GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חגית מרון: אני בעצם רוצה לדבר על מה שקורה מול הביטוח הלאומי שגם כשאני עובדת ונשכרת, ביטוח לאומי לוקח את ההכנסה שלי ולפי זה בעצם קובע את המזונות שמגיעים לי, אני לא מקבלת מזונות מהאבא ועוד יותר מזה, עכשיו גם לקחו לנו מס הכנסה שלילי מה שהולך להוריד לי משמעותית את ההכנסה.
<חגית מרון: אם אנחנו מדברים פה על עוני וביטחון תזונתי וגם תרופתי אז מאד מאד משפיע, אצלי בבית לפחות, גם אם אני צריכה לעשות בעצם שיקולים אם לקנות לי תרופות או לילדים, אם לשלוח את הילד לאבחון וגם מבחינת אוכל.
<חגית מרון: אין ספק שיש לי הרבה דברים שאני לא יכולה לקנות להם, אני לא מדברת על מותרות אלא על דברים הכי בסיסיים שיש.
<חגית מרון: מעבר לזה, סליחה, אני רוצה להגיד משהו, לדוגמה יש לי עובדת סוציאלית שראתה שהמצב שלי לא מזהיר והיא התחילה לעזור לי בסלי מזון, משהו שלי עצמי גורם לעוגמת נפש לגמרי ואני מתביישת להראות את זה לילדים שלי.
<קריאה: היא אישה עובדת.
<חגית מרון: ואני עובדת במשרה מלאה.
<קריאה: למה אישה עובדת מגיעה למצב שהיא מקבלת סלי מזון כי ביטוח לאומי לוקח חלק ממזונות הילדים בגלל שהיא עובדת.
עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, אני חייבת להפסיק את זה, לא בגלל שאני לא מבינה את החשיבות של הנושא של מזונות, כולם יודעים שאנחנו קיימנו דיונים על זה, אנחנו נאבקות על זה- - -
<קריאה: אבל גם השינוי לא עוזר.
<קריאה: השינוי לא עוזר.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, יש ויכוח סביב זה, אני העברתי שלחלק מהנשים זה דבר שהכניס עוד תוספת מסוימת להכנסה שלהן, שהיא לא משנה עולם ומלואו בשבילן, אבל היא תוספת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לצערי הרב במדינה הזו, בממשלה הזו, אוהבים שינויים קוסמטיים, מאד אוהבים אותם.
עאידה תומא סלימאן: לעשות מהפכות הם לא עושים ואני חושבת שבנושאים האלה הגיע הזמן לדרוש מהפכה אמתית כי אחרת, מה שיקרה – לא אני רק אומרת את זה, מר יוסף אמר את זה – כנראה צריכים לחכות עד שתהיה מחאה והפעם היא לא תהיה מחאה שהיא תתקיים רק בשדרות רוטשילד בתל אביב, אלא היא תהיה מחאה דווקא במה שהם קוראים לו השוליים והפריפריה, השוליים יהפכו למרכז המדינה.
עאידה תומא סלימאן: אבל בלי לעשות שינוי אמתי, נמשיך כולנו לסבול ואני מצטערת שאני חייבת לסיים את הדיון הזה, כולם יודעים שמה שבטוח אצלי בדיונים יודעים, זה לא סוף הדיון, אלא זה התחלה של דיון שיתמשך ונביא אותו ואנחנו רואים איך הנושאים מחוברים ומתחברים.
עאידה תומא סלימאן: גם דיור ציבורי, גם עניין המזונות, גם עניין העוני, גם היחס של הממשלה לערבים הבדווים בנגב וגם איך הלמ"ס אוהב לסקור רק מה שייתן לו תוצאות טובות, שימשיכו את הכיוון של הממשלה והמדיניות שלה.
עאידה תומא סלימאן: אני פתחתי בזה ודיברתי על זוגות שהם עניים, אתם בחרתם לדבר על מה שדיברתם ואני חושבת שהגיע הזמן גם שניקח אחריות בזה שאנחנו נציף ונעלה את כלל הבעיות ולא נתמקד רק בצד אחד.
עאידה תומא סלימאן: מה שאני הייתי רוצה להגיד שלצערי הרב המדיניות הנוכחית במדינת ישראל שמובילות הממשלות ב-10 או 15 השנים האחרונות רק מחזקת את העוני ולא ממגרת אותו ולא נאבקת בו.
עאידה תומא סלימאן: הכיוון חייב להיות לא לשינויים קוסמטיים ולא תכניות שמטפלות רק בצד השולי של העניין.
עאידה תומא סלימאן: 15 מיליון שקל – אני אמרתי את זה, אם יש במדינה 15 מיליון שקל לשים על נסיעות, אז יש 15 מיליון שקל לתמוך בנשים הרות שסובלות מחוסר תזונתי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא נדבר על דברים אחרים שלא יוצאים מתקציב המדינה, אבל אני רוצה להגיד, מיגור תופעת העוני נעשה על ידי חיפוש הצדק ומדיניות של צדק ולא מדיניות של צדקה.
עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא רוצה צדקות, אנחנו כולנו אזרחים במדינה הזו, כולנו משלמים מיסים, כולנו תרמנו ביום אחד או באחר ואנחנו מדברים על זכויות ואנחנו מדברים על אחריות קולקטיבית ממסדית, זה העיקר.
עאידה תומא סלימאן: על המדינה נופלת אחריות ועל הממשלות כלפי האזרחים שלהם, אף אחד לא מבקש צדקה.
עאידה תומא סלימאן: אני ביקשתי חומר תוך כדי הדיון שאני ארצה לקבל לידיים שלי, לא אחזור עכשיו על הרשימה.
עאידה תומא סלימאן: בעניין הסל, אנחנו נפעל גם כוועדה ואני כיושבת ראש ועדה תראו אותי מחויבת למאבק הזה כדי להשיג את הסל הזה ואנחנו נתאם פגישה כדי לחשוב איך מקדמים את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: וגם כמובן, העמדה שלנו בעניין המזונות ובענין הפרדת הקשר בין הכנסת האישה לבין קבלת המזונות – אני חושבת שאם צריך לעשות איזו שהיא בדיקה כזו וקשר כזה – זה יעשה לפני ההחלטה על המזונות של הילדים.
עאידה תומא סלימאן: רוצים לקחת בחשבון את ההכנסה של שני ההורים?
עאידה תומא סלימאן: תקחו אותה בחשבון לפני שמחליטים על גובה המזונות, לא אחרי המזונות ואז קושרים את זה כאילו זה הכנסה של האישה.
עאידה תומא סלימאן: המזונות זה לא הכנסה של האישה, זו זכותם של הילדים לקבל מההורה שלהם.
עאידה תומא סלימאן: אני נועלת את הישיבה, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הועדה לקידום מעמד האישה או לשיוון מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-24 ביולי 2017 ואנחנו מתכנסות לאור הצעה לדיון מהיר של חברת הכנסת חנין זועבי, כישלון המדינה בטיפול בגברים אלימים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כל להגיד כמה מילים ואז אני מעבירה אליך, חברת הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים ששנים כבר, כמעט שני עשורים שהנושא של טיפול ושיקום לגברים אלימים מתפתח לאט בתוך המדינה.
עאידה תומא סלימאן: יש כמובן את העשייה שנעשתה ונעשית בבית נועם, כאשר אנחנו יודעים שאחוז הגברים שמגיעים לטיפול במסגרת חוץ ביתית בתנאים של שהייה היא מוגבלת, אבל קיימים גם כמובן את מרכזי מניעת האלימות שנרצה עוד מעט לשמוע גם כן עליהם, אבל ברור שלא במקרה הועדה הבין משרדית שהתיישבה למשך כמעט שנתיים והגישה את ההמלצות שלה שאושרו לאחרונה אחרי ששה חודשים מקיומן של ההמלצות האלה כללה גם כן המלצות ברורות לכיוון של טיפול ופיתוח הטיפול בגברים אלימים, אבל בכל זאת אנחנו עדיין רחוקים ואני נותנת לך, חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה גבירתי.
עאידה תומא סלימאן: את יזמת את הדיון הזה.
חנין זועבי: תודה עדיאה, תודה יושבת הראש.
חנין זועבי: קודם כל אין צורך להגיד שזו הגישה הנכונה לטפל באלימות בתוך המשפחה, לא לנתק את האישה מהבית שלה, מהסביבה שלה ולהכניס אותה למסגרות למיניהן אלא באמת לטפל בשורש הבעיה, בגבר האלים.
חנין זועבי: קודם כל זו הגישה הצודקת.
חנין זועבי: אנחנו רוצים את האישה בבית שלה, עם המשפחה שלה, בתוך מסגרת החיים השגרתיים שלה, אז זה צדק.
חנין זועבי: האמת של הצדק פה מאוד חשוב.
חנין זועבי: האמת השני, המרכזי, גם הוא אלמנט של הסיפור.
חנין זועבי: יש בעיה.
חנין זועבי: כאשר אנחנו מרחיקים ושמים את האישה לפעמים בתנאים של בתי כלא, אנחנו לא מטפלים בשורש הבעיה, אז האלמנט הזה של הטיפול, אנחנו לא רוצים רק להעניש את הגברים.
חנין זועבי: פה תפיסת העולם היא לטפל בבעיה.
חנין זועבי: עונש זה אלמנט הרתעתי מאוד חשוב.
חנין זועבי: כאשר יש פשע, כאשר יש הפרעה לחוק, אין מנוס מענישה אבל כאשר יש אפשרות של רתיעה על ידי סיכול, אז זו המסגרת הנכונה, אז הלוואי שרוב המאמצעים בהשקעה התקציבית של הטיפול באלימות המשפחה תלך לפיתוח המסגרות האלה.
חנין זועבי: אני רוצה בצורת מבזקים ומאוד תמציתית ופרקטית לתת המלצות.
חנין זועבי: אולי חלק גם כבר נמצאות בשלבי התקדמות או מונחות על השולחן, אבל בכל זאת.
חנין זועבי: יש לנו את המרכזים לטיפול באלימות במשפחה.
