GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו גם ממליצות לעגן את כל עניין השימוע, שיהיה חוק מפורש שיעגן איך צריך להזמין לשימוע, מה לכלול בשימוע, זה ייתן הגנה לעובד וייתן גם יותר ודאות.
<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו גם ממליצות להאריך את תקופת ההתיישנות בחלק מהחוקים, מה שייתן יותר זמן לנשים לפנות ולמצות את הזכויות שלהן, כמו בחוק חופשה שנתית, לפיו אפשר לתבוע פדיון חופשה שנתית רק בגין שלוש שנים.
<מהא שחאדה סויטאת: גם הלנת שכר מתיישנת תוך שנה ובמקרים מיוחדים שלוש שנים.
<מהא שחאדה סויטאת: הכנסת גם צריכה לבלום את הצעת החוק להרחבת סמכויות בתי הדין הדתיים וכך אני גם עוברת לגורם השלישי שזה מערכת המשפט.
אוסאמה סעדי: איך זה יעזור לנשים?
<מהא שחאדה סויטאת: אני אגיד מה הקשר ואני אגיד שאנחנו חושבות שלא מספיק רק להגיד אגף האכיפה והנציבות.
<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו צריכות להגיד את זה, אבל זה לא מספיק, אנחנו צריכות להסתכל על האכיפה בצורה יותר רחבה ולראות את מערכת המשפט ואת בתי הדין לעבודה כחלק גדול וחשוב מעניין האכיפה.
<מהא שחאדה סויטאת: אני אתייחס בהתחלה לבלימת החוק.
<מהא שחאדה סויטאת: החוק להרחבת סמכויות של בתי דין דתיים לדון כבוררים בנושאים אזרחיים שזה כולל גם עבודה, יפגע בראש ובראשונה באוכלוסיות מוחלשות ובמיוחד נשים.
<מהא שחאדה סויטאת: אנחנו נתחיל בזה שנשים מודרות מהמערכות האלו, נשים מודרות מבתי דין דתיים וכבר ניתן להניח לאיזה צד ייטו ההחלטות של אותם בתי דין.
עאידה תומא סלימאן: כדאי גם להזכיר שהשופטים שיושבים בבתי דין כאלה, עיקר ההשכלה שלהם והידע שלהם הוא יותר בחוקים הדתיים ולאו דווקא בחוקי העבודה עם רגישות לנושאי חוקי העבודה.
<מהא שחאדה סויטאת: זה נכון ומכאן אני אעבור לתפקיד של בתי הדין לעבודה.
<מהא שחאדה סויטאת: צריך לעודד את בתי הדין לעבודה לתת יותר פסקי דין מנומקים ואני צריכה לעמוד על זה שנייה.
<מהא שחאדה סויטאת: לאחרונה אנחנו עדים יותר ויותר לסגירת תיקים בהליכים שהם אלטרנטיביים כמו פישור וגישור ולהליכי פשרות מול השופט.
<מהא שחאדה סויטאת: הליכים אלה פוגעים בראש ובראשונה בנשים ובאוכלוסיות מוחלשות.
<מהא שחאדה סויטאת: למה?
<מהא שחאדה סויטאת: קודם כל קל יותר להניע נשים להסכים לפשרות, כי נשים צריכות את הכסף באופן מיידי ואנחנו יודעות שההליכים מתמשכים ולוקחים להם שנים ולנשים גם אין מספיק כסף להמשיך את ההליכים.
<מהא שחאדה סויטאת: מהי המשמעות כשבתי הדין סוגרים את התיקים בפשרות, גישור ופישור?
<מהא שחאדה סויטאת: משמעות הדבר היא שאוכלוסיות מוחלשות, שדווקא פונות לבתי הדין בתביעות של שכר בזכויות מאוד בסיסיות, כמו הפרשי שכר מינימום, חופשה, הבראה או פנסיה, ייאלצו בסוף להתפשר על זכויות אלו.
<מהא שחאדה סויטאת: במחקר שנעשה ב-2011 באוניברסיטת חיפה מצאו שבתיקים שנסגרים בגישור ובפישור מקבלות הנשים ומקבלים האנשים כ-40% מהתביעה, אם זה עובר לשופט בפשרה אז זה בערך 50% ואם זה בפסק דין מנומק אז זה בערך 80% מהתביעה.
<מהא שחאדה סויטאת: אם המצב ימשיך כך אז זה יעביר מסר שלילי לנשים שלא לתבוע את זכויותיהן ויעביר מסר חיובי למעסיקים להמשיך ולהפר, כך ממילא ישלמו בסוף מחצית.
<מהא שחאדה סויטאת: אני אסיים בכך שצריך לשים את הסוגיה של אכיפת זכויות נשים בראש מעייננו, כי חברה שבה נשים מועסקות בהעסקת הפסד לא יכולה להיות חברה שוויונית.
דב חנין: ותודה רבה לך על הנייר המקיף ששלחת לנו.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהנייר הוא מאוד מקיף, הוא יהיה באתר הוועדה וכולכם תוכלו לעיין בו וללמוד אותו.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת חנין, רצית לדבר, בבקשה.
חנין זועבי: האמת היא שזה נושא חשוב.
