מכירים?
<מאיר ברקוביץ: זה עולה.
<מאיר ברקוביץ: פעם אחרונה קראתי שמדובר על 2,000 ומשהו, אבל הבנתי שמדובר על 1,300.
<מאיר ברקוביץ: היום, למשל, הוצג בכנס - מחקר שהראה שמ-2014 בשנה נוספים כ-30 קטינות לתוך המעגל.
<מאיר ברקוביץ: איני יודע איך זה מתיישב עם הנתון של ה-300, אבל זה לא משנה בכלל.
<מאיר ברקוביץ: אחד הפערים שראינו - בהנחה שאנחנו מקבלים את מה שאמרו, לא משנה על מה זה מבוסס, אם זו הנחת העבודה, יש שתי אפשרויות בניתוח שלנו לכך: או אנחנו לא נמצאים שם ולא עושים את עבודתנו – ולכן אנחנו לא פוגשים את התופעה, או התופעה היא לא כמו שמתארים אותה, או לפחות לא מצאנו את הכלים להגיע אליה.
<מאיר ברקוביץ: כתוצאה מזה ניסינו לעשות כמה מהלכים: אחד, בתחום המבצעי, שדיבר עליו ראש אח"מ.
<מאיר ברקוביץ: המבצע הארצי, שהשר דיווח עליו – אני לא מתכוון למבצע ארצי או משהו ביוזמה ברמות הנמוכות; זה במעורבות של פיקוד האח"מ ברמה הכי גבוהה, כלומר ראש אגף החקירות והמודיעין חתום על המבצע ועל ההנחיות אליו.
<מאיר ברקוביץ: אנחנו אחראיים לתכלל אותו.
<מאיר ברקוביץ: זו נקודה אחת.
<מאיר ברקוביץ: הדבר הזה – לא נראה לי שנכון פה להרחיב עליו.
<מאיר ברקוביץ: חלקו הראשון הסתיים, חלקו השני נמצא בעיצומו.
יפעת שאשא ביטון: מה התוצאות של החלק הראשון?
<מאיר ברקוביץ: לא מזהירות.
<מאיר ברקוביץ: וזה – הלכו על כל האמצעים שאפשר לחשוב עליהם.
<מאיר ברקוביץ: הדבר השני – וזה הדבר שאני חושב – לפחות המסקנה שלי; ואמרתי – יש אישור להפעיל את כל האמצעים שבידי המשטרה, כפי שאמרתי- - -
יפעת שאשא ביטון: זה נשמע לי מוזר – רק כדי שנוכל לנהל את השיח הזה – אני ראיתי עדויות מקבוצות ווטסאפ.
יפעת שאשא ביטון: אם הן הגיעו אליי, הן בטח מסתובבות בצורה הרבה יותר רחבה – מקבוצות ווטסאפ של אנשים שיודעים שהם מגיעים לפגוש קטינים.
יפעת שאשא ביטון: הם גם מדווחים היכן יש קטינים וקטינות שיכולים לתת את השירות.
יפעת שאשא ביטון: ווטסאפ פשוט, לא משהו סודי.
יפעת שאשא ביטון: האנשים האלה נמצאים ברחוב.
יפעת שאשא ביטון: בסיור של המשטרה, במקום לתפוס רק נהגים שסורחים, אפשר להגיע לאותם מוקדים, ולמצוא את האנשים האלה בלייב, שם הם נמצאים.
יפעת שאשא ביטון: איזה עוד כלים הופעלו?
<מאיר ברקוביץ: ההנחה הזו, שנבדקה כמה וכמה פעמים, היא לא כל כך נכונה.
<מאיר ברקוביץ: זה לא עובד ככה.
<מאיר ברקוביץ: אשלים רגע – יכולתי לומר לכם שמבחינת נתונים, מבחינת תיקים שנפתחו בשנה הזאת כתוצאה מההתעסקות עם זה, יש הכפלה, אבל אני מרגיש מגוחך לומר את זה, כי אלה מספרים קטנים בסוף.
<מאיר ברקוביץ: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אבל מה יש לתאגיד, לערוץ 2 ולידיעות בתחקירים שלהם, שהם נותנים לנו תמונה וזרקור על עוד מקומות?
<מאיר ברקוביץ: למה אתם לא מגיעים לשם?
