GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורלי דהן: אחד הנושאים - - - של הוועדה ואני מאוד מודה לך שאתם בחרתם לבוא לסיור היום גם לרמלה ולוד ולמפקדי תחנת משטרה.
<אורלי דהן: אני חושבת שזה רק ממפגש למפגש אנחנו למדים יותר עד כמה אנחנו צריכים לעשות עוד יותר, זו התפיסה שלי איך שאני רואה את זה.
<אורלי דהן: אני אתחיל, הכנתי איזה משהו קצר, אני רוצה לא להתבייש להגיד לי זה מעניין, זה פחות ולעבור הלאה מכוון שאנחנו רוצים להגיע לעיקר.
<אורלי דהן: אני לא רציתי בכוונה כדי להראות יותר מדיי דברים מסויימים אבל תמונת מצב, ניסיתי לחתוך בעניין גם בהיבט של המגזר הערבי ולראות פחות או יותר מה קורה.
<אורלי דהן: כל הדברים, ויכוחים - - - תושבים, לא המצאנו שום דבר.
<אורלי דהן: בין אם זה נרשם ב- - - התושבים הוא נכון או לא נכון אבל זה מה שיש לנו כרגע.
<אורלי דהן: אתם רואים פחות או יותר יש לנו מעמד סוציואקונומי 4, מספר הנפשות, בני החברה הערבית 27.5% כשאנחנו רואים אותו אחוז מהם גם מטופלים ברווחה ואותו אחוז מהם מטופלים במרכז ל- - - זה מדהים, כמעט.
<אורלי דהן: אני מדברת פחות או יותר בוואריאציות של אחוז לכאן או לכאן.
<אורלי דהן: אבל אנחנו רואים אותו דבר כמעט בכל התחומים.
<אורלי דהן: אם אין שאלות אני עוברת מהר כדי להגיע לדברים העיקריים ברשותכם.
<אורלי דהן: אנחנו פה, תשימו לב, מאוד חשוב לי, שמתי את המבנה הארגוני, לא חשבתי שאתם הולכים היום לבדוק מה המבנה הארגוני אבל המבנה הארגוני מבטא תפיסה שכולם משולבים בכל.
<אורלי דהן: מקבלים את הבנאדם לא לפי המוצא שלו ולא לפי איך שהוא נראה או מה הוא מרוויח, לפי איזור המגורים שלו.
<אורלי דהן: ככה אנחנו מנוהלים, כל העיר, דרום העיר, מרכז העיר, צפון העיר ומחלקה לאזרח הוותיק.
<אורלי דהן: זה בעצם השורה למטה מתאפיינת בעצם שם אנחנו מטפלים בכל האנשים לא משנה מאיפה הם הגיעו.
עאידה תומא סלימאן: אולי צריך לדבר על זה כי זה בסופו של דבר אומר שיכול להיות ש- - - במיוחד במספר קטן של מטפלים שהם נגיד ערבים או ערביות כאשר זה הולך לפי - - - האם האוכלוסייה הערבית נמצאת באופן מסויים, מרוכזת יותר בחלקים מהעיר מאשר בחלקים אחרים?
<אורלי דהן: יש לנו בכל כמעט, יש לנו הרבה שכונות, אנחנו מוקפים, בעצם השכונות הערביות כמעט מקיפות את כל הארץ.
<אורלי דהן: איפה שלא תמצאי, לכן את השכונות הערביות חילקנו אותן פרופורציונלית.
<אורלי דהן: כל אזור, כל צוות למשל, מרכז העיר קיבל שתי שכונות, דרום העיר קיבל שתי שכונות.
<אורלי דהן: את מבינה, אין מצב, זה לא תגידי שזה כמו שיש ריכוז של המגזר הערבי שנמצא באיזשהי שכונה, קשה לראות את זה, אנחנו פשוט - - - אבל זה נושאים שאולי אפשר לחשוב עליהם ולדבר עליהם, אני אתן לך פשוט תמונת מצב כרגע.
<אורלי דהן: אנחנו מגיעים למרכז למניעת אלימות במשפחה, זה מה שיש לנו כרגע, נכון לעכשיו, במרכז למניעת אלימות במשפחה, 3.65 תקנים.
<אורלי דהן: עכשיו אני רוצה לסייג ולומר ה-3.
<אורלי דהן: 65 מטפלים אך ורק באלימות אבל רוב העובדים בצוותים גם נוגעים באלימות ברמה כזאת או אחרת.
עאידה תומא סלימאן: זה לא באותה רמה ולא באותה התמחות ולא אותו - - -
<אורלי דהן: ברור, ברור, ברור.
<אורלי דהן: אבל חשוב לי להגיד את הדברים.
<אורלי דהן: אז זה פחות או יותר.
<אורלי דהן: תשימו לב, אחד הדברים, אולי אני אגיע לאמצע, שימו לב לשורה עו"ס - - - וקליטה.
<אורלי דהן: תראו, זו מהפכה.
<אורלי דהן: פעם ראשונה פורסם כבר עובד סוציאלי קהילתי שיהיה במרכז למניעת אלימות במשפחה והתפקיד שלו, והוא מרחיב את זה לאחר מכן, התפקיד שלו זה בדיוק, בדיוק מה שאני חשבתי כל הזמן.
