GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחמן שי: עובדים סוציאלים אפשר לסמוך על זה שזה יהיה הכי נמוך שאפשר לשלם להם.
עאידה תומא סלימאן: כן אבל 16 מיליון, שתבינו, 16 מיליון תמחור של הצעת חוק אחת והאוצר נותן 20 מיליון.
<אמי פלמור: דווקא בהקשר הזה - - - הבעיה המרכזית שמדברים בתקנים זה שיא כוח אדם בממשלה ולא העלות.
<אמי פלמור: דבר שמעסיק את אגף תקציבים זה היקפי כוח האדם ההולכים וגדלים במגזר הציבורי ועל זה המאבק.
<אמי פלמור: הרבה יותר קל לתת כסף מאשר לתת עוד תקנים ויושב לידי ד"ר קפלן והוא יספר לכם באיזה דפיצית של תקנים של עובדים סוציאלים נמצא משרד הרווחה כמעט בכל תחום שאנחנו נוגעים בו יש צורך בתוספת תקנים של עובדים סוציאליים ויש קרבות בלימה - - -
עליזה לביא: אבל היציאה לדרך הזאת הייתה ב-2014 כלומר- - -
<אמי פלמור: אני כרגע משקפת את הדיונים על הצעת החוק.
<אמי פלמור: אני אומרת, ההצעה בשלה, יש דיון תקציבי, הדיון התקציבי הוא לא לפתחי כמשרד משפטים.
<אמי פלמור: זה לא המאבק שלי עכשיו להביא תקנים כמו שאני עושה ביחס לחוקים שאנחנו מיישמים אותם.
<אמי פלמור: אני משקפת לכם שהחוק לא עלה עדיין לוועדת שרים בגלל ההיבט התקציבי.
<אמי פלמור: הנושא השלישי שהתבקשנו להתייחס אליו זה התיקון של סעיף 20 לחוק זכויות החולה שנוגע להעברת מידע על ידי מטפל בניגוד לחובת הסודיות שקבועה בחוק.
<אמי פלמור: התקיימו על זה דיונים, זה נושא מורכב, נושא שנוגע לנושאים גם של סודיות רפואית אבל גם של הנכונות של מטופלים לחלוק מידע והחשש שהם לא יחלקו מידע בגלל היכולת להעביר מידע.
<אמי פלמור: אני פוגשת את הנושא הזה, אגב, גם בדיונים שלנו בהקשר של פוליגמיה ועל אף שיש הסכמה על החשיבות של הנושא הזה עדיין קבועה ישיבה נוספת שבה אנחנו מקווים שהכל יסתיימו אבל התקיימו על זה דיונים רבים וויכוחים מורכבים בסוגיות משפטיות שונות.
<אמי פלמור: זהו, זה חלקנו בתחום החקיקה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם עדיין לא הצגתם את הכל אבל אני אתחיל לתת - - -
<אביגדור קפלן: קחי בחשבון שיש לנו תכנית מפורטת 2018-2022 לפרטי פרטים ואנחנו מוכנים להפעיל אותה ככל שנקבל את המשאבים.
עאידה תומא סלימאן: אני ראיתי ממה ששלחתם שיש לכם תכנית מפורטת ל-2018 עד 2022.
עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית היא ב-2018 כמה כסף תצטרכו כדי לבצע את התכנית.
<קריאה: בבקשה, רשום הכל.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שרשום אבל אני מבינה שאתם יודעים.
<אביגדור קפלן: בקצרה מעבר ל-20 שקיבלנו אנחנו צריכים - - -אנחנו צריכים עוד 27 לעומת מה שתוקצב.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, מה שדיברנו מהתחלה שהדרישה השנתית היא 50 מיליון.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים משרד האוצר מדבר על 20 מיליון לשנה הבאה שעדיין לא אושרו בוועדת הכספים כי תקציב המדינה כבר אושר.
<קריאה: 20 מיליון כן נמצא בבסיס.
עאידה תומא סלימאן: זה זכות הדיבור שלך, חברת הכנסת לאה.
עאידה תומא סלימאן: אני הולכת לפי הסדר, בבקשה.
לאה פדידה: גברתי היושבת ראש וחבריי חברי הכנסת תראו, אתמול ציטוט של משרד האוצר "לא ידוע לנו שיש פער בתקציב, לא ידוע לנו שחסר תקציב, את המשך התקציב נדון ב-2019".
לאה פדידה: אז אולי נערי האוצר נמצאים במשכן רחוק מדיי והם לא מספיקים להגיע לשר האוצר אז אולי נדאג לסדר להם פגישה שהוא כן יידע על פערי התקציב בנושא הזה.
לאה פדידה: זאת הייתה התגובה שלו שהתפרסמה אתמול בעיתון: "יש מה שנקרא מקרה חירום לאומי".
לאה פדידה: לא ייתכן שב-2014 מבינים שזה מקרה חירום לאומי.
לאה פדידה: תכנית מסתיימת ב-16', מחליטים ליישם אותה, ב-16' עוד לא קורה לה כלום, 17' מתקצבים רק 7 מיליון, 18' רק 20 ומה ב-2022.
לאה פדידה: אז מה נשלח מברק לרוצח הבא?