חנין זועבי: יש לי רשימה שיש לך בטח, עאידה, של מרכזים בתוך החברה הערבית.
חנין זועבי: אני לא יכולה לאתר מחסור של מרכזים ערבים חוץ מהדרום.
חנין זועבי: יש בדרום ששה מרכזים של טיפול באלימות במשפחה.
חנין זועבי: יש ביניהם מרכז אחד, אז כבר המלצה אחת ואני מדברת על משהו מאוד פרקטי וכתכנית חירום ולהצביע על המחסורים שאפשר לטפל בהם עם תפוקה ותוצאה שהיא הרבה יותר מעבר להשקעה, אז יש מחסור במרכזים לטיפול באלימות כאשר יש ששה מרכזים בדרום ורק אחד, אז יכולים להצביע בקלות על מחסור בדרום.
חנין זועבי: הדרישה בנקודה הזאת, דרישה מספר אחת, לפתוח מרכזי טיפול באלימות בתוך ישובי הדרום: רהט, טאלה שבעה, חורה, כסייפה.
חנין זועבי: אז זו הדרישה הראשונה.
חנין זועבי: הדרישה השנייה, ואני בטוחה שזו לא הפעם הראשונה ולא השנייה ולא השלישית שהיא מועלית אבל צריכים לחזור על זה, מחסור בתקנים, מחסור בעובדות סוציאליות.
חנין זועבי: אני לא חוקרת אבל אני קראתי והעוזרת שלי גם, אז הדרישה שלנו היתה לפתוח שלוש תוכניות הכשרה לעו"סים שמומחים, עם תמריצים, בעיה בכל האזורים לא רק בדרום, כי המחסור הוא מחסור ארצי, גם בצפון, גם בדרום, גם במרכז.
חנין זועבי: עכשיו המסגרת שהזכרת, יושבת הראש, בית נועם שמטפל בגברים יותר, באלימות שהיא יותר קשה, בגברים שהם הכי קשים, אז לפתוח בתי נועם יעודיים אולי בחברה הערבית ולפתוח עוד בתי נועם.
חנין זועבי: אני לא יודעת כמה בתי נועם יש מבחינה ארצית, בית אחד או שניים.
חנין זועבי: שניים, אז שני בתי נועם אבל אני לא יודעת כמה מטופלים.
חנין זועבי: יש מומחים פה שיגידו לנו כמה מטופלים ערבים, מה הצורך שהם מעלים, אבל גם לפתוח עוד בתי נועם שחלקם אולי יהיו יעודים לחברה הערבית.
חנין זועבי: דירות שלב במקום צו הרחקה.
חנין זועבי: במקום עונש נותנים דירות.
עאידה תומא סלימאן: הכוונה לדירות מעבר?
חנין זועבי: במסגרת של צו ההרחקה מפנים את הגברים לדירות שלב.
חנין זועבי: בזמן השהייה הגבר זוכה לטיפול.
חנין זועבי: יש בערים המעורבות.
חנין זועבי: אולי בחברה הערבית בזמן צו ההרחקה יש משפחה גדולה, אז אפשר לקלוט את הגבר.
חנין זועבי: יש לו מסגרת כזאת.
עאידה תומא סלימאן: אחת הבעיות העיקריות היתה שהוא נקלט בתוך המשפחה שבדרך כלל גרה באותה שכונה עם האישה והוא נשאר באזור עצמו.
חנין זועבי: או בתוך משפחה שהיא מצדיקה את האלימות שלו.
עאידה תומא סלימאן: או בשני הדברים ביחד.
חנין זועבי: הבעיה הכי קריטית אם אנחנו רוצים להציב פתרונות של החירום, אז לפתוח את זה בערים מעורבות איפה אפילו אין עיר גדולה שיכולה לקלוט לא באותה שכונה אלא בשכונה מורחקת.
חנין זועבי: לפני הדרישה לפתוח, לבחון את המותאמות של התכנית הזו.
חנין זועבי: לבחון עד כמה המודל הזה מותאם עבור החברה הערבית, אולי כפיילוט.
חנין זועבי: אולי לפתוח דירת שלב אחת ולבחון אותה בתור פיילוט.
חנין זועבי: הדרישה החמישית, יש אלה שמערערים ונותנים ביקורת על הטיפול הקבוצתי בתוך מרכזי הטיפול, שהטיפול הקבוצתי לא מותאם מבחינת היחידים, לא תמיד עובד, יש אשליה.
חנין זועבי: הטיפול הקבוצתי לפעמים יוצר אשליה שהגבר טופל והוא משוקם.
חנין זועבי: האישה חוזרת לגור בבית ואז היא נופלת לאותה מלכודת של אלימות.
חנין זועבי: אני עקבתי אחרי הספרות.
חנין זועבי: אני לא מצאתי איזושהי ביקורת ולו קטנה על מידת המותאמות של הטיפול הזה לחברה הערבית.
חנין זועבי: אני פה אפילו מעלה מחסור בנתונים הבסיסיים במידת מותאמות התוכניות, אז מרכז ספציפי לחברה הערבית עד כמה המודל הזה מתאים על מנת לעמוד על יעילות הטיפול.
