GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: מי אמר שזה בירושלים או בתל אביב בואו נשים את זה - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל אם אנחנו מדברים על מד"א, איפה יהיה הבנק המרכזי ואיך יהיה באמת הפיזור הנכון לאורך כל- - -
עליזה לביא: מגן דוד, מה עושים, איפה בנק הדם נמצא?
מוזר: בנק הדם נמצא בתל השומר והוא משרת את כל מדינת ישראל באמצעות מערכת השינוע שעוברת יום-יומית מכל פינה לכל פינה במדינת ישראל לפי הצורך, ולכן החבירה הזאת כל כך מתבקשת.
עליזה לביא: אתה רוצה רק להגיד לנו, אם כבר אנחנו מדברים, למשל בבית החולים בנהריה, בבית החולים בתל אביב, איך אתם משנעים?
עליזה לביא: יש עכשיו צורך במנות דם כאן וכאן, איך זה קורה?
מוזר: זה לוקח את הזמן לשינוע של בין שעה לשלוש שעות לכל פינה במדינת ישראל.
מוזר: במידה ויש איזשהו אירוע רב לאומי או רב נפגעים וצריך להזיז את זה יותר מהר יש מסוקים וזאת לא הבעיה.
מוזר: אנחנו מניחים שעם פגים זאת תהיה פחות בעיה.
מוזר: השינוע צריך לעשות בתנאים מבוקרים, מקוררים, מוקפאים.
מוזר: המיקום הפיזי של בנק החלב כרגע מיועד להיות בתוך מתקן מגן דוד אדום ברוממה בירושלים ומיועד לעבור יחד עם בנק הדם החדש בעוד כשלוש שנים לתוך המתקן המוגן והגדול ברמלה שהחלה הקמתו לפני כמה חודשים.
מוזר: ואם כבר הגעתם אליי אז עוד פינה אחת שחסרה לי בדיון הזה כי חסרה צלע פה בתוך המערכת הזאת.
מוזר: זה נכון שכולנו נורא שמחים ומישהו צריך לשלם בסוף את המחיר.
מוזר: המישהו שכרגע ישלם את המחיר באופן ישיר זה מנהל בית החולים שתחת סמכותו יהיה להזמין את אותו המוצר ממני והוא יצטרך לשלם עליו.
מוזר: הוא יבוא ויגיד לי, סליחה, מטרנה הרבה יותר זול בשבילי.
מוזר: למה לי לבוא ולקנות מכם את אותו מוצר כמו שאני קונה- - -
אורלי לוי אבקסיס: בגלל שמשרד הבריאות יחייב אותו שלהחזיק מלאי בפגיות- - -
עליזה לביא: יש פה כללים ופיקוח הרגולטור ממשרד הבריאות.
מוזר: הרגולטור ממשרד הבריאות לא יכול להכריח אותו לרכוש ממני.
מוזר: המנהל בית חולים יחשוב על שיקולים כלכליים וזה צריך להכנס באותו מודל כוכבים.
מוזר: זה הצעת חוק, משהו שהוא יהיה מאוד ישים.
מוזר: כי מנהלי בתי חולים אין להם אינטרס כלכלי שזה יתקיים בצורה הראשונית כמו שאנחנו מציגים את זה.
<קריאה: אני רק רוצה לציין שזה כבר קיים.
<קריאה: כלומר אנחנו כבר נמדדים על נושא של חלב אם ואנחנו רק נגדיר את זה.
עליזה לביא: פרופ' בר עוז, רצית להוסיף?
<בנימין בר-עוז: עוד שתי נקודות קטנות.
<בנימין בר-עוז: מבחינה תרבותית אחרי העניין של לתת מאם ערבייה לאם ערבייה יש בעיקר, לפחות בהר הצופים, יש לנו בסביבות 40% נשים ערביות וכל השאר יהודיות.
<בנימין בר-עוז: השאלה אם מבחינה תרבותית אנחנו חושבים על העניין שהאם יהיו יהודיות שיהיו מוכנות לקבל חלב אם של אם ערבייה או להיפך או שזה מסתורי וזה - - -
<שרון ברנסבורג צברי: אני חושבת שהכללים של בנק הדם - - - הצלת חיים, אין הבדל של דם והצלת חיים - - -
עליזה לביא: רגע, מה קורה בבנק הדם?
מוזר: אין איפה ואיפה, לא יכול להתקיים, זה הופך להיות רקמה אנושית והרקמה יכולה להנתן לכל אחד מכל אחד.
עליזה לביא: אני רוצה לראות אמא שצריכה את המנת חלב ומביאים לה מנת חלב ואז היא מתחילה לשאול, רגע זה ערבייה, זאת רוסייה שהתגיירה זאת- - -
<בנימין בר-עוז: אני אראה לך אם צריך.
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה בתרומת איברים, אנחנו שואלים מי התורם?
<בנימין בר-עוז: בתרומת איברים יש אנשים שלא מוכנים לתרום לערבים.
אורלי לוי אבקסיס: הם גם לא מוכנים לקחת מערבים?
<בנימין בר-עוז: לקחת - - -
<בנימין בר-עוז: עוד נקודה אחת קטנה.
<בנימין בר-עוז: האם מתוכננות לפי הנוהל בדיקות של החלב לאחר הפשרה?
<שרון ברנסבורג צברי: בבית החולים עצמו?