חנין זועבי: יש הרבה נושאים חשובים, זה אחד מהם.
חנין זועבי: יש לנו שתי רמות, הרמה של היעדר אופציות, שוק עבודה מצומצם, שם ניתן לעשות הכול בנשים כי אין אופציה.
חנין זועבי: אֲת משתפת פעולה עם העוול כי אין לך אופציה, שם הפתרון של מודעות לא עוזר.
חנין זועבי: איפה עוזר פתרון המודעות?
חנין זועבי: במקום בו יש אופציה אחרת כי המעסיק יתנקם בך ואולי אין מנגנוני אכיפה.
חנין זועבי: אני תיכף אדבר על כמה המלצות.
חנין זועבי: בשנה שעברה יזמתי קמפיין של מודעות.
עאידה תומא סלימאן: נכון, לכבוד ה-8 במאי.
חנין זועבי: בדיוק, מודעות, כאשר אין לך אופציה אחרת זה פתרון, אבל זה פתרון מאוד קטן.
חנין זועבי: רק לפרוטוקול, יושבת הראש עאידה, מונחת על שולחן שר האוצר התכנית של הכשרות נשים בתעסוקה ושם יש לנו טענה שהתכנית הזו, שהיא חשובה, להרחיב את אופק העבודה, היא תכנית לא כל כך מותאמת לשוק התעסוקה, וההכשרה הזאת היא הכשרה ש-60% ממנה הולכים לטיפוח יופי.
חנין זועבי: אז כאשר מדברים על עבודה ועל הגדלת היצע העבודה צריכים לדבר על היוזמות הממשלתיות שנמצאות עכשיו באג'נדה, שאנחנו צריכים להשפיע עליהן.
חנין זועבי: אני חושבת שצריכים לדון בהן וצריך להזמין את שר האוצר לוועדה הזו ואנחנו רוצים גם לתת המלצות שלנו בעניין ההכשרות האלו.
חנין זועבי: אבל אני לא ארחיב בעניין שוק העבודה.
עאידה תומא סלימאן: רק להזכיר, אנחנו קיימנו שתי ישיבות בנושא של תעסוקת נשים ערביות ואחת מהן התמקדה דווקא במרכזי ההכשרות.
עאידה תומא סלימאן: השתתפת בהן ורק להזכיר גם, לצערי, שהתכנית הזו הסתיימה בסוף שנת 2016 ועכשיו אנחנו בלי תכנית.
חנין זועבי: אבל עכשיו מונחת על שולחן שר האוצר חידוש התכנית לכן אני אומרת שזו נקודת זמן מתאימה.
<נועה נאמן: חברת הכנסת עאידה, חברת הכנסת חנין מדברת על משרד האוצר, אני רוצה להעיר על משהו - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, שנייה, את תעירי אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת תסיים את דבריה ואחר כך אפשר להעיר.
חנין זועבי: בעניין האכיפה, הבעיה היא שיש 120 מפקחים ארציים על 400,000 עסקים.
חנין זועבי: אלה הנתונים שיש לי, 120 מפקחים ארציים על 400,000 עסקים, אז יש את הדרישה הזו המיידית ואני משתדלת לרדת לקונקרטי, ואם אני טועה אז תקנו אותי.
עאידה תומא סלימאן: יש 260 כולל הסטודנטים.
<מאיר דוד: כולל כל העובדים של המנהלה.
חנין זועבי: אני מדברת על מפקחים.
<מאיר דוד: מפקחים, כל מערך האכיפה, גם יש ממונה שנותן את העיצום ויש - - -
חנין זועבי: לא, אני מדברת על מפקחי שטח.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפריד בין לבין ונרצה אחר כך לדעת.
חנין זועבי: עאידה, אני מדברת על מפקחים בשטח והם 120 ארציים.
חנין זועבי: יש להגביר את מספר המפקחים.
חנין זועבי: יש את הבעיה של אי שיתוף מעסיקים, כי ממה שהבנתי יש שני סוגים של תיקים, תיק מנהלי ותיק פלילי.
חנין זועבי: התיק המנהלי, אין בו סעיף של לכפות, להכריח את המעסיק לשתף פעולה.
חנין זועבי: נכון אין?
חנין זועבי: מי שמבין בדברים האלה, אין סעיף כדי להכריח את המעסיק לשתף פעולה אז מעסיק שלא משתף פעולה מרוויח.
חנין זועבי: גם מפקחים שיוזמים את הביקורים האלה ואת הפיקוח הזה, הם לא יכולים להכריח את המעסיק.
חנין זועבי: אני יכולה לדמיין לעצמי את המעסיקים בנצרת שהם לא משתפים פעולה ואין למפקח, אם התיק לא פלילי ולא מדובר על הפרות, אני לא יודעת איך מעבירים תיק מהרמה מנהלית לרמה הפלילית, אז צריכים לתקן שם, לתקן שם שיהיה סעיף שמכריח את המעסיק לשתף פעולה.
חנין זועבי: ההמלצה הקונקרטית השנייה, יש לי הצעת חוק, על תלייה של זכותון בכל עסק, בכל עסק שבו יש יותר מחמישה מועסקים, המעסיק חייב לתלות זכותון כחלק מהגברת המודעות לזכויות הנשים ולזכויות העובדים בכלל.