חנין זועבי: זו המסגרת האחרונה ופה אני מסיימת.
חנין זועבי: יש פיילוט של בית משפט קהילתי בלוד ורמלה.
חנין זועבי: לצערי את עשית שם אולי או במסגרת הסיור שלך, אעידה, אני לא יכולתי להשתתף, אבל יש לנו שאילתא בעניין, מזמן, לקבל מידע מפורט אודות יעילות בית המשפט הקהילתי בנוגע לגברים האלימים.
חנין זועבי: אנחנו לא קיבלנו את התשובה של השאילתא וזו הדרישה האחרונה.
חנין זועבי: אם הדוגמא הזאת, הטיפול הזה מוצלח, אז למה יש רק בלוד ורמלה ורק בנגב?
עאידה תומא סלימאן: אני דווקא בפגישה שלי עם פרקליטות מרכז וכשזה הועלה המודל בפניי, אחד הדברים שהסתייגתי מהם, שהשתמשו במודל הזה במקרים של אלימות נגד נשים, אבל בכל זאת.
חנין זועבי: בדיוק את נגעת בנקודה שאני מעלה.
חנין זועבי: אני רוצה לקבל מידע אודות היעילות של המודל הזה.
עאידה תומא סלימאן: תלוי איך מגדירים יעילות.
עאידה תומא סלימאן: זאת אחת השאלות תמיד שאנחנו שואלות.
חנין זועבי: זו דווקא הבעיה הכי קלה, עאידה.
חנין זועבי: אז בגלל זה יש לנו מומחים ואנחנו מזמינים לועדות מומחים.
עאידה תומא סלימאן: אוקי, תודה רבה.
דב חנין: אני קודם כל מברך את חברת הכנסת זועבי על יוזמת הדיון הזה ואותך על כינוס הישיבה הזו.
דב חנין: אני מצטרף לכל ההצעות המעשיות שחברת הכנסת זועבי הציגה בפנינו.
דב חנין: אני חושב שאנחנו חייבים להבין שבכל נושא המאבק באלימות נגד נשים אנחנו חייבים לשנות את החוק.
דב חנין: בתחום הזה לאורך הרבה שנים נעשית פעולה באמת מופלאה של ארגונים של נשים, פעילות בחברה הערבית, בחברה היהודית כדי להגן ולשמור על חייהן ובטחונן של נשים נפגעות אלימות.
דב חנין: כל הכבוד לפעילות הזאת וכל הכבוד להצלחה שלה בלקדם את התובנה של המדינה שיש כאן בעיה שמחייבת טיפול וחייבת התייחסות.
דב חנין: אסור לנו להשלים עם מצב שבו להבדיל מכל תחום אחר של עבריינות אנחנו לא מטפלים בעבריין ואנחנו לא מונעים את העבירה מהמקום שבו היא נוצרת.
דב חנין: הרי כשאנחנו מדברים על גניבה, אנחנו לא מתעסקים בקורבות הגניבה.
דב חנין: אנחנו מנסים לטפל בגנבים ולמנוע את הגניבות.
דב חנין: כשאנחנו מדברים על רצח, אנחנו לא מייצרים איזו מערכת של הגנה נגד כל האנשים בארץ שיכולים להיות קורבנות של רצח, אלא אנחנו מנסים לטפל ברוצחים ולמנוע שהם ירצחו.
דב חנין: בתחום הזה אנחנו נסוגנו כחברה לאיזשהו מקום שהוא אולי מקום חיוני כי לא היתה שום ברירה אחרת, של להגן על הנשים והמקום הזה הוא חשוב והוא חיוני וישר כוח לכל העושות במלאכה, אבל אסור שזה ימנע מאיתנו לשים את הדגש העיקרי על המניעה שהיא לא אצל הנשים.
דב חנין: אנחנו לא צריכים לחשוב שהעולם שאנחנו רוצים לחתור אליו הוא עולם של המון נשים ומקלטים לנשים למוכות עם תנאים טובים.
דב חנין: אנחנו רוצים שהתנאים יהיו טובים.
דב חנין: אנחנו רוצים שלא יהיו נשים ומקלטים לנשים מוכות וכדי שזה יקרה אנחנו צריכים לטפל באלימות של הגברים ולכן הסוגיה הזו היא סוגיה אסטרטגית שמחייבת באמת שינוי בכל צורת החשיבה, גם של גורמי המדינה, גם של הגורמים המקצועיים ואני מאוד מברך על העבודה של הועדה שלך, חברתי, חברת הכנסת תומא סולימאן בנושא הזה ואני באמת קורא לכל גורמי המדינה שנמצאים כאן איתנו מסביב לשולחן לשתף פעולה איתנו כדי שבאמת נעשה מאמץ גדול ונעשה את השינוי שהוא כל כך דחוף בתחום הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להזכיר לכולנו שבעצם המדינה, אמרת חבר הכנסת דב שהמדינה נסחפה למקום הזה שאתה לא רצית להגדיר אותו כנסיגה בעניין הגנה על נשים.