<בנימין בר-עוז: הגיע אליי חלב קפוא ומפשירים אותו.
<שרון ברנסבורג צברי: בהתחלה אנחנו ננהל מספר מחקרים שיהיו חלק מה-QA.
<שרון ברנסבורג צברי: כעקרון צריך להבין שזה לא מחוייב.
<שרון ברנסבורג צברי: החלב נבדק כשהוא סטרילי, בתום הפסטור ולרוב הוא לא נבדק.
<שרון ברנסבורג צברי: המחקר שאנחנו עושים היום מהבנקים של HM BANA זה בדיוק לבדוק ערכים תזונתיים אחרי הפשרה ואנחנו נביא את המחקרים העדכניים.
עליזה לביא: שלומית הראל מעמותת לה"ב.
<שלומית הראל שוורץ: כמה דברים אני רוצה להגיד.
<שלומית הראל שוורץ: קודם כל לעניין מה שדובר מקודם על אמהות שרוצות להניק בתוך הפגייה.
<שלומית הראל שוורץ: צריך לזכור שחלק גדול מהאמהות יולדות פגים לא בתנאים אידיאליים.
<שלומית הראל שוורץ: זאת אומרת, הרבה פעמים זה בגלל רעלת הריון או בעיות רפואיות של היולדת באופן שלא מאפשר לה גם אם היא נורא רוצה לתת חלב.
<שלומית הראל שוורץ: חלק מהפגים הם כל כך קטנים עד שהם לומדים לינוק הקושי להתחבר להנקה כשיש פג, גם אמהות שנורא נורא רצו להניק בחוץ זה נורא קשה.
<שלומית הראל שוורץ: נכון שיש אחיות בפגייה שמוסמכות לעזור לנו ללמוד להניק אבל זה קשה נורא כי הוא לא קולט ואת מתוסכלת ויש כל כך הרבה תסכולים מסביב וקשה לעשות את זה, זה פשוט קשה.
<שלומית הראל שוורץ: אבל אני אתן לכם דוגמה קטנה כמה זה חשוב.
<שלומית הראל שוורץ: הבן שלי נולד, אני ילדתי תאומים, הבת שלי נפטרה, אפרופו מצוקות כוח אדם, זיהומים ובעיות פגייה נשארה בגיל 16 יום והוא ביום שבאנו לשחרר אותו, שבוע לפני שבאנו לשחרר אותו היה לו קצת רפלוקס, האוכל עלה.
<שלומית הראל שוורץ: אמרו בפגייה, אין שום בעיה, נסמיך.
<שלומית הראל שוורץ: נוסיף לחלב אם שלך, זה שאת שואבת ומתאמצת, נוסיף טיפה משהו שמסמיך אותו.
<שלומית הראל שוורץ: ביום שבאנו לשחרר אותו הוא קיבל נק.
<שלומית הראל שוורץ: הוא לא היה מסוגל להתמודד עם הטיפה הזאת של הקצת סי שהוסיפו כדי להסמיך וזה עלה לנו בעוד חודש ומשהו אשפוז בפגייה וטיפול נמרץ.
<שלומית הראל שוורץ: יצאנו מזה למזלנו בלי סתומות ובלי חור במעי אבל היינו כפסע משם ותפסנו את זה בזמן.
<שלומית הראל שוורץ: זה כל כך חשוב, הם כל כך רגישים.
<שלומית הראל שוורץ: כתוצאה מכך היינו צריכים לדאוג שיא
<שלומית הראל שוורץ: כל חלב אם חודשים אחר כך כי לקח הרבה זמן עד שהמערכת הייתה מסוגלת להתמודד עם זה.
<שלומית הראל שוורץ: אבל זה דבר קטן כל כך.
<שלומית הראל שוורץ: זה לקחת את חלב האם שלי ולהסמיך אותו בקצת.
<שלומית הראל שוורץ: אף אחד לא העלה בדעתו שהכמות הקטנה הזאת של יומיים שלושה שהסמיכו לו את החלב כדי להפסיק לו את הרפלוקס כדי שהוא לא יפלוט, כדי שאפשר יהיה להשתחרר איתו פשוט גרם לו לנק.
<שלומית הראל שוורץ: ולכן זה נורא - - -
עליזה לביא: ד"ר שימל משערי צדק, בבקשה.
<פרופ' מיכאל שימל: אני חושב שצריך להבהיר לכולם שאנחנו מתייחסים לחלב האם כאל תרופה.
<פרופ' מיכאל שימל: גם את האינסולין שהתחלנו לפני שנים, ואני רק 40 שנה בביזנס, התחלנו מחזיר.
<פרופ' מיכאל שימל: וגם הסורפקטן שאנחנו נותנים לפגים חלק מהם מיוצרים מחזיר.
<פרופ' מיכאל שימל: כך שכל הנושא, ההתייחסות שלך היא כאל תרופה ולא כאל תוסף מזון.
<פרופ' מיכאל שימל: אני חושב שברגע שאנחנו נלך עם הראש הזה ונעמוד על זה אני חושב שכל הדיון צריך ללכת לכיוון הזה.
<פרופ' מיכאל שימל: לא של בורות אלא להבהיר את הנקודה.
עליזה לביא: נקודה מאוד חשובה.
עליזה לביא: תודה באמת תודה.
