GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל גור: דבר שני, כולם מדברים על זה שהחוק קיים, ולצרוך זנות מקטינים זו עבירה.
<יעל גור: למה לא נעשה קמפיין אחד כזה, שפונה לאוכלוסיית הלקוחות?
<יעל גור: מי שצורך זנות מקטינים הם גברים – סטרייטים והומוסקסואליים.
<יעל גור: כולם.
<יעל גור: כל הגברים שצורכים זנות קטינים חיים במדינת ישראל, לא נחשפו לשום קמפיין שאומר שלצרוך זנות מקטינים, בין בנים ובין בנות, זו עבירה.
יהודה גליק: מישהו פה בארץ לא יודע את זה?
יהודה גליק: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אבל אין אכיפה.
יהודה גליק: את חושבת שמישהו אחד שיראה קמפיין ויגיד: אה, לא ידעתי?
<טל חמווי גרנות: אבל המשטרה לא שם, פשוט.
יהודה גליק: המשטרה צריכה להיות שם.
<טל חמווי גרנות: אז הכול מותר כי המשטרה לא נמצאת שם והניידות לא נמצאות שם.
<יעל גור: מניסיון של עבירות אחרות - הקמפיינים גם מעוררים את משטרת ישראל.
<יעל גור: כשיש קמפיינים לשים חגורות בטיחות, אנחנו רואים גם יותר אכיפה.
<יעל גור: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> תודה.
<יעל גור: חברת הכנסת שולי מועלם.
שולי מועלם-רפאלי: תודה, חברותיי וחבריי.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להתחיל במפגש המפורסם, שכולנו כבר שמענו עליו.
שולי מועלם-רפאלי: כשחברת הכנסת איילת שקד התמתנה לשרת המשפטים, ביקשנו זהבה ואני להציג בפניה את החוק להפללת לקוחות זנות.
שולי מועלם-רפאלי: אמרה שרת המשפטים: אביא אתי את בכירי משרד המשפטים, ובניסיון נואל, יש לומר, אמרתי בישיבה שם בפני אנשים דברים יותר חמורים, אז אני מרשה לעצמי לומר גם כאן – ניסו להסביר לזהבה ולי שעד שנביא חוק הפללת לקוחות זנות למבוגרים, בואו נדבר על זה שלא נאכף החוק של צריכת זנות מקטינים.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני רוצה לומר פה שלושה דברים: אפשר וצריך, וחלק מהותי מהעבודה של הוועדות ושלנו הוא השיקום והשאלטרים והמקלטים והנערים והנערות והיכן הם נמצאים ואיך מגנים עליהם יותר.
שולי מועלם-רפאלי: אפשר.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להתחבר למה שנאמר כשלא הייתי פה, ועקבתי אחר הדיון בניסיונות לעשת סדר בענייני הקואליציה.
שולי מועלם-רפאלי: נאמר פה על-ידי שני דוברים – גם דינה וגם נציג המשטרה דיבר על השולחנות העגולים, וחוסר שיתוף הפעולה, ואיך יוצרים יותר שיתוף פעולה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה יפה, ויש לומר את זה, אבל נראה לי, שהדרישה הבסיסית שלי מהמשטרה היא: יש חוק.
שולי מועלם-רפאלי: בואו נאכוף אותו.
שולי מועלם-רפאלי: המשטרה צריכה להיות בכל הזירות המוכרות.
שולי מועלם-רפאלי: איך ייתכן שהמשטרה לא נמצאת ברשתות החברתיות?
שולי מועלם-רפאלי: לא יכול להיות שהנוער מגיע דרך הרשתות לזנות קטינים, והמשטרה לא נמצא ת שם, מקום ראשון.
שולי מועלם-רפאלי: דבר שני, בזירות עצמן, בכל הדירות שכולנו מגיעים לבקר בהן וגם המשטרה יודעת מהן.
שולי מועלם-רפאלי: אני מרגישה שכל הדיבור הזה על הראיות - סליחה, דינה, יש חוק.
שולי מועלם-רפאלי: לפי החוק שצריכת זנות קטינים הוא אסור, מי שאמור להוכיח שהוא לא היה בזה, זה הצרכן עצמו.
שולי מועלם-רפאלי: אז איך הגענו לזה שאין לכם ראיות?
שולי מועלם-רפאלי: יתכבד האדם שנתפס בזירות הזנות של הקטינים, ויוכיח שהוא לא צרך זנות מקטינים.
שולי מועלם-רפאלי: מה עכשיו, אתם רוצים להיות אלה שמוכיחים שהוא עבר את העבירה?
שולי מועלם-רפאלי: אבל זה לא החוק; בחוק הוא צריך להוכיח שהוא לא צרך זנות.
שולי מועלם-רפאלי: אז מה התשובה?
שולי מועלם-רפאלי: אז השולחנות העגולים לא יועילו בזה, והעברת המידע, שהיא חשובה מאוד-מאוד, בין המשטרה למשרד המשפטים, הפרקליטות ומשרד הרווחה, שחשובה לא פחות, היא לא הנקודה; הנקודה היא, שצריכה להיות פה יותר נוכחות של המשטרה.