עאידה תומא סלימאן: המדינה לא נסחפה אלא נגררה בכוח, בוא נגיד ככה, כי בעצם המדינה לא טרחה שנים רבות לטפל בבעיה הזו ומי שקמו ומי שטיפלו ודאגו לשלומן של הנשים היו ארגוני נשים שהקימו את המקלטים והפעילו אותם בהתנדבות שנים רבות וגייסו להם כספים עד שהמדינה השכילה להבין שהיא צריכה לקחת על עצמה את האחריות האלמנטרית שכל מדינה צריכה לקחת, זה בטחונן של האזרחיות שלה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם עכשיו עדיין אין, למרות העשייה ולמרות התכנית שכולנו בירכנו על קיומה, אני חושבת שעדיין אין ראיה כוללת שמבינה שצריך להשקיע ואיפה להשקיע.
עאידה תומא סלימאן: תסלחו לי, אני מבינה את החשיבות של לטפל בגברים אלימים ואני אולי הייתי אז כשניהלתי את הארגון של נשים נגד אלימות, הייתי מהראשונות שהקימו בתוך הארגון קבוצות של גברים שאפילו לא בהכרח כגברים אלימים אלא גברים שרצו לבדוק את מאזני הכוחות בין המגדרים, אבל אי אפשר ואני מציעה לנו לא להעלות את זה על נס מול קיום כל השירותים שמגנים על נשים נפגעות אלימות.
עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר לצערי הרב כל עוד אנחנו במצב הקיים היום, נשים יצטרכו להיות במקלטים וצריך לדאוג שיהיו מקלטים ולא יהיו מקלטים שכל הזמן תחת לחץ ואיום קיומי בגלל שהמדינה מתחילה להסתכל הצידה ולא נותנת את הצרכים הבסיסיים של תקציבים.
עאידה תומא סלימאן: אני גם יודעת מה הספרות המקצועית אומרת על אחוזי ההצלחה בטיפול בגברים, אז גם בגלל זה אני אומרת, לא במקרה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע ממשרד העבודה, רווחה ושירותים חברתיים מה קיים היום, מה בדיוק השירותים שאתם מגישים ואיך גברים מגיעים למרכזי הטיפול?
עאידה תומא סלימאן: חגי, זה אתה שתציג את זה?
<חגי מויאל: אני אציג את זה.
<חגי מויאל: יש גם חלקים של שירותי המבחן שהם חלק בלתי נפרד ממשרד הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לשמוע במיוחד לאור האיום לסגור את ההוסטל היחידי שמשקם אסירים באוכלוסיה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חגי מויאל, מפקח ארצי אמלב.
<חגי מויאל: קודם כל כמו שאתם יודעים, יש 106 מרכזים ברחבי הארץ, מרכזים לטיפול באלימות במשפחה.
<חגי מויאל: אני מתייחס לאמירות של חברת הכנסת.
<חגי מויאל: בחברה הבדואית בנגב בכל ישוב יש פונקציה שמטפלת באלימות במשפחה שעוברת הכשרה בימים אלה בשביל לתת את המענה של האלימות במשפחה.
עאידה תומא סלימאן: בתשעת היישובים.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה לא להגיד בכל ישוב.
עאידה תומא סלימאן: תגיד בתשעת היישובים.
<חגי מויאל: בסדר.
<חגי מויאל: אני מקבל את האבחנה.
<חגי מויאל: בתשעת היישובים בחברה הבדואית יש עכשיו פונקציות בכל אחת ממחלקות הרווחה של עובד סוציאלי שעובר עכשיו הכשרה לטיפול באלמב.
<חגי מויאל: לצורך העניין, זה מרכז או יחידה לטיפול באלימות במשפחה.
<חגי מויאל: בינתיים זו יחידה.
<חגי מויאל: עכשיו המדינה עושה איזשהו מפנה בהסכם בין ההסתדרות לאוצר.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, חגי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על ערים כמו רהט, חורה.
עאידה תומא סלימאן: רהט היא כמעט העיר השנייה בגודלה באוכלוסיה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: כמה אזרחים גרים שם?
<חגי מויאל: ארבעים ומשהו אלף או אפילו יותר.
עאידה תומא סלימאן: שלישית, ואנחנו מדברים על - - -
<חגי מויאל: שניים וחצי תקנים שיושבים.
עאידה תומא סלימאן: שניים וחצי שיעברו הכשרה?
<חגי מויאל: שעוברים הכשרה בימים אלה.
חנין זועבי: עאידה, האם זו התכנית, עם רגישות תרבותית שדיברנו עליה פעם?
<חגי מויאל: התכנית של משרד ראש הממשלה?
<חגי מויאל: לזה את מתכוונת?
חנין זועבי: כן, שדיברנו עליה, שאנחנו ביקרנו אותה.
עאידה תומא סלימאן: כולם מטפלים עם רגישות תרבותית.
עאידה תומא סלימאן: כולם רגישים.
עאידה תומא סלימאן: בואו נסדיר את הדברים.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת במה מדובר וגם חגי.