<אורלי דהן: משרד הרווחה עד לפני חצי שנה שהיינו בוועדה אצלכם בכנסת, משרד הרווחה בעצם נתן לנו כלים או כוח אדם כדי - - - אנחנו בכלל לא יצאנו החוצה כדי לראות איך מונעים ואיך - - - איך בכלל מסבירים.
<אורלי דהן: איך כל הידע שיש לנו פה איך אנחנו הולכים ומפיצים אותו הלאה כדי לנסות להגיע למניעה ולא להשאר רק בקליניקה.
<אורלי דהן: כרגע זה מה שאנחנו עושים ותעודות, ברוך השם, זה מעט מידע - - - במשרד, זה מעט מידע, אני כבר אומרת אבל תיכף נדבר על זה.
עאידה תומא סלימאן: 15% משרה תקן לנשים ערביות?
<אורלי דהן: לא לנשים ערביות.
<אורלי דהן: זה לא מנוסח טוב זה עובדת מהמגזר הערבי שהצלחנו לקלוט.
<אורלי דהן: ה-15% מטפלת בכלל בכל העובדים אבל היא ערבייה, היא ממגזר ערבי - - -
עאידה תומא סלימאן: למה - - -
<אורלי דהן: לא מצליחים לקלוט עובדים - - -
עאידה תומא סלימאן: לא אבל למה - - -
<ציפי נחשון גליק: היא עובדת באיזה תחומים?
<אורלי דהן: היא עובדת 50% משרה אצלנו ו-15% במרכז למניעת אלימות במשפחה אבל - - -
<ציפי נחשון גליק: מתוך החצי משרה או מעל החצי משרה?
<אורלי דהן: מה פתאום, מתוך החצי משרה.
<ציפי נחשון גליק: היא עובדת בסך הכל חצי משרה ו-15% לטובת אלימות במשפחה.
<אורלי דהן: זה לאו דווקא שהיא מטפלת במגזר הערבי אבל אנחנו הולכים לעבות את זה.
<אורלי דהן: אנחנו מחפשים עובדות ערביות, אנחנו מחפשים עובדות מהמגזר - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל השאלה אם מחפשים עובדות וחסר עובדות ערביות למה נותנים להן לטפל, וחסר מי שיטפל באוכלוסייה הערבית למה נותנים להן לטפל באופן כללי ולאו דווקא - - -
<קריאה: רוב הנשים רוצות עובדת דווקא - - -
<חני מוצפי: שמי חני מוצפי אני מנהלת את המרכז לאלימות במשפחה בלוד לא הרבה זמן.
<חני מוצפי: אנחנו נותנים לאותה עובדת שמקבלת נשים דוברות ערבית, נשים ערביות לטיפול וגם גברים שהם ממוצא מוסלמי.
עאידה תומא סלימאן: אין מוצא מוסלמי יש ערבים בעיר.
<חני מוצפי: אז ערבים.
<חני מוצפי: היא מקבלת אותם לטיפול.
<חני מוצפי: אני חייבת לציין שלא כל האוכלוסייה שמגיעה, האוכלוסייה הערבית, מעוניינת לקבל טיפול, לא בהכרח אצל עובדת שהיא ערבייה.
<חני מוצפי: לפעמים אפילו מעדיפים עובדת מהחברה היהודית.
עאידה תומא סלימאן: כל הזמן שיתנו לנו להם את האקזיט הזה הם יקבלו אותו.
עאידה תומא סלימאן: זה האקזיט שהם דורשים אותו.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא איזה, מבחינה מקצועית, איזה טיפול הוא יותר טוב?
עאידה תומא סלימאן: הטיפול שמבין את השפה ומבטא את השפה נכון או טיפול שנעשה בשפה שהיא לא שפת האם בלי ידע על הרקע החברתי.
עאידה תומא סלימאן: אני תמיד אומרת את זה, לפעמים מילה אחת שאת אומרת אותה בערבית מבטאת עולם ומלואו ששום תרגום לעברית לא יעזור להביא בדיוק את הכוונה שהייתה שם.
עאידה תומא סלימאן: ו-15% זה - - - כמה זה מבחינת שעות?
<אורלי דהן: 15% זה חמש שעות שבועיות.
עאידה תומא סלימאן: חמש שעות שבועיות שזה, כאשר אנחנו לוקחים בחשבון שכל טיפול הוא שעה - - -
<חני מוצפי: חמשה טיפולים.
עאידה תומא סלימאן: זה פחות כי היא צריכה לסכם את הטיפולים ולעדכן את התיקים.
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את זה, זה פחות מחמשה טיפולים.
<אורלי דהן: ברשותך, אני רוצה, אני חושבת שהסוגייה שאת העלית זו סוגייה קרדינלית באגף לאו דווקא רק לגבי הנושא של אלימות במשפחה.
<אורלי דהן: האם מה יותר אפקטיבי מבחינת אלימות במשפחה ו- - - העוסקים באלימות האם עובדת דוברת ערבית שיודעת להגיד את המילים הנכונות בניואנסים הנכונים בתרבות או לחלופין משהו אחר.
<אורלי דהן: אני מאוד רוצה לשמוע.