חנין זועבי: המלצה קונקרטית אחרונה, זה משפט לפני אחרון שלי, לפרסם דוחות.
חנין זועבי: בדוח השנתי של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, לפרסם את השמות של המעסיקים שלא שיתפו פעולה.
חנין זועבי: אתה לא משתף פעולה – אני אפרסם את השם שלך, אם זה בדוחות שנתיים ואם זה אני לא יודעת במה.
חנין זועבי: , אבל לעשות תהליך שבו הוא לפחות הוא ישלם מחיר חברת, אם הוא לא משלם מחיר כספי.
חנין זועבי: אחרון, לסייע למועסקת כספית בהליך המשפטי, כמו שאמרה מהא, שחלק של הבעיה הוא חלק של בעיה כספית אז לעזור למועסקת בהליך המשפטי, תודה.
עאידה תומא סלימאן: ברוכה הבאה, סמאח.
<סמאח ותד: קודם כל סליחה על האיחור.
דב חנין: יוצגת פה בצורה מצוינת.
עאידה תומא סלימאן: הצגנו את אחד התחקירים שלך, סמאח.
עאידה תומא סלימאן: אני גם דיברתי על העבודה שאת עושה בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שגם יש לכן עדויות היום, אני תיכף אתן לך לדבר ואני רק רוצה שתזכרו, אני בטוח לא אסיים את הישיבה הזו בלי לשמוע אתכ.
עאידה תומא סלימאן: אתם הכוכב שמגיע בסוף הסרט ונותן את ההופעה.
דב חנין: אנחנו רק מקווים שזה יהיה כוכב של אור ותקווה ולא כוכב אפל.
עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, אתם תוכלו?
דב חנין: אני אשמח להגיד משהו מאוד קצר כי יש לי דיון שלי ב-11 אבל עד 11 אני פה.
דב חנין: איך שנוח.
דב חנין: זה מאוד קצר.
עאידה תומא סלימאן: סמאח, בשלוש דקות.
<סמאח ותד: בוקר טוב לכולם, תודה שבאתם ואני מאמינה שכבר דנתם בכל הדברים שהופיעו בתחקיר שלי.
עאידה תומא סלימאן: לא בכול.
<סמאח ותד: הצגתם את המצלמה הנסתרת?
עאידה תומא סלימאן: לא, הצגנו את הראיונות עם עובדות, אבל אני רוצה שתדברי על זה כי כשדיברנו אני ואת את אמרת, "אם אני יכולה לעשות את זה אז למה המפקחים לא עושים את זה?"
<סמאח ותד: נכון, זה גם הופיע בפרק האחרון של סדרת התחקירים שקראתי לה "סוג ד'".
<סמאח ותד: עם המצלמה הנסתרת היו לי כמה חששות, אבל בכל זאת יצאתי ועשיתי את זה.
<סמאח ותד: זה לא כל כך מסובך, זה מאוד פשוט, מצלמה נסתרת אפשר להשיג בכל מקום, זה גם לא כל כך יקר ואני מאמינה שאגף אכיפה מנהלי, שמנצל רק 65% מהתקציב שלו, יש לו עוד 35% לפחות כדי לרכוש מצלמות נסתרות ולעשות את זה.
<סמאח ותד: אם אני הצלחתי לעשות את זה אני מאמינה - - -
עאידה תומא סלימאן: תגידי מה עשית.
<סמאח ותד: נכנסתי עם מצלמה נסתרת, שאלתי כאילו חיפשתי עבודה, שאלתי מה התשלום ואז אמרו לי שהם משלמים 10 שקלים לשעה, 18, הכי הכי זה שמפנק את הבנות משלם להן 23 שקלים, כמובן שזה לא כולל את כל הזכויות.
<סמאח ותד: מה שחשוב לי להדגיש פה הוא שהתופעה הזו היא לא חדשה, כולנו יודעים - - -
דב חנין: 23 שקל מתי?
דב חנין: מתי נעשה התחקיר?
<סמאח ותד: לפני חודש, בחודש האחרון.
דב חנין: זה לא לפי החוק.
דב חנין: פעם, לפני שנה שכר המינימום היה 23.
<סמאח ותד: זה היה לפני חודש.
עאידה תומא סלימאן: הרוב היו פחות מזה.
<סמאח ותד: אני אומרת "זה שמפנק", אני בעצמי עבדתי ב-10 שקלים לשעה לפי שהתחלתי ללמוד והִשכלתי וידעתי שצריך להיות שכר מינימום.
<סמאח ותד: יש הרבה בנות שנמצאות במצב הזה ואין להן לאן ללכת ומה לעשות ובגלל זה הן עובדות בתנאים האלה ואלה תת תנאים, זה לא באמת תנאים.
<סמאח ותד: אני חושבת שזה מצב שקיים כבר הרבה זמן, זה לא חדש.
<סמאח ותד: חברי הכנסת, אני מאוד מכבדת את העשייה שלכם, אבל אני חושבת שאתם מודעים לנושא הזה, גם בנצרת, גם בבכפר יסיף גם בסכנין, בכל מקום.