לאה פדידה: נשלח מכתב בבקבוק?
לאה פדידה: כנסת ישראל, כנסת ישראל.
לאה פדידה: ועוד עצוב לי ביותר שד"ר אביגדור קפלן בא ואומר, יש מה לעשות, יש לי תכנית.
לאה פדידה: אבל אין לי תקציב.
לאה פדידה: זה מטורף, זה מטורף שכנסת ישראל שאנחנו - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא כנסת ישראל זאת ממשלת ישראל.
לאה פדידה: סליחה, ממשלת ישראל ותודה על התיקון, ממשלת ישראל שלוקחת על עצמה וקובעת בעצמה.
לאה פדידה: והעיר חברי כי מחר בבוקר אנחנו נראה את כל שרי הממשלה מצולמים סלפי עם איזה אישה מוכה או מישהי שעזרו לה ובעצם את הדבר הבסיסי ביותר, הבסיסי ביותר, לעזור לאותה אישה לצאת מזה, ואנחנו מדברים כרגע על המקרי קיצון שזה נשים שנרצחו.
לאה פדידה: בואו נסתכל על כמה נשים נתונות לאלימות פיזית, לאלימות כלכלית, לאלימות פסיכולוגית.
לאה פדידה: כמה נשים מוכות ליד הילדים שלהן והם מרגישים חסרי אונים.
לאה פדידה: כמה נשים אפילו לאלימות של גבר שגוזר לה את הכרטיס אשראי והיא נמצאת בלי יכולת אפילו לעזוב את הבית שקשה לה שם ומכה אותה.
לאה פדידה: אז אם כבר הבית הזה מצא פתרון זה אומר שזו לא גזירת שמיים.
לאה פדידה: והייחוד בזה, בפתרון הזה, זה לא מיליון כאן ומיליון שם, הייחוד שזה פתרון בין משרדי שבטחון פנים וחינוך ורווחה והמשפטים כולם יטפלו בזה הוליסטי ואז נזכה לראות אישה צועדת והולכת בבטחה בבית ובמקום העבודה.
לאה פדידה: שימו לב, מאז שאישרתם את זה, 17 נשים, זה ביזיון לממשלה הזאת.
דב חנין: אני מברך על הצעדים שנעשים במשרדי הממשלה, אני קורא את הדו"חות ואני מעריך את העבודה שנעשית אבל אנחנו עדיין נמצאים בפיגור עצום כשאנחנו רואים את המציאות שבה עדיין המוני נשים סובלות מאלימות ויש לא מעט מקרים של רצח וניסיונות רצח כפי שיעלה גם בדיון הבא.
דב חנין: ולכן אני פונה אליכם, נציגי משרדי הממשלה, לא רק להסתפק בתכנית שנמצאת כאן אלא לשים את הנושא הזה בראש סדר העדיפויות המעשי של הביצוע.
דב חנין: תכניות יכולות להיות מצויינות אבל ביום יום של עבודת הממשלה אם הדבר הזה לא זוכה לעדיפות הוא נפגע בצורה מאוד מאוד קשה.
דב חנין: ואני רוצה, גברתי היושבת ראש, להצטרף לדברים שאני מבין שאת אמרת בפתיחת הדיון.
דב חנין: אני מביע צער גדול על כך ששרי הממשלה, השרים הרלוונטיים לא הגיעו לדיון הזה, זה לא רק התייחסות לוועדה של הכנסת, זה התייחסות לנושא.
דב חנין: כששרים לא מגיעים זה בעצם להעביר לנו את המסר שהנושא לא כל כך חשוב להם.
דב חנין: את המסר הזה אסור לנו לקבל.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דב חנין, אני מאוד מודה על ההערה ואני פתחתי בעניין הזה ואני מודיעה עכשיו שאני הולכת לזמן את השרים הרלוונטיים לנושא, כל אחד לבד, לדיון מיוחד על עשיית המשרד שלו וההשתלבות של המשרד בתכנית הלאומית לפי תקנון הכנסת, אנחנו כבר בדקנו, לפי פרק שביעי פרק ד': "זומן שר לישיבת ועדה" לפי סעיף קטן א', "רשאי הוא להודיע כי נציגו יופיע במקומו אלא אם כן החליטה הוועדה כי השר או סגנו יתייצבו לפניה בעצמו".
עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת עכשיו לקבל החלטה שהוועדה מזמנת את השרים ולא מסתפקת רק בהופעה של הנציגים ואני מבקשת לקיים הצבעה עכשיו ואנחנו נזמן את שר הרווחה, את השרה לשוויון חברתי - - -
עליזה לביא: איפה היא גברתי?
עאידה תומא סלימאן: היא באירוע אחר שתוזמן עם הישיבה - - -
עליזה לביא: מתי היא קיבלה הזמנה לדיון?
עאידה תומא סלימאן: אמרתי בהתחלה, באוגוסט.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נזמין את שר הרווחה, שר הבט"פ, שר החינוך, השרה לשוויון חברתי - - -
נחמן שי: אבל לא כולם ביחד, אחד אחד.
עאידה תומא סלימאן: אחד, אחד.