<מאיר ברקוביץ: אני רוצה לומר מה היתה במסקנה שלנו מכל הדברים - מה צריך לשבור פה במעגל הזה, לעשות עוד ממה שעשינו עד היום – זה לא נובע מזה שלא רוצים או שלא עושים.
<מאיר ברקוביץ: אתה רואה שהדבר הזה לא משיג תוצאות מספיקות.
<מאיר ברקוביץ: מצד שני, אתה נמצא בקשר עם ארגונים שאומרים לך: יש לנו שמות ויש לנו אנשים.
<מאיר ברקוביץ: כמובן, מסיבות מובנות הם לא יכולים לתת את השמות האלה למשטרה.
<מאיר ברקוביץ: אנחנו בסוג של מעגל.
<מאיר ברקוביץ: הרעיון של השולחן העגול – אנחנו יזמנו אותו.
<מאיר ברקוביץ: כמשטרה הבאנו אותו לתוך הדיון של הוועדה שעוסקת בכך, כי הרגשנו שצריך לייצר – לפחות לנסות – חלון בזמן, שאומר:
<מאיר ברקוביץ: בואו נשים כולם את מה שאנחנו יודעים על השולחן, נגן על המידע הזה באופן שלא ייווצר מצב שבגלל שיש משטרה נוכחת בשולחן הזה, יכולה לעשות שימוש בכל החומרים, כדי פעם אחת לבנות תמונה אמתית.
<מאיר ברקוביץ: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> ישבתם בשולחנות העגולים?
<מאיר ברקוביץ: הדבר הזה היה תהליך ארוך מאוד, שהיה צריך לאשר אותו במשרד המשפטים, כי אנחנו עושים פרשנות שהיא חדשנית, אני חושב, לחוק שקובע שנודע למשטרה – תפתח בעבירה, לצרכים האלה.
<מאיר ברקוביץ: את החלק הזה אנחנו עברנו בדיון, זה אושר על-ידי משנה ליועץ המשפטי לממשלה.
<מאיר ברקוביץ: בשבוע הבא – בלי קשר לדיון הזה; זה נקבע מזמן - אמור להתקיים הדיון בוועדה הבין-משרדית שאמורה לאשר את עקרונות העבודה של השולחן העגול הזה, לפי מה שאושר גם במשרד המשפטים.
<מאיר ברקוביץ: זה אמור ללכת למשרד המשפטים רק לסעיף הספציפי שביקשנו שיאשרו אותו לזה שאפשר יהיה לשתף במידע.
<מאיר ברקוביץ: אני מאמין שאם זה לא מביא לפריצת דרך, אין לי מושג מה יביא.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם לא חשופים למידע ולא יכולים לעשות אתו יותר מדי- - -
<מאיר ברקוביץ: אני חושב – ואני חושב את זה על כמעט כל תחום שנעסוק בו בקטינים היום ובאלימות במשפחה - בסוף הבעיה העיקרית שלנו כולנו היא ליצור את התמונה המלאה.
<מאיר ברקוביץ: זה לא אומר שאתה יכול לעשות שימוש בכל התמונה המלאה, אבל אם גורם יודע שיש לו X שמות על השולחן, ואנחנו לא מכירים שום דבר מזה, ולא יודעים לחבר את זה לכלום, יכול להיות שכשהוא יידע אילו פעולות אנחנו עשינו – כי לפעמים גם המשטרה לא מעדכנת את הגופים שהיא יושבת אתם, מה הפעולות שהיא עשתה.
<מאיר ברקוביץ: אז אנחנו רצינו לסדר את זה משלושה כיוונים: אחד, לומר שהמשטרה בתוך השולחן העגול הזה תשים את כל מה שהיא יכולה לשים על השולחן מבחינת הפעולות שעשתה כדי להניח גם את דעתם של מי שמביא את המידע, שכן נעשה מה שכן אפשר לעשות.
<מאיר ברקוביץ: משרד הרווחה או גורמי הטיפול – יש סעיף 8 לחוק העובדים הסוציאליים, שמאפשר, למרות החיסיון של העובדים הסוציאליים, כן להעביר חלק מהמידע, כשיש שיקול של פגיעה באותו מטופל או במישהו אחר.