<אורלי דהן: נטלי, יש לך משהו למשל, היא הרבה בכוננות רווחה אצלנו בלוד, רוב הכונניות רווחה, תיכף נדבר על כונניות רווחה שזה, אגב, היחידי בארץ שעיריית לוד מעמידה מתקציבה היא כוננים משעה 16:00 בצהריים עד 8:00 בבוקר.
עאידה תומא סלימאן: יש כוננים בהרבה - - -
<אורלי דהן: אין באלימות במשפחה.
<קריאה: אין כוננים מומחים בתחום.
<אורלי דהן: יש כוננים לחוק הנוער ולסדרי דין.
<קריאה: יש כונן רווחה, ברור.
<אורלי דהן: בעיריית לוד יש 365 יום בשנה יש כונן רווחה.
<אורלי דהן: נטלי היא אחת מהם והיא נתקלת בקשיים הכל כך - - - אולי נטלי תספרי לנו.
<נטלי מונימר: אני יכולה לספר על החלק שלי שהוא קשור בכונניות לילה - - -
<אורלי דהן: ספציפית גם בדילמה הזאת גם אם את יכולה.
<נטלי מונימר: אני יכולה לספר שאנחנו נותנים מענה באמת כל לילה ויש לנו פינות רבות שתיכף גם נציג את המספרים של נשים שמגיעות בלילה שהן מתלוננות, המספרים מגיעים למאות.
<נטלי מונימר: אני אישית פגשתי - - - שנה קודמת היינו שתי כונניות עכשיו אנחנו שלושה, מגיעים למאות שאנחנו מגיעים אליהן כל שעה ומציעות להן עזרה, הן מגיעות למשטרה.
<נטלי מונימר: הן מגיעות בכל מיני דרכים, גם פנייה עצמית גם פנייה שהמשטרה שולפת אישה מתוך הבית בגלל כל מיני סיבות שהמשטרה חושבת שיש עליה איזשהו סיכון או שמעו משהו - - -
עאידה תומא סלימאן: כמו המקרה של - - -
<נטלי מונימר: כמו מקרים שלא מגיעים לתקשורת, האמת, המקרים האלה ממש ממש מורכבים גם אנחנו נזהרים בחיסיון שלנו כי באמת יש כל מיני סיפורים ממש ממש מורכבים ורחבים וגם לפעמים שכנים מזעיקים או כל מיני גורמי חוץ.
<נטלי מונימר: נשים מגיעות אחרי ירי, אחרי ראש פתוח, בית חולים, אחרי תפרים.
<נטלי מונימר: אנחנו פוגשות אותן, אני מדברת איתן בערבית, אני יוצאת איתן - - - אנחנו גם מאתרים ומציעים את כל השירותים שיש לנו, לא רק בנושא של האלימות, אנחנו מציעים גם פתרונות לילדים, מציעים הרבה דברים ויש המון המון נשים.
<נטלי מונימר: רק אני בשנה הקודמת פגשתי 63 נשים - -
<אורלי דהן: רק היא לבד.
<אורלי דהן: סמאר גם כן - - -
<נטלי מונימר: - - 60% מהן מהחברה הערבית, 40% מהחברה היהודית.
<נטלי מונימר: החברה היהודית מתחלקת לאתיופים, לחברה הוותיקה ולרוסים, כאשר החברה הוותיקה הכי הרבה.
<נטלי מונימר: כלומר, 60% ערביות לעומת 40% יהודיות מהן לכולן אנחנו מציעים את כל העזרות שאנחנו יכולים לתת במהלך הלילה שזה גם הפניה למחרת למרכז.
<נטלי מונימר: העזרות הן מצומצמות יחסית כי רובן לא רוצות לעזוב את הבית, ואני מבינה.
<נטלי מונימר: רוב הנשים, אנחנו הצלחנו להוציא בסך הכל שלוש מהחברה הערבית.
<נטלי מונימר: אני ויש גם את הכוננית השנייה זאת אומרת זה חצי - - -
עאידה תומא סלימאן: כלומר ב-2016
<נטלי מונימר: שלוש אני הוצאתי - - -
עאידה תומא סלימאן: שלוש נשים יצאו למקלט.
<קריאה: לא, יותר לדעתי יותר, רק היא הוציאה שלוש.
<נטלי מונימר: בכוננויות לילה שלוש מהחברה הערבית, אחת מהאתיופית, שתיים מהיהודיות.
<נטלי מונימר: אל תשכחו שיש מקבילה אליי, עוד כוננית, זאת אומרת יש עוד יותר.
<נטלי מונימר: זה המענה שאנחנו יכולים לתת אבל זה לא מענה מספיק.
<נטלי מונימר: אני יכולה לדבר על שעות הלילה לא על שעות היום.
<אורלי דהן: אני רוצה להגיד לכם שגם עשינו משהו, תרגמנו את הטופס של ויתור למקלט בערבית.
<אורלי דהן: אנחנו חשבנו שזה טוב שאישה כשהיא מגיעה למשטרה גם אם היא לא יודעת לקרוא בעצם זה שהיא רואה את השפה שלה זה מאוד משמעותי וזה משהו שהוא נותן לה ככה ביטחון שלא סתם מחתימים אותה על משהו.
<אורלי דהן: זה נורא משמעותי שגם עובדת סוציאלית היא זו שפוגשת אותה ולא השוטר פוגש אותה.
<אורלי דהן: זה גם עוד משהו שאנחנו עושים.