עאידה תומא סלימאן: ולפי סעיף זה, ואני מבקשת שהוועדה עכשיו תצביע על ההזמנה הזו כדי שאולי סוף סוף נקבל אותם לדיון אחד.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לקיים הצבעה עכשיו.
<קריאה: ואם לא יבואו?
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, אני אפנה ליושב ראש, אני הולכת לפי התקנון.
עאידה תומא סלימאן: לפי התקנון אם אנחנו בוועדה מצביעים על הזמנה כזו הם חייבים להופיע.
עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה אני רוצה לקיים את ההצבעה עכשיו על הזמנת השרים - - - עכשיו אנחנו מצביעים, חברי הוועדה האם אתם מצדדים בהזמנה הזו לפי סעיף ד'.
עאידה תומא סלימאן: בעד ההצעה – רוב
עאידה תומא סלימאן: אז אני מבינה שיש לנו רוב בהחלטה של הוועדה לזמן את השרים עצמם להופיע לדיונים מיוחדים אשר יתקיימו בהם יתנו דיווח על מה עושה המשרד שלהם בתחום שלהם תחת המטרייה של הוועדה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ממשיכים ועכשיו חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.
עליזה לביא: אני רוצה גם לברך אותך על העבודה הממושכת, לחזק אותך בדברים שאמרת ולהודות למנכ"לי משרדי הממשלה על העבודה שלכם, על הנכונות ועל ההבנה.
עליזה לביא: אתם אנשי מקצוע שכל אחד בולט בתחום שלא ומי אם לא אתם, אני מצטערת שאתם נאלצים פה לשמוע דברים על השרים שלכם, אבל אין ספק שהעבודה המקצועית, במיוחד מ-2014 שבה הבנו שאין שיתופי פעולה והבנות וסינרגיה בין משרדי הממשלה, יצאנו לדרך בוועדה משותפת שהוקמה ב-2014, בוועדה כאן, בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי שהייתה לי את הזכות לעמוד בראשה והבנו שצריך לתקן.
עליזה לביא: תקציב נמצא וכסף זאת לא הבעיה אז התסכול הגובר שלנו הוא- - - אין מילים.
עליזה לביא: הנתונים, למרות הקושי בלקבל אותם, אנחנו מבינים שאנחנו הולכים אחורה בכל מה שקשור להתמודדות של מדינת ישראל עם אלימות ועם אלימות שנגד נשים.
עליזה לביא: 17 נשים נרצחות, חצי מהן פנו לסיוע, לעזרה, הגישו תלונות, הידע קיים, אנחנו מתקדמות.
עליזה לביא: אבל בסופו של דבר אני לא מצליחה להבין, אנחנו לא פה בעד ונגד, כולנו פה באותה סירה, ואנחנו באמת רוצים שתהיו השגרירים שלנו.
עליזה לביא: אנחנו, התפקיד שלנו הוא לפקח.
עליזה לביא: ברגע שנמנעים מאיתנו ידע ודעת ונתונים נמסרים ברגע האחרון.
עליזה לביא: אנחנו קיבלנו את המסמך הזה היום.
עליזה לביא: בדרך כלל חברי כנסת חשופים למידע כמה ימים קודם כדי לבוא ולהיות מוכנים לדיון.
עליזה לביא: אז בעצם יש פה גם חבלה בעבודה שלנו, חברי הכנסת, גברתי.
עליזה לביא: ואני מתכוונת לפנות ליושב ראש הכנסת ולמחות בצורה נחרצת, אני מקווה שתצטרפו אליי - -
עאידה תומא סלימאן: הוועדה כמובן תפנה.
עליזה לביא: - - לא יכול להיות שאנחנו לא נבוא לדיון מוכנים במיוחד בנושא כל כך חשוב ויודעים שיש את היום היום, יש היום דיון במליאה, אני מקווה שלא נהייה לבד, רק חברי הכנסת המגישים והמדברים, אני מקווה שיהיו הרבה מאוד חברי כנסת במליאה וביציע ולא נמצא את עצמנו לבד שם משום שאנחנו צריכים להשמיע את הזעקה.
עליזה לביא: והזעקה היא זעקה גדולה, מהדהדת.
עליזה לביא: אז אפשר להגיש את הנתונים בדו"ח ומרכז רקמן עשה את זה לפני כמה זמן ובאמנה של איסטנבול אנחנו עדיין לא חתומים ולזכות שנה שישית, תודה לאל, בנושא של מיגור הסחר, אבל עדיין אנחנו נמצאות במקום שבו אנחנו רואים שאנחנו הולכים אחורה, רק אחורה, ואין נקודת אור אחת.
עליזה לביא: הבנה יש, תקציבים יש, אז איפה אנחנו נמצאים, למה החלם הזה?
עאידה תומא סלימאן: תקציבים אין.
עליזה לביא: התקציבים קיימים גברתי, התקציבים קיימים - - -
עאידה תומא סלימאן: הכסף קיים, לא התקציבים.
עליזה לביא: הכסף קיים כי אם עכשיו הולך ונחקק חוק במדינת ישראל על פריימריז שכל מפלגה מקבלת כסף שהיא תתמוך בחוק הזה ואני שומעת את החברים שלי מש"ס שאומרים, לא, לא, לא, אנחנו לא נעביר את זה ב-50 אלף, אנחנו נעביר את זה ב-150 אלף.