שולי מועלם-רפאלי: הנקודה היא שצריכים להיות יותר – סליחה, איך ייתכן?
שולי מועלם-רפאלי: לא יודעת.
שולי מועלם-רפאלי: בטח תלשתם על זה כבר את השערות שלכם, ולי הן עומדות מתחת לכובע.
שולי מועלם-רפאלי: איך יכול להיות אפס תיקים בזנות קטינים, כשאנחנו מדברים על 1,300 רשומים בשם בסקר היומי?
<מאיר ברקוביץ: אבל זה לא נכון.
<מאיר ברקוביץ: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> מאיר, מה לא נכון?
<מאיר ברקוביץ: אנחנו בדיונים הללו כבר למעלה משנה וחצי.
<מאיר ברקוביץ: שום תיק?
שולי מועלם-רפאלי: התיקים שהוצגו היום, הוצגו בדיון הזהה שהיה לפני חצי שנה.
יפעת שאשא ביטון: אבל הוא גם דיבר על תיקים שהגיעו לפרקליטות, והפרקליטות סגרה.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אנחנו בדיון מעקב.
יפעת שאשא ביטון: בעצם אחרי מה אנחנו עוקבים?
<מאיר ברקוביץ: גברתי לא היתה פה כשדיברתי בהתחלה והתייחסתי לזה.
<מאיר ברקוביץ: אני מוכן לחזור על זה – לומר שהמשטרה לא נמצאת – יכול להיות שהיו זמנים כאלה.
<מאיר ברקוביץ: אני בשנה האחרונה, ובדגש על החצי שנה האחרונה, אי-אפשר לומר את זה.
שולי מועלם-רפאלי: שאלה: אתה מתנהג ביחס לזנות קטינים כמו שאתה מתנהג ביחס לפדופילים?
שולי מועלם-רפאלי: כמו שאתה תופס פדופילים בכל מקום – כך תתייחס לזנות קטינים.
שולי מועלם-רפאלי: זנות קטינים כמו פדופיליה.
<מאיר ברקוביץ: דיברתי על מה שכן מנסים לעשות.
<מאיר ברקוביץ: נעשה מאמץ מרוכז.
<מאיר ברקוביץ: ההנחיה – וכך אנו פועלים – היא לעשות שימוש בכל האמצעים שלרשותנו, שאנחנו משתמשים בהם, והאמצעים האלה הולכים ומשתכללים כל הזמן.
<מאיר ברקוביץ: זה לא שאין תיקים.
<מאיר ברקוביץ: יש תיקים.
<מאיר ברקוביץ: אבל אני מסכים שאם האמירה שיש 1,300- -
שולי מועלם-רפאלי: מה זאת, אומרת, יש תיקים?
שולי מועלם-רפאלי: אז איפה הם?
יפעת שאשא ביטון: מה שמגיע לפרקליטות, נסגר.
שולי מועלם-רפאלי: כמה תיקים אתם העברתם לפרקליטות, והם סגרו?
<מאיר ברקוביץ: לא יודע לומר לך על הפרקליטות.
<מאיר ברקוביץ: אמרתי בהתחלה – הרי יכולתי לומר כמו שעושים הרבה פעמים – יכולתי לומר לך שיש עלייה של 100% תיקים.
<מאיר ברקוביץ: המספרים קטנים, ולכן אני לא משתמש בזה.
<מאיר ברקוביץ: בפועל היו ב-2016 9 תיקים, וב-2017 יש 20 תיקים.
<מאיר ברקוביץ: יש עשייה.
<מאיר ברקוביץ: היא לא מספיקה.
<מאיר ברקוביץ: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> תוכלו להשלים את השיחה.
<מאיר ברקוביץ: נבקש דיווח.
שולי מועלם-רפאלי: וגם מה הסטטוס של התיקים.
שולי מועלם-רפאלי: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> איריס, משרד החינוך.
שולי מועלם-רפאלי: שמעתם ואתם שומעים בלא מעט דיונים את הביקורת ואת הבקשה שלנו.
שולי מועלם-רפאלי: האם הדברים מועברים לשר?
שולי מועלם-רפאלי: האם השר מודע למציאות למציאות העגומה?
שולי מועלם-רפאלי: אני לא רואה שום התייחסות שלו, לפחות לא בקול, למקום הזה – למקום של התפקיד, של משרד החינוך, לקחת אחריות.
שולי מועלם-רפאלי: הרי רבים מבני הנוער לא נמצאים בבתי הספר.
שולי מועלם-רפאלי: צריך להתחיל עם החינוך הזה בגיל מוקדם, וזה לא קיים.
שולי מועלם-רפאלי: אז יש כמה מנהלי בתי ספר ומנהלות בעיקר שמכניסות את זה כי הן קרובות לנושא, אבל צריך להיות פה הוראת מנכ"ל משרד החינוך.
שולי מועלם-רפאלי: אי-אפשר להמשיך כך.
שולי מועלם-רפאלי: המציאות רצה לנו בין הידיים.
שולי מועלם-רפאלי: האם לאורך הדרך היתה התייחסות של השר?
שולי מועלם-רפאלי: היה חוזר מנכ"ל בעניין?