<סמאח ותד: ניסיתי להגיע לבנות בסכנין, אבל לצערי הרב, בגלל שאני מהמשולש לא הצלחתי להשיג בנות משם.
<סמאח ותד: גם הבנות שהגיעו איתי היום הן מהמשולש, מכפר קרע ומערערה.
<סמאח ותד: אני רציתי לתת תמונה שזה מצב קיים.
<סמאח ותד: לגבי המעסיקים, אמת דיברת, חברת הכנסת חנין זועבי, שהם לא משתפים פעולה.
<סמאח ותד: אין שום אינטרס לעסק שהרווח שלו הוא זה שהוא לוקח מהבנות, שאין לו תכנית כלכלית והדבר שהוא צריך לעשות זה לקחת מהבנות כדי להרוויח.
<סמאח ותד: יש הרבה דרכים.
<סמאח ותד: ישבתי וחשבתי באופן יצירתי מה אפשר לעשות כדי לסיים את התופעה הזאת ויש לי הרבה דרכים, אז בואו ננסה לדון.
<סמאח ותד: אני חשבתי יצירתית, יש הרבה דרכים לאכוף את זה.
<סמאח ותד: ישבתי עם מנהל האכיפה - - -
חנין זועבי: הנשים שראיינת, הן הגישו תלונות?
חנין זועבי: הן מוכנות להתלונן?
<סמאח ותד: לא.
חנין זועבי: הן פוחדות.
עאידה תומא סלימאן: מה שעשתה סמאח כשהיא דיברה על המצלמה, היא נכנסה למקומות עבודה ועשתה כאילו היא בעצמה מחפשת עבודה.
עאידה תומא סלימאן: היא דיברה או עם המעסיק או עם הבנות שעבדו כדי לשאול מה התנאים.
אוסאמה סעדי: הנשים שהתראיינו פה הן נשים עובדות שדיברו על הניצול.
<סמאח ותד: רק משפט אחרון, למה נשים לא מתלוננות?
<סמאח ותד: לא רק כי אין להן כסף להליך המשפטי, אלא שבנוסף לזה, יום לאחר מכן, אם היא תתלונן אז אין אף אחד, אין שום חוק בספר החוקים של מדינת ישראל שמגן עליה שהיא לא תאבד את העבודה או בכלל למצוא לה עבודה.
<סמאח ותד: הבנות האלו, אין להן גב, גם לא מהחברה.
<סמאח ותד: לצערי הרב מאוד, בחברה הערבית יש לנו את הבעיות שלנו ואנחנו מנסים לפתור אותן, אבל בתור מנהיגים ואנשים שאכפת להם מהחברה, אני חושבת שיש הרבה מה לעשות בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: תודה לך, סמאח.
דב חנין: תודה, גבירתי, תודה.
דב חנין: תודה על קיום הדיון הזה והרבה מאוד הערכה לך, סמאח, זו דוגמה לאיך עיתונאות חוקרת צריכה להיעשות.
דב חנין: באמת כל הכבוד, תודה לך.
דב חנין: הרבה הערכה גם לארגונים שנמצאים איתנו פה, על החומרים שהבאתם לפנינו ועל העבודה שלכם, והערכה לנעמ"ת, נמצאת איתנו יושבת ראש מרחב המשולש הדרומי, ברוכה הבאה, גבירתי.
דב חנין: אני רוצה לומר, גבירתי יושבת הראש, שלדעתי אנחנו לא עוסקים בנושא אחד, אלא בכמה נושאים ואני הייתי מציע שתשקלי את האפשרות שהוועדה תקיים סדרה של דיונים בכל אחד מהנושאים האלה בנפרד.
דב חנין: יש את הנושא של האכיפה הרופפת או בעצם חוסר האכיפה, דיברה על זה חברת הכנסת זועבי לפניי, זו סוגיה מאוד מאוד בעייתית ואנחנו חייבים לקבל פה תשובות קונקרטיות מול טענות קונקרטיות ממשרדי הממשלה הרלבנטיים.
דב חנין: יש את הבעיה של ההעסקה הקבלנית, זו בעיה מאוד רוחבית ורחבה, היא רווחת יותר בציבור הערבי בקרב נשים, אבל היא גם מכת מדינה בכלל בארץ.
דב חנין: זה נושא שמחייב עבודת רוחב, זה נושא שאנחנו מטפלים בו גם במסגרות אחרות.
דב חנין: יש את הנושא של מסגרות הטיפול לילדים, שגם פה יש פערים מאוד גדולים, אבל אני הייתי מציע לעבוד גם כאן בצורה מאוד קונקרטית מול מקומות וצרכים ומה קורה בכל מיני מקומות, כי יש מקומות שיש בהם גם התקדמות, גם את זה צריך להגיד, אבל בכל המקומות אין את מה שצריך.
דב חנין: יש את הסיפור הגדול, הענק, של הזדמנויות התעסוקה.
דב חנין: זה סיפור ענק.
דב חנין: זאת אומרת כשאין אזורי תעסוקה ביישובים ערביים אז לנשים הרבה יותר קשה לעבוד ולמצוא מקומות עבודה, זה מייצר איזשהו פער מבני שכל עוד הוא לא יגושר אנחנו נמצאים בנחיתות עצומה בנושא עבודתן של נשים.