<נטלי מונימר: אני גם יכולה להוסיף עוד משפט שחלק מהתסכול שלי שאנחנו רואים מקרים חוזרים ואנחנו עושים את כל המאמצים איך לפתור את העניין ולהציע ונשים אומרות לנו - - -
עאידה תומא סלימאן: אין מה לעשות, היא צריכה להגיע לאיזשהו שלב.
עאידה תומא סלימאן: מקלט מגיעים אליו אחרי שכבר ניסתה כמה פעמים.
עאידה תומא סלימאן: זה מול אלה שפעמים על תלונות שווא.
עאידה תומא סלימאן: אישה עד שהיא רואה את המוות בעיניים אולי היא תגיע למקלט.
<נטלי מונימר: ויש כאלה שכן - - - אותנו בסוף אנחנו - - -
<קריאה: נכון גם בדיונים כאלה היינו, נכון מאוד.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אני יודעת.
<אורלי דהן: יש לך פה נתונים, בדיוק מה שהיא דיברה כרגע, עם כמה נשים מטופלות במרכז, 314 ו-118 בחברה הערבית.
<אורלי דהן: כוננות לילה תראו את הלילה.
<אורלי דהן: משטרה.
<אורלי דהן: נערות שזה סיפור נערות מהחברה הערבית זה משהו, אנחנו כבר באמת, זה משהו שעולה ומתרבה ואנחנו לא כל כך אין לנו מספיק את הידע, באמת זה משהו דיי חדש מבחינתנו הנערות הערביות, איך להתייחס.
<אורלי דהן: עד עכשיו רק נשים כנשים נשואות עכשיו זה משהו אחר.
<אורלי דהן: בכוונה עשינו את הפילוח, אמרתי שאני רוצה להתאים לכמה שיותר מה שאת רוצה לשמוע.
עאידה תומא סלימאן: כאשר את אומרת נערות מטופלות באגף זה פניות חדשות לאורך 2016 או בכלל, כולל - - -, כולל הרדומים?
<יפעת מאירי: יפעת מאירי, אני מנהלת את נוצ"ץ, אני סיימתי את העבודה שלי מול המרכז לאלימות כשעשיתי את שני התפקידים במקביל, לפני חודש בערך.
<יפעת מאירי: שני תפקידים קשים, מאתגרים, הרבה - - - הרבה מקרי קצה.
<יפעת מאירי: מספר נערות מתייחס לנערות שמטופלות ב-2016.
<יפעת מאירי: זה אומר גם פניות חדשות וגם מתמשכות - - -
עאידה תומא סלימאן: כאשר את מגדירה מטופלות זה כולל מסגרות חוץ ביתיות, לא רק - - - כלומר, 77 כולל הבית החם.
<יפעת מאירי: כולל בית חם, כולל נערות שנמצאות במקלט, כולל נערה שנמצאת בג'וליס.
<יפעת מאירי: כל המערך הזה הוא מערך של נערות שמקבלות מענה טיפולי דרכנו.
<יפעת מאירי: נערה שנמצאת בבית חם יכולה לקבל גם טיפול פרטני.
עאידה תומא סלימאן: כמה יש לך בבית חם?
<יפעת מאירי: 15.
<יפעת מאירי: בית חם מלא.
<יפעת מאירי: הבית החם של הנערות הערביות שלנו כשפתחנו אותו לפני כמה שנים היינו בספק מאוד גדול אם נצליח למלא מתוך החשש שיהיה קשה לתושבים גם לשתף פעולה עם הוצאה למסגרת כזאת.
<יפעת מאירי: ואנחנו הופתענו מאוד מאוד לטובה.
<יפעת מאירי: עשינו עבודה קהילתית, עבודת שטח מאוד רצינית.
<יפעת מאירי: הבית החם היום, מהרגע שהוא הוקם בעצם הוא מלא, יש שיתוף פעולה מלא עם ההורים, אנחנו עובדים בצורה מאוד יפה - - -
עאידה תומא סלימאן: הבנתי שהוא פועל יומיים בשבוע.
<יפעת מאירי: הוא במסגרת של פעמיים בשבוע.
<יפעת מאירי: יש לנו הסעות שאנחנו מפעילים לטובת הפרוייקט הזה כי הבנו שאם לא יהיו הסעות הורים לא יסכימו שהבנות יגיעו.
<יפעת מאירי: יש לנו תקציב לזה, הן מגיעות בהסעה ומחזירים אותן הביתה.
<אורלי דהן: כשעיריית לוד נתנה מתקציב באמת בגלל שראתה, הוכחנו לה שאנחנו צריכים את המסגרת הזאת ובלי זה - - - ההורים סומכים עלינו, בלי הסעות לא יהיה בית חם.
<יפעת מאירי: הצוות שנמצא שם הוא צוות של עובדת סוציאלית דוברת ערבית, אם בית ערבייה, מדריכה ערבייה.
<יפעת מאירי: יש לנו נערה שעשתה תהליך של מנטורינג שהיום היא מדריכה בתוך הבית החם.
עאידה תומא סלימאן: יש עובדת סוציאלית בתקן מלא?
<יפעת מאירי: לא, זה לא תקן מלא, זה 50% משרה.
