GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ד"ר קרן לנדסמן: - - אבל הן מעשנות גראס שלוש פעמים ביום, אז יש פה איזשהו פער מחשבתי מאוד מאוד גדול.
<ד"ר קרן לנדסמן: זנות זה גם הטבות מיניות תמורת סלולרי, זה גם הטבות מיניות תמורת ג'ינס חדש.
<אשרת וילנאי: זה בדיוק מה שאני התחלתי ואמרתי.
<אשרת וילנאי: שהתופעה של זנות קטינות היא מאוד מאוד ייחודית, היא גם נורא נורא קשה לחקירה ולאיתור כי באמת יש לה מאפיינים שונים.
<אשרת וילנאי: זה לא אומר שאנחנו לא מכירים בהן, זה לא אומר שאנחנו לא יודעים איך לזהות אותן, אני רק אומרת שזה שונה.
<אשרת וילנאי: ולפי המידע שמגיע, הקטינות שפונות לסיוע למרכזים של על"ם, הם לא מזהים אותן כמתמכרות כמו שאנחנו מדברים פה - נשים שצורכות סמים לאורך זמן – הן גם בתחילת הרצף של הזנות, זאת אומרת מבחינה זו יש עוד הרבה מקום לעשות איתן עבודה.
<קריאות: - - - <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אנחנו קיימנו בינואר דיון שהקדשנו לנושא החינוך.
<קריאות: אני מציעה שבראשית המושב הבא אנחנו נעשה דיון המשך עם משרד החינוך.
<קריאות: זמננו מתקצר ויש לנו עוד דוברים.
<קריאות: <תמר זנדברג (יו"ר הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול):> רשות שיקום האסיר.
<קריאות: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> וגם את רעות אלה.
<קריאות: <תמר זנדברג (יו"ר הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול):> אוקיי.
<קריאות: רשות שיקום האסיר, רעות אלה, ואז נסכם.
<ד"ר רותם אפודי: יש קידום נוער, יש רשות למלחמה בסמים והרשות לשיקום האסיר.
<ד"ר רותם אפודי: אז תודה רבה.
<ד"ר רותם אפודי: אני רוצה רק להאיר בפריזמה את נושא האסירות המשוחררות והקשר בין זנות להתמכרות, ונתחיל ונאמר שבישראל יש אחוז לשמחתנו מאוד מאוד נמוך של נשים בבתי הכלא, יחסית גם לעולם.
<ד"ר רותם אפודי: בעיקרון, מכלל האסירים הפליליים, 1.5% בישראל הן נשים.
<ד"ר רותם אפודי: אנחנו מעריכים שכ-40% מהנשים האסירות בכלא הן נשים שהיו בזנות בעבר.
<ד"ר רותם אפודי: <תמר זנדברג (יו"ר הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול):> 40%?
<ד"ר רותם אפודי: כ-40%.
<ד"ר רותם אפודי: נתחיל בזה שנאמר שבעבר האחוזים היו הרבה יותר גבוהים, יש ירידה בשנים האחרונות "לטובת" עבירות אחרות שהן עלייה בעבירות מרמה ותעבורה.
<ד"ר רותם אפודי: הנתון הזה אבל הוא גם קצת מתעתע מכיוון ש-40% זה נשים שהיו בזנות, אני לא רוצה לקרוא לה ממוסדת, אבל זנות שהיא מוכרת כזנות.
<ד"ר רותם אפודי: יש לא מעט נשים שאנחנו מגלים תוך כדי טיפול שהיו בזנות על-ידי כך שהבעל סרסר בהן, זאת אומרת הן כן במערכת זוגית – יש שם בעל אבל הבעל הוא זה שסרסר בהן, האח הגדול, האבא – אבל זה מתגלה רק תוך כדי טיפול.
<ד"ר רותם אפודי: הן עדיין לא יודעות כמובן שהן בזנות, הן גם לא נקראות ככה אבל תוך כדי טיפול אנחנו מגלים.
<ד"ר רותם אפודי: ההתייחסות שלי, חשוב לי להגיד את האג'נדה של רש"א, של הרשות לשיקום האסיר, זה בהקשר לשאלה האם טיפול נפרד, כן או לא.
<ד"ר רותם אפודי: אז רש"א מיום היווסדה למעשה הקימה תחום של שיקום אסירות ומיום היווסדה האג'נדה שלה היא שהטיפול צריך להיות נפרד לחלוטין, אבל הטיפול הוא לא נפרד רק בהיבט הפיזי של אין גברים ביחד עם נשים אלא כל נשות התחום בעצם עוברות הכשרה והדרכה נפרדת.
<ד"ר רותם אפודי: האג'נדה של הטיפול היא טיפול מוכוון פוסט טראומה, Complex PTSD.
<ד"ר רותם אפודי: תזכרו, אנחנו עובדים עם אסירות משוחררות.
<ד"ר רותם אפודי: התפיסה היא לא של עברייניות, לא של נשים אסירות משוחררות אלא של נשים סובלות פוסט טראומה, וזאת האג'נדה המרכזית.
<ד"ר רותם אפודי: יש פה תפיסה הרבה יותר רחבה מאשר ההפרדה בין נשים לגברים, ההפרדה היא תפיסתית.
