GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל חסון רוזנשטיין: במקרה שלה מי שמממן את זה זה חלק המועצה האזורית שנותנת דרך הרווחה סיוע במימון טיפול והיא מקבלת את הטיפול אצלנו, אנחנו עמותה ללא מטרת רווח, אבל יש לשלם על הטיפול כי הוא לא מתוקצב.
<מיכל חסון רוזנשטיין: אז או שמחלקות הרווחה מסייעות או שאנשים משלמים על זה באופן פרטי.
עאידה תומא סלימאן: חוץ מהעמותה שלכם אתם יודעים כמה מקומות פרטיים, לפחות עמותות כמוכן שנותנות את הטיפול?
<מיכל חסון רוזנשטיין: באזור הצפון?
עאידה תומא סלימאן: לא, באופן כללי בארץ.
<קריאה: יש כאן, שחף ואנחנו בירושלים.
<מיכל חסון רוזנשטיין: יש באזור המרכז.
<מיכל חסון רוזנשטיין: גם מרכז קולי בעצם הוא כזה וגם אגם אני חושבת עמותה.
<מיכל חסון רוזנשטיין: במקרה שלנו גם באמת נאמר על פתיחת מרפאה בעפולה, למיטב ידיעתי יש שם חצי תקן לדיאטנית וחצי תקן לפסיכולוגית.
<מיכל חסון רוזנשטיין: יש שם פסיכיאטר שהוא בעצם שייך למרפאה הכללית של ילד ונוער וגם טיפול משפחתי שהוא שייך למרפאה הכללית של ילד ונוער.
<מיכל חסון רוזנשטיין: למיטב ידיעתי, אולי אני טועה, תקן אותי.
<מיכל חסון רוזנשטיין: אבל זה היקף הטיפול שזה שניתן שם.
<יוסף בר-אל: יש מרפאה עם צוות רב מקצועי שהוא ייעודי להפרעות אכילה.
<יוסף בר-אל: יכול להיות שהוא בחצי משרה - - -
עאידה תומא סלימאן: זה בסדר, אבל - - - זה כן נאמר, השאלה אם מה שנאמר עכשיו בעניין התקנים, בעניין החלוקה זה נכון?
עאידה תומא סלימאן: פשוט כדאי לתקן את המידע אם הוא לא נכון.
<יוסף בר-אל: חלק מהתקנים אנשים עובדים בחצאי משרות ויכול להיות שהם עובדים בחצי משרה גם במקום אחר.
<יוסף בר-אל: הם לא עובדים בכל משרתם שם.
<יוסף בר-אל: רוב הפעילות - - - רוב האנשים בבריאות הנפש עובדים בחלקי משרה ולא במשרות מלאות.
<יוסף בר-אל: כל הפסיכולוגים - - -
עאידה תומא סלימאן: זה ידוע אדוני.
עאידה תומא סלימאן: השאלה ספציפית בעניין המרפאה עצמה שמדובר עליה בעפולה.
עאידה תומא סלימאן: הצוות הקיים, אני מבינה, הם חצי משרה, זאת אומרת לא נמצאים כל יום או אם נמצאים כל יום אז זה לשעות מוגבלות כי זה לא תקן מלא.
עאידה תומא סלימאן: אז השאלה הספציפית האם במרפאה הזו איזה תקנים קיימים?
<יוסף בר-אל: אני לא התכוננתי לזה.
<יוסף בר-אל: אני לא יכול להגיד לך כמה תקנים.
<יוסף בר-אל: אני יכול להגיד לך שיש תקנים שמייצגים את כל המקצועות, גם פסיכיאטרים, גם פסיכולוגים, גם עובדים סוציאליים, גם דיאטניות.
<יוסף בר-אל: זה לא אומר שבכל יום יש את כל אנשי הצוות, בדרך כלל כן.
<יוסף בר-אל: אבל זה התהליך.
<יוסף בר-אל: התהליך הוא מרפאה חדשה שנפתחה לפני חודשיים - - -
עמיר פרץ: ד"ר בר-אל, אפשר לשאול אותך שאלה בבקשה, הרי באופן כללי לפי מיטב ידיעתי, הכללית, חלק מהשירותים שלה משתדלת להעביר לקהילה גם לטיפול בבית גם מבחינת העלויות עדיף לה מימי אשפוז וכולי וכולי וגם לשמחתנו יש לזה לא מעט הצלחות.
עמיר פרץ: האם בתחום הזה, מה התפיסה הרפואית שלכם.
עמיר פרץ: התפיסה הרפואית שלכם זה לבזר את העניין או אתם מעדיפים שיגיעו למוסדות.
עמיר פרץ: תן לנו את התפיסה, תעזוב לרגע את עניין התקצוב.
עמיר פרץ: בוא נגיע קודם כל מה בעצם הקונספציה הרפואית שלכם.
<יוסף בר-אל: אני אמרתי קודם כשלא היית כאן שהתהליך שאנחנו בנינו הוא קודם כל לפתח מרפאות בתחום הבסיסי של בריאות הנפש ופתחנו 32 מרפאות חדשות מעבר למרפאות שהיו לנו כבר.