<יפעת מאירי: מה שעשינו זה שהיה לנו חשוב לאפשר עוד אחוזי משרה ודרך תרומה העמותה לתפנית בחינוך מאפשרת גם עבודה פרטנית של הנערות בבית החם, היא מינתה רכזת בית חם.
<ציפי אשבל: וזה ביחד עם סמאח ש- - -
עאידה תומא סלימאן: לא, זה משהו אחר, זה מרכז אחר.
עאידה תומא סלימאן: אצל סמאח יש קבוצה של על"ם נערות.
<יפעת מאירי: זה קבוצה של על"ם שאנחנו מפעילים אותה גם כן, אנחנו עכשיו מתקצבים להם חלק מהפעילות, יש להם סדנת אפייה שאנחנו עושים להם.
<ציפי אשבל: זה מה שהם סיפרו.
<יפעת מאירי: עכשיו מתחילה עוד אחת.
עאידה תומא סלימאן: אחת כבר מפסיקה ואחת תעשה.
<יפעת מאירי: מתחילים עכשיו - - -
עאידה תומא סלימאן: ואתם מספקים הדרכה לבחורה מעל"ם.
<יפעת מאירי: מי שמנהלת את הפרויקט זו עו"ס ניידת על"ם.
<קריאה: - - - וזה יפה השותפות שלכם אני חושבת - - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים להרחיב אותה, בגלל זה אני מדברת.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת כי אני רוצה שהיא תורחב.
<אורלי דהן: אני מציעה שנוותר על זה מכוון שזה התרשים זרימה.
עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו מכירים, סע לשלום, הלאה.
<אורלי דהן: אחד ההישגים הגדולים, אם תשאלי אותי, חברת הכנסת, מה היה מפעם שעבר שהיינו בכנסת להיום מה קורה, ההישג הכי גדול שלנו בלוד שהצלחנו בעצם לשים את הנושא של האלימות נשים במגזר ובחברה הערבית לא כנישה ברווחה אלא של העיר כולה.
<אורלי דהן: אנחנו מדברים ואז שמנו את הכל אצל מנכ"ל העירייה ואז פעם ראשונה באתי אליו ואמרתי לו, עד כאן, זה לא יכול להיות שרק הרווחה תגדל ואז באנו אליו ועשינו את הוועדה אצלו - - -
עאידה תומא סלימאן: זה היה אחרי שהצעתי לכם.
<אורלי דהן: מה שזכויות יוצרים זכויות יוצרים, תיכף אני עמדתי להגיד אבל - - - לא רק שאני אומרת שזו הייתה חשיבה נכונה, זה אני אומרת כך צריך להיות בכל עיר ואני מקווה לתת את הידע הזה מה שיש לי, מה שרכשתי וייאמר לזכותו של ראש העיר והמנכ"ל מיידי אמרו אין שום בעיה, גייסנו את כל האנשים - - -
עאידה תומא סלימאן: התחיל כבר הכל - - -
<אורלי דהן: התחיל, התחיל.
<אורלי דהן: הקמנו ארבע ועדות, הבאתי את ארבעת ראשי הוועדות הן פה.
<אורלי דהן: מירב ועדה אחת, ראש תחומי ערים, חני, מנהלת מרכז מניעת אלימות עוד ועדת בריאות, ועדת אכיפה, עיר ללא אלימות, הבחור הזה וועדת חינוך ורווחה בהובלת עו"ס נטלי - - - זאת אומרת, כל הוועדה ומרכז כל התחום הזה למרות שהיא כבר לא במרכז נגד אלימות במשפחה, יפעת.
עאידה תומא סלימאן: אתם במיוחד מדברים על אלימות נגד נשים ונערות בחברה הערבית או ב- - -
<יפעת מאירי: זו ועדה שהוקמה לצורך העניין הספציפי - - -
עאידה תומא סלימאן: מי שותף לכם חוץ מהרווחה?
<אורלי דהן: בבקשה, את רואה, הרכבי הוועדות.
<אורלי דהן: שימי לב, כל יושבות ראש הוועדה וכל האנשים שנמצאים, בבריאות מלא אנשים בבריאות, באכיפה משטרה, בנוער תראו כל האנשים - - - אתם רואים את כל האנשים שנמצאים פה, כל האלה.
<ציפי אשבל: חוץ מהמשרד כולם - - - אורלי.
<אורלי דהן: בסדר, אל תפילי אותי עכשיו.
<ציפי אשבל: המשטרה גם, יש משטרה הנה.
<אורלי דהן: תענוג ממש אני אומרת ויש פה ארבע ראשי ועדות שנמצאות פה.
<נפתלי יעדץ: מה עם נציגי האוכלוסייה?
עאידה תומא סלימאן: אני מרוכזת לסופרת ערבים.
<יפעת מאירי: קודם כל חשוב להגיד שמי שרשום כאן זה אלה שהגיעו.
<יפעת מאירי: אנחנו עשינו תהליך שבו פנינו להרבה מאוד פעילים והרבה מאוד תושבים, לא כולם הגיעו לוועדות - - -
<אורלי דהן: מה שלא הזמנו זה פוליטיקאים.
<אורלי דהן: לא הזמנו שום פוליטיקאי.
<אורלי דהן: הזמנו רק נציגי תושבים ולצערנו הרבה נציגי תושבים לא הגיעו.