עאידה תומא סלימאן: יש הבדל בין זה שהם מדברים, השנה התחילו להכשיר עובדים סוציאלים ואני יודעת על זה וזו אחת גם כן מהדרישות של הועדה הזו בזמנו, להכשיר עובדים סוציאלים שנמצאים בתוך הישובים וכבר קיימים במחלקות, להכשיר אותם לטפל באלימות במשפחה.
עאידה תומא סלימאן: באיזו גישה ומה הכיוון שלוקחים אותו בנושא של רגישות תרבותית, בנושא שזה לא עובד לשלוח נשים למקלט, נשים ערביות, בדואיות, זה כן.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על שהקצו תקנים ומכשירים.
עאידה תומא סלימאן: השאלה, זה תוספות של תקנים או שלקחתם עובדים סוציאליים כוללניים והלבשתם עליהם עוד תיק?
<חגי מויאל: אני נכנס כאן לסוגיה נוספת.
<חגי מויאל: בגלל שיש החלטה בין ההסתדרות לאוצר, היום, להפוך את כל תקציבי הפעולה של משרד הרווחה לתקנים במחלקות, כל התקנים האלה הופכים להיות תקנים של המחלקות וכבר לא יהיו יותר תקציבי פעולה במשרד הרווחה בתחום של אלימות במשפחה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, תקנים כאלה היו קיימים או שהוספתם אותם?
<חגי מויאל: אנחנו הוספנו אותם עכשיו.
<חגי מויאל: זה תקנים נוספים שיהיו במחלקות מתוך תכנית "כתף לכתף" שהיתה בהסכמה בין האוצר לבין האוצר לבין ההסתדרות.
<חגי מויאל: שאלת לגבי הנושא של התכנית המיוחדת.
<חגי מויאל: יש גם תכנית מיוחדת בחברה הבדואית שמשרד החקלאות מוביל אותה, שמאפשרת גם כוח אדם ונוסף כוח אדם נוסף באמצעות התכנית הזו ליחידות בתוך היישובים.
<חגי מויאל: זה אומר שהרחיבו את כוח האדם גם בזכות התכנית של משרד ראש הממשלה.
<חגי מויאל: זה לגבי הנושא של הנגב.
<חגי מויאל: סך הכל במדינת ישראל, בשנה אנחנו מטפלים, ואני מדבר בקהילה, אני לא מדבר על שירותי המבחן שתיכף יגידו את המספרים שלהם.
<חגי מויאל: אנחנו מטפלים ב-2,700 גברים במרכזים לטיפול באלימות במשפחה.
<חגי מויאל: 2,700 גברים זה אומר 25% מכלל המטופלים אצלנו במרכזים לטיפול באלימות במשפחה הם גברים.
<חגי מויאל: בכל הארץ, כן.
חנין זועבי: ארצי?
<חגי מויאל: ארצי.
עאידה תומא סלימאן: ארצית, יהודים, ערבים.
<חגי מויאל: אני אתן את התמונה הכללית.
<חגי מויאל: אנחנו מטפלים ב-11,000 מטופלים בשנה באלימות במשפחה, שזה נשים, גברים וילדים, מתוכם 2,700 הם גברים שמטופלים בכל הארץ, בכל המגזרים, לא לחברה הערבית, ליהודית או אחרת.
<חגי מויאל: 65% מזה זה נשים, זה משהו כמו 7,800 נשים ו-1,800 ילדים.
<חגי מויאל: זה סדרי הגודל.
עאידה תומא סלימאן: טיפה בים.
<חגי מויאל: זה טיפה בים אבל בשמיכה הקצרה שמשרד הרווחה נותן זה הרבה יותר ממה שהמרכזים היו אמורים להכיל בסדרי הגודל ובתקציבים הקיימים, זה נכון.
<חגי מויאל: להגיד שוב, טיפול במחלקת רווחה כשהוא לא תחת חוק, כשהוא לא תחת ההליך הפלילי, הוא וולונטרי.
<חגי מויאל: אנשים צריכים לרצות לקבל טיפול וכידוע בכל העולם, בכל תחומי הרווחה גברים פחות צורכים שירותי רווחה מאשר נשים, לכן המאמץ שאנחנו צריכים לעשות ואנחנו עושים בנושא של טיפול בגברים, ונאמר מקודם, גם בועדה הבין משרדית נכתבו תוכניות לנושא הזה, המאמץ כאן לגייס גברים הוא הרבה יותר גבוה כי פחות גברים פונים לקבל שירותים משירותי הרווחה במדינת ישראל ובמקומות אחרים.
<חגי מויאל: כנ"ל באלימות במשפחה, כי אם הוא לא בהליך הפלילי יש לו אי נוחות להגיע לקבל טיפול בידיעה שהוא חושף אלמנטים שלו ואלמנטים אלימים.
<קריאה: אבל יש גברים שמטופלים רק כגברים אלימים או באופן עקרוני?
<קריאה: כי יש גברים שמטופלים במרכזים האלה והם לאו דווקא גברים אלימים אלא הם גם ספגו אלימות.
<חגי מויאל: בואו נודה על האמת.