עליזה לביא: אז גברתי, חוק פריימריז יש כסף ואת הנושא הזה של אלימות שאנחנו רוצים לבוא - - -
עאידה תומא סלימאן: את שואלת אותי?
עאידה תומא סלימאן: את יודעת טוב מאוד מה אני חושבת אבל כנראה החיים הפוליטיים יותר חשובים מהחיים של נשים.
עליזה לביא: תקציבים ותקנים ששוב יש פה חוק למנות תקנים פוליטיים שמועבר בבית הזה בזמן הזה אז אנחנו רואים את התוצאות העגומות ואת הצעקה הזאת והזעקה הזאת.
עליזה לביא: ומשפט אחד לסיום.
עליזה לביא: אתמול השקתי יחד עם ארגון הקוסמטיקאיות ורוח נשים מיזם של הקנייה של ידע לזהות סימני אלימות בקרב קוסמטיקאיות ואני רוצה לברך אותך, מנכ"ל משרד הרווחה על התמיכה ועל הרוח, אני מקווה מאוד שהפיילוט הזה יצליח ונגיש לך את הנתונים.
עליזה לביא: צריך לרתום עוד בקהילה עוד מי שנמצא קרוב לנשים, לגברים, כדי לסייע ולמנוע את הטרגדיה הבאה.
נחמן שי: אני רוצה קודם כל להודות לך על הכינוס, עאידה, ולכל מי שהצטרף אלינו.
נחמן שי: התחושה שלי למרות שנמצאים פה נציגים מכובדים של המשרדים היא שהנושא לא מקבל את העדיפות הראוייה לו והזמן פועל לרעתנו.
נחמן שי: האלימות נמשכת ונשים ממשיכות להרצח.
נחמן שי: זאת אומרת, זאת לא תכנית תיאורטית, זאת לא תכנית שעוסקת בחינוך, בהשקעה לטווח ארוך, לדברים שצריך למנוע אותם לגרום לכך שהרצח הבא לא יתרחש.
נחמן שי: אז הזמן, ככל שמציגים פה תכניות לחמש שנים, לשבע שנים, זה נפלא בעיני, באמת זה נפלא, אבל בינתיים בטווח הקצר שבו צריך לראות הישגים מידיים והישגים מידיים זה למנוע את הרצח שעוד לא התרחש כי אנחנו לא יודעים כמה מעשי רצח ניתן למנוע, אין תקציב.
נחמן שי: אני קורא ואני שומע, נמצא פה המנכ"ל של משרד הרווחה, אני מבין שב-18' ועכשיו אוטוטו 19' כבר יעבירו תקציב ושם במקרה הכסף לא יופיע אז כל הרעיונות הנפלאים ששמענו עליהם, שאני בטוח שהם נהדרים, אין לי שום ספק שעשיתם עבודת הכנה נהדרת והנייר סובל הכל.
נחמן שי: אם לא יהיו המשאבים הכספיים לא יהיה כלום, מה זה חשוב מה אתם כותבים.
נחמן שי: הדברים לא יוצאים לפועל.
נחמן שי: לכן, אני אומר לכם, אם אין תקציב אז תלכו הבייתה, תחזרו לשרים שלכם ותגידו אנחנו לא מוכנים לעשות את העבודה.
נחמן שי: אחרת אי אפשר לטשטש את עיני הציבור ולהגיד עשינו תכנית נהדרת ותראו מה נעשה ונעשה ונעשה.
נחמן שי: ואני קראתי אותה עכשיו, הפרט היחיד הוא שעדיין לא הצליחו כי עדיין לא קיבלו תקציבים וברגע שיהיו תקציבים נוכל ליישם.
נחמן שי: ואם לא יהיו תקציבים, אם האנשים שקובעים תקציבים לא יהיו פה אז זה המבחן.
נחמן שי: בעיניי כל היתר ממש לא רלוונטי.
נחמן שי: ועוד מילה אחת.
נחמן שי: אני ראיתי שחבריי מהממ"מ ניסו לקבל נתונים מהמשטרה ולא קיבלו את הנתונים מהמשטרה.
נחמן שי: אני לא יודע מי מייצג פה את הממ"מ, אולי הם אינם פה.
נחמן שי: אני קורא פה שהמשטרה לא מסרה אינפורמציה.
נחמן שי: אז אני רוצה להבין למה.
נחמן שי: מה התפקיד של המשטרה?
נחמן שי: לשחק בסטטיסטיקה, לשנות אותה, להעביר אותה מאגף לאגף, העיקר לא לדווח אמת.
נחמן שי: אני רוצה להבין למה המידע לא הוגש לכם כדי שתגישו אותו לוועדה.
<אורלי אלמגור-לוטן: חבר הכנסת - - - זה מסמך שהכנו לדיון השני, חלק מהנתונים קיבלנו וחלק לא קיבלנו אבל לא הכנו את זה לדיון הזה.
נחמן שי: אבל המשטרה משתפת פעולה ומוסרת את כל הנתונים?
<אורלי אלמגור-לוטן: המשטרה לא מוסרת את כל הנתונים, המשטרה מוסרת חלק מהנתונים.