<אורלי דהן: אישרו ולא הגיעו.
<אורלי דהן: כמעט בכל יושב ראש ועדה אישרו, כולל אצל המנכ"ל, שלא הגיעו גם.
<אורלי דהן: כולל אצלנו בישיבה אצל המנכ"ל.
<אורלי דהן: אבל עשינו אכיפה - - -
עאידה תומא סלימאן: אף אחד מהאוכלוסייה ב- - -
<קריאה: בחיפה זומנו כמה ולא הגיעו.
<אורלי דהן: בכל מקרה תראו כמה אנשים ובאמת עשו עבודה והקצבנו זמן לכל יושב ראש ועדה ואמרנו שחייב להיות זמן נתון ויש פה תוצרים, אנחנו נרצה תכנית ארוכת טווח ונציג לך פה תכנית.
<אורלי דהן: אפשר לעבור בבקשה.
<אורלי דהן: מתווה פעילות של כל תחום ותחום.
<אורלי דהן: הנה למשל נטלי ריכזה את תחום חינוך רווחה, פעילות חינוך רווחה, תראו מה שקורה פה.
<אורלי דהן: מה שצריך משאבים, מה לא צריך באחריות מי, אנחנו ברור לנו כל התכנית, שתראו, זה לא משהו של עכשיו שנעשה עכשיו וגמרנו.
<אורלי דהן: זו תכנית רב שנתית שאנחנו נצטרך לראות או אפילו לכמה שנים כדי להתחיל לראות את הדברים בצורה אחרת.
<אורלי דהן: אבל יש דברים ממש ברורים.
<אורלי דהן: אני אומרת את זה למשל, אם סתם דוגמה, ברווחה, תסתכלו בשורה פה, תגבור כוח אדם, אני קיבלתי שני תקנים למשל בנושא יתד של הצעירים, שני 75%, 75% אחד אני הקציתי ספציפית לחברה הערבית.
<אורלי דהן: כי מה למדתי מכל התהליך של הלימוד הבנתי שהנשים מתקדמות, הגברים לא ממשיכים ללמוד, נוצר איזה פער ביניהם, אני חייבת להתחיל להסתכל על הצעירים בחברה הערבית, אין אף אחד שיסתכל עליהם.
<אורלי דהן: ואז אני אומרת שמתוך שניים, קיבלתי שניים 75, 75 אחד אני - - - עכשיו תאחלי לי בהצלחה שאני - - - מהחברה הערבית מישהו.
עאידה תומא סלימאן: אני מאחלת לך בהצלחה אבל אני מחייכת כי אני שואלת את עצמי, לפני ה-75% האלה החדשים, השניים האלה, כמה היה לאוכלוסייה הערבית?
<אורלי דהן: אין לאף אחד בתחום הזה גם ליהודי אין.
עאידה תומא סלימאן: כמה היה ליהודי?
<אורלי דהן: אין.
עאידה תומא סלימאן: אין לנעם.
<קריאה: זה צעירים.
עאידה תומא סלימאן: לא היה.
<אורלי דהן: לא היה.
<אורלי דהן: אז מתוך, תשימי לב, מתוך שניים - - -
עאידה תומא סלימאן: מה שטוב אני אומרת טוב.
<אורלי דהן: ונחשפתי לזה רק בעקבות העבודה שעשינו פה פתאום.
<אורלי דהן: ראינו, היה לנו שיח עם מנהלי בתי ספר, מה אמרו לנו, הצעירים בחברה הערבית נשארו מאחורה.
<אורלי דהן: אתם משקיעים יותר מדיי בנשים, העצמת נשים והגברים נשארים.
עאידה תומא סלימאן: אני גם מבקשת ממך לא לקנות מיידית את מה שנאמר.
עאידה תומא סלימאן: דווקא בעיר לוד מצב הנשים הערביות הוא לא מה שאמרו לך, משקיעים יותר מדיי בנשים.
עאידה תומא סלימאן: מי משקיע יותר מדיי בנשים?
עאידה תומא סלימאן: כמה אחוז נשים ערביות עובדות בעיר לוד, כמה נשים ערביות נרצחות בעיר לוד, כמה נשים ערביות סובלות מאלימות בלוד.
עאידה תומא סלימאן: אז שלא יגידו לי עכשיו שרוצים לסגור פערים, הנשים האלה רצות קדימה - - -
<אורלי דהן: אנחנו רואים את המגמה של מנהלי בתי ספר - - -
<ציפי אשבל: הייתה מנהלת בית ספר ששיתפה בקושי לראות שהגברים או הבנים הם לא מקבלים את הטיפול הראוי כמו שצריך - - -
עאידה תומא סלימאן: המחסור הוא אדיר לשני המינים, זה מה שאני מנסה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: מה שאפשר לדבר עליו כאילו הפער הזה שאני שומעת אותו לא בגלל שאת אומרת פה.
עאידה תומא סלימאן: אני שומעת אותו גם בכנסת עכשיו ושומעת אותו בתקשורת ושומעת אותו בכל מקום.
עאידה תומא סלימאן: יש מקומות שנכון, הנשים הצליחו להתקדם יותר.
עאידה תומא סלימאן: אבל אם אנחנו מדברים על הנגב, אם אנחנו מדברים פה, אם אנחנו מדברים, זה לא המצב.