עליזה לביא: אני חושבת שבאמת בכל ההתכתבות בינינו, דלית, גם בפרוטוקול וגם אחרי זה המשך עבודה באמת להתייחס לזה כתרופה.
עליזה לביא: גלית אלדרוטי, דיאטנית קלינית, עמותת עתיד, עמותת הדיאטנים והתזונאים בישראל, בבקשה.
<גלית אלדרוטי: אני לא רוצה לגזול זמן ואני רואה שאין לי הרבה מה להוסיף.
<גלית אלדרוטי: קודם כל עמותת עתיד כמי שמייצגת את הדיאטנים בישראל שאנחנו אלה שנכנסים לפגיות וקובעים את התזונה גם של הפגים אז כמובן שאנחנו מברכים על היוזמה.
<גלית אלדרוטי: הכנתי כאן רשימה של יתרונות של חלב אם גם לפגים אבל אני מוותרת כי אני רואה ש- - -
עליזה לביא: תודה על ההתחשבות, תודה רבה.
עליזה לביא: ד"ר חוסאם עומרי, מנהל פגייה בנצרת, בבקשה.
<חוסאם עומרי: ערב טוב לכולם, כבר ערב, צריך להגיע לנצרת לכוננות.
עליזה לביא: כמה זמן יקח לתרומת חלב להגיע לנצרת אתה חושב?
<חוסאם עומרי: נראה במד"א מה יגידו.
אורלי לוי אבקסיס: גם להם את הצ'קלקה אפשר לפנות את הכבישים.
<חוסאם עומרי: מישהו אמר, פרופ' אמר - - - אני לא אחזור על זה בקשר לפגים שהחלב שלהם שונה ודבר שני בקשר לאוכלוסיות השונות, האתניות השונות גם דיברתם על זה.
<חוסאם עומרי: ובקשר לחברי שימל שאמר שזה תרופה, רציתי להגיד את הדברים האלה שזה תרופה אבל רציתי להגיד דבר אחד שבנק חלב צריך שלא ייצור תופעה של פחות הנקה, זה חשוב מאוד, צריך להזהר מהדבר הזה.
<חוסאם עומרי: לדעתי יש נשים שבקושי אנחנו מצליחים לשכנע אותן להניק או לתת חלב ואם הן ישמעו דבר כזה, אנחנו בפגיות צריכים להיות זהירים בזה כי דבר חשוב מאוד שלא תווצר פה תופעה שאחר כך תתגלגל ותהייה הפוכה, אנחנו צריכים להיות זהירים בדבר הזה.
<חוסאם עומרי: הדבר השני, אני רוצה להגיד על מקרה אחד שהיה אצלי ואני כל כך שמח בעקבותיו.
<חוסאם עומרי: שבוע 23, יצא הנקה מלאה ללא IVH- דימום במוח, ללא נק, ללא ROP, הילד הזה כבר הוא בן שנה פלוס, הולך בלי CP, הולך מצויין, מתפתח מצויין.
עליזה לביא: איזה מקצוע בחרת, איזה כיף לך, וואו.
עליזה לביא: שלושת הדוברים הבאים: גיטי מאירוביץ' אחריה ד"ר פליישר וד"ר גולן יסכם ואנחנו נסיים את הדיון.
עליזה לביא: אז בבקשה גיטי מאירוביץ'.
<גיטי מאירוביץ': אני כאן כנראה ל- - - סטראוטיפ.
<גיטי מאירוביץ': אני גם החרדים, אלה שיש לנו את השוק השחור, גמ"חים בעגה שלנו.
<גיטי מאירוביץ': אני גם אמא בוגרת פגיית שערי צדק שלוש פעמים בשלושה מקצים שונים ואני גם אשת תקשורת שהיה כאן קצת דיבורים, עורכת בעיתון משפחה, היה קצת דיבורים על למה הכותרות פחות אוהדות.
<גיטי מאירוביץ': אז האמת היא שאתמול הורדתי בלילה עיתון ותהיתי מה הכותרות של היום בבוקר כי אני תחילת הכותרות שלכם.
<גיטי מאירוביץ': ויש לי שני כובעים, אני כובע שמלאת הערצה וכבוד והמון קנאה בצוותים הרפואיים שהחזירו לי שלושה ילדים, בראו לי שלושה ילדים.
<גיטי מאירוביץ': ותהיתי מה אני עושה.
<גיטי מאירוביץ': כי אני היום שש שנים אחרי, התאומים שלי הגדולים, ואני עדיין אוכלת את זה יום יום.
<גיטי מאירוביץ': גם בהוצאה כספית משמעותית כל חודש, גם בריצה סביב זה.
<גיטי מאירוביץ': בזמנו נראה לי אפילו אתה אמרת לי ככה לקראת היציאה, עד גיל שש אנחנו נדע את המכלול איפה שהם נמצאים.
<גיטי מאירוביץ': וזה נכון, הם בני שש ואנחנו עדיין מודים יום יום על עצם קיומם אבל זוכרים שהם פגים.
<גיטי מאירוביץ': ואז אני מסתכלת ואני אומרת, שש שנים זה המאקרו, שלושה וחצי חודשים שהיינו בשערי צדק זה הופך להיות פסיק בתוך מאבק כל כך ארוך.
<גיטי מאירוביץ': זה לגמור קרב אחד ולהתחיל מלחמה.
<גיטי מאירוביץ': זה בעייתי.