דב חנין: גם פה אני חושב שצריך לעבוד באופן קונקרטי ולראות, אולי לבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, לבדוק מהם המקומות שבהם הבעיה היא הכי גדולה מבחינת תעסוקת נשים ערביות, איפה הריכוז שבו שיעור הנשים העובדות הוא הכי מצומצם.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו ריכוז הנתונים.
עאידה תומא סלימאן: אני וחברת הכנסת חנין זועבי ביקשנו כבר לפני כמה חודשים, קיבלנו מסמך מאוד מפורט.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להזכיר לכולם שמעל 12 ישיבות שלנו מתחילת הקדנציה הזו בוועדה עסקו בעיקר בתעסוקת נשים באופן כללי ונשים ערביות במיוחד, על כל היבטיה, גם שכר וגם החסמים, כלומר אנחנו באמת מתמקדות בנושא הזה.
דב חנין: אני מאוד בעד העניין הזה, אני רק אומר שאולי על פי המסמך שלכם כדאי לעשות דיון ממוקד ולהזמין בכל פעם כמה יישובים וראשי מועצות, משרדי ממשלה, כדי לדבר קונקרטית על מה שניתן לעשות באופן מעשי באותו יישוב בנושא תעסוקה בכלל ותעסוקת נשים בפרט.
דב חנין: נקודה אחרונה, שקשורה לתפקיד שלי בכנסת, זה נושא התחבורה הציבורית.
דב חנין: אני רוצה להגיד לכם שלמרות שיש לי הרבה ביקורות על מה שקורה, יש התחלה של התקדמות, התחלה של התקדמות.
דב חנין: נדמה לי שבמשרדי הממשלה גם מבינים היום שהדרך הכי קצרה עם העלות הכי נמוכה היא לייצר שירותי תחבורה ציבורית טובים.
דב חנין: זו הדרך הכי קצרה.
דב חנין: עוד לפני שיש אזור תעסוקה ייצרו תחבורה ציבורית טובה, זה מאפשר לאנשים לא להמתין לאזור תעסוקה שיהיה בעוד שנה, אלא לצאת לעבודה בעוד חודש.
דב חנין: זה לא במקום אזור תעסוקה, לגמרי לא במקום.
מיכל בירן: זהו, אל תיתן להם רעיונות.
דב חנין: לא, זה לא במקום, אבל גם כאן אנחנו צריכים לקבל יותר נתונים.
דב חנין: אנחנו עובדים מול משרדי הממשלה, גם מול משרד התחבורה וגם מול משרד האוצר.
דב חנין: במקומות שהם אנחנו מזהים צורך, אפשר לתגבר ומתגברים בפועל את שירותי התחבורה הציבורית.
דב חנין: זה עדיין רחוק ממה שצריך.
דב חנין: כדי שאישה תדע שיש לה גם את האופציה לנסוע בתחבורה ציבורית ולהגיע למקום ולעבוד בו ולחזור בצורה נוחה ומתאימה, עדיין, במרבית היישובים הערביים, אנחנו לא בנקודה הזאת.
דב חנין: גם כאן אנחנו נשמח לקבל, אני באופן אישי אשמח לקבל התייחסויות קונקרטיות, יישובים וצרכים.
דב חנין: מהיישוב הזה לאן נשים היו רוצות להגיע כדי לאפשר לעצמן סיכויי תעסוקה קצת יותר גבוהים, תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת מייסם ג'לג'ולי, יושבת ראש נעמ"ת, המשולש הדרומי.
<מייסם ג'לג'ולי: שלום לכולן ולכולם, חברי הכנסת וחברות הכנסת - - -
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח, מייסם, אם תיתני לנו את החלק של נעמ"ת בהגנה על נשים.
<מייסם ג'לג'ולי: לפני כן אני רוצה להגיד שאנחנו, בנעמ"ת ובהסתדרות, באמת מנסים לעשות את כל האפשר כדי להגן על נשים שנמצאות ברצפים של שלילת הזכויות, או כמו שאני אוהבת לקרוא לזה, זה תנאי העבדות.
<מייסם ג'לג'ולי: הבעיה העיקרית שיש לנו היא שנשים מפחדות להתלונן.
<מייסם ג'לג'ולי: אני לא מאשימה את הנשים, אני מבינה למה הן מפחדות להתלונן, כי הן מפחדות להפסיד את מקור הפרנסה ולפעמים הביקוש כל כך גדול על מקומות עבודה כאלה, אז בקלי קלות היא יכולה ללכת הביתה והם יקלטו מישהי גם בשכר יותר נמוך מזה שהיא מקבלת, אז יש לנו בעיה לשכנע את הנשים להתלונן.
<מייסם ג'לג'ולי: אני אגיד לכם, בשנתיים האחרונות רק שתי נשים הגיעו והתלוננו ואנחנו דיברנו עם עשרות נשים שהתלוננו על הנושא הזה שלא נותנים להן שכר מינימום, הן עובדות חלקן גם בלי תלושי שכר ואם יש תלושי שכר אז הם תלושי שכר מפוברקים.
<מייסם ג'לג'ולי: אני חושבת שהפתרון לא צריך ליפול על כתפיהן של הנשים.