<אורלי אלמגור-לוטן: חלקם היא לא מוסרת בגלל מדיניות שזה נתונים לגבי אלימות כלפי עולות, רצח במקרה הזה כלפי עולות וחלקם היא לא מוסרת כי היא פשוט לא תמיד עונה מדוייק לשאלות ששאלנו.
נחמן שי: אז אני חושב שמידע הוא רכוש הציבור, לצורך העניין, ונדרשת שקיפות מלאה ואני יודע גם לשחק בסטטיסטיקה, לרשום את זה ברובריקה כזו או רובריקה אחרת כדי שזה לא יופיע ושלא יקפוץ לנו לעיניים הנושא של אלימות במשפחה.
נחמן שי: אז המשטרה מתבקשת, לא צריך להצביע על זה כי הרגע הצבענו, אלא פשוט לדרוש מהמשטרה למלא את כל הבקשות של המרכז למחקר ולתת לנו תמונה מלאה על מה שקורה.
נחמן שי: אתה שומע אדוני היקר, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת מרים גברעם מייסדות תזכור, זוכרות את כולן.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שזה יהיה לדיון.
עאידה תומא סלימאן: אלא אם את תרצי להשתתף בדיון השני ושם.
<מרים גברעם: לא אני חושבת שבאמת הדיון על יישום המלצות הוועדה הבין משרדית זה המקום המתאים להגיד את הדברים האלו ואני מודה ליושבת הראש על ההזדמנות להגיד אותם.
<מרים גברעם: פרוייקט תזכור הוא פרי יוזמה עצמאית שהוקם על מנת להנציח נשים שנפלו קורבנות לאלימות כלפיהן, וסליחה אני קצת מתרגשת כי זה באמת נושא שבלבי.
<מרים גברעם: הפרוייקט הוקם כדי להביא את האסון לקדמת הבמה, להמחיש את מימדיו וליבת הפרוייקט הינה מחקר ארכיוני להקמת מאגר הנצחה עבור נשים שנרצחו בישראל על רקע מגדרי מיום הקמת המדינה ואילך.
<מרים גברעם: זו למעשה הפעם הראשונה בישראל ואחת הבודדות בעולם במקום הארכיון מקוון אשר שם את הנשים שאיבדו את חייהן על רקע מגדרי תחת מטרייה אחת ומנציח אותן כקורבנות האלימות כלפי נשים.
<מרים גברעם: פרוייקט תזכור פועל בתוך ההבנה שכלל מקרי האלימות נגד נשים הם תוצר של אקלים חברתי וכי הפרדה בין השניים תוך מיתוג המקרים כפרטניים על רקע רומנטי או משפחתי מנתקת אותם מההקשר הרחב שבו מתקיימים ומאפשר להם להשנות שוב ושוב.
<מרים גברעם: אנחנו סבורות שתופעת רצח נשים בישראל היא לא פחות מאסון לאומי.
<מרים גברעם: מדובר בכ-20 נשים מדיי שנה, כל שנה, ולפעמים אפילו יותר.
<מרים גברעם: איך ייתכן שמדיי שנה נשים רבות כל כך מקפחות את חייהן ואיש לא נוקט אצבע על מנת לעצור את גודל האסון.
<מרים גברעם: מדוע שנתעלם מאובדנן ולא נפעל להנציח ולכבד את זכרן.
<מרים גברעם: אני מבקשות להזכיר שרצח נשים אינו גזירת גורל משמיים.
<מרים גברעם: מדובר במעשה ידי אדם ובידיכם האפשרות לעשות זאת.
<מרים גברעם: בחודש יוני האחרון בעקבות לחץ ציבורי שהופעל בעצרות הענק שאורגנו ביוזמתנו בכל הארץ אישרה ועדת השרים את התכנית הלאומית נגד אלימות במשפחה.
<מרים גברעם: ההתלהבות מהחדשות השמחות האלו צוננו עד מהרה כיוון שעד כה לא נמצא התקציב לכך.
<מרים גברעם: חמש נשים נרצחו מאז.
<מרים גברעם: מרינה לובינוב זכרונה לברכה, איבה מאלה זכרונה לברכה ועוד שלוש נשים ששמן לא הותר לפרסום.
<מרים גברעם: חמש נשים, כל אחת מהן עולם ומלואו.
<מרים גברעם: איננו מוכנות להמשיך לשלם עוד בחיינו.
<מרים גברעם: כמה דם עוד צריך להשפך עד שהמדינה תקום ותעשה מעשה להפסיק את הרציחות האלה.
<מרים גברעם: כמה נשים עוד תאלצנה להצטרף לרשימת החללות הארוכה מדיי שכוללת את ליזה סמו, ליאן מסעוד, מזל בן שטרית, מזל כהן, מרים טוניקריקו, אניסה מוסליני, יסמין אבו סלק, מונה מחנג'ה, נילי בראשברכי, נינה תרניש, רזיליה חמד אבו סמך, תהינה אבדולה כדר, טובה מלצר, ליאל נג'ם, נעמי מזרחי, צילה אוריאל, שיפא מרעי, שרה יאסו, תקווה בדלון, אלגרה בשני, דייה אפריים, זהבה אלקובי, חנית קיסוס, מרגלית מרדכי, סוזי אוחנה, רחל אמזלג, אסתר פרקל,- - - , חנינה מועלם- - -
עאידה תומא סלימאן: את שמה אותי במקום ממש לא נעים.