<איריס בן יעקב: אני רוצה קודם כל להתייחס לעשייה.
<איריס בן יעקב: אנחנו לא חלוקים לגבי החשיבות של העניין ואיפה זה תופס אותנו.
<איריס בן יעקב: לגבי הדרך, יש פה פער.
<איריס בן יעקב: שמעתי את חברת הכנסת מירב בן ארי, ואני מסכימה אתה כי אנחנו מתייחסים לקטינים שעוסקים בזנות או מנוצלים לזנות, כקטינים בסיכון באופן כללי.
<איריס בן יעקב: לכן, כי אנחנו מתייחסים אליהם כך, והם מגיעים עם רקע, ואז כבר מאוד קשה לטפל בהם, כי הם נמצאים במסגרות הרווחה או במסגרות שתכף חברי יציג אותן - חשוב לנו לאתר אותם כמה שיותר, והאיתור הוא שחשוב, וההכשרה של צוותי המורים שנמצאים שם, וללמד אותם איך מזהים קטינים בסיכון – מבחינתנו, זה הכי חשוב, כי בסופו של דבר, ברגע שנאתר אותם, נגיש להם עזרה מגוונת, שקיימות בכל מיני מסגרות - הן לימודיות או במסגרות של הרווחה, פרויקט 360, כלומר כל הפרויקטים שקיימים – וקיימים – יכולים לסייע לאותם ילדים בסופו של דבר לא להגיע לזנות.
<איריס בן יעקב: אני רוצה לדבר על הקשר בין ילדים שעוסקים בזנות לבין ילדים נפגעי תקיפה מינית.
<איריס בן יעקב: יש קשר מאוד הדוק.
<איריס בן יעקב: לכן בשבוע מערכת נגד פגיעות מיניות אנחנו מקדישים כל שנה סדנאות והרצאות לחדרי מורים.
<איריס בן יעקב: יש פה הארגונים שאומרים שאנחנו לא נותנים להם להיכנס לבתי הספר.
<איריס בן יעקב: הם נכנסים.
<איריס בן יעקב: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> לכמה בתי ספר נכנסים?
<איריס בן יעקב: תני לנו מספרים.
<איריס בן יעקב: אני לא יודעת לומר מספרים.
<איריס בן יעקב: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> כי את פורסת, ואחרי זה אנחנו שומעים על כמה שעות פה ועל כמה בתי ספר שמקבלים, אבל למה אין שום דבר מסודר?
<איריס בן יעקב: אני רוצה לסיים לדבר, ברשותך, ואז אשיב לשאלות שלך.
<איריס בן יעקב: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):
<איריס בן יעקב: > כי אני שומעת אותך עוד דיון ועוד דיון, ואני לא רואה שום תוכנית.
<איריס בן יעקב: המדיניות שלנו היא חד-משמעית – שמי צריך להעביר את הנושא הזה בבתי הספר, זה צוותי חינוך.
<איריס בן יעקב: הם נמצאים שם, הם חיים עם התלמידים, והם נמצאים ביום-יום של בית הספר.
<איריס בן יעקב: הם צריכים להכשיר את היועצות החינוכיות – אמורות להכשיר את הצוותים החינוכיים.
<איריס בן יעקב: אם בית ספר מתקשה, הוא רשאי להזמין ארגונים, שיכולים לעזור לו.
<איריס בן יעקב: אני מאוד מקווה שהם יזמינו את הארגונים ובסופו של דבר יעשו בכוחות עצמם, כי זו המטרה שלנו.
<איריס בן יעקב: לכן אני לא יכולה לומר לך מספרים.
יפעת שאשא ביטון: אבל בכמה בתי ספר זה קורה?
<איריס בן יעקב: בשבוע המערכת נגד פגיעות מיניות אחוז מאוד גבוה של בתי הספר מדווחים בסקר שאנו עורכים כל שנה, שנועד אחר כך לעשות תוכנית עבודה של המפקחת על הייעוץ עם בתי הספר- יש אחוז מאוד-מאוד גבוה של בתי ספר שמעבירים ומתייחסים לנושא הזה, בכל המגזרים.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שמחקר קטן בקרב תלמידי מדינת ישראל – אנחנו נגלה שאנחנו במערומינו.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> מישהו שמע מהילד או מהילדה שלו על איזו סדנה או איזה שיעור?
קריאה: הנתונים קיימים.
קריאה: שאלנו את התלמידים ואת התלמידות.
<איריס בן יעקב: יש מחקרים ששואלים על תוכניות חינוך מיני וכו'.
<איריס בן יעקב: אני מדברת על סקרים פנימיים שאנחנו עושים בבתי הספר כדי לבדוק.
<איריס בן יעקב: קודם כל, זה מהווה עבורנו עבודה כדי לראות איפה אפשר לעזור ליועצות.
<איריס בן יעקב: בשנתיים האחרונות אנחנו עוסקים בנושא של פנייה לעזרה.
<איריס בן יעקב: אנחנו מעודדים גם את התלמידים לפנות לעזרה וגם את הצוותים החינוכיים להיות אקטיביים בנושא של פנייה לעזרה כשהם פוגשים בקטין שנמצא במערכת ונמצא בסיכון מאוד גבוה.