<ד"ר רותם אפודי: בסימן שאלה אני אומרת, אנחנו יודעים היום שגם גברים, רוב הגברים המכורים ועבריינים סובלים מפוסט טראומה, האם לא כך אנחנו צריכים להתייחס לכולם אבל כרגע אנחנו נדבר רק על נשים.
<ד"ר רותם אפודי: לנו יש שתי יחידות לשיקום אסירות משוחררות ומרכז הוליסטי שהוא גם הוסטל.
<ד"ר רותם אפודי: רוב מכריע של הנשים הן מטופלות גם על-ידי פסיכיאטרית לעניין ה- Complex PTSDושם אנחנו באמת רואים את הרצף של זנות, התמכרות, טיפול נפשי.
<ד"ר רותם אפודי: אין לנו ספק שהטיפול בנשים הוא שונה לחלוטין מטיפול בגברים, ולכן ההפרדה צריכה להיות כמו שאמרתי, תפיסתית לחלוטין, מרכזים שהם לגמרי נפרדים, כולל אנשי צוות שמוכשרים לכך.
<ד"ר רותם אפודי: תודה לכם.
<ד"ר רותם אפודי: <תמר זנדברג (יו"ר הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול):> תודה רבה.
<ד"ר רותם אפודי: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> תודה.
<ד"ר רותם אפודי: אחרונת הדוברים, דוברות, רעות אלה, נציגת האגודה לקרימינולוגיה קלינית.
<רעות אלה: אני קרימינולוגית קלינית ואני מייצגת את האגודה לקרימינולוגיה קלינית.
<רעות אלה: אני לא אכנס כרגע לעניין הזה שלדעתי הרווחה צריכה קצת יותר לשלב גם אותנו בתוך כל הנושא הטיפולי, ואני לא אחזור על דברים כי הרבה דברים כבר נאמרו ואין מה לחזור, למעט להדגיש שהתמכרות זו מחלה וצריך ככה להתייחס אליה, באמת כפוסט טראומה.
<רעות אלה: אני אתייחס דווקא למקום הטיפולי, דווקא לשטח.
<רעות אלה: עד לפני כמה חודשים הייתי רכזת קבלה ב"רטורנו" ואני רוצה להגיד כמה דברים.
<רעות אלה: אם גברים היו מגיעים לשם מכורים, ויש המתנה בדרך כלל של חודש, חודשיים, לפעמים שלושה חודשים, נשים הרבה פעמים דרך אגב צריך לחזר אחריהן כדי שהן יגיעו.
<רעות אלה: וגם כשהן מתחילות את התהליך – ולא תמיד יש מכסה מלאה שם – ודווקא גם כשהן מתחילות כבר את התהליך, הרבה פעמים הן נושרות כי באמת יש הרבה דברים שהם מאפיינים ייחודיים לנשים, שלא יכולים לקבל מענה.
<רעות אלה: כל הנושא של ילדים, כל הנושא של היבטים שהם באמת ייחודיים לנשים, ואני לא אכנס כי דברים כבר נאמרו כאן.
<רעות אלה: והשלב הנוסף – אני יודעת, היו לי גם לא מעט שיחות עם הרב אקשטיין, המנכ"ל של "רטורנו" עד היום – זה כל הנושא של דירת מעבר, מה קורה איתן לאחר מכן.
<רעות אלה: נשים ב"רטורנו" עוברות טיפול של תשעה חודשים, גברים עוברים שבעה חודשים, ולא בכדי.
<רעות אלה: אבל מה קורה איתם אחר כך?
<רעות אלה: ואז, כשרוצים כבר לפתוח דירת מעבר, כמו למשל ב"רטורנו" שאני יודעת באופן אישי שהם מאוד רוצים לעשות את זה, נתקלים בקשיים כי צריך תקציב ראשוני, כי כדי שיאשרו את זה צריך להוכיח בעצם את עצמם גם שם וגם במקומות אחרים במשך שנה, לתחזק את זה במשך שנה ורק אחר כך אפשר לקבל אישור מהרווחה.
<רעות אלה: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> זה עם כל הדירות.
<רעות אלה: לכל הדירות.
<רעות אלה: אני מדברת באופן כללי.
<רעות אלה: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> אני הייתי מעורבת בפתיחת דירה של "אחוזת שרה".
<רעות אלה: נכון.
<רעות אלה: אבל זה בעייתי כי עמותות שצריכות תקציב ראשוני – ושוב, לא רק "רטורנו" אבל אני כרגע מכירה את המקום של "רטורנו" בעניין הזה – זה נורא קשה להשיג סכום כל כך גבוה כדי לתחזק את זה שנה ורק אחר כך להיות מוכרים על-ידי הרווחה.
<רעות אלה: אז זה היבט שצריך לתת את הדעת גם בעניין הזה, לאן שולחים אותן לאחר מכן.
<רעות אלה: דבר נוסף לגבי הנושא של חינוך דווקא.
<רעות אלה: אני היום עצמאית, יש לי עסק פרטי ואחד הדברים שאנחנו הולכים לעשות, בעוד חודשיים אני הולכת להעביר הכשרה למורים בארבעה אזורים מטעם ארגון המורים, וחלק מזה גם נכנס כל הנושא של לזהות מצבים כאלה ואחרים.