<מרים גברעם: אני רק רוצה להוסיף משפט אחרון.
<מרים גברעם: יושבת הראש עצרה אותי וכנראה שבצדק כי הרשימה הזאת היא ארוכה מנשוא - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה שהרשימה ארוכה ואני יודעת, תאמיני לי, וזה לא פייר לשים אותי במקום כזה כאילו עכשיו אני מפסיקה את השמות של הנשים אז בכל זאת הדיון מוקצב.
<מרים גברעם: אני מסכימה איתך.
<מרים גברעם: הרשימה הזאת היא מתארכת ומתארכת ואיתה אני רוצה שתצאו מכאן.
<מרים גברעם: אני רוצה שתצאו מכאן עם הרשימה הזאת שהיא ארוכה עד כדי כך שיושבת הראש שאין לי ספק שעושה את זה בלב כבד נאלצת לעצור אותי.
<מרים גברעם: תצאו עם הרשימה הזאת מכאן כי אתם, בידיים שלכם שעוד שם לא יתווסף לרשימה הזאת.
<מרים גברעם: תודה.
עאידה תומא סלימאן: ואני מאוד קשה לי שהייתי צריכה לעצור את זה.
עאידה תומא סלימאן: מבחינתי, ובגלל זה גם עשינו את התערוכה מחוץ לאולם.
עאידה תומא סלימאן: בשבילי כל שם הוא חיים ומלואם ואם אנחנו עוקבים אחר הנושא הזה ומקיימים כל כך הרבה דיונים כי כן אכפת לי, לא רק מאלה שנרצחו, אלא אכפת לי מאלה שנרצחות כל יום בחיים, אכפת לי מאלה שעדיין נמצאות לסבול והן נמצאות בינינו ואני רוצה שיישארו בינינו.
מסעוד גנאים: תודה גברתי היושב ראש, אני גם מודה לך על היום הזה, על הדיון, למרות שזה דיון כאוב וטראגי לפי דעתי.
מסעוד גנאים: ותמיד אני מזכיר בימים כאלה שפוליטיקאי ונבחר ציבור, נכון אנחנו במקום שיש בו דעות, יש בו ניגוח פוליטי אבל לפי דעתי מעל לכל אנחנו הרבה פעמים עוסקים בהצלת חיי אדם.
מסעוד גנאים: והצלת חיי החברה שלנו, כל כולנו.
מסעוד גנאים: והנתונים מדממים, זוועתיים, שמדברים על רצח נשים ועל אלימות נגד נשים, הנתונים של הממ"מ.
מסעוד גנאים: אבל מדאיג אותי יותר שחלק או מחצית מהם התלוננו במשטרה כבר יש להם שם שם והמשטרה יודעת שהן מאויימות וזו שאלה זמן עד שיירצחו ושליש מהן גם ידועות לרווחה.
מסעוד גנאים: אז השליש והמחצית האלה אני חושב שעם קצת עבודה ומשאבים, אפרופו תכנית החירום הלאומית והוועדה הבין משרדית של 2014 שאני מניח שעצם הקמתה היה הישג אבל אחרי ההישג הזה והקמתה צריך את הכלים לפעול, צריך משאבים, צריך תקציבים בסוף כדי שתממש את המטרה שלמענה הוקמה.
מסעוד גנאים: היא הוקמה למטרת מניעה וטיפול באלימות נגד נשים ובמשפחה בכלל.
מסעוד גנאים: אז אם אין תקציבים או מדברים על תקציבים מזעריים ואין להם משאבים אז החירום נמשך אפילו ביתר שאת ומתעצם ואנחנו כל יום נהייה עדים לרצח של אישה או רצח במשפחה.
מסעוד גנאים: אנחנו פה כולנו, אני מניח שבשם כל חברי הכנסת מכל הסיעות מוכנים להתגייס לכל דבר, מוכנים להתגייס לטובת העניין הזה, למנוע רצח נשים, למנוע אלימות במשפחה.
מסעוד גנאים: אם משרדי הממשלה, האוצר, הרווחה והחינוך וכולם זקוקים למשהו למען המטרה הזו אני לא חושב שיש חבר כנסת שהוא יתחשבן עם השר בגלל שהוא מהמפלגה הזאת או הזו, אלא כולנו מגוייסים.
עאידה תומא סלימאן: נשארו לנו שני חברי כנסת שהתאזרו בסבלנות עד עכשיו ואני רוצה לתת להם לדבר.
עאידה תומא סלימאן: חבר כנסת עיסאווי פריג' ואחריו חברת הכנסת רחל עזריה.
עיסאווי פריג': שלום רב לכולם, אנחנו לאו דווקא חייבים לדבר אנחנו גם מקשיבים.
עיסאווי פריג': גברתי היושבת ראש אני כל שנה בשנים האחרונות, הכנסת מציינת את היום הזה למאבק באלימות נגד נשים.
עיסאווי פריג': עצם ציון היום הזה זה לא מוסיף לנו כחברה.