עאידה תומא סלימאן: גם בלוד וגם ברמלה זה לא המצב.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמחסור הוא אדיר לשני המינים ולא צריך עכשיו להתחיל לחשוב כאילו עושים העדפה מתקנת לצעירים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך השקעה נכונה - - -
<אורלי דהן: צודקת, אני אקח את זה בחשבון.
<אורלי דהן: עשינו למשל בשנה האחרונה - - -
<יפעת מאירי: אני לא יודעת אם זה העדפה מתקנת כמו לבוא ולהגיד שיש עוד אוכלוסייה של נוער שלא הייתה מספיק התייחסות אליה.
<יפעת מאירי: אבל ככל שהם יקבלו יותר שיח שיהיה סביב מה זה קשר בריא, מה זה קשר שיש בו אלימות, מה זה - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל כל האוכלוסייה כולה לא קיבלה אותו כמו שצריך.
<יפעת מאירי: נכון אבל אני אומרת שאנחנו עד עכשיו - - -
עאידה תומא סלימאן: לא שעכשיו צריך שהגברים ידביקו את הנשים.
<יפעת מאירי: לא, הם צריכים כי הם צריכים.
<יפעת מאירי: אני חושבת על שאנחנו עד עכשיו, כל הנושא של נוער בנים לא קיבל פה מענה.
<יפעת מאירי: ומה שקרה זה שהתקציבים שהיו לנו לטובת עבודה עם נערות אז היה אפשר להחזיק את התחום הזה ולפתח אותו ואמרנו, אוקיי, צריך, ברור שזה צריך להיות לצד זה כדי שבסופו של דבר הם יוכלו לבנות באמת זוגיות בריאה.
<אורלי דהן: אגב אנחנו מקימים עכשיו במשרד הרווחה בפרויקט של יותר ממיליון ₪, כן תתחילי, ציפי, גם את יש לך מה לשים, מרכז תעסוקה עירוני.
<אורלי דהן: כאשר הג'וינט גם נותן לחברה הערבית.
<אורלי דהן: הולך להיות פה מרכז תעסוקה סופר רציני שאנחנו נאגד בתוכו את כל המשאבים ונביא את כל הצעירים מ - - - זה כל הרעיון זה ככה אחד בתוך השני ונעשה את זה.
<אורלי דהן: תקשיבו, זה נושא של חינוך רווחה.
<אורלי דהן: נטלי, את רוצה להוסיף, את היית יושבת ראש הוועדה, את רוצה להוסיף עוד משהו על התכנית?
<נטלי מונימר: לא אני לא אוסיף עוד משהו.
<נטלי מונימר: דיברנו הרבה על השיתוף פעולה עם בתי ספר.
<נטלי מונימר: אמרנו שבית ספר היא קרקע טובה ונוחה לעבוד שם ועל השיתוף פעולה שכבר יש לנו צוותים שם של יועצות ויש מפקחת שהגיעה ואמרה שהם יודעים מה זה תכניות חוסן וזה משהו שאפשר לעשות אותו.
<נטלי מונימר: דיברנו הרבה על העלאת מודעות, דיברנו על הוספת תקנים.
<נטלי מונימר: ברווחה, מבחינת עובד קהילתי ותקנים בטיפול ישיר בתחום של אלימות.
<נטלי מונימר: אני חושבת שזה לא משהו שהוא תורה מסיני, זה משהו שנתון לשינוי, עוד לא התחלנו להפעיל את זה.
<נטלי מונימר: צריך להתחיל לחשוב איך מפעילים את זה.
<נטלי מונימר: אם יש משהו, מישהו שרוצה להצטרף לוועדה הזאת.
<נטלי מונימר: אני זימנתי תושבים, זימנתי הרבה אנשים יש לי פרוטוקולים לשתי ישיבות שקיימנו.
<נטלי מונימר: אנחנו מוכנים לכל דבר.
<נטלי מונימר: אם אני אמשיך בוועדה הזאת - - -
<אורלי דהן: את ממשיכה, אין שחרור.
<אורלי דהן: אני רק רוצה להגיד גם שמבחינתנו זה חזון שמתגשם בזה שיהיה לנו חצי תקן עובד קהילתי.
<אורלי דהן: אני אומרת את זה זה משהו מבחינתי, באמת - - -
עאידה תומא סלימאן: אין - - - עובדים הקהילתיים בכלל?
<אורלי דהן: יש אבל כל אחד עסוק בדברים האלה.
<אורלי דהן: קהילה נגישה, צרכים מיוחדים - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, בנושא של אלימות נגד נשים?
עאידה תומא סלימאן: יש - - -
<אורלי דהן: אני רוצה להציג, פה יש את אפרת שהיא יועצת ראש העיר למעמד האישה וגם היא מפעילה מרכז נשים.
<אורלי דהן: אבל היא מדברת נשים באופן כללי אבל אם תשאלי אותי באלימות כלפי נשים שאנחנו נלך לעשות את ה-reaching out הזה שהם צריכים - - -
<אפרת אברהם: אני דווקא כן רוצה לספר בנגיעה קטנה, לא התכוונתי, אבל אני כן אספר.
<אפרת אברהם: השנה היו לנו שתי תכניות מאוד מאוד מיוחדות.