<רעות אלה: אז כן נותנים.
<רעות אלה: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> זה מעניין אותנו.
<רעות אלה: זאת יוזמה של משרד החינוך?
<רעות אלה: זה מכרז?
<רעות אלה: זה יוזמה שלי מול ארגון המורים.
<רעות אלה: אני פותחת ארבעה אזורים בארץ ויש היענות נהדרת בעניין הזה, הם רק עושים הפרדה.
<רעות אלה: מה שצריך לדעת זה שמורים צריכים לדעת לזהות ולהפנות כי הם לא גורם טיפולי.
<רעות אלה: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> כן, ברור.
<רעות אלה: ואז להפנות את זה הלאה.
<רעות אלה: אז כן יש היענות וכן יש התקדמות מבחינה חינוכית, וארגון המורים מאוד נרתם, משרד החינוך מאוד נרתם בעניין הזה, ואני מאוד שמחה שהם גם מאוד רואים לנכון לשלב את הקרימינולוגים הקליניים ואת כל הנושא של קרימינולוגיה חיובית, שמבחינתי זה הבסיס שאני מטפלת ולוקחת אותו קדימה – לתת חוזקות, למצוא את המקומות האלה ולדעת לתת מענה מידי לאותם תלמידים.
<רעות אלה: שאר הדברים אני חושבת שנאמרו ואני מאוד אשמח שגם הרווחה וגם גופים אחרים – כמו שאנחנו כולנו מאמינים בסך הכול בעניין הטיפולי בגישה מערכתית – שיהיו עוד שילובים של עוד תחומים כי אנחנו כן עוברים הכשרה במהלך הלימודים וגם הכשרה ספציפית לטיפול בנשים.
<רעות אלה: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> תודה, רעות.
<רעות אלה: <תמר זנדברג (יו"ר הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול):> תודה רבה.
<רעות אלה: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> חברת הכנסת זנדברג, קודם כול אני חושבת שבאמת התחלנו תהליך משותף.
<רעות אלה: לא ידענו – את ישר זיהית ואמרת אבל אני חושבת שבאמת נוצרה פה קבוצת עבודה, הבנה משותפת, שלבטח יהיה לה המשך בשטח אבל גם כאן.
<רעות אלה: אנחנו נקבע בהתחלה של המושב הבא דיון המשך.
<רעות אלה: <תמר זנדברג (יו"ר הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול):> ומעקב.
<רעות אלה: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> דיון מעקב.
<רעות אלה: את כמובן בוועדה שלך קחי את הנקודות שהזכרנו.
<רעות אלה: <תמר זנדברג (יו"ר הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול):> אנחנו נעקוב אחרי הנושא שהזכרנו.
<רעות אלה: אנחנו ביחד בינתיים נפנה בנושא ל"לצידך" כבר בשבוע הקרוב, לקראת שבוע הבא, ונעשה דיון מעקב בנושא פיתוח המסגרות הייעודיות, כמו שהוזכר כאן.
<קריאה: דירות מעבר.
<קריאה: <תמר זנדברג (יו"ר הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול):> ונמשיך לעקוב אחרי התקדמות גם הידע בתחום הזה כי אנחנו רואות שזה מצריך מעקב שוטף.
<קריאה: עוד משהו בסיכום?
<קריאה: <עליזה לביא (יו"ר ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות):> הנקודות שדיברנו עליהן תוך כדי.
<קריאה: את רוצה לחזור עליהן?
<קריאה: המכתבים, הפניות.
<קריאה: אני חושבת שאמל ובת שבע סיכמו.
<קריאה: תודה רבה לכם על העבודה ועל העבודה שעוד תהיה כי תהיה פה עבודה.
<קריאה: אז אנחנו נוציא את זה בצורה מסודרת ונעביר את זה.
<קריאה: תודה רבה, תודה רבה לכולם.
<קריאה: <תמר זנדברג (יו"ר הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול):> תודה לכולם.
<קריאה: תודה, עליזה, תודה לך.
<קריאה: הישיבה נעולה.
עליזה לביא: אתם מתבקשים לשבת.
עליזה לביא: בוקר טוב לנציג משרדי הממשלה, מנכ"ל משרד הרווחה, חברי הכנסת, חברת הכנסת שולי מועלם, חבר הכנסת יהודה גליק וחבר הכנסת בני בגין, פרופסור איתמר גרוטו, מר אליעזר רוזנבאום, וזה מה שאני קוראת רחוק, ותכף נכיר את כולם ונציג את כולם.
עליזה לביא: אנחנו מכירים את כולם.
עליזה לביא: אני שמחה מאד לפתוח את הישיבה המיוחדת, שאנחנו עובדים כדי לכנס אותה למעלה משנה.
עליזה לביא: זו ישיבה שבה אנחנו מבקשים לקבל, ללמוד ולדעת על פעילות משרדי הממשלה למיגור תופעת הזנות במדינת ישראל.
עליזה לביא: משרדי הממשלה קיבלו רשימת שאלות שמתבססת על העבודה שנעשית כאן בוועדה, על הפיקוח, על השאלות שמגיעות מהשטח, ואני רואה כאן את נציגות ארגוני השטח – מרפאת לוינסקי והארגונים – על הפעילות החשובה והמבורכת.