עיסאווי פריג': אנחנו יושבים כאן ואני עקבתי אחרי הפעילות שעשיתם בוועדה, לקח לכם כמה שנים ולקח לנו כמה שנים עד שהשגנו ועדה בין משרדית.
עיסאווי פריג': כמה שנים טובות.
עיסאווי פריג': הוועדה הבין משרדית הושגה, נתקבלה החלטת ממשלה לתקצב אותה וגם אחרי מאמץ.
עיסאווי פריג': אחרי זה, עכשיו הכל תקוע במשרדים והמפתח נמצא בסדר עדיפות שאחד האנשים שקובע את סדר העדיפות הזה הוא הפקיד של האוצר שהיה כאן וברח.
עיסאווי פריג': אמרו לו, יאללה לך, כאילו אחד מאיתנו.
עיסאווי פריג': שפך מה שיש לו וברח.
עיסאווי פריג': ככה הדברים מתנהלים חברים.
עיסאווי פריג': אני מעלה שאלה פשוטה: כשאנחנו מעיינים ברציחות של נשים לאורך כל השנים, מאיפה זה בא?
עיסאווי פריג': בא מהמשפחות המוחלשות, בא מהמצב החברתי - - - זה לא בא מצפון תל אביב וסליחה או לא בא - - -
עאידה תומא סלימאן: זה גם קורה.
עיסאווי פריג': אנחנו מדברים על איך זה נראה.
עיסאווי פריג': אז יש קשר ישיר בין אקלים חברתי, חינוך, לבין הרציחות שאנחנו שומעים עליהם.
עיסאווי פריג': אנחנו יודעים את זה.
עיסאווי פריג': אבל מאחר וזה בא מקבוצות חלשות בחברה חסרי אמצעים אז הם לא מעניינים את מקבלי ההחלטות, זה לא נמצא בסדר העדיפות.
עיסאווי פריג': צריך להגיד את האמת.
עיסאווי פריג': אנחנו לא צריכים לחזור על עצמנו כל הזמן ובכל שנה ולחזור על אותם דברים.
עיסאווי פריג': השאלה הנשאלת, תקציב הושג, החלטות נתקבלו, החלטת ממשלה נתקבלה, אנחנו יודעים איפה זה קיים ובאיזה קבוצות באוכלוסייה זה קיים ואם המשרדים ואיגום המשאבים ייצא לפועל זה יביא לתוצאה בוודאות.
עיסאווי פריג': למה זה לא זז?
עיסאווי פריג': זאת השאלה, למה זה לא זז.
עיסאווי פריג': האם בגלל שזה לא מעניין את משרדי הממשלה בנו, בקבוצות שצריכות את זה, זאת השאלה שצריך לשאול.
עיסאווי פריג': לשם כך אני מציע שאנחנו לא צריכים לחכות ליום בשנה בכדי להזכיר את המאבק באלימות נגד נשים והסוגייה הזו היא לא צריכה לעלות לדיון רק, חס וחלילה, כשיש לנו מקרה רצח.
עיסאווי פריג': צריך באופן עקבי להעלות את זה לסדר היום בוועדה, במיוחד בוועדה שלך, במליאה להמשיך עם זה ולא לחכות ליום שנתי כי אחרת אנחנו נמשיך לדבר בינינו לבין עצמנו.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת עיסאווי פריג' אני מאוד מודה על ההמלצה אבל אני חושבת שמי שעוקב אחרי הדיונים של הוועדה יודע שהנושא הזה לא יורד מסדר יומה של הוועדה ולהיפך, אני הרבה פעמים נמצאת במתחים עם כל מיני גורמים בגלל שאני עוקבת יותר מדיי אחר הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: ואני לא ארפה ומאוד חשוב לי את הגיבוי הזה של חברי וחברות הכנסת בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת רחל עזריה אנחנו נחזור ונקבל גם תגובות והתייחסויות של נציגי המשרדים.
רחל עזריה: אני חייבת לומר שזה כאילו כל פעם שיש דיון כזה זה מרגיש כאילו שלא היינו אמורים להמשיך דיונים כאלה, כאילו זה היה אמור להגמר מזמן.
רחל עזריה: אני חושבת שהייתה איזה מחשבה שברגע שזה ייחשף וזה ייחשב כעבירה מלאה והנושא יהיה ברור אז בעצם אנחנו לא נמשיך להתקל בתופעה ואני חושבת שאחד האתגרים שאנחנו כבר לא בשלב שאנחנו צריכים לחשוף שיש תופעה כזאת אלא עכשיו אנחנו צריכים להתמודד עם התופעה.
רחל עזריה: וההתמודדות היא מורכבת כי היא בעצם דורשת ראייה מאוד מאוד מערכתית.
רחל עזריה: אני חושבת שאולי האתגר המרכזי שזה מסוג הפשעים שהם לא נופלים בקטגוריות אחרות רגילות אלא זה פשע שהוא בדרך כלל רצח לא מבוצע על ידי קרוב משפחה וזה לא משהו שאנחנו רגילים לחשוב, רוב מעשי הרצח בעולם לא מבוצעים על ידי קרובי משפחה, ויש פה איזשהו אירוע שזה לכאורה אירוע שהוא פשוט שונה לגמרי מכל מה שקורה, ולכן אני חושבת שקשה למשטרה להתמודד וקשה למשרד המשפטים וקשה למשרד הרווחה, ולכן צריך את התכנית.