<גיטי מאירוביץ': התקשורת, אני לצורך העניין, אי אפשר להסתכל רק על הפגייה כי הפגייה של מלאכים, לא מכירה דרך אגב אבל אנחנו מדברים על כלב התקשורת, הכלב יודע לנשוך עד שהמדחום עושה לו 7.2 כי ב-7.2 גם העורכים הכי הכי שנונים שיש להם מה לומר תמיד על כל רופא ופתאום הם צריכים את הקרדיולוג בהדסה, או מי שזה לא יהיה, פתאום הם הופכים להיות האוהדים הכי טובים ואז אתם רואים בעיתוני סוף השבוע כתבות אוהדות על בית חולים שהציל אותי.
<גיטי מאירוביץ': אז אנחנו משתנים, אנחנו בני אדם, אנחנו חייבים לתת קודם כל באמת מה שקורה.
<גיטי מאירוביץ': לא כל כך קל בחוץ, אחרי הפגייה, אני אומרת לכם מניסיון כפול 3, לא קל.
<גיטי מאירוביץ': אבל בואו נדבר שנייה על חלב.
<גיטי מאירוביץ': פרופ' קפלן הגיע אליי, הייתי דיי בהלם, אחרי שהתאומים נולדו, שבוע 29, 824 גרם.
<גיטי מאירוביץ': לא ידעתי מאיפה זה בא לי והוא בא אליי ואומר לי, הביא לי תיבה כזו של הנקה, ערכת שאיבה ואומר לי, בשבילך.
<גיטי מאירוביץ': אמרתי מה אתה רוצה חלב?
<גיטי מאירוביץ': הוא אמר, No dear, לא חלב, אני רוצה אנטיביוטיקה.
<גיטי מאירוביץ': וככה הוא התייחס לזה, אני רוצה אנטיביוטיקה.
<גיטי מאירוביץ': ובאתי אליו אחרי שעתיים, מתוסכלת של החיים עם כלום, עם איזשהו רסס.
<גיטי מאירוביץ': הוא אמר לי, זה הרבה, אנחנו סופרים פגים במשקל זהב.
<גיטי מאירוביץ': וכאן אני פונה אלייך, חברת הכנסת, אמרת סוכר, לא סוכר, זה 600 או 700 או 800 גרם זהב.
<גיטי מאירוביץ': אנחנו משקיעים בזהב.
<גיטי מאירוביץ': תראו את הילדים ש- - - לפחות.
<גיטי מאירוביץ': הם הגאונים של הדור הבא, חד משמעית.
<גיטי מאירוביץ': מה שקורה בציבור שלנו החרדי, יש גמ"חים.
<גיטי מאירוביץ': אין שבוע שלא תמצאי בבתי הכנסת בקשות.
<גיטי מאירוביץ': אולי יש אמא שמוכנה להמנע מגלוטן, גלוקוז, דברים קשים בשביל להעביר חלב.
<גיטי מאירוביץ': אי אפשר לשנות את החברה.
<גיטי מאירוביץ': זאת אומרת הצורך קיים והוא מקבל מענה.
<גיטי מאירוביץ': ואנחנו באים פה ואומרים, אם זה השוק והשוק השחור הזה מסוכן ואולי בציבור יש קצת בערות אבל יש המון רצון טוב וזה אנטיביוטיקה.
<גיטי מאירוביץ': כמו שאמרת, זה הצורה להסתכל עליהם ולזהבים הקטנים האלה מגיע.
עליזה לביא: ד"ר פליישר שפר ורד, מנהלת הפגייה בנהרייה, בבקשה.
שפר: אני לא אחזור על מה שכולכם אמרתם, אני מברכת קודם כל על בנק חלב האם.
שפר: אבל אנחנו צריכים לזכור את העניין של להדריך את האמהות, בטח את אלה שהולכות ללדת פגים על הנקה.
שפר: וככל שאנחנו נתחיל לדבר איתן מוקדם יותר על הנקה אנחנו נגיע לשיעורים יותר גבוהים בהנקה ואנחנו ראינו השנה, גם בעזרת המודל שהלכנו ובדקנו את כמות התינוקות שמקבלים הנקה בגיל 30 יום ובשחרור היא עלתה בצורה משמעותית.
שפר: ולכן מאוד חשוב להזהר, לא להפוך את זה, אני מסכימה, זה תרופה זה זהב זה אנטיביוטיקה, מה שתגידו.
שפר: הנטייה והניסיון שלי לפחות בצפון, אנשים לפעמים רואים קדמה כמשהו שאני יכול לקנות.
שפר: וברגע שהם יידעו שאפשר להביא את התרופה הזאת, את האנטיביוטיקה הזאת, תגיד הנה יש שם אנטיביוטיקה למה אני צריכה לעבוד קשה וזו עבודה מאוד קשה, יש פה לא מעט אמהות לפגים.
שפר: לבוא ולשבת ולשאוב את החלב ולהוציא את ה- 3cc.
שפר: אז זה נכון שגם אנחנו מרגיעים אנחנו אומרים שאנחנו צריכים רק cc אחד לארוחה הבאה.
שפר: אבל זו עבודה קשה וזה לקום כל שלוש שעות ועוד פעם לשאוב ועוד פעם.