עליזה לביא: אנחנו מודים לכולם על כך שהתכנסנו כאן כדי לראות איך ממשיכים יחד, איך מתקנים ואיך עושים את זה נכון.
עליזה לביא: אני באה לכאן הבוקר מפנל סוער שהיה אתמול בלשכת עורכי-הדין, ומשורה של תגובות בתקשורת יחד עם עורך-הדין, ראש הלשכה, אפי נווה, ואני יכולה, לצערי הרב, לומר שבמחוזות מסוימים עדיין רווחת האמונה שזנות היא בחירה ושצריכת הזנות היא אקט לגיטימי.
עליזה לביא: עשרות סיורי שטח, שרובכם הגדול שותף להם ושנה וחצי של דיוני עומק כאן בוועדה ומפגשים עם קרבנות ונשים משתקמות, ממחישים לנו שוב כי אין שקר גדול מכך.
עליזה לביא: ברוב מוחלט של המקרים מדובר במפלט הישרדותי של נשים ושל גברים שהגיעו מרקע של אלימות, פגיעה וניצול מיני וניצול של המצוקות שלהם, של סיפור החיים שלהם, כשלא במעט מקרים גם למדינה יש אחריות, ובעיקר למדינה יש אחריות.
עליזה לביא: הזנות משחיתה את גופם ואת נפשם של העוסקות והעוסקים, ויחד אתם גם את החברה שלנו כולה.
עליזה לביא: היא מערבת בתוכה סמים.
עליזה לביא: אתמול קיימנו כאן דיון משותף עם הוועדה למיגור סמים עם חברת הכנסת זנדברג, ולמדנו על הקשר הנוראי ועל מיעוט הטיפול בנשים שנמצאות בזנות ובסמים, אלימות וכפייה.
עליזה לביא: חשוב להדגיש שהפללת לקוחות – ואנחנו עובדים בזרועות שונות, ומאז הכנסת ה-17 מונחות הצעות ויש גם בכנסת הזאת הצעות, חברות הכנסת שולי מועלם וזהבה גלאון, חבר הכנסת אורן חזן וחברת הכנסת שרן השכל ואנוכי הנחנו הצעות – היא לא חזות הכול.
עליזה לביא: היא כלי, אבל היא חייבת להיות חלק ממערך כולל ומתכנית שיקום, הסברה וחינוך שרק יחד יובילו לצמצום משמעותי בהיקפי הזנות במדינת ישראל, שלצערנו הרב, הולכים וגדלים.
עליזה לביא: בשלה השעה ובשלו התנאים לתיקון דרמטי גם אצלנו כאן, בישראל, ויש תמיכה בחוק, שיתוף פעולה מכל קצוות הקשת הפוליטית והאזרחית, חסרת תקדים.
עליזה לביא: אנחנו רואים כמה חברי כנסת חתמו על חוקי ההפללה.
עליזה לביא: זה כולל חברי כנסת רבים, משרדי ממשלה, משטרה וארגונים רבים שלראשונה משלבים ידיים במאבק.
עליזה לביא: אני מאמינה, יודעת ובטוחה ששנת 2017 יכולה להפוך להיות שנת בשורה, שנה שבה ישראל מצטרפת לשורת מדינות מתקדמות שכבר הבהירו כי צריכת זנות היא נורמה פסולה ושההשלכות שלה הרסניות.
עליזה לביא: כמו שאמרתי ופתחתי והזכרתי הבוקר, נמצאים אתנו מנכ"לים ובכירי המשרדים, ארגוני השטח, פעילים חברתיים.
עליזה לביא: המשרדים יסגרו את הפעילות שלהם.
עליזה לביא: כל אחד מהמשרדים קיבל רשימת שאלות שמתבססת על העבודה שלנו כאן בכנסת בוועדה.
עליזה לביא: אנחנו נדון בעמדת הגורמים הרלוונטיים בחקיקה להפללת צרכני זנות.
עליזה לביא: נתחיל עם אורחת חשובה, שהתאימה את ביקורה בישראל, ואנחנו מאוד שמחים לארח אותה כאן, ק"ק, שבעברה היא קרבן סחר בזנות והיום היא סטודנטית לתקשורת אסטרטגיה ומשפטים באוניברסיטת אוטווה.
עליזה לביא: אני מודה לכם, למכון, על העבודה הרבה, על הקשר עם ק”ק ועל האפשרות לארח אותה כאן בישיבה המאוד מיוחדת שלנו בכנסת.
עליזה לביא: Welcome.
ק”ק: (אומרת דברים בשפה האנגלית.
ק”ק: להלן התרגום החופשי.
ק”ק: ) תודה לך על הפתיחה.
ק”ק: אני מלאת תודה על כך שאני יכולה להיות כאן, ועל כך שהמכון לצדק אפשר לי והזמין אותי לכאן.
ק”ק: אני מלאת תודה על העבודה שהוועדה עשתה.
ק”ק: כפי שצוין קודם, אני נוצלתי בגיל 14.
ק”ק: נמכרתי כשפחת מין.
ק”ק: זה היה בכוח.