<מאיר ברקוביץ: הבעיה, שוב – כמו שאנחנו לא שמנו את המידע, גם פה כל אחד שומר על המידע שלו.
<מאיר ברקוביץ: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אבל התפקיד של הארגונים הוא לתמוך בילדים שנמצאים במצב הזה.
<מאיר ברקוביץ: בסוף יש לנו אינטרס לאומי - לפצח את התופעה.
<מאיר ברקוביץ: יכול להיות שכשאתה תדע את כל הפעולות, יכול להיות שתדע שמתוך כל השמות שיש לך, שניים הם קריטיים לדבר הזה.
<מאיר ברקוביץ: או תעשה עוד עבודה כלי ללוות אותם, כדי לדבר אתם.
<מאיר ברקוביץ: יכול להיות שאנחנו יכולים להבטיח להם משהו בניהול החקירה, כדי שיגן עליהם.
<מאיר ברקוביץ: אבל בסוף נהיה חייבים איפשהו לפצח את זה.
<מאיר ברקוביץ: אנחנו עושים את זה בתחומים אחרים, וזה עובד מצוין.
<מאיר ברקוביץ: בתוך מרכזי ההגנה- - - <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אתה באמת מצפה שהארגונים יעבירו לכם שמות?
<מאיר ברקוביץ: לא מצפה מהארגונים.
<יעל גור: אם זו הטענה כלפי הארגונים, היא לא רלוונטית.
יפעת שאשא ביטון: ניתן לכם לדבר.
<מאיר ברקוביץ: אנחנו לא מבקשים שום דבר מהארגונים.
<מאיר ברקוביץ: ברור שכל אחד צריך לעשות את העבודה שלו, ואנחנו צריכים להבטיח בראש ובראשונה שלילדים תהיה כתובת לטיפול.
<מאיר ברקוביץ: אין ספק.
<מאיר ברקוביץ: כולנו שותפים לזה.
<מאיר ברקוביץ: אבל בתוך המנעד הזה של מה כן ומה לא, גם כשאתה יושב עם אנשים, לפעמים תעשה מאמץ יותר – למשל, אם ניקח את מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
<מאיר ברקוביץ: עברנו תהליך לאורך השנים, נבנה סוג של אמון, שממקום שאולי פעם כולם היו אומרים: לא הולכים למשטרה, היום מבינים שיש מצבים מסוימים שאתה יכול להבנות מסלול שבו דווקא הגשת התלונה והיכולת לשתף פעולה - יש כאלה שזה דווקא יעזור לכם.
<מאיר ברקוביץ: אני לא אקבע מי.
<מאיר ברקוביץ: בסוף מי שיקבע את זה, זה גורם הרווחה .
<מאיר ברקוביץ: אני לא אקח לטיפול אלינו שום דבר שלא יעבור באופן פורמלי, אבל עד שלא נצליח לשים הכול על השולחן ולהבין איפה הנקודות שכל אחד יכול לעשות טיפה יותר ממה שעשה, לא נצליח לפצח את זה.
יפעת שאשא ביטון: שתי שאלות: אחת, דיברת על זה שהכפלתם – גם אם מדובר במספרים בודדים – של תיקים שנפתחו – מה קרה אתם?
יפעת שאשא ביטון: עברו לפרקליטות?
יפעת שאשא ביטון: נסגרו שם?
יפעת שאשא ביטון: איפה נעצר התהליך?
<מאיר ברקוביץ: אני לא יודע לומר לך מבחינה זו.
<מאיר ברקוביץ: אלה תיקים של 2017.
<מאיר ברקוביץ: זה שהם עברו או לא עברו – עדיין בטיפול.
יפעת שאשא ביטון: הדבר השני – אני לא רוצה את הקטינים לצורך העניין; אני רוצה את הלקוחות שלהם, ולשם אני לא צריכה דרך הקטין.
יפעת שאשא ביטון: מספיק להסתובב באותם מוקדים כדי לזהות מי נמצא.
<מאיר ברקוביץ: לא מספיק להסתובב.
<מאיר ברקוביץ: באותם מוקדים לא בו-זמנית נמצא קטין שנמצא באותו מקום.
<מאיר ברקוביץ: בסוף אין לך ברירה – אתה צריך מישהו שיוכל לתרום לך איזשהו מידע.
<מאיר ברקוביץ: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> שתינו היינו בסיור.