שפר: ולכן, אנחנו צריכים את האחיות שעושות את ההדרכות להנקה והיום יש קורסים בסיסיים של הדרכה להנקה ואחיות עושות את זה והן עושות את העבודה.
שפר: זו עבודה שהיא משהו קדוש כי הן יושבות ליד האמא כל ארוחה, בואי נחבר לך לקנגרו, תעשי את השאיבה אחרי הקנגרו.
שפר: כלומר, בואו לא נהפוך את זה רק לתרופה.
שפר: חלב אם וגם בני הזכיר את זה וכולם הזכירו, חלב אם של האמא זה הדבר הכי טוב שיש.
שפר: זה שיש לנו עוד זה מבורך.
אורלי לוי אבקסיס: זה צריך להיות חלק מההסברה כמובן.
עליזה לביא: אחרון הדוברים, ד"ר גולן אגי, מנהלת מחלקת ילדים ופגים בסורוקה.
עליזה לביא: קודם כל מיגנו את הפגייה בסורוקה?
<אגי גולן: בדרך.
<אגי גולן: אנחנו כרגע נמצאים בשלב מעבר לפגייה זמנית שהיא ממוגנת.
עליזה לביא: זה גם מה שאמרו לי בצוק איתן.
<ד"ר אגי גולן: בצוק איתן הייתה התחייבות הממשלה לבנות פגייה חדשה שעוד לא התחילה בבנייה.
<ד"ר אגי גולן: המצב שלנו כרגע שאנחנו יוצאים מהפגייה הנוכחית שהיא אמורה לההרס לצורך הבנייה אבל אני מבינה שחסר הרבה כסף בשביל לבנות את - - -
עליזה לביא: מכתב בבקשה לשר הבריאות.
עליזה לביא: מה קורה עם הפגייה של סורוקה, זאת הייתה הבטחה שניתנה לפני שלוש שנים וצריך למגן שם את הפגייה, לא יכול להיות שהפגייה לא תהיה ממוגנת.
< אגי גולן: אני חושבת שטמון פה הפער של שניים-שלושה דורות מאז שחלב אם באירופה וארצות הברית קיים.
< אגי גולן: אני רק רוצה להגיד שאמרתי עבודה נהדרת שעשתה בסקירת הספרות, העולם התגבר על בעיה של המוסלמים ויהודים וכשרות וכל הדברים האלה, זה דברים שהסתדרו כי אנשים מבינים שזו תרופה ורק כדי להראות עד כמה הראש צריך להשתנות קודם כל פה זה שבקנדה חלק מהתרופות שהתינוק הפג מקבל זה חלב אם ועל מנת לא לתת לו המשפחה צריכה לחתום על סירוב.
< אגי גולן: זאת אומרת, זה כמו החיסון שניתן באופן אוטומטי.
< אגי גולן: לא שואלים את האמא על הסכמה כן או לא, כי זו תפישת ראש, שאם אתה אומר שאת המחלה הזאת אתה יכול למנוע היא כמו שהיום אנחנו לא חותמים על חיסון הפטיטיס B ברגע שהתינוק נולד אלא חותמים על סירוב.
< אגי גולן: ואז בעצם ההורה שמגיע לפגייה, באותו מעמד הקבלה אומרים לו, תראה, במסגרת האשפוז שלך יעשו לפג שלך א'-ב'-ג'-ד', הוא יקבל עירויי דם, הוא יקבל חלב אם, בבקשה לחתום על זה שהסבירו לך.
< אגי גולן: ולא מבקשים הסכמה לקבלת חלב אם.
< אגי גולן: זה שינוי תפישת ראש שהיא אומרת, יש פה המלצה רפואית למתן תרופה שמונע מחלה ונכות שאחר כך תעלה לנו כסף.
< אגי גולן: אי אפשר יהיה בכוח לתת למישהו אבל אני חושבת שזה משהו מאוד מהותי כי בהוראות ממשרד הבריאות ייצאו שאנחנו נצטרך להחתים את ההורים למתן חלב אם נפסיד 50% מתוך זה שבוא נלך לשאול את הרב, בוא נשאל את זה, לא.
< אגי גולן: אני חושבת שהפוך זה יהיה הרבה יותר נכון וקפיצת מדרגה כי אחרת יעברו עוד 15 שנים שנוכל לדווח שכל הפגים מקבלים חלב אם.
עליזה לביא: תודה אגי על ההערה.
עליזה לביא: משרד הבריאות אתם רוצים להגיב ולהתייחס לדברים שנאמרו עכשיו?
<ליזה רובין: נאמרו דברים כאן
<ליזה רובין: לגבי - - - אנחנו נצטרך לשקול את זה ביחד עם היועץ המשפטי שלנו על הסוגייה הזו של חתימה.
<שרון ברנסבורג צברי: כרגע בחוזר מנכ"ל זה לא כתוב שצריך להחתים את ההורים.
<ליזה רובין: כרגע זה בהסכמה כבר.
עליזה לביא: מה זה הסכמה, הסכמה זה לשאול את ההורים.
עליזה לביא: מה זה הסכמה?
<ליזה רובין: כל טיפול בעצם צריכים לשאול את ההורים מפני שלא ניתן לתת טיפול ללא הסכמה של ההורים.
עליזה לביא: של יילודים?
<ליזה רובין: אני- - -
עליזה לביא: לי הייתה הצעת חוק שביקשתי שהורים יוכלו ללוות יילודים.