ק”ק: זה התחיל על-ידי עמית בבית-הספר שאנס אולי כמעט כל יום, ולבסוף מכר אותי.
ק”ק: נמכרתי תמורת 300 דולר בפעם הראשונה בתיכון בגיל 14.
ק”ק: מאוחר יותר נמכרתי פעמים רבות, כפי שציינתי, כמעט כל יום.
ק”ק: לפעמים זה רק תמורת שקית סמים קטנה, לפעמים זה יכול היה להיות תמורת אלפי דולרים, וזה יכול היה להיות, אתם-יודעים, אפילו תמורת סכום כסף קטן כמו 10 דולרים.
ק”ק: אבל נאנסתי, והייתי המוצר.
ק”ק: כל עוד יש מוכרים של סקס, תמיד יהיו גם קונים שמעוניינים.
ק”ק: וכמוצר וכאובייקט, לא היו לי זכויות ולא הייתה לי ברירה, וכך במשך שנים נאנסתי על בסיס יומי, ולא היה צדק.
ק”ק: נאנסתי אלפי פעמים – אלפי, אלפי, אלפי פעמים – ומעולם לא שמעתי צער.
ק”ק: מעולם לא הייתה ממשלה מאחורי גבי, לא הייתה לי הגנה, ולא היו לי שום משאבים כדי להחזיר את חיי חזרה.
ק”ק: את רוב העבודה הייתי צריכה לעשות בכוחות עצמי.
ק”ק: כשהלכתי לבקש סיוע משפטי, הם לא עזרו לי.
ק”ק: נושא זה נדון זמן רב מדי.
ק”ק: אני רק אחת ממיליוני ילדים אחרים שנמכרו ללא הסכמתם.
ק”ק: לא היה שום כסף שעשיתי מזה שהשתמשו בגופי.
ק”ק: לא הרווחתי פרוטה.
ק”ק: במשך שנים נמכרתי, ובמשך שנים התעלמו ממני.
ק”ק: לכן באתי לכאן מארצות-הברית, בתקווה ששינוי יכול להיעשות, ושאנשים יוכלו להיווכח שזה לא נושא שצריך להמשיך.
ק”ק: זה חייב להיעצר, וזה יהיה צעד ענק עבור ישראל להרשיע קונים, כי כל עוד יש קונים, ימשיכו להיות אנשים כמוני, ילדים כמוני, אשר נמכרים.
ק”ק: כקרבן ובשפחת מין, מעולם לא חסרה עבודה.
ק”ק: תמיד יש יותר מדי עבודה.
ק”ק: עבדתי מעל ומעבר.
ק”ק: נאנסתי, וזה היה יכול להיות פעם ביום וזה יכול היה להיות 30 פעם באותו יום.
ק”ק: תמיד יש לקוחות, ואני הייתי עייפה.
ק”ק: הייתי ידלה, וגופי היה עייף.
ק”ק: נאנסתי פעמים רבות עד כדי כך שהגעתי למצב שלא יכולתי ללכת יותר.
ק”ק: אז אני כאן כדי לשאול, לבקש ולטעון שכמה צעדים יינקטו, כדי להגן על הקרבנות שעלולים לעבור את אותו דבר שאני עברתי.
ק”ק: תודה רבה על זמנכם, ואני מעריכה את זה שאפשרתם לי לבוא לכאן ולדבר.
עליזה לביא: (אומרת דברים בשפה האנגלית.
עליזה לביא: להלן התרגום החופשי.
עליזה לביא: ) תודה רבה לך, ק”ק.
עליזה לביא: תודה על היותך אתנו ועל כך שאת חולקת אתנו את סיפורך האישי.
עליזה לביא: אבל זה לא אישי – זה הסיפור שלנו כחברה.
עליזה לביא: תודה על העבודה שאת עושה עבור כל הילדים בעולם.
ק”ק: תודה רבה.
עליזה לביא: ההתכנסות שלנו כאן
עליזה לביא: הבוקר היא בעקבות דיון שקיימנו ב-22/3/2016, שם הקדשנו את הדיון להיקף תופעת הזנות ומאפייניה בעקבות הסקר של משרד הרווחה והשירותים החברתיים והמשרד לביטחון פנים.
עליזה לביא: ואז, הבנו שכולנו חייבים לשבת ביחד.
עליזה לביא: אני שמחה מאוד שאנחנו כאן, ומבקשת להעביר את רשות הדיבור למנכ"ל משרד הרווחה, אביגדור קפלן.
עליזה לביא: אדוני, אני חייבת להודות לך בראש הישיבה על העבודה הרבה והמאומצת בה המשרד בכלל, ובפרט מאז פגישתנו בכניסתך לתפקיד, לגבי ההבנה שזנות היא לא בחירה ושחייבים לבוא ולראות איך אנחנו ממשיכים ומתקדמים הלאה.
אביגדור קפלן: אנחנו אכן רואים בנושא הזה נושא חשוב לטיפול ולמלחמה באותה תופעה.
אביגדור קפלן: שמענו כאן את התיאור המזעזע, וכנראה שיש לא מעט נשים גם בישראל ששותפות למצבים כאלה.