<איריס בן יעקב: השנה, בזמן שאנחנו מדברות, בתי הספר מקבלים פוסטרים שהפקנו יחד עם המועצה לשלום הילד ומכון- - -
יפעת שאשא ביטון: איריס, זה מצוין וחשוב, אבל לא לנושא הזה, כי אם אנחנו מדברים – ומתחברים גם לדברים שאמרה חברת הכנסת בן ארי – אם אנחנו מדברים על מערכת החינוך, נמצאים בשלב של המניעה – הם בכלל לא יודעים שהם זקוקים לעזרה.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> איריס, ברמה האישית אני יודעת שאת עושה עבודה מדהימה והנושא חשוב לך, אבל לקחת את היועצת החינוכית, שיש לה בקושי זמן לדבר עם התלמידים והתלמידות, איך אפשר להפיל על כתפיה את ההעברה הזאת למורים ולמורות?
יפעת שאשא ביטון: הרי אנחנו יודעים שזה לא נעשה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים היום בפני שוקת שבורה.
יפעת שאשא ביטון: בואו נבין שהדרך שאתם מתנהלים אתה והמדיניות של משרד החינוך נמצאת בפיגור אחר המציאות הצורחת בשטח.
יפעת שאשא ביטון: יש ידע ויש ניסיון.
יפעת שאשא ביטון: צריך לראות, איך עושים אצת זה נכון.
יפעת שאשא ביטון: וכמו שיש קמפיין ל-5 יחידות אנגלית, וזה חשוב – צריך להיות קמפיין של משרד החינוך לנושא הנורא והקשה הזה.
יפעת שאשא ביטון: המאבק חייב להיות של כולנו.
<איריס בן יעקב: אני רוצה לומר משהו נוסף בנושא תוכנית כוללת.
<איריס בן יעקב: הצגנו אותה בוועדת החינוך.
<איריס בן יעקב: יש עוד מיזם שאנחנו, משרדי הממשלה יחד עם הג'וינט – ואני מדברת על הרווחה, שבעה משרדי ממשלה.
<איריס בן יעקב: יחד אנחנו עושים תוכנית כוללת בנושא של מיניות וצמצום- - -
קריאה: והמשטרה.
<איריס בן יעקב: ברור.
שולי מועלם-רפאלי: המשרדים המעורבים מוכרים לכל מי שיושב כאן.
שולי מועלם-רפאלי: משרד החינוך צריך להוביל את זה, זה ברור.
<איריס בן יעקב: זו תוכנית שתדבר על מיניות, והמטרה שלה גם לצמצם פגיעות מיניות והתנהגויות סיכון.
<איריס בן יעקב: כרגע אנחנו עושים פילוט בארבעה ישובים ועוד ישוב ערבי.
<איריס בן יעקב: הפילוט הזה ילווה במחקר הערכה, ואז נראה איך אנחנו ניקח את ההצלחה – אני מקווה – שמתרחשת בישובים.
<איריס בן יעקב: זו תוכנית אקולוגית שמתחילה ממעגל חייו של הפרט עד הקהילה, ומשם אני מקווה שנגזור את ההצלחה ואת העקרונות שאנחנו צריכים לעבוד לפיהם, כשאנחנו מדברים על מיניות, כי זה נושא מורכב, קשה.
<איריס בן יעקב: יש המון עבודה.
<איריס בן יעקב: אני מסכימה אתכם.
<איריס בן יעקב: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אנחנו רוצים לעזור לך.
<איריס בן יעקב: יש בעיה.
<איריס בן יעקב: גם אני רוצה שתעזרו לי.
<איריס בן יעקב: אגב, יש גם דלת פתוחה, כלומר העמותות שגם עוזרות לנו לחשוב ולפצח את הדבר הזה של איך לדבר על מיניות ואיך זה יקרה.
שולי מועלם-רפאלי: ואיך בסוף מיניות זה דבר בריא.
<איריס בן יעקב: וזו הנקודה הכי חשובה – להשאיר את המיניות במרחב הבריא, וכמובן, לצמצם פגיעות מיניות.
<חיים מויאל: אני חיים מויאל.
<חיים מויאל: אני מנהל את האגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון במשרד החינוך.
<חיים מויאל: אני רוצה לומר משהו על תוכניות שאנחנו עושים במעונות חסות הנוער לצורך העניין, ואני מתכוון להרחיב אותה לכל בתי הספר, תחת אחריות שלי, וזו תוכנית שהמורים מעבירים לכל ילד וילדה שנכנסת לחסות הנוער, שכולל בה גם מידע על איברי המין, על מחלות, על מה שאנחנו מוצאים שם.
<חיים מויאל: זה מה שאני חושב שמעורר דאגה - אותו חוסר ידע של הבנות שהתנסו כבר במגע מיני כזה או אחר, שאין להן שום ידע על מה שקורה עם הגוף שלהן ובכלל.
<חיים מויאל: אני מתכוון לקחת את התוכנית הזו, ולהפוך אותה לתוכנית חובה בתוך המוסדות של ילדים ונוער בסיכון.