<מייסם ג'לג'ולי: אין פיקוח.
<מייסם ג'לג'ולי: אני נמצאת בתפקידי בנעמ"ת כבר משנת 2012 ואף פעם לא שמעתי שמפקח של משרד העבודה והרווחה, או של משרד אחר, ממשלתי, הגיע כדי לראות וכדי לפקח במובן הזה.
<סמאח ותד: בעניין הזה אנחנו רוצים לשמוע את מינהל האכיפה, איפה אתם?
עאידה תומא סלימאן: סמאח, בינתיים עדיין אני מנהלת את הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נגיע.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שיצברו אצלם את כל השאלות ויענו בבת אחת.
<מייסם ג'לג'ולי: מה שאנחנו עושות עכשיו בנעמ"ת, זו יוזמה של נעמ"ת המשולש הדרומי והאגף לקידום השוויון בהסתדרות, אנחנו יוזמות הכשרות וקורסים לנשים שיהוו שגרירות לזכויות נשים בעבודה, שיעבדו בנושא של העלאת מודעות, בנושא של עידוד נשים ללכת להתלונן והיום הגעתי מקבוצה של השגרירות, הקבוצה הראשונה של השגרירות שאנחנו עובדות איתן, שסיימו את ההכשרה לפני חודשיים - - -
עאידה תומא סלימאן: הן יהיו מתנדבות?
<מייסם ג'לג'ולי: הן מתנדבות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, פעילות שטח.
<מייסם ג'לג'ולי: פעילות שטח, מתנדבות, חלקן גם חברות ועדים ויושבות ראש ועדים באזור המשולש, שהן מכירות את הנושא של חוקי עבודה ותעסוקה.
<מייסם ג'לג'ולי: הן נמצאות פה איתנו היום, אז אני גם מברכת אותן.
<מייסם ג'לג'ולי: אלה צעדים קונקרטיים, אלה צעדים קטנים, מאוד חשובים, אבל הם לא יפתרו את הבעיה.
<מייסם ג'לג'ולי: הפתרון חייב להיות פתרון מערכתי, הפתרון חייב לבוא משינוי מדיניות האכיפה.
<מייסם ג'לג'ולי: בנוסף לכל מה שנאמר קודם, ואני לא רוצה לחזור על הכול.
<מייסם ג'לג'ולי: אחת הבעיות של נשים היא שההיצע כל כך גדול ונשים, אין להן ברירה אחרת, אין אפשרות לצאת לעבוד מחוץ ליישוב בגלל כל הנושא של תחבורה ציבורית וכו' ואין להן גם אפשרות לצאת לעבוד במשמרות כי אין מי שישמור על הילדים ואין להן אפשרות לעבוד בעבודה בהעסקה ישירה בתוך היישובים הערבים, אז מה שנשאר להן זה לעבוד בעסקים קטנים, זה לעבוד בעבודה קבלנית והנושא הזה מאוד כאוב, מאוד כאוב.
<מייסם ג'לג'ולי: התחקיר של סמאח מראה מציאות שאנחנו חוות אותה כל יום, ואני אגיד לך, עאידה, אני כנעמ"ת וכהסתדרות, אני מרגישה לפעמים חסרת אונים במובן הזה של אי הרצון של נשים להתלונן.
<מייסם ג'לג'ולי: אנחנו לא יכולים לטפל בבעיות ספציפיות קונקרטיות אם הנשים לא מתלוננות.
<מייסם ג'לג'ולי: התפקיד שלי הוא לעבוד דווקא עם האוכלוסייה של העובדות והעובדים.
<מייסם ג'לג'ולי: אין לי סמכויות של אכיפה, אין לי סמכויות לדרוש מהמעסיקים ואני מפנה את הכדור למשרדי הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: האם באיזשהו שלב התקיימה איזושהי ישיבה ביניכן או עם נעמ"ת ארצית, יכול להיות נעמ"ת ארצית או ההסתדרות, עם מינהל האכיפה כדי לדון בשאלה איך אפשר לשתף פעולה בנושא האכיפה?
<מייסם ג'לג'ולי: אני יודעת שהאגף לקידום השוויון כן קיים ישיבה כזו בשנה שעברה עם מינהל האכיפה, לא רק בנושא של נשים ערביות אלא בנושא כללי של אכיפת חוקי העבודה במקומות העבודה.
ג'מאל זחאלקה: זה מינהל חוסר האכיפה.
ג'מאל זחאלקה: צריך לשנות את השם, לא?
מיכל בירן: היה שיפור מאוד גדול בשנים האחרונות.
<מייסם ג'לג'ולי: את השיפור הזה אנחנו לא מרגישים אותו בשטח ואני עובדת בשטח ואני רואה - - -
מיכל בירן: לא, אנחנו נפעל כדי לשפר, אני רק אומרת, בואו - - -
<ז'לז'ולי: אני אחראית על אזור המשולש הדרומי ואף פעם לא ראיתי - - -
ג'מאל זחאלקה: יש חוסר אכיפה, הם לא מקבלים מספיק כוח.
ג'מאל זחאלקה: מה את חושבת, צריך לטאטא את הבעיות - - -
<מייסם ג'לג'ולי: אפשר לדבר על שיפור, אבל בשטח אנחנו לא מרגישים את השיפור.