עליזה לביא: אני מזכירה לכם את זה, אני לא הצלחתי לקדם אותה.
<שרון ברנסבורג צברי: וההיפך הפרדה.
עליזה לביא: אז זה לא כזה פשוט ומובן מאליו.
עליזה לביא: אז אני מבקשת לקבל תשובה לוועדה על הסוגייה הזאת.
עליזה לביא: יש לכם שלושה שבועות לענות לי על השאלה הזאת.
עליזה לביא: גברתי רצתה להשיב על דברים קודמים?
<ליזה רובין: רציתי רק להוסיף שנאמר פה לא מעט לגבי הקשיים של אמהות שיולדות פגים בין אם זה בגלל סיבות רפואיות ובין אם זה הלחץ האדיר, הדחק שהן נמצאות בהיותן אמהות בצורה פתאומית ליילוד שהוא נולד בטרם עת.
<ליזה רובין: שתדעו שאנחנו מדברים על לא רק הדרכה, אנחנו מדברים על תמיכה בהנקה.
<ליזה רובין: זה דבר שנדרש גם לאמהות רגילות אבל על אחת כמה וכמה לאמהות לילדים פגים.
<ליזה רובין: ונרקמת בשעה זו, יש כאן נשים שיושבות בחדר הזה שמפתחות קורס לתת תמיכה לנשים וצוותים בפגייה כדי לתמוך בנשים שיולדות פגים.
<ליזה רובין: אז אני חושבת שצריכים לתת להם יד ולתת להרחיב את ההצלחה לקורס הזה מפני שהוא מאוד חשוב.
<שרון ברנסבורג צברי: הייתי רוצה להוסיף משהו, לסכם את זה, שאני חושבת שהאמירה הטובה ביותר לגבי הנושא של ההנקה וחשיבות ההנקה ובנק חלב האם זה העובדה שבראש הבנק יושבת מישהי, מנהלת הבנק, אמורה להיות מישהי, אני יועצת הנקה בינלאומית מוסמכת, אני גם מדריכת - - - מזה 18 שנה.
<שרון ברנסבורג צברי: זאת אומרת שאני יושבת עמוק בכל הנושא הזה של ההדרכה להנקה, - - -, מדריכות - - - אנחנו עושות את זה בהתנדבות.
<שרון ברנסבורג צברי: אז אני 18 שנה עוזרת לנשים בהתנדבות וזה אומר הרבה על הנושא של בנק חלב אם גם כמקובל בעולם.
<שרון ברנסבורג צברי: חלק מעמודי הבסיס של בנק חלב אם, יש ארבעה עמודי בסיס ואחד מהם זה קידום ההנקה.
<שרון ברנסבורג צברי: זה מנדט ברור והוא חייב להתקיים לא רק משום שהבנק ניזון מהנקה של אמהות אלא כי זה בא מתוך התפיסה שאומרת שהנקה וחלב אם זה הנורמה להזנת התינוק.
<שרון ברנסבורג צברי: אז זה ילך ביחד אני לא דואגת מזה.
עליזה לביא: אני רוצה לסכם ולהודות לחברתי, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, על הדיון ובכלל על העבודה רבת השנים.
עליזה לביא: להודות לכם על העבודה המאומצת רבת השנים, על הניסיון, על הידע, על שיתוף הפעולה שנעשה כאן.
עליזה לביא: באמת אנחנו עושים היום בשורה ותקווה ואנחנו פה גם כדי לעקוב אחר הביצוע.
עליזה לביא: ותמיד גם צריך לומר תודה לאנשים הטובים שנמצאים.
עליזה לביא: אז אנחנו מברכים על ההתחייבות של משרד הבריאות שבנק חלב אם יוקם עד ערב פסח וזאת הבשורה וכי התקציב להקמתו קיים וצבוע.
עליזה לביא: הוועדה סבורה שיש לתת את הדעת על תקציב הפעילות של הבנק לאחר שיקום ולא רק להקים אותו.
עליזה לביא: הוועדה תעקוב אחר התקדמות ההקמה ומבקשת לקבל דיווח על עיכובים.
עליזה לביא: אם יהיו עיכובים מצד משרד הבריאות ו/או מצד מגן דוד אדום אנחנו מבקשים ליידע את הוועדה כדי שנוכל לסייע בזמן.
עליזה לביא: לגבי הסכמת ההורים ההערה שנאמרה כאן - אנחנו נבקש את תשובת משרד הבריאות תוך שלושה שבועות וכאמור אנחנו גם הוצאנו מכתב לשר, אנחנו נוציא בעניין שלכם, של הפגייה בסורוקה.
עליזה לביא: אנחנו ניפגש כאן מייד בראשית מושב הקיץ שזה יהיה להערכתי שבוע-שבועיים לאחר יום העצמאות כדי להרים כוסית ולצאת לדרך כולנו יחד עם כל הרגישות התרבותית, החברתית ובצד התודה הרבה תמיכה.
עליזה לביא: אז הרבה פעמים בחיים אני מחפשת הרבה מאוד פרשנויות למשפט אמת מארץ תצמח ואני חושבת שאין ממנו מתאים לתהליך שעבר, יעבור באמת גם להחזיר עטרה ליושנה, כי זה היה שלנו, ההנקה.