יפעת שאשא ביטון: שוב אנחנו רק במקומות של הילדים ונוער בסיכון?
יפעת שאשא ביטון: אני מרגישה שאני כל הזמן בתוך אותו מעגל.
יפעת שאשא ביטון: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> לא, הוא סייג ואמר.
<חיים מויאל: לא.
<חיים מויאל: תלמידים שנמצאים במרכזי חינוך טכנולוגיים, במתקנים.
<חיים מויאל: יש פה גוף של- - -
<חיים מויאל: בתוך הגוף הזה, להפוך את התוכניות האלה לתוכניות חובה, שמי שמעביר אותן זה המורים.
<חיים מויאל: הם צריכים לעבור השתלמות, ובסופו של דבר, מכיוון שהכיתות הן קטנות ויש מפגש אישי וכו', להעביר את התוכנית הזו בעצמם.
מירב בן ארי: מה שהכי עצוב פה- - -
יפעת שאשא ביטון: שאין גם היום.
<חיים מויאל: לא, בחסות יש.
שולי מועלם-רפאלי: אבל ברגיל אין.
מירב בן ארי: בתוך משרד החינוך להיכנס למקומות, ויש מקומות שיש אפילו- - -
יפעת שאשא ביטון: יש לי מה לומר גם על זה.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, נגה שילוח.
<נוגה שילוח: נוגה שילוח, מנהלת מרפאה ניידת לנשים בזנות באזור חיפה והצפון.
<נוגה שילוח: אני רוצה לספר שעשינו פגישה עם נציגי המשטרה לפני כחודש, אמורים לטפל בנושא של זנות קטינים.
<נוגה שילוח: באמת נראה לי שהכלים שלהם לא נכונים.
<נוגה שילוח: קודם כל, הם היו נורא מוכוונים לכיוון של סרסורים, ולמרות הסיפור שיעל פה סיפרה – רוב הזנות קטינים לא מופעלים על-ידי סרסורים.
<נוגה שילוח: הם לא הכירו את החוק של לקוחו של קטין.
<נוגה שילוח: הם לא היו בכיוון של לנסות לאתר לקוחות, ואין להם שום כלים בנושא של סייבר ו-ווטסאפ.
<נוגה שילוח: הראינו להם את סקס אדיר.
<נוגה שילוח: הם אמרו: זה לא סוג העבודה שאנחנו יודעים לעשות.
<נוגה שילוח: כשאמרת בהתחלה: אני לא יודע אם היקף התופעה הוא לא כמו שהיא נראית או שהכלים שלנו לא נכונים, נראה לגמרי שהכלי לא נכונים.
<נוגה שילוח: נאמר פה ששום דבר לא משתנה בשנים האחרונות, אבל כן משתנה לרעה, באזור חיפה והצפון, מה שאנחנו רואים – יותר זנות של קטינים.
<נוגה שילוח: לא דובר פה על זנות של קטינות ונערות ערביות, שאנחנו לפחות בחיפה הגענו למצב ש-25% מלקוחות המרפאה הניידת הן נשים ערביות, ואם דובר על אילת כעיר מקלט, אז חיפה עיר מקלט לנשים ערביות מכל הארץ, כי זו עיר שבה דוברים את השפה הערבית.
<נוגה שילוח: על"ם כבר שנה במשרד הרווחה מחכים לאפשרות של לינה בחיפה עם אלפי בירוקרטיות שאני לא יודעת בדיוק מהן, עם צוות שמחכה כבר חצי שנה ועדיין זה לא קורה.
<נוגה שילוח: הצוות שם קורס.
<נוגה שילוח: אני הפסקתי להפנות שמות של קטינות בסיכון לעל"ם כי אני יודעת שיש להם 120 מטופלות במרחב, והם מעל ומעבר ליכולתם לטפל.
<נוגה שילוח: אני מרגישה שאנחנו מאחרים את הרכבת.
<נוגה שילוח: כל חודש שאנחנו מחכות, ועוד נערות ועוד קטינות נכנסות למעגל הזנות, שנפגוש אותן אחר כך בבתי הבושת.
<נוגה שילוח: הזמן עובר, ודברים קורים לאט מדי.
<נוגה שילוח: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> תודה רבה.
<נוגה שילוח: דן פולק.
<דן פולק: תודה.
<דן פולק: שמי דן פולק, מטפל מיני, עובד עשרים שנה במערכת החינוך, ובמקומות שבהם אני עובד אני עושה הרבה עבודה בדיוק בכיוון הזה של עם היועצת להכשיר את המחנכות כדי שיהיה חינוך מיני שגרתי לכל בני הנוער, לכל הכיתות, החל מז', ח', ט', ואני חושב שלצערי היום צריך להתחיל קצת קודם, בה', ו'.
<דן פולק: נדמה לי שזה היה וילנאי שאמר שהביטחון האמתי הוא בחינוך.
<דן פולק: היו פה סימני שאלה אם בכלל משרד החינוך או לא.