רחל עזריה: אבל אני חייבת לומר שכשאני מסתכלת על התכנית לעומק היא מרגישה לי יותר מדיי כמו נקודות לטיפול ופחות מדיי כמו תכנית.
רחל עזריה: אני לא רואה בתכנית את החלק ההוליסטי שבעצם אומר, מעבר לזה שבסדר יהיה הערכות ליישום חוק סל שירותים לנשים יוצאות מקלט, זה באמת חוק מאוד מאוד חשוב שזה הרי גם זהבה גלאון עבדה עליו והשר כחלון עבד, מעולה.
רחל עזריה: יצא למכרז מחודש זה כאילו דברים שהם בסופו של דבר לא מתלכדים למהלך כולל.
רחל עזריה: כשאני חושבת על הנושא של צעירים בסיכון, שיש את התכנית יתד, זו תכנית שהיא מאוד הוליסטית.
רחל עזריה: היא בעצם מסתכלת איך לוקחים את הפרט שנמצא בסיטאוציה מורכבת ובעצם לוקחים אותו עד הסוף.
רחל עזריה: וזה אני לא רואה בתכנית הזאת.
רחל עזריה: אני רואה בתכנית כל מיני נקודות כשכל אחד מהמשרדים מטפל בהרבה דברים אחרים.
רחל עזריה: מכוון שזה אירוע שהוא שונה מהאירועים הרגילים של רצח אז הרבה יותר קשה להתמודד איתו.
רחל עזריה: אבל אני חייבת לומר, אני אומר את זה בצער, אבל אני לא חושבת שהתכנית פעולה הזאת תביא למיגור משמעותי.
רחל עזריה: כי בתכנית הזו מה שחסר זה התמודדות עם המורכבות.
רחל עזריה: מה שיש פה זה כל מיני נקודות לטיפול שאני מאמינה שהן יטופלו.
רחל עזריה: אז עדיין חסר תקציב אז התקציב יגיע, זה יקח עוד שנה אבל זה יטופל.
רחל עזריה: אבל אני לא חושבת שהסך פה רואה את האירוע המורכב של רצח של אישה על ידי קרוב משפחה ואיך אנחנו מונעים את זה משלב מוקדם ואיך אנחנו דואגים לזה שמרגע שיש התראה לזה בסופו של דבר האירוע הזה לא קורה.
רחל עזריה: זה מה שחסר בעיניי בתכנית.
עאידה תומא סלימאן: אני יכולה להבין אבל התכנית הזו היא נגזרת מהתכנית ההוליסטית.
עאידה תומא סלימאן: כלומר התכנית של 2018-2019 זה היישום של תכנית הוליסטית והם גזרו את זה לחלקים כאשר הם מחברים את הפאזל וזה מאוד נשמע שאני עכשיו מגנה על התכנית הממשלתית אבל אני חושבת שנעשתה עבודה.
עאידה תומא סלימאן: וכן, חסר תקציב ואני חושבת שיש מבט על ולפעמים זה חורה לי שאתמול למשל התבשרנו שוועדת השרים לשוויון חברתי התכנסה בפעם השנייה בקדנציה הזו והחליטה על תכנית של 10 מיליון למאבק בהטרדות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: וחס וחלילה שאני אהיה זאת שתבקר שהקדישו 10 מיליון למאבק בהטרדות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: להיפך, אני תמיד שמחה שיקצו עוד כספים.
עאידה תומא סלימאן: אבל השאלה גם האם יש תכנית שם בנויה?
עאידה תומא סלימאן: למה ה-10 מיליון האלה לא יכולים להתווסף לתכנית הכוללת כדי שתתרום להזזה יותר של ביצוע ויישום התכנית הכוללת.
עאידה תומא סלימאן: זאת הבעיה שלנו, שיד ימין לפעמים לא יודעת מה יד שמאל עושה ולצערי הרב, נכון, אנחנו צריכים ראייה כוללת ותחת המטרייה של התכנית הכללית להתחיל לתת את התקציבים כדי ליישם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ידענו מהתחלה שזה יקח חמש שנים לבצע את זה אבל לפחות שיתחילו לבצע את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאמינה כמוך שצריך תכנית כוללת.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, היו תכניות כוללות שאני ארצה התייחסות, הוועדות הבין משרדיות הקודמות, שאני דווקא הייתי חברה בוועדה הראשונה כחלק מהחברה האזרחית, אף פעם לא יושמו כלל ההמלצות של הוועדות הבין משרדיות הקודמות.
עאידה תומא סלימאן: ויכול להיות שהמשך האלימות נגד נשים והעלייה שאנחנו חווים בגלל שלא יושמו תכניות קודמות.
עאידה תומא סלימאן: אז הפעם לא ניתן לזה יד.
עאידה תומא סלימאן: התכנית הזו לפחות, לפחות התכנית שתיושם.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שחזרה אלינו חברת הכנסת קסניה ואת ישבת מתחילת הדיון, הצטרכת אני מבינה לצאת, בבקשה גברתי.
קסניה סבטלובה: תודה גברתי היושבת ראש.