<חגי מויאל: המרכזים לטיפול באלימות במשפחה מטפלים במיעוט של גברים שהם נפגעי אלימות ויש גברים נפגעי אלימות.
<חגי מויאל: מיעוט מהגברים שמטופלים אצלנו הם כאלה שהם נפגעים.
<חגי מויאל: רוב הדברים שמטופלים אצלנו הם גברים אלימים.
<חגי מויאל: אחוז מאוד גדול מה-25% האלה הם גם מגיעים דרך שירותי המבחן וגורמים אחרים תחת ההליך הפלילי, כלומר יש עליהם לחץ כזה או אחר לקבל טיפול ואנחנו בעד הלחץ הזה.
<חגי מויאל: לפעמים הלחץ הזה מוביל אותנו אחרי זה לשינוי.
<חגי מויאל: גם כמו שחברת הכנסת עאידה אמרה, הסטסטיקות לא מדברות על שינויים מהותיים מבחינת אחוזי ההצלחה בטיפול.
<חגי מויאל: צריך גם את זה לקחת בחשבון.
חנין זועבי: לגבי כל התוכניות אין הצלחה גדולה.
<חגי מויאל: את שואלת או אומרת?
חנין זועבי: אני שואלת.
<חגי מויאל: אני אומר שאחוזי ההצלחה הם לא הכי גבוהים.
<חגי מויאל: אני רוצה להתייחס גם לדירות השלב.
<חגי מויאל: היו שתי דירות שלב במדינת ישראל, אחת נסגרה לפני מספר שנים, בחיפה.
<חגי מויאל: אחת היתה שייכת אלינו, לשירות שאני שייך אליו והועברה לתקון להמשך ניהול, מהסיבה הפשוטה, דירות שלב שאכן היו קיימות לא הוכיחו את הצורך.
<חגי מויאל: אנשים לא פנו אליהם ולא ניצלו את המשאב הזה שנקרא דירת שלב.
<חגי מויאל: רק להבהיר מה זו דירת שלב.
<חגי מויאל: זו דירה לשהיה למורחקי בית.
<חגי מויאל: זה גברים שהורחקו מביתם.
<חגי מויאל: אין להם מיטה.
<קריאה: ועכשיו אין?
<חגי מויאל: יש לנו שני הוסטלים, אחד בבאר שבע ואחד בית נועם.
<חגי מויאל: שניהם היום באחריות של שירות מבחן מבוגרים כי מרבית הגברים שנמצאים שם, אני מדבר קצת בשמכם, תקנו אותי.
<חגי מויאל: מרבית הגברים שנמצאים שם הם בהליך הפלילי.
<חגי מויאל: מעט מאוד, ואם יש צורך אז ההוסטלים האלה מאפשרים את זה כמובן.
<חגי מויאל: אם יש צורך, גם גברים בהליך האזרחי יכולים להשתלב שם.
<חגי מויאל: לצערנו, מספר שנים שאנחנו מפעילים דירות שלב לא הצלחנו לאייש את הדירות האלה עם גברים מורחקי בית בהליך האזרחי.
<קריאה: מה זאת אומרת לא הצלחנו?
<קריאה: אם הם מורחקי בית?
עאידה תומא סלימאן: הם לא דרשו את השירות הזה.
עאידה תומא סלימאן: יש להם פתרונות אחרים.
<חגי מויאל: אני אסביר.
<חגי מויאל: גבר שמורחק מביתו, צריך למצוא לו חלופת דיור.
עאידה תומא סלימאן: צריך למצוא.
עאידה תומא סלימאן: זה נשמע כאילו אחריות המדינה.
<חגי מויאל: הוא צריך.
<חגי מויאל: אמרתי, זו אחריותו.
<חגי מויאל: לכן המדינה אמרה, בוא, אנחנו ניתן דירות שלב שבו הגבר יוכל למצוא מקום ללון בו ברגע שהוא מורחק מביתו ותוך כדי התהליך כניסה שלו לדירת שלב אנחנו נעניין אותו וננסה לעודד אותו לתהליך טיפולי, ובתוך הדירות האלה היה תהליך טיפולי אינטנסיבי, סדנאות ופעילות טיפולית אינטנסיבית.
<חגי מויאל: בסופו של דבר מצאנו את עצמנו נותנים את השירות יותר לשירותי המבחן ולכן עשינו החלפת אחריות והעברנו את האחריות של הדירות האלה לשירותי המבחן.
<חגי מויאל: לנושא של החברה הבדואית רק דבר אחד לציין.
<חגי מויאל: אנחנו מובילים, ואני משער שבתחילת 2018 זה יתחיל, הכשרה יעודית בתוך החברה הבדואית על ידי המאפיינים של החברה הבדואית.
<חגי מויאל: נבנה מודל על ידי צוות של אנשי שטח מתוך המרכזים בחברה הבדואית ושהוביל אותו עמית שלי במשרד הרווחה לפתח מודל שבו יראו את המאפיינים בחברה הבדואית כולל הנושא של מעורבות של משפחה וכולל כל המאפיינים האחרים ואנחנו מתכננים עכשיו ובונים מודל להכשרה ייחודית בחברה הערבית בשביל לתת מענה יותר מותאם.