<דן פולק: אם אנחנו חושבים על בני ובנות נוער שהיום נמצאות בזנות, ודאי שמשרד המשפטים והמשטרה וגופי האכיפה והפרקליטות חשובים יותר, אבל אם אנחנו רוצים לחשוב חמש ועשר שנים קדימה, משרד החינוך חייב להיות במקום הזה, וכפי שאמרת, צריך שתהיה תוכנית שהיא חובה לכל היועצות ולכל המחנכות, כי אם זה לא יגיע למחנכות ולמחנכים – סוף-סוף יש גם מחנכים במערכת החינוך – זה לא יגיע לכל התלמידים.
<דן פולק: זו צריכה להיות תוכנית שגרתית.
<דן פולק: לא של יום, לא של שבוע, אפילו לא של השבוע במהלך השנה, כי אם עושים את זה בשבוע הזה, נכנסים לשער של המיניות במקום הלא בריא.
<איריס בן יעקב: בואו נעשה הפרדה בין פגיעות מיניות לבין מיניות.
<איריס בן יעקב: מיניות מועברות בשיעור כישורי חיים.
<דן פולק: נכון.
<דן פולק: יש בתי ספר שנכנסים לשם רק בשבוע הזה, מהיעדר משאבים.
<דן פולק: זה צריך להיות כל הזמן.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה שהמניעה חייבת להתחיל בחינוך.
<דן פולק: לא רק מניעה.
<דן פולק: לדבר על מיניות בריאה.
<דן פולק: לפתח מיניות בריאה.
יפעת שאשא ביטון: בשביל ליצור מניעה, כדי שלא יגיעו למעגל הזה.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ממ"מ.
יפעת שאשא ביטון: שכל אחד ידבר בקצרה.
<נורית יכימוביץ: תודה ליושבת-הראש.
<נורית יכימוביץ: שמי נורית.
<נורית יכימוביץ: אני חוקרת של מרכז המחקר של הכנסת.
<נורית יכימוביץ: אני כתבתי את המסמך על תוכניות חינוכיות בבתי הספר שמטרתן מניעת זנות ומניעת צריכת זנות.
<נורית יכימוביץ: המסמך הזה הוא מיוני 2017.
<נורית יכימוביץ: תשובה קצרה בקשר לנתונים.
<נורית יכימוביץ: פנינו לכמה ארגונים, ושאלנו אותם האם הם נכנסים לבתי ספר, להעביר תוכניות למניעת זנות או צריכת זנות.
<נורית יכימוביץ: מתוך כמה ארגונים שדיברנו אתם רק אחד – מכון תודעה – ענה שבאמת הוא נכנס לבתי ספר, כשקיבלנו את הנתונים הבאים: בשנת הלימודים תשע"ו העמותה קיימה סדנאות בתשעה בתי ספר, כולם באזור המרכז, כולם במגזר הממלכתי, רק בשפה העברית, בתשובה למה שנאמר.
יפעת שאשא ביטון: תשעה בתי ספר זה טיפה בים.
יפעת שאשא ביטון: מספיק לומר תשעה בתי ספר ולא להמשיך.
<נורית יכימוביץ: עוד שתי הערות קצרות שקשורות לנתונים, שעלו מהשיחות הללו: אחת, מכון תודעה ציין שלמרות שלארגונים בשטח יש הרבה ניסיון מהשטח, הניסיון שלו לא מובא בחשבון בהדרכות של יועצות חינוכית.
<נורית יכימוביץ: אין כל כך שיח בין ארגוני שטח לבין משרד החינוך.
<נורית יכימוביץ: והערה לגבי תוכנית יקר ערך של משרד החינוך, גם היא עדיין לא הועברה, ככל הידוע לנו, למגזרים אחרים, והיא תוכננה רק למגזר הממלכתי.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנתונים מדברים בעד עצמם.
יפעת שאשא ביטון: כל מילה שנוסיף, מיותרת, וזה רק מחזק את התחושה שאנחנו לא שם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עם הרבה רצון טוב, אבל ממש לא שם.
יפעת שאשא ביטון: ניצן כהנא.
<ניצן כהנא: עו"ד ניצן כהנא מהמטה למאבק בסחר בנשים ובזנות.
<ניצן כהנא: תסלחו לי על התסכול הרב, אבל ישבנו פה לפני חצי שנה, אותם אנשים, אותו שיח, אותן מסקנות, ודבר לא השתנה.
<ניצן כהנא: נפתחה שנת לימודים חדשה, חצי שנה עברה.
<ניצן כהנא: היינו מצפים ליותר תיקים, יותר כתבי אישום ולא מעבר מ-9 ל-20.
יפעת שאשא ביטון: ושגם יקרה אתם משהו.
יפעת שאשא ביטון: 9 ל-20 זה יופי; השאלה מה קורה אתם.
<ניצן כהנא: סלח לי, אבל אם כתב פקאקט של YNET הצליח להיכנס לקבוצות הווטסאפ- - -
יפעת שאשא ביטון: כתב שהגיע לקבוצות ווטסאפ.
<ניצן כהנא: אני מאוד מעריכה את אדיר, אבל לאדיר אין הכשרה משטרתית.