אביגדור קפלן: במשרד נעשית כיום פעילות מאומצת הן בתחום של טיפול בנוער ובצעירים, שזה טיפול בתופעת הזנות אצל קטינים, ונמצאים כאן גם הנציגים ותכף אמסור להם את רשות הדיבור, והן בתחום של פרט ומשפחה שזה טיפול בבגירים.
אביגדור קפלן: אני מציע שנשמע את המומחים לדבר אצלנו במשרד.
אביגדור קפלן: מבחינתי, אנחנו שמים דגש כמובן על העמקת המלחמה בתופעה והתגברות עליה עד כמה שניתן, ואני לא חושב שאפשר להעלים אותה, וצריך משאבים נוספים.
אביגדור קפלן: יש את הוועדה הבין-משרדית בראשות מנכ"לית משרד המשפטים, שגם נציגינו חברים בה, והגשנו את המלצתנו לגבי משאבים נוספים שצריכים להעמיד לרשות העניין.
אביגדור קפלן: הוועדה בטח תגיש את מסקנותיה, ותהיה אפשרות לדון בהן.
אביגדור קפלן: בסיכומו של דבר, ככל שיעמדו לרשותנו משאבים, ולו גם חלקיים למה שהוא מצב אופטימלי, אכן נעמיק את הטיפול בתופעה.
אביגדור קפלן: אני מציע שניתן את רשות הדיבור לאפרת שרעבי, שנמצאת כאן, שהיא הסגנית של אילה מאיר שנמצאת מאחורי, שמטפלת בתופעת הזנות של בגירים, ואחריה – לגילה רונן שמטפלת בתופעה אצל נערים ונערות שאכן הגיעו למצב עגום זה.
עליזה לביא: אדוני, ברשותך, לפני שאנחנו מעבירים לאפרת את רשות הדיבור, ב-2006, ולאחר מכן ב-2007, הייתה החלטת ממשלה בעקבות תכנית.
עליזה לביא: איפה אנחנו עומדים היום, רק מבחינת ההתבוננות של המשרד, אל מול התכנית שהייתה אמורה להיות והמציאות של חיינו היום?
אביגדור קפלן: אני מציע שהן תתארנה את זה.
אביגדור קפלן: הן תיתנה תשובה יותר טובה בהיבט המקצועי של הדבר.
עליזה לביא: אפרת, בבקשה.
אפרת שרעבי: מערך המענים לטיפול באוכלוסייה בזנות קיים כבר כמעט כעשור במשרד, מאז 2009.
אפרת שרעבי: במהלך השנים שחלפו הוקמו מספר מגוון של אפיקי טיפול, שמתמודדים גם הזנות שקורית ברחוב, שהשכיחות שלה הולכת ופוחתת, ובעיקר עם הזנות הדיסקרטית, מה שאנחנו קוראים לה: זנות תחת קורת גג וכל המכונים, דירות ונערות ליווי, שהשכיחות שלה הרבה-הרבה יותר גבוהה.
אפרת שרעבי: כמו שאנחנו יודעים מהסקר הלאומי, 93% מהנשים נמצאות בזנות תחת קורת גג.
אפרת שרעבי: כחלק מהמערך הכולל, אנחנו מטפלים בקרוב ל-500 נשים בגירות, וכשאני אומרת "בגירות", אני מתכוונת מעל גיל 18, כי יש שירותים נוספים גם לקטינים וגם לצעירות עד גיל 18 עם מאפיינים מסוימים שיותר מתאימים לגיל ההתבגרות.
אפרת שרעבי: מערך המענים שלנו כולל דירת חירום, שנועדה, בעצם, למזער את נזקי הזנות ברחוב, לתת שירותים הומניטאריים לכל הנשים שנמצאות בלי לשאול אותן מי ומה ובלי שום תנאי מוקדם.
אפרת שרעבי: הן מגיעות לדירה בשביל לקבל ארוחה חמה, מקלחת ולשמור על צלם אנוש.
אפרת שרעבי: אנחנו מאוד מנסים לעזור להם לשמור על זה.
עליזה לביא: כמה דירות חירום יש לנו?
אפרת שרעבי: יש כרגע שלוש דירות חירום.
אפרת שרעבי: אני גם שמחה לבשר שגם הרחבנו את המערך, את דירת חירום בבאר-שבע, והחל מהחודש היא ערוכה לקלוט נשים בחירום.
עליזה לביא: זו באמת בשורה חשובה מאוד לכל אזור - - -
קריאה: דירה בבאר-שבע.
אפרת שרעבי: זו דירת חירום שכוללת לינה לאזור הדרום.
אפרת שרעבי: החל מהחודש היא ערוכה גם לתת מענה של חירום, כמו דירות החירום שאנחנו מכירים בחיפה ובתל-אביב.
אפרת שרעבי: כרגע, בעצם, זה נותן מענה לריכוזי הערים הגדולות, מה שאנחנו מכירים בזנות.
אפרת שרעבי: זה מבחינת הזנות - - -
שולי מועלם-רפאלי: האם מבחינת המשרד יש מחשבה להדרים לכיוון אילת?
שולי מועלם-רפאלי: בסוף, אילת לא מקבלת מענה בבאר-שבע.
אפרת שרעבי: אני כבר מתייחסת לזה.
אפרת שרעבי: אמרתי גם בדיון הקודם שלאילת יש מאפיינים של זנות אחרים, והיא דורשת חשיבה אחרת.