<חגי מויאל: אני נזהר בלהגיד מותאם תרבות, אבל יותר מותאם.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני חושבת שעובדים סוציאליים ערבים, בדואים לא צריכים מישהו שיכשיר אותם להכיר מה קורה בחברה שלהם.
עאידה תומא סלימאן: צריכים הכשרה איך מטפלים באלימות נגד נשים ואני חושבת שפה הטעות.
עאידה תומא סלימאן: הם מכירים את החברה.
עאידה תומא סלימאן: הם מכירים מה קורה בתוך החברה.
עאידה תומא סלימאן: לא צריכים ללמד אותם שום רגישות לנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: להיפך, צריך לדלל את הרגישות שלהם וללמד אותם איך לטפל באלימות.
<חגי מויאל: המודל נבנה גם עם עובדים מהחברה הערבית וגם עובדים במרכזים ותיקים שלנו כאשר המטרה היא באמת לנסות ולבצע הכשרה יעודית בנושא הזה.
<חגי מויאל: זהו, אלא אם כן יש עוד שאלות, אני אתייחס אליהן.
חנין זועבי: כלומר, ההצדקה שלך לא להרחיב את התוכניות זה שיש - - -
<חגי מויאל: הועדה הבין משרדית בתחום של החברה הערבית בפרט אבל גם באופן כללי המליצה המלצות מרחיקות לכת בנושא של הרחבת השירותים האלה כולל הרחבת שירותים של עבודה קהילתית בתוך אלימות במשפחה בתוך החברה הערבית.
חנין זועבי: וחוץ משני התקנים שדיברת עליהם, יש עוד הרחבה ספציפית?
<חגי מויאל: היא תתייחס לזה, אבל כן.
עאידה תומא סלימאן: אוקי, אני בדיוק רציתי לתת לך זכות דיבור, יפעת בר, מפקחת ארצית מעצרים.
<יפעת בר: אני מפקחת ארצית בשירות המבחן למבוגרים, אבל בכובע האחר שלי הייתי יושבת ראש הועדה לטיפול בגברים בועדה הבין משרדית ואני רוצה להגיד כמה מילים על זה.
<יפעת בר: כל הנקודות שהזכרת, גבירתי, כולן, יש להן מענה בתכנית החדשה לרבות הרחבה של כל המרכזים, הגדלה של הבתים הטיפוליים החוץ ביתיים, הנושא של הכשרות, הנושא של בדיקת הטיפול הקבוצתי במובן של לחתור למפות לראות מה עובד ומה לא עובד ולהבנות תכנית אחידה שתהיה תכנית גנרית שתופעל.
<יפעת בר: כל הדברים האלה שהעלית הם בהחלט דברים שלקחנו אותם בחשבון במסגרת תת הועדה שטיפלה בנושא של גברים אלימים.
חנין זועבי: ויש לוח זמנים?
<יפעת בר: יש כבר אישור - - -
עאידה תומא סלימאן: קודם כל יאשרו את התקציב.
עאידה תומא סלימאן: אישרו את התכנית לפני חודש.
עאידה תומא סלימאן: עוד לא אישרו את התקציב.
<יפעת בר: אבל כל הנקודות האלה, כולן שם ובאמת במקום שבדקנו עם השטח, זיהינו מה חסר ויש באמת את הנושא של הכשרות והכשרות יעודיות למגזרים יחודים והרחבה של באמת כל מה שרק אפשר.
<יפעת בר: אני כן אתייחס עכשיו לנושא של גברים עוברי חוק באלימות במשפחה שזה המנדט של שירות המבחן לטפל בהם.
<יפעת בר: אנחנו בעצם מקבלים את כל הדברים שבית המשפט מחליט להעביר אלינו בעבירות של אלימות כלפי בנות זוג.
<יפעת בר: לא מפנים אלינו כמויות מאוד גדולות.
<יפעת בר: אם אנחנו משווים את הכמות של תיקים שמתנהלים, אז ההחלטה להעביר אלינו תיק היא החלטה של בית משפט בסופו של דבר, אז אם אני מסתכלת על 2016, הופנו אלינו 3,000 הפניות של גברים אלימים בעבירות של אלימות כלפי בנות זוג, חלקם עצורים, חלקם בהליך המשפטי.
עאידה תומא סלימאן: במה זה תלוי שבית משפט יפנה אליכם?
עאידה תומא סלימאן: במודעות של השופט?
עאידה תומא סלימאן: ברצון?
<יפעת בר: אני חושבת שזה גם במודעות של השופט.
<קריאה: יש קריטריונים מסוימים?
<יפעת בר: לא.
<יפעת בר: למיטב ידיעתי לא קיימים אלא אם - - -
<קריאה: מי ראוי, מי צריך טיפול, מי לא.
<יפעת בר: החוק בעצם מגדיר שלשירות מבחן אתה תפנה בן אדם עד גיל 21 כשבעצם מצפה לו עונש מאסר.
<יפעת בר: זה על פי חוק.
<יפעת בר: מעבר לזה זו החלטה שיפוטית.
<קריאה: זה שיקול דעת של השופט.