עליזה לביא: וגם באמת לתהודה הציבורית, שיתוף הפעולה פורץ הדרך בין הידע, הניסיון, אנשי הרפואה לבין נשים שבאמת יודעות מה נכון, מה טוב, אמהות.
עליזה לביא: תודה רבה, המשך יום טוב.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-14.11.2017 ואנחנו כן מפסיקות לשתוק.
עאידה תומא סלימאן: קמפיין "גם אני" היום שלאחר החשיפה זה הנושא שלנו היום.
עאידה תומא סלימאן: הקמפיין שהתחיל בעקבות פרשת המפיק ההוליוודי הארווי וינשטיין כאשר אשלי ג'אד חשפה שהוא הטריד אותה מינית והצטרפו אליה כ-30 נשים אחרות,
<גאיה קורן: תודה על ההזמנה, אני אציג את עצמי למי שלא מכיר אותי, קוראים לי גאיה קורן אני עיתונאית בידיעות אחרונות.
<גאיה קורן: יש לי מותג שנקרא "אני מלכה" שבמסגרתו אני מעניקה כוח לנשים.
<גאיה קורן: הוצאתי את הספר "אני מלכה גרושה באושר" לא מזמן, אני עושה סדנאות לנשים גרושות, יש לי הרצאה שנקראת "אני מלכה" שמתאימה גם לנשואות עדיין וגם לגברים, יש לי קבוצה של אלפי נשים בפייסבוק שנותנות ומקבלות תמיכה זו מזו.
<גאיה קורן: ויש לי גם טור ב-Ynet ובטור הזה כתבתי וגם בידיעות אחרונות אחר כך על זה שהוטרדתי מינית.
<גאיה קורן: אני בת 48, פעם ראשונה שהוטרדתי אי פעם הייתה רק לפני שנה כי עד אז לא ראיתי את זה כהטרדה כי פשוט חשבתי שזה פשוט איזה, סליחה, איזה גבר אידיוט, ולא לרמה, ופשוט ככה נפנפתי את זה.
<גאיה קורן: לפני שנה זה היה קצת משהו יותר פיזי, ולכן כתבתי על החוויה שעברתי.
<גאיה קורן: הזמנתם אותי כאן לדבר על מה שנקרא היום שאחרי.
<גאיה קורן: היום שאחרי הפרסום יותר נכון.
<גאיה קורן: אני יכולה להבין נשים שלא מדברות או שבאות ומדברות רק 20 שנה אחרי זה.
<גאיה קורן: כי העליהום שאני חטפתי מגברים ויותר גרוע מזה מנשים על זה שאני פרסמתי את זה זה היה פשוט מחריד, זה פשוט מזעזע.
<גאיה קורן: כולל עורכות דין, אגב, שאמרו לי אוקיי, למה לעשות שיימינג, למרות שלא אמרתי את השם שלו, למה את נזכרת אחרי שנה, למה נשים נזכרות אחרי 20 שנה.
<גאיה קורן: אני חושבת שאף אחת שלא עוברת את זה לא יכולה לדעת מה המשמעות של לבוא ולהגיד, כן, מישהו עשה לי משהו.
<גאיה קורן: גם אני שאני מחשיבה את עצמי כאישה דיי חזקה, לא סתם בחרתי במותג "אני מלכה" שהפירוש של זה זה אני מלכה שלוקחת שליטה על החיים שלי ולא עבד שנכנע לנסיבות החיים.
<גאיה קורן: גם לי היה קשה לצאת ולספר את זה אחר כך.
<גאיה קורן: כי איך יכול להיות שמישהו עשה לך משהו ואת גם שותקת.
<גאיה קורן: למזלי לא קרה שם מעבר לנשיקה שום דבר אבל הופעל שם כוח פיזי שפשוט ידעתי מה לעשות ואיך לתמרן את זה שזה יעבור בשלום.
<גאיה קורן: ופשוט כתבו לי בפייסבוק ובהודעות ובמיילים "למה צריך להעלות מהאוב כל מיני דברים כאלה", "את מחזירה את הנשים 30 שנה אחורה", "או שתגידי באותו רגע או שתשתקי" ו"מה את חושבת, כל הגברים מטרידים, עכשיו את הופכת את כל הגברים למטרידים".
<גאיה קורן: אז מה שאני חושבת שצריך להשתנות פה זה קודם כל שיבוא, בטח מהפורום שנמצא פה, אבל מעצמנו הנשים קצת יותר סלחנו גם כלפי עצמנו וגם בכלל לאחיותנו.
<גאיה קורן: וגם גברים.
<גאיה קורן: יש איזה דבר כזה – אל תידון אדם עד שאתה מגיע למקומו.
<גאיה קורן: אל תשפטו אף אחד בטח אף אחת עד שאתם לא עומדים במקום שלה.
<גאיה קורן: אז זהו לכן באתי.
<גאיה קורן: אני חושבת שהקול הזה צריך להשמע על זה שאין אישה בעולם, אין אישה שיושבת כאן שלא הוטרדה.
<גאיה קורן: הייתי באיזו הרצאה ושאלו אותי איך אני יודעת שהוטרדתי.
<גאיה קורן: אמרתי, אם את מרגישה לא נוח או את אפילו חושבת שאולי הוטרדת, אז הוטרדת.
<גאיה קורן: ולכל הגברים פה שלא שואלים, אבל אם ישאלו, מתי מחמאה זו מחמאה ומתי זו הטרדה – אם זו מחמאה על השכל והחוכמה השופעת שלי ולא על דברים אחרים שופעים זו מחמאה.