אפרת שרעבי: אין צורך בדירת חירום.
שולי מועלם-רפאלי: האם יש איזה שהם מענים שהמשרד בונה לאילת?
אפרת שרעבי: קודם כול, חלק גדול מהנשים בזנות הן צעירות עד גיל 25, ושם יש מענה שחברתי מהמשרד תדבר עליו.
אפרת שרעבי: חוץ מזה, כשאנחנו עשינו מיפוי של הנשים בזנות באילת, רובן לא תושבות העיר, רובן באות מהמרכז לכל מיני "אירועים", כפי שאני קוראת לזה במירכאות כפולות, כמו מחוזיאדה, ואירועים של לשכת הזה ולשכת ההוא – כל מיני אירועים גדולים כשהן בעצם מגיעות לספק את הביקוש של הזנות באילת וחוזרות חזרה לאזור המרכז.
אפרת שרעבי: להגיד לךְ שצריך להקים שירות ייעודי לאילת ולנשים בזנות?
אפרת שרעבי: אני לא בטוחה שבפורמט שאנחנו מכירים.
אפרת שרעבי: יכול להיות שצריך לעשות משהו אחר.
אפרת שרעבי: אנחנו עוד לא פיצחנו את המענה המתאים לאילת.
אפרת שרעבי: חוץ מדירות החירום, אני רוצה להזכיר שיש לנו גם מרכזי יום בחיפה, בתל-אביב ובקרוב גם בבאר-שבע.
אפרת שרעבי: אנחנו עובדים על זה.
אפרת שרעבי: יש תקציב, ויש כבר כוח-אדם, וממש בקרוב ייפתח גם המרכז בבאר-שבע שבעצם נועד לתת לנשים אפשרות לשיקום בזנות ללא לינה.
אפרת שרעבי: זה אומר שהן מקבלות מענים, סל שירותים וכלים להשתלבות בחיים ללא זנות, כולל כל המיומנויות, הכשרות, תעסוקה, ליווי וכל המענים שנדרשים כולל מיצוי זכויות.
אפרת שרעבי: לאותן נשים שזקוקות גם למענה של לינה ולליווי יותר אינטנסיבי יש גם שני הוסטלים, שכרגע נותנים מענה ארצי, ולא נראה שיש צורך בהוסטל נוסף כי ממילא אין איזה שהן רשימות המתנה להוסטלים הקיימים.
עליזה לביא: אפרת, מה קורה בירושלים?
אפרת שרעבי: בירושלים אנחנו נמצאים במיפוי.
אפרת שרעבי: העירייה נמצאת במיפוי הזנות שקיימת בתוכה, אחרי שהבנו שיש זנות בירושלים.
עליזה לביא: לקח זמן להבין.
שולי מועלם-רפאלי: לעירייה לקח זמן להבין שיש זנות בירושלים.
אפרת שרעבי: אנחנו נמצאים באיזה שהוא מיפוי כדי לראות מה מתאים.
אפרת שרעבי: אני לא בטוחה שהמענים שיש לנו בתל-אביב ובחיפה יתאימו גם לירושלים.
אפרת שרעבי: גם פה נצטרך לחשוב על מענים אחרים שמותאמים לאופי האוכלוסייה של העיר ולאופי הזנות שבעיר.
אפרת שרעבי: הוא שונה ממה שאנחנו מכירים במקומות אחרים.
עליזה לביא: ואין פה דירה?
עליזה לביא: אין כאן תמיכה?
עליזה לביא: מה קורה במצב שבו נשים צריכות לנסוע לתל-אביב או לערים אחרות מאזור ירושלים?
אפרת שרעבי: אנחנו יודעים שחלק מהנשים הן בכלל לא תושבות העיר, ובגלל זה אנחנו מחכים למיפוי.
אפרת שרעבי: חלק מהנשים של הזנות בירושלים הן לא תושבות העיר, והן באות ממילא ממקומות אחרים ומביאים אותן לעבוד בדירה ומחזירים אותן בסוף המשמרת למקום מגוריהן במרכז.
אפרת שרעבי: אני יודעת גם שיש אפס סובלנות למשטרת ירושלים בכל מה שקשור לדירות דיסקרטיות.
אפרת שרעבי: ברגע שהם יודעים, הם סוגרים, ואז מעתיקים מגורים.
אפרת שרעבי: אלה המלחמות הידועות שאנחנו מכירים של: חושפים, מקימים חדש, מאתרים את ההוא, ומקימים חדש.
אפרת שרעבי: אבל, אנחנו לא מתכחשים.
אפרת שרעבי: אין ספק שצריך שיהיה מענה בירושלים, ואנחנו בוחנים את טיב המענה.
עליזה לביא: גילה, בבקשה.
עליזה לביא: אמרי את הגדרת התפקיד כדי שכולם יכירו.
עליזה לביא: זו הזדמנות להכיר את כולם.
גילה רונן: אני גילה רונן, סגנית מנהלת השירות לנוער, צעירות וצעירים, באגף תקון במשרד הרווחה.
גילה רונן: אני רוצה להגיד שבשירות שלנו קיימים כרגע כמה מענים – מענים שכבר קיימים ועוד מענים נוספים שהם בשלבי פיתוח ולקראת פתיחה.