<מייסם ג'לג'ולי: ברגע שאני ארגיש את השיפור, אני אגיד לך כן, ואללה, יש שיפור, אבל בינתיים לא.
עאידה תומא סלימאן: תודה, מייסם.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מסעוד, ביקשת, כדי לצאת.
מסעוד גנאים: אני מברך אותך, גבירתי היושבת ראש, על קיום הדיון החשוב הזה.
מסעוד גנאים: אני מברך גם את סמאח על הסרטון.
מסעוד גנאים: זה מסוג הדברים שכולנו מכירים אותו בחיי היומיום, אבל כאשר הוא בסרט מול הפנים שלנו אז אתה שואל, איפה כולנו?
מסעוד גנאים: בעיות כאלו של ניצול, של קיפוח נשים עובדות במקומות עבודה שונים, לצערי הרב אנחנו עדים להן, אנחנו מכירים אותן, כל אחד מהסביבה שלו, כל אחד מהעיר שלו, מהכפר שלו, אבל נותרת השאלה מה לעשות בסוף?
מסעוד גנאים: האישה העובדת, במיוחד במקומות כאלה של חנויות, סופרמרקטים, משרדים וכל הדברים האלה, היא בין שני דברים, הצורך שלה, היא רוצה לעבוד, כי היא רוצה את הכסף, היא רוצה להשתתף בפרנסה של המשפחה שלה ומצד שני אין לה גב, אין מי שיגן עליה בסוף, כאשר בעל העסק יגיד לה, "בסדר, את רוצה להתלונן?
מסעוד גנאים: זהו, אין לך מקום פה".
מסעוד גנאים: זו השאלה שעלינו בסוף לפתור אותה כדי לתת גב, לתת תמיכה לנשים העובדות האלו, שבסוף הן במלכודת של ניצול של בעל העסק, בעל המשרד או החנות.
מסעוד גנאים: אנחנו מכירים את כל עניין הקיפוח והניצול בשכר שלהן, שהוא שכר מאוד מאוד נמוך ולכן השאלה, גבירתי היושבת ראש, שלנו גם כחברי כנסת, היא מה אנחנו יכולים לעשות?
מסעוד גנאים: אם יש משהו שאנחנו יכולים לעשות בחוקים, לשנות אותם כדי באמת לתת את המִטריה של ההגנה לאישה העובדת הזו, אנחנו חייבים לעשות את זה ובמהירות.
חנין זועבי: יש חוק, אין אכיפה.
אוסאמה סעדי: גם העניין של האכיפה, איך אוכפים בסוף.
אוסאמה סעדי: אני רק אתייחס לבתי הדין השרעיים, למשל, אני לא חושב שבית דין שרעי, שהולך לפי כללי האסלאם ועקרונות האסלאם של צדק ושל אי קיפוח, גם של האישה, יקפח אישה אם היא מנוצלת, למשל, במקום העבודה.
<סמאח ותד: הטענה דתית שלהן, שזה כסף שהוא חראם.
מסעוד גנאים: מי אמר?
<סמאח ותד: כל אנשי העסקים, זה כסף חראם.
אוסאמה סעדי: אנשי העסקים?
<סמאח ותד: הוא לא צריך לשלם לה פנסיה כי זה ריבית.
מסעוד גנאים: בבעל העסק.
מסעוד גנאים: מתי שהוא רוצה הוא הופך לדתי ומתי שהוא לא רוצה הוא לא דתי.
מסעוד גנאים: כאשר הדת היא לטובתו לכן אני אמרתי, הדת בימים האלה - - -
מיכל בירן: זה אגב חוצה מגזרים.
מסעוד גנאים: נכון, אני עונה לך.
מסעוד גנאים: גבירתי היושבת ראש, רק להשלים.
מסעוד גנאים: לצערי הרב, אנחנו חיים בעידן של אל מורביח, אל מוריח, אני לפי מה שמרוויח לי ומה שנוח לי.
מסעוד גנאים: כאשר הדת או כלל מסוים עונים על שני הדברים האלה אז זה בסדר ואני רוצה ללכת לפי כללי הדת, אבל זה לא נכון, זה עיוות, כי צדק הוא צדק וצריך לעשות צדק גם עם אישה שהיא עובדת, לא פחות מהגבר.
מסעוד גנאים: לכן לצערי, כאשר מדברים על בתי דין שרעיים, אנשי דת, אי אפשר להכליל, יש הרבה גוונים והרבה צבעים שם.
מסעוד גנאים: רק בסוגיה הזו, למשל, משום שמהא הזכירה את זה, בית דין שרעי, לפי דעתי, יעשה צדק עם אישה שהיא עובדת אם היא מקופחת ואם היא מנוצלת.
<מהא שחאדה סויטאת: בוא נשאיר את העבודה לבתי הדין המקצועיים.