<יוסף בר-אל: ובתהליך הבא אנחנו מתחילים לפתח מרפאות מתמחות.
<יוסף בר-אל: בין השאר הפרעות אכילה היא סוג של מרפאה מתמחה.
<יוסף בר-אל: אבל התהליך הזה הוא יותר מורכב מכוון שהוא מחייב הכשרה של אנשים, הוא מחייב כח אדם בעיקר בפריפריה יש קושי - - -
עמיר פרץ: אני שואל על טיפול ביתי, ספציפי, יש במנגנונים שלכם טיפול ביתי של מישהי שיכולה לבקר פעם ביום, לתדרך, לחקור, ללכת.
<יוסף בר-אל: כל הנושא הזה של חלופות לטיפול רגיל נמצא כרגע ממש בחיתוליו.
<יוסף בר-אל: יש לנו איזשהו פיילוט כרגע שאנחנו עושים באזור המרכז לאפשר תהליך של טיפול ביתי בהתאם למודלים שיש בחו"ל.
<יוסף בר-אל: אם הפיילוט הזה יצליח יכול להיות שננסה לאמץ אותו גם במקומות אחרים.
<יוסף בר-אל: אבל כל התהליך הזה של טיפול ביתי הוא לגמרי בחיתולים, לגמרי - - -
עמיר פרץ: הבנו, בסדר גמור, תשובה כנה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שבעצם היום הגיעה רק קופת חולים כללית לדיון הזה ואני רואה את זה בחומרה.
עאידה תומא סלימאן: כי כאשר משרד הבריאות מעביר את הנושא של בריאות הנפש לטיפולן של קופות חולים אז קופות חולים אמורות להיות גם במצב שיגיעו לבית הזה וידווחו על הפעילות שלהם וישמעו גם את הציבור שמקבל את השירות הזה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן שגם משרד הבריאות יעביר את המסר לקופות החולים.
עאידה תומא סלימאן: זה שאנחנו עכשיו שואלים ומכוונים את כל השאלות לנציג היחידי שאכן הגיע לדיון, קודם כל זה טוב ואני חושבת שזה הצעד הנכון כן להגיע לדיונים האלה, אבל צריכים לזכור שיש נציגים שלא טרחו להגיע לדיון הזה ולתת דיווח מה הם עושים.
עאידה תומא סלימאן: לפחות אנחנו יודעים פה שנפתחה איזשהי מרפאה חדשה שאולי אין בה את כל הצרכים שאנחנו רוצים, אבל אנחנו לא יודעים מה קורה בקופות האחרות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא יודעים כמה מרפאות נפתחו, אנחנו לא יודעים מה הם עושים בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן שאכן נדאג שנדע את זה ואנחנו כן נדאג לדעת.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אנחנו קטענו אותך, רצית להשלים?
<מיכל חסון רוזנשטיין: רציתי להוסיף רק עוד מעט שבאמת אני חושבת ששיקום ותמיכה בהפרעות אכילה כרוניות זה נושא מאוד חשוב שאין לו מענה כרגע.
<מיכל חסון רוזנשטיין: גם המרכזי טיפול יום הממושכים, הבתים השיקומיים, הם נותנים מענה לשנה, שנתיים, שלוש, הם לא נותנים מענה לאורך זמן בכל זאת, שמסגרות טיפול יום אני חושבת כן יכולות לתת במינונים משתנים לפי הצורך ובשיתוף פעולה עם מחלקות הרווחה, אני חושבת שזה בעיקר.
עאידה תומא סלימאן: גברת גלית אלדרוטי, מעמותת שחף, בבקשה.
<גלית אלדרוטי: בוקר טוב לכולם, אני חייבת רק לומר, אני במקצועי דיאטנית קלינית, אני מגיעה לדיונים בכנסת מזה 17 שנים, פעמיים בשנה, אני חושבת שאני פה זקנת השבט, את ד"ר בר-אל אני רואה כל פעם, את פרופסור גור.
<גלית אלדרוטי: אני חייבת לומר שזו הוועדה הראשונה שאני מרגישה שבאמת מתכוונת לעשות משהו.
<גלית אלדרוטי: אני לא אחזור על הדברים שכבר נאמרו, אבל בהחלט עשו לי הכנה טובה לשני הנושאים שאני רציתי לדבר.
<גלית אלדרוטי: אני מטפלת מזה 17 שנים בהפרעות אכילה ואני רואה מקרוב את הסבל והייסורים של החולות והחולים, צריך לציין שיש אחוז מסוים של בנים, וכמובן של המשפחות.
<גלית אלדרוטי: וכמו שכאן נאמר, הפרעת אכילה, חלק ממה שמאפיין ומייחד אותה שזה לא מחלה של האדם עצמו ונשארת בגבולות האדם, אלא בהחלט מחלה שנכנסת למשפחה, לבית, משפיעה על כל בני המשפחה, מחרבת לא פעם משפחות ומשפחה שהצרה הזו נופלת לביתה בהחלט חווה סבל רב.
<גלית אלדרוטי: ואני חושבת שהכאב שהעלו בדיון הקודם הבנות רק העצים את אזלת היד של המערכת והנתונים שראינו הבוקר מדברים בעד עצמם.