<אפרת אברהם: יש לנו את הפורום נשים הכללי כאן בעיר ובמשך השנים היו שם תמיד כמה נשים ערביות ולצערי תמיד פרשו.
<אפרת אברהם: והשנה הזאת אמרנו, חייבים לפצח את זה.
<אפרת אברהם: אני רוצה שיהיה לנו פורום נשים משותף של יהודיות וערביות.
<אפרת אברהם: עשינו איזשהו פרויקט משותף עם מתנ"ס רמת אשכול, יש שם קבוצת מנהיגות נשים, אנחנו גם תומכים בה, וחיברנו את שתי הקבוצות ביחד למפגשים משותפים, כל פעם סביב נושא אחר.
<אפרת אברהם: פעם זה היה סביב הכרת החגים, חגים שלנו, חגים של המגזר הערבי.
<אפרת אברהם: וכל אחת סיפרה והביאה את המקום האישי שלה.
<אפרת אברהם: הייתה גם מתורגמנית בתוך הקבוצה הזאת מאחר והיו כמה נשים שלא דברו את השפה העברית.
<אפרת אברהם: הייתה קבוצה לאורך שנה שלמה שהייתה מרתקת, מדהימה, ממש אין בכלל אפשרות לתאר את זה.
<אפרת אברהם: והשיא של אותם מפגשים לאורך השנה, יצאנו ביחד לסרט משותף בקניון דיזינגוף לראות את סופת חול והמפגש העוצמתי של שתי הקבוצות של ה- - - זה פשוט היה מדהים.
<אפרת אברהם: נוצרו שם חברויות, נוצרו שם קשרים שעד היום הם קיימים ואנחנו עדיין מקיימות אחת לחודש מפגש משותף והמפגשים הם בכלל מדברים על לא יהודים וערבים אלא מה אנחנו כאמהות, אנחנו כנשים, החוזק שלנו, מפגשים רכים.
<אפרת אברהם: קבוצה נוספת - - -
עאידה תומא סלימאן: כן אבל את יודעת זה מחזק את החזקים.
<אפרת אברהם: לא.
<אפרת אברהם: אז אני רוצה לומר לך ש- - -
עאידה תומא סלימאן: כי מי שמגיעות למפגשים כאלה בדרך כלל זה נשים שפנויות למפגשים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: זה חשוב, זה מצויין אבל - - -
<אפרת אברהם: יש שם כמה נשים ששיתפו אותנו במצבים מאוד לא פשוטים שהן נמצאות בהן, הן נפתחו במהלך הקבוצה ושיתפו אותנו ואנחנו העברנו את זה לגורמי הטיפול הרצויים וזה לאו דווקא אותן נשים חזקות.
<אפרת אברהם: אני רוצה להסביר משהו, כי הפעילות במתנ"ס רמת אשכול מאוד נוחה להן, היא קרובה לבית, הבעלים יודעים שהן הולכות למתנ"ס.
<אפרת אברהם: אנחנו התעקשנו שיהיה מפגש אחד במתנ"ס ומפגש אחד במרכז נשים.
<אפרת אברהם: הוא לא רחוק, זה במכללה במקום שהוא ליד.
<אפרת אברהם: והרבה פעמים הן באו עם הילדים ומצאנו איזשהי פעילות לילדים, באמת הקפדנו על זה, באמת לא היו אותן נשים חזקות שאנחנו רואות בכל המפגשים האחרים שאנחנו עושות ליהודיות ערביות.
<אפרת אברהם: אני יכולה להגיד על קבוצה אחרת שיש לנו שאנחנו עושים עם עמותת אפשר אחרת שנקראת נשים מובילות שינוי שזו קבוצה של נשים מאוד חזקות במגזר הערבי עם נשים מאוד חזקות במגזר היהודי ויצרנו פה איזשהו שיח משותף, היינו גם בנווה שלום שבוע שעבר.
<אפרת אברהם: קבוצה שהכיוון הוא קצת אחר.
<אפרת אברהם: אנחנו מתכננים עכשיו לעשות איזשהו אירוע של TED ארצי.
<אפרת אברהם: זה משהו שונה לגמרי, להקים איזשהו פרוייקט עירוני מאוד גדול.
<אפרת אברהם: אבל דווקא הקבוצה שדיברתי עם הפורום נשים זה קבוצה שנולדה ונוצרו ממנה דברים מדהימים.
<אפרת אברהם: אני אגיד שניים שלושה דברים שאנחנו עשינו השנה שבאמת היו מחוללי שינוי.
<אפרת אברהם: אני רוצה לומר שאנחנו מסייעים המון המון בקהילה בתוך הבית דווקא לעשות כל מיני אירועי נשים, אם זה יום האם הערבייה ואם זה יום המאבק באלימות ומביאים מרצים מתוך החברה הערבית כדי שזה ידבר אליהם.
<אפרת אברהם: הנושא מאוד מאוד מדובר.
<אפרת אברהם: עשינו כמה פעמים הקרנות של סרט בתוך המתנ"ס.
<אפרת אברהם: ואני לא אגיד שהגיעו 20, הגיעו מעל 100.
<אפרת אברהם: נשים צורכות את השירותים האלה, גם החלשות יותר.
עאידה תומא סלימאן: כי אין.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שזה מונגש אליהן.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא - - - אני רוצה רק מבחינת זמן - - -