מסעוד גנאים: אני לא נגד זה, העיקר שיהיה צדק.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו בכנסת, גם אלה שלפנינו, חוקקו חוקים שקשורים לכל הקשר הזה בין מעסיק לעובד ואני הייתי רוצה לראות שהחוק הזה נאכף ונאכף על ידי הרשויות, שהם צריכים לטפל והם קיבלו את ההכשרה כדי לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא הייתי מוציאה את התיקים האלה לכל מיני גישורים כשאנחנו יודעים שאפילו כאשר מגשרים בדיני אישות בבתי דין דתיים, אם זה רבני או שרעי או כנסייתי, בסופו של דבר, ברוב המקרים, זה על חשבון האישה ועל חשבון הילדים ומי שיש לו את הקשרים הטובים יוצא מנצח.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני הייתי מפקידה את חוקי העבודה בידי מינהל אכיפה ובידי בתי משפט לעבודה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעד שנראה שהם באמת עושים כל מה שהיו צריכים לעשות וכשלו אז אולי נחשוב על אחרים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעמאל גאווי, עמאל, את רוצה לתת לנו עדות.
עאידה תומא סלימאן: רק תגידי לי בת כמה את, אם מותר לי לשאול.
<עמאל גאווי: בת 21.
אוסאמה סעדי: לא שואלים בת מה הגיל שלה.
עאידה תומא סלימאן: לא, שואלים וכל אישה צריכה להתגאות בגיל שלה.
עאידה תומא סלימאן: אני מוכנה תמיד להגיד את הגיל שלי כי זה שנים של חוכמה ושנים של ניסיון ושנים של עשייה.
מיכל בירן: בכל מקרה הכול נמצא בוויקיפדיה.
אוסאמה סעדי: דווקא חשבנו שהיא תלמידת תיכון.
עאידה תומא סלימאן: בואו, בואו, בואו נירגע קצת זה.
עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי את השאלה לא בגלל שאני רוצה להתערב בעניינים אישיים, אלא חשבתי שאת מתחת לגיל 18 ורציתי לדעת את זה, כי אם את נותנת עדות אני צריכה לדעת אם את קטינה וזה מחייב הסכמת הורים וכו'.
עאידה תומא סלימאן: אז תיהני מזה שאת נראית הרבה יותר צעירה.
אוסאמה סעדי: מאיפה את?
<עמאל גאווי: כפר קרע.
<עמאל גאווי: חברי הוועדה, ראש הוועדה, הגברת עאידה תומא, שלום.
<עמאל גאווי: קוראים לי עמאל, היום אני סטודנטית למדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב, אבל לפני כשנתיים עבדתי חנות בגדים במשרה מלאה, ששילמו לי עבורה 1,800 שקל לחודש.
<עמאל גאווי: זאת אומרת, 10 שקלים לשעה, זה פחות ממחצית שכר המינימום הקבוע בחוק.
עאידה תומא סלימאן: כשאת אומרת משרה מלאה, כמה שעות עבודה ביום?
<עמאל גאווי: שמונה, לפעמים גם תשע.
עאידה תומא סלימאן: כי אני יודעת שאומרים משרה ולפעמים 12 שעות.
אוסאמה סעדי: כמה ימים?
<עמאל גאווי: שישה ימים בשבוע.
אוסאמה סעדי: ששה ימים?
<עמאל גאווי: כן.
אוסאמה סעדי: זה פחות מרבע משכר מינימום.
<עמאל גאווי: המצב הזה הוא לא רק המצב שהיה שלי, זה המצב של רוב הבנות שיוצאות לעבוד כדי להשתכר בכבוד בכפר.
<עמאל גאווי: לפני כחודשיים הגיע זוג לחנות, הגבר והאישה ניגשו לקופה אצל ידידה שלי וכשהאישה רצתה לברר לגבי מחיר או משהו הגבר צעק וגער בה להחזיק את השקיות וללכת לאוטו והיא עשתה כך.
<עמאל גאווי: לפני כחודש הגיע גם זוג לחנות שאני עובדת בה עכשיו, הגבר הגיעה לקופה וביקש מאשתו שתבוא כי הוא רצה לשלם, היא הגיעה, אבל אחרי חצי שעה.
<עמאל גאווי: היא שילמה בכרטיס אשראי הפרטי שלה.
<עמאל גאווי: כשאנחנו לא משלמים לנשים שכר מינימום, אנחנו פשוט נותנים לאנשים אחרים שיתפסו אותן כלא אחראיות, כלא עצמאיות, כחלשות פשוט.
<עמאל גאווי: אנחנו לא רוצות שדבר כזה יקרה.
<עמאל גאווי: אתם דנים כל הזמן בנושא של רצח על כבוד המשפחה.
<עמאל גאווי: אי השוויון הכלכלי שנמצא בחברה, זה גם גורם תורם לתופעה הזו.
<עמאל גאווי: אני, הנשים פה וכל הנשים, אנחנו כן רוצות לכבד, גם את חברי הכנסת, גם את חברי הוועדה וגם אותך, אבל אנחנו גם רוצות שתכבדו אותנו ותילחמו למען הזכויות שלנו בהתאם.
<עמאל גאווי: תודה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, עמאל.
עאידה תומא סלימאן: למרות שאני חושבת שהגיע הזמן לזכור שאנחנו כחברי כנסת - - -
<עמאל גאווי: אני לא מזלזלת חס וחלילה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אני לא אמרתי שאת מזלזלת, אני רוצה להגיד דבר אחד.