<מאיר ברקוביץ: לקחו אותנו לאזורים.
<מאיר ברקוביץ: ראינו את זה במו עינינו.
<מאיר ברקוביץ: ראינו את המכוניות שחונות, ראינו את בני הנוער.
<ניצן כהנא: לא צריך לתשאל את הקטינים האלה.
<ניצן כהנא: אפשר להרשיע את אותם אנשים בעבירה.
<ניצן כהנא: עשיתם את זה בעבר.
<ניצן כהנא: אין סיבה שלא.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: אני מצטערת שאני מתפרצת.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: אני יליזבטה ניקולאיצ'וק, אני פסיכולוגית, מנהלת מרכז סיוע לנפגעי תקיפה ואלימות בנגב, מייצגת את כל מרכזי הסיוע.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: יש כמה נקודות שחובה עלינו להתייחס: ראשית, חוק ומשטרה.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: הנקודה השנייה, שהילדים האלה באים רובם מפגיעות מיניות.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: שימו לב לזה.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: יותר מזה - מרכזי סיוע – ארבעים שנה בשטח - מלא ידע.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: הבאתי לכם רק דוגמה, כמה סדנאות למניעה, חינוך והסברה יכולים להעביר.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: יש ארבעה למ"דים שאנחנו עושים – לזהות, למנוע, לדווח ולטפל.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: יש לנו הכלים.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: אנחנו יודעים לזהות ולמנוע.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: אין סדנה שאנחנו מעבירים בבתי ספר, בגני ילדים, אוניברסיטאות, מקומות עבודה שאין לנו משם פנייה.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: יש פנייה מבנים שנפגעים, מבנות שנפגעות.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: אנחנו יודעים, מתרגמים לשמונה שפות, לילדים.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: ההתייחסות לזה צריכה להיות משתי נקודות: משרד החינוך לא יכול להכניס את זה לתוכנית.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: אי-אפשר ללמד מורה להיות מולטי טאסקינג.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: היא לא יכולה גם להיות מורה לביולוגיה- - -
יפעת שאשא ביטון: את זה הבנו בדיון הקודם, שיש גורמים מקצועיים.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> צריך להחליט שזה נושא חשוב בדיוק כמו המתמטיקה והאנגלית.
יפעת שאשא ביטון: לא מספיק רק 5 יחידות במתמטיקה ובאנגלית.
יפעת שאשא ביטון: צריך להכניס את זה בצורה מסודרת למערכת החינוך.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: עד שאתם נכנסתם לשטח, אני ישבתי בשקט.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: אז אנחנו מעירים את זה.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: כשאנחנו מדברים על מיניות בריאה ועל פגיעה מינית, ילדים מדווחים.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: לא צריך להיות תלוי ברצון של בית הספר – להכניס או לא להכניס.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> את צודקת.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: זו צריכה להיות חובה, כי המנהלת יכולה לרצות את החיים השקטים.
<יליזבטה ניקולאיצ'וק: אנחנו לא מאפשרים את החיים השקטים.
<שרון צ'רקסקי: יש לנו הצעת חוק מנוסחת כבר.
<שרון צ'רקסקי: אתם רק צריכים לשתף אתנו פעולה.
מירב בן ארי: קודם כל, יש עמותות שכן פועלות בבתי ספר, והם עושים כמו דלת פתוחה – עם החוק, בלי החוק, הם בתוך בתי הספר.
מירב בן ארי: אם אתם נשארים בחוץ, צריך לטפל בזה.
<ניצן כהנא: משאירים אותם בחוץ.
מירב בן ארי: תכף גם איריס תדבר.
מירב בן ארי: יש תוכנית שעשינו גם בוועדת החינוך, דיון של שעה וחצי, תוכנית של שבעה משרדי ממשלה שנמצאים בתוך בתי הספר – היא תדבר על זה.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר מוועדת המשנה שלי לצעירים חסרי בית ומהוועדה שאני עם עליזה מסתובבת, מטיילת.
מירב בן ארי: כבר כשהייתי חברת מועצת העיר תל-אביב טיילתי – תל-אביב זו העובדת הסוציאלית של מדינת ישראל.
מירב בן ארי: כולם בסוף מגיעים – או לגינת לוינסקי או לרחוב עכו.