<גלית אלדרוטי: אני באתי לדבר על שני נושאים: הנושא הראשון שבאמת אין שום ריכוז של נתונים על מספר החולים, על דרגות החומרה, על הפרוטוקול הטיפולי הנכון.
<גלית אלדרוטי: הרי כדי לדעת איזה עלויות אנחנו צריכים ואיזה משאבים אנחנו צריכים וכמה מרפאות לפתוח וכמה תקנים, צריכים קודם כל לדעת בכלל מה היקף הבעיה.
<גלית אלדרוטי: אני יכולה להגיד שבמשך כל השנים עד הוועדה הזו דיברו אך ורק על אשפוז.
<גלית אלדרוטי: עכשיו יש לי כבוד רב לאשפוז ואני בהחלט חושבת שיש מקרים שזה בלתי נמנע.
<גלית אלדרוטי: אבל כמו ששמענו רק 5% באמת זקוקים לאשפוז.
<גלית אלדרוטי: זאת אומרת, רוב הבעיה נמצאת בידיים שלנו בקהילה.
<גלית אלדרוטי: כל עוד אין נתונים, אין סטטיסטיקות, אני חושבת שיהיה מאוד קשה לגבש באמת איזשהי תכנית פעולה על כל פנים.
<גלית אלדרוטי: על המשאבים, על דרכי הפעולה, על המקומות הדרושים וכדומה.
<גלית אלדרוטי: מה אנחנו עושים בשחף: אנחנו מציעים טיפול אינטנסיבי לקהילה - - -
עמיר פרץ: התקציב שלכם הוא מתרומות הכל?
<גלית אלדרוטי: לא.
<גלית אלדרוטי: אני אומר.
<גלית אלדרוטי: קשה מאוד לגייס תרומות בהפרעות אכילה.
<גלית אלדרוטי: אני יכולה להגיד לך שאני מקרוב חוויתי את זה.
<גלית אלדרוטי: שלוש שנים ניהלתי את העמותה.
<גלית אלדרוטי: זו בעיה שלצערי נתפסת עדיין כמשהו פינוקי, אולי כמחלה של עשירים, שלא בצדק, כמשהו שהמטופלת רק צריכה להחליט לבחור לעשות משהו אחר והיא תצליח וזה לא כך.
<גלית אלדרוטי: מי שעובד עם הפרעות אכילה יודע היטב שזו מחלה, מחלה של הנפש לכל דבר וזה לא רק עניין של החלטה.
<גלית אלדרוטי: אנשים שחוו את זה לא רוצים לראות את זה ואלה - - -
עאידה תומא סלימאן: בואי נתמקד במה שאתם עושים.
<גלית אלדרוטי: אנחנו נותנים טיפול אינטנסיבי בקהילה.
<גלית אלדרוטי: זאת אומרת, ששה ימים בשבוע מהבוקר עד הערב בבית, בדירה.
<גלית אלדרוטי: אנחנו ממוקמים בתל אביב עם צוות רב מקצועי- - -
עמיר פרץ: אתם רק בתל אביב?
<גלית אלדרוטי: אנחנו הרבה שנים היינו גם בנען.
<גלית אלדרוטי: היו לנו שני סניפים, בקיבוץ נען ובת אביב ובשלב מסוים איחדנו אותם.
<גלית אלדרוטי: באים אלינו מכל הארץ.
עמיר פרץ: אבל תל אביב פחות זקוקה לכם כי תל אביב יש לה נגישות לכל המוסדות הרפואיים.
<גלית אלדרוטי: אז אלינו מגיעים גם מהצפון וגם מהדרום הבעיה היא שזה כרוך, כמובן, בעלות של נסיעה - - -
עמיר פרץ: להגיע אליכם זה סיפור.
<גלית אלדרוטי: אנחנו נמצאים במרכז העיר כך שקל להגיע מבחינת הנגישות.
<גלית אלדרוטי: הטיפול שאנחנו נותנים הוא רב מקצועי.
<גלית אלדרוטי: פסיכיאטר, טיפול תזונתי, כמובן, יש לנו כמה דיאטניות, טיפול פסיכותרפי, אם זה באומנות, אם זה בדרמה, אם זה - - -
עמיר פרץ: מי מממן אתכם?
<גלית אלדרוטי: מיד אומר.
<גלית אלדרוטי: פסיכולוגים, טיפול משפחתי- - -
עאידה תומא סלימאן: אתה מחלקת חוק העמותות עכשיו?
<גלית אלדרוטי: אני מיד אומר, אני לא אחמוק מזה, אל תדאג.
עמיר פרץ: יש פה בעיה מאוד קשה.
עמיר פרץ: תיארה קודם הד"ר על מקרה שמישהי שחיה את גורלה היא עם עצמה וכולי.
עמיר פרץ: יש פה עמותה שעוסקת בטיפול בקהילה, זה הגדרה, שזה יפה מאוד.
עמיר פרץ: מצד שני, מה לעשות, אדם בתל אביב יכול ללכת לאיכילוב, הוא יכול ללכת לתל השומר, הוא יכול ללכת