<ניצן כהנא: הוא לא חוקר, ותפקידו לא להרשיע, ואם משטרת ישראל ידעה בעבר – יש פסק דין מצוין של מדינת ישראל נגד אבי אזולאי להרשיע על ניסיון לצריכה, בדיוק על זה שתפסו אותו בגלל שהוא התכתב והגיע למקום ועשו דיון והוא הגיע, אז היינו מצפות שאם קשה להרשיע בעבירה עצמה, יהיה מצעד של גברים שמנסים לצרוך זנות מקטינים, עכשיו אל משטרת ישראל.
<ניצן כהנא: למה לא לעצור אותם?
<ניצן כהנא: איפה אתם?
<ניצן כהנא: הכול עניין של תעדוף.
<ניצן כהנא: אנחנו יודעים את זה.
<ניצן כהנא: אני מאמינה למשטרת ישראל שזה בלבה וגם לשר, אבל בסוף בשטח אנחנו יושבים פה מתוסכלות מאוד, כי אתה מדבר אתנו על מבצעי הבזק שאליהם יוצאים במשטרה?
<ניצן כהנא: אנחנו שומעות פעם אחר פעם, ונוגה שוב אזכרה את זה, איך במבצעי הבזק יוצאים שוטרים שמעולם לא עסקו בזנות קטינים.
<ניצן כהנא: הם יוצאים לשבועיים, צריכים להביא תוצאות, וברור שמביאים אפס תיקים, אבל יש שוטרים שמכירים את הזירה ויש שוטרים שלא מכירים את הזירה.
<ניצן כהנא: אפשר להכשיר אותם.
<מאיר ברקוביץ: את מדברת על דברים שאת לא יודעת.
יפעת שאשא ביטון: בואו ננסה להוסיף על מה שנאמר, כי את הסוגיה הזו שאין תיקים – כבר דנו בה.
יפעת שאשא ביטון: התשובה כואבת אבל הבנו את הרעיון.
<ניצן כהנא: והערה קצרה על ה-1,300, שאמרתם שאתה לא מכיר את המספר הזה.
<ניצן כהנא: סקר של משרד הרווחה נעשה בשיתוף המשרד לביטחון פנים.
<ניצן כהנא: אמרת שאתה לא חושב שאלה הממדים.
<ניצן כהנא: המספר הזה הוא סכימה של הצעירות בזנות שמוכרות לרווחה, וגם בסקר נכתב מפורשות שכשרק סכמו את הצעירות שמוכרות ברווחה, המשמעות של זה היא דבר אחד: שיש הרבה יותר צעירות בזנות.
<ניצן כהנא: יש כאלה שלא מוכרות לרווחה ויש אלה שמוכרות לרווחה, אבל לשמחתנו או לצערנו עוד לא קיבלו את הלייבל של צעירה בזנות, ולכן התופעה היא הרבה יותר רחבה כנראה.
<יעל גור: מחקרים שנעשו בהולנד, למשל – מסתבר שבהולנד אחוז מכל הגברים והנשים דיווחו שקיבלו תמורה כספית או חומרית כלפי מין.
<יעל גור: אחוז מהאוכלוסייה.
<יעל גור: זה המון.
<יעל גור: זה גם מאיר את הסקר שנעשה בישראל באור לגמרי- - -
יפעת שאשא ביטון: זה מחזיר אותנו לנושא של זנות סמויה, ששם אנחנו יכולים למנוע, או לפחות למנוע את ההידרדרות.
<ניצן כהנא: אבל לפני זנות סמויה יש לנו הזנות ברחוב.
<ניצן כהנא: ניפגש הרי עוד חצי שנה.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה שנעלה את זה באותו דיון ולא נאפשר לנקודות אחרות נוספות, כדי שלפחות נדע לאן אנחנו מכוונים- - -
<ניצן כהנא: מסכימה אתך.
<ניצן כהנא: צריך להוציא את התסכול הזה.
<ניצן כהנא: זה לא נתפס.
יפעת שאשא ביטון: לירון, המועצה לשלום הילד.
<לירון אשל: תודה, גברתי.
<לירון אשל: כמובן, אני מצטרפת לקול הזעקה שנשמע פה.
<לירון אשל: אולי היא מתחדדת, כי ב-2014 יצא דוח מבקר המדינה על תופעת הזנות.
<לירון אשל: כבר בדוח הזה הוא אמר: אין מספיק אכיפה, אין מספיק תוכניות במערכת החינוך, אין מספיק שיקום וטיפול בתוך הרווחה.
<לירון אשל: נקודה שכן אחדד ואוסיף – דיברו פה במישור של הרווחה על טיפולים שניתנים בקצה הרצף.
<לירון אשל: אני אומרת, לא צריך לחכות לקצה הרצף.
<לירון אשל: איפה האיתור המוקדם?
<לירון אשל: הרבה פעמים מגיעות אלינו פניות למועצה לשלום הילד גם של עובדים סוציאליים, ואומרים: אין לנו כלים ומשאבים לטפל בילדים במקרי הביניים, במקרים האפורים.
<לירון אשל: ואנחנו אומרים: מקרי הביניים של הילדים, זה ילדים של הזנות של מחר.
<לירון אשל: אין כלים לטפל בסיכון, יש כלים לטפל בסכנה מיידית.
<לירון אשל: אנחנו לא צריכים להגיע לשם.