מירב בן ארי: כולם שם נמצאים.
מירב בן ארי: אני כבר ארבע שנים נמאצת שם, וכמובן, ועדת משנה לצעירים חסרי בית.
מירב בן ארי: בסוף הצעירים או הצעירות האלה מגיעים עם רקע.
מירב בן ארי: הרקע הזה – או הם בוגרי פנימיות או פגיעות מיניות בתוך הבית.
מירב בן ארי: רובם מגיעים לזנות – ותכף נגיע לזנות סמויה, שבעיניי זה משהו אחר לגמרי – רוב מי שמגיע לזנות, מגיע עם רקע, ואנחנו יודעים איפה הקטינים נמצאים וגם יודעים לאילו מרכזים הם מגיעים, כי עכשיו יש שאלטרים.
מירב בן ארי: לא יודעת מי ראה את הסיפור על השאלטר החדש בירושלים.
מירב בן ארי: גם שם זה אותן צעירות – כבר לא קטינות, אבל צעירות, וגם שם היה על זה דיווחים בתקשורת, אבל אני אמרתי כל הזמן: חכו, השאלטר חדש – תנו לו את הימים שלו לעשות את עבודתו, מה שנקרא.
מירב בן ארי: חשוב לומר - אני לא בעניין של כתבי אישום.
מירב בן ארי: זה טוב – תקדם את זה, תביא 10, תביא 20.
מירב בן ארי: בסוף הכסף – ועם כל הכבוד גם למשרד החינוך – החבר'ה האלה נטשו את מערכת החינוך מזמן.
מירב בן ארי: מי שצריך להיות כאן זה משרד הרווחה.
מירב בן ארי: מי שצריך להרחיב שאלטרים וקורות גג ומענים של עובדים סוציאליים ברחוב, זה משרד הרווחה, כי בסוף רוב החבר'ה, גם אם תיכנסי לבתי הספר, ותיכנסי דלת פתוחה ותלמדי אותם על אמצעי מניעה או לא, רוב אותם אמצעים בזנות - ואני כמעט חמש שנים בסיפור הזה – הם חבר'ה שהגיעו ממוסדות הרווחה, שהצעירים הם חבר'ה שבגיל 18 יצאו מהפנימייה, חלקם לא הלכו לצבא ולשירות לאומי והמדינה אמרה להם: תסתדרו, עלא כיפאק, או אותם חבר'ה שכבר עשו שיפור והלכו לצבא ולשירות לאומי – וגם שם אמרו להם: תסתדרו.
מירב בן ארי: איכשהו עכשיו נכנס יתד, עוד עובד סוציאלי ברשות.
מירב בן ארי: אבל בסוף אני חושבת, ואני אומרת לשתיכן, כי אני יודעת שזה בנפשכן – מי שצריך להיות פה זה משרד הרווחה.
מירב בן ארי: מי שהצעירים האלה מוכרים, זה של משרד הרווחה.
מירב בן ארי: כי בסוף הצעירה שנמצאת בזנות בגינת לוינסקי או בבאר-שבע או בחיפה או בלב באלפסי או בלוינסקי, שהיינו אתם בשלושה סיורים כבר, זה חבר'ה שהתגלגלו מהמוסדות.
מירב בן ארי: ואנחנו רוצים לתת להם פתרון.
מירב בן ארי: יגישו עוד כתבי אישום.
מירב בן ארי: נחמיר את הענישה - הכול בסדר.
מירב בן ארי: אבל בסוף-בסוף הטיפול צריך להיות באותם צעירים, ולתת להם חלופה לזנות.
מירב בן ארי: חלופה אמתית.
מירב בן ארי: מי שנכנסה ללב באלפסי יודעת שיש קורת גג, יש מיטה חמה, יש עובד סוציאלי, ועדיין הם הולכים לזנות, כי זה שיקום.
מירב בן ארי: לכן צריך לתת את הכלים.
מירב בן ארי: זנות סמויה, היא נמצאת, והיא תשכב עם ההוא בשביל הלפ טופ, ובדרך כלל הן צעירות נורמטיביות.
מירב בן ארי: ויהיה לך מאוד קשה להגיע אליהן.
מירב בן ארי: אמרת משפט שאומר: היא לא יודעת שהיא בזנות.
מירב בן ארי: האמת שהיא יודעת.