גילה רונן: יש לנו מענה אחד שהוא מענה כוללני ונותן מענה ארצי, וזה "לב 24/7" בתל-אביב, שכולל בתוכו גם מרחב פתוח, גם עבודה של איתור ועיסוק וגם הלנת חירום.
גילה רונן: השאיפה שלנו היא שיהיו עוד שלושה מרכזים כאלה – בהתייחס לשאלותיכם – בערים הגדולות.
עליזה לביא: בואי ותעשי סדר.
עליזה לביא: עוד בנוסף למה?
עליזה לביא: מה קיים היום?
גילה רונן: אולי נדבר על מה שקיים היום, ואחר כך אדבר על הרצון שלנו להתרחב.
גילה רונן: אמרתי מה קיים היום: השירות של 24/7 לטיפול בבני-נוער, צעירות וצעירים, - -
עליזה לביא: מה שיותר לנו לשמוע זה פריסה גיאוגרפית.
גילה רונן: - - בתל-אביב, והוא נותן מענה ארצי.
גילה רונן: כן.
עליזה לביא: אחד שנותן מענה ארצי.
גילה רונן: הוא מענה כוללני, שיש בתוכו מספר מענים, כמו שאמרתי: מרחב פתוח, איתור ועיסוק, הלנת חירום, טיפול וליווי אישי ועוד מענים נוספים בתוך המרחב.
גילה רונן: מלבד זה, יש לנו עוד התקשרויות כרגע עם 14 רשויות.
גילה רונן: זה היה לנו מאוד-מאוד חשוב.
גילה רונן: יכולנו לצאת למכרז ובאמצעות עמותה או גורם מפעיל אחר להפעיל את מרחבי הלב, את המרחבים הפתוחים, לנערות וצעירות בקצה הרצף ובזנות.
גילה רונן: הייתה פה אמירה מאוד עקרונית ועיקשת שלנו לפעול ישירות מול הרשויות, כדי שרשויות יוכלו להכיר בבעיה ולקבל כלים להתמודד אתה.
עליזה לביא: אבל את לא מוצאת את עצמך באיזו שהיא מצוקה עם עיריות שלא משתפות פעולה?
עליזה לביא: אני יכולה להעיד כאן, - -
שולי מועלם-רפאלי: כי אין אצלן זנות.
עליזה לביא: אין אצלם זנות.
עליזה לביא: .. - - שהם, ראשי ערים, לא מגיעים לוועדה.
גילה רונן: אני יכולה להגיד שהקושי הזה בהחלט קיים.
גילה רונן: לקח לנו הרבה מאוד זמן להגיע ל-14 הרשויות האלה שאמרו "רוצות אני" ושאכן הכירו בעניין והתחייבו.
גילה רונן: יש לנו מימון מלא לעניין הזה, על מנת לעודד את הרשויות לקחת אחריות על העניין הזה ולפתח את המענים.
גילה רונן: יש כרגע מימון של 100% משרד למודלים האלה.
גילה רונן: אנחנו פועלים בשני מודלים: מרחב מצומצם, והמרחב הפתוח המורחב שכולל גם הלנת חירום.
גילה רונן: שבע מהרשויות יפעילו מרחב מצומצם, ושבע מהרשויות יפעילו - - -
עליזה לביא: מהו, להערכתך, לוח-הזמנים?
עליזה לביא: מתי אנחנו נראה את ה-14?
גילה רונן: יש לנו כבר חמישה מרחבים פתוחים.
גילה רונן: כמעט כל ההסכמים כבר חתומים, ואנחנו לקראת פתיחה.
גילה רונן: אנחנו כרגע בשלב של איתור מבנים, וחלק כבר אחרי שיפוץ המבנה והתחלה של גיוס כוח-אדם.
גילה רונן: זאת אומרת, אנחנו בשלבים - - -
עליזה לביא: מבחינת לוח-זמנים, מתי, להערכתך, אנחנו רואים 14?
גילה רונן: אני מקווה שלקראת ספטמבר-אוקטובר.
עליזה לביא: לקראת ספטמבר-אוקטובר?
עליזה לביא: אמל, תרשום שבראשית המושב הבא נקיים דיון.
גילה רונן: אני רוצה לציין שבתוך 14 הרשויות האלה יש רשות אחת שהיא מהמגזר הערבי ורשות אחת מהמגזר החרדי.
גילה רונן: אנחנו יודעים שהמורכבות הרבה יותר גדולה בתוך רשויות מהסוג הזה.
גילה רונן: אנחנו מקווים שבעזרתם ובשיתוף פעולה אתם נוכל ללמוד איך לפצח את התופעה גם במגזרים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: גם פה יש לי שאלה על ירושלים.
שולי מועלם-רפאלי: ירושלים היא חלק מ-14 הרשויות האלה?
גילה רונן: לא.
גילה רונן: ירושלים כרגע לא נכללת ב-14 הרשויות האלה.
גילה רונן: התחיל שיח מאוד אינטנסיבי מול הרשות בעניין הזה.
עליזה לביא: ירושלים היא לא אחת מתוך ה-14 עדיין?
שולי מועלם-רפאלי: מדהים.