<גאיה קורן: אם אומרים לי שאני יפה ומסתכלים לי בעיניים ולא על איברים אחרים זו מחמאה.
<גאיה קורן: אני חושבת שהגבול הוא לא דק, הוא מאוד עבה ואפשר לראות אותו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאת העלית הרבה גם מהשאלות שאנחנו שומעות יום יום.
עאידה תומא סלימאן: והניסיון הזה, אני תמיד אומרת, כשאת מוטרדת מינית זה לא רק את שיודעת אלא מי שמטריד אותך גם הוא יודע שהוא מטריד.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שהוא מטריד, שלא ישאלו את השאלה הזו מתי זה מחמאה כאילו אני רוצה לדעת את הגבול ואני רוצה להיות הגבר הנחמד שלא מטריד רק תגידו לי איך.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמי שמטריד יודע שהוא מטריד והוא משתמש בזה כדי שאנחנו או הנשים ירגישו אותן רגשות: מבוכה, חוסר כוח לעשות משהו, שיתוק מסויים.
עאידה תומא סלימאן: וכן, נרגיש נחותות במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: לכן אנחנו תמיד מדגישות שהטרדות מיניות הן לא עניין של תשוקה והן לא עניין של משיכה אלא אין שימוש בכוח.
איילת נחמיאס ורבין: זה באמת לא מסובך.
עאידה תומא סלימאן: זה לא מסובך למי שרוצה להבין את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחבר הכנסת נחמן שי.
נחמן שי: תודה רבה לך עאידה על כינוס הוועדה על העניין הזה שהפך להיות לנושא ציבורי מספר אחת במדינת ישראל בימים האחרונים.
נחמן שי: יושבות פה בחדר הרבה פעילות, מנהיגות שהובילו את הקרב הזה ואני מברך אותן קודם כל שהן הצליחו להציף סוף סוף את הנושא.
נחמן שי: זה כמובן לא קרה רק בגלל הפעילות שלהן בארץ אלא גם בגלל אירועים בינלאומיים במדינות אחרות, אנחנו קשובים למה שקורה שם ובסופו של דבר בגלל הטכנולוגיה החדישה המרחקים כל כך התקצרו שדברים שקורים שם קורים פה בעת ובעונה אחת וזה גם עושה את העניין הזה ליותר חשוב וליותר מרכזי שאנחנו לא רק מציינים משהו שהוא חלק מאיתנו, אנחנו הופכים להיות חלק מקהילה בין לאומית גדולה שנאבקת בתופעה המכוערת הזאת.
נחמן שי: זו נקודה אחת שחשוב היה לי לומר ולהודות ולהמשיך ולעודד גם את כל מי שמעורב בעניין.
נחמן שי: הדבר השני הוא, זאת ההסתכלות שלי, שיש פה מאבק מסוים בין נורמות ציבוריות לנורמות משפטיות.
נחמן שי: הנורמות הציבוריות ניצחו.
נחמן שי: זאת אומרת הציבור באמצעות התקשורת, עם התקשורת, דרך התקשורת בעצם מסכל את האירועים ומסכל גם את הגברים שנוגעים בעניין באופן שלא היה בעבר במדינת ישראל.
נחמן שי: כי באירועים הקודמים, למי שיש איזשהי פרספקטיבה היסטורית, הגברים נהגו לומר, אוקיי נחכה לתלונות, נלך למשטרה עד שהעניין הזה לא ימוצה אנחנו לא נעשה דבר.
נחמן שי: זה לא עובד יותר.
נחמן שי: זה השינוי הגדול שהתחולל פה.
נחמן שי: והוא נובע משני דברים: אחד מכך שלדעתי רשויות החוק למיניהן כשלו בטיפול שלהן בעניין.
נחמן שי: נשים גילו שתלונה למשטרה חושפת אותן, הופכת אותן לדמויות ציבוריות שהן לא רוצות להיות, פוסלת אותן לעבודה וגם לקשרים אישיים אולי, אף אחד לא רוצה להתקרב פתאום לבחורה הבעייתית הזאת שלא באשמתה.
נחמן שי: וזה דבר שהמשטרה חייבת לבדוק את עצמה איך הנחקרות או בעלות העדות או מי שמגיע אליהן, המאשימות הופכות להיות לנאשמות וכל הפירמידה הזאת מתהפכת.
נחמן שי: ודבר שני גם התקשורת והציבור נעשו יותר חזקים והם לא ממתינים עד שהעניין ימצה את עצמו, אם בכלל, בהליכים המשפטיים אלא הם חורצים את הדין.
נחמן שי: יש עם זה בעיה, אני רוצה לומר לכם שאני לא שלם באופן מוחלט עם התהליך הזה.
נחמן שי: אני אומר שצריך קצת להזהר כי יכול להיות שהמשפט הזה שנחרץ על ידי התקשורת והציבור יכול לגרום גם עוול לאנשים.
נחמן שי: יכול להיות שזה לא נכון ואז המכה שחוטף אותו גבר או אותם גברים היא עצומה, הם נזרקים לשוליים ולפעמים גם כשמתברר שאולי לא היו דברים מעולם או הדברים לא היו כפי שהם תוארו כבר אין להם דרך חזרה.