<לירון אשל: בעניין האכיפה, אני הייתי ביום מאוד מרשים של חניכה של מדור חדש של מאור.
יפעת שאשא ביטון: זו אפליקציה, פגיעות ברשת.
יפעת שאשא ביטון: מערבבים הכול מהכול.
<לירון אשל: נכנס חדש שחקן לזירה, שזה המרחב הווירטואלי.
<לירון אשל: השאלה, אם אין מקום ליחידה הזאת להתחיל לתקוף גם במקומות האלה, ואנחנו מקוים שכן, וכמובן אנחנו מצטרפים לאמירה שמערכת החינוך צריכה להגדיל את התוכניות גם ברמת הזיהוי והקניית הכלים לאנשי המקצוע בתוך המקצועות, לתת להם כלים לזהות נשירה סמויה וגלויה, וגם לפתח קשרי אמון עבור הילדים האלה, שתהיה להם הכתובת לספר בדרך.
<לירון אשל: לא לחכות למקרי הקיצון.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של מאור זה בכלל, פשיעה ברשת.
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק הנושא של זנות.
יפעת שאשא ביטון: זה עניין של פדופיליה.
יפעת שאשא ביטון: עוד הנושא של זנות קטינים עוד לפני הרשת אנחנו יכולים למצוא בגודל טבעי ברחוב, ואנחנו לא נמצאים שם.
<לירון אשל: אבל מבחינה ראייתית, יכול להיות מענה גם במקומות האלה.
<לירון אשל: הם יכולים לעקוב- - -
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא בא לקנות שם במבה.
יפעת שאשא ביטון: הם הגיעו לראות, באו לבנות, היו שם בנות שקיבלו אותן.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך לנתח מה הם עשו ואם הם התכוונו או לא.
יפעת שאשא ביטון: עזבו.
יפעת שאשא ביטון: זה כמה אנחנו רוצים להיות רציניים בסיפור הזה, והתשובה, שנראה לי שאנחנו לא ממש רציניים שם.
יפעת שאשא ביטון: טל גרנות, בבקשה.
<טל חמווי גרנות: טל חמווי גרנות.
<טל חמווי גרנות: אני מנהלת שותפה של עמותת המכללה שפועלת לשיקום תעסוקתי לשורדות זנות ונשים בזנות שזועקות לצאת מהזנות ולמצוא לעצמן אלטרנטיבה.
<טל חמווי גרנות: אנחנו עוד פחות- - -
עליזה לביא: ספרי על הפרס שקיבלת.
<טל חמווי גרנות: קיבלנו פרס יו"ר הכנסת בזכות המלצתה החמה וכל עזרתה של חברת הכנסת עליזה לביא וכל הצוות.
<טל חמווי גרנות: פרס חשוב.
יפעת שאשא ביטון: יו"ר הוועדה שבחרה בכם, יושבת פה.
<טל חמווי גרנות: לא ידעתי את זה.
<טל חמווי גרנות: תודה רבה.
עליזה לביא: זו אמירה של הכנסת לנושא הזה.
<טל חמווי גרנות: בדיוק.
<טל חמווי גרנות: וכמו שדובר פה – לא אחזור על דברים, אבל הזנות, גם כשאני מנסה לגייס תרומות, וזה לכן כל כך חשוב, ואני רק אומרת במה אני מתעסקת, נטרקת הדלת, אומרים לי: עבודת קודש, וחוזרים הביתה.
<טל חמווי גרנות: התחושה היא שזה הטיפול הממסדי הכולל.
<טל חמווי גרנות: חברותיי לארגונים ואני היינו בדיונים לא לפני חצי שנה אלא לפני, של משרד החינוך, על התוכניות, ושום דבר לא זז.
<טל חמווי גרנות: בינתיים כל הנערים והנערות שאנחנו מדברים אתם נהיים בוגרים ובוגרות צעירים בני 20 שמסתובבים בעולם הזה בעלי שום טיפת עזרה.
<טל חמווי גרנות: אנחנו מרימות להם פרטנית אירועי התרמה, קונות להם מוצרי היגיינה, שכר דירה, דברים כאלה, ובינתיים אנחנו מתווכחים על מה יותר חשוב.
<טל חמווי גרנות: בינתיים השטח זועק.
<טל חמווי גרנות: הילדות והילדים האלה גדלים, הנשים בעיקר שמגיעות אלינו יולדות ילדים, שגם אחר כך ממשיכים להיפגע.
<טל חמווי גרנות: כבר יצא הדוח שאומר כמה עולה למדינה לטפל באשה שנפגעה ואשה שהיא בזנות ואשה שצריכה להשתקם לעומת אשה שמחזירה את הטוב לחברה.
יפעת שאשא ביטון: רק אומר שאחד השיקולים – היו הרבה מאוד עמותות, וכולם עושים עבודת קודש, ואם היה אפשר, היינו נותנים לכולם, אבל הסיבה היא שאתם בחרתם לגעת במקום שכולם בורחים ממנו, וגם כאן רואים שיש ניסיון לברוח מהמקום הזה, ואנחנו לא עד הסוף נוגעים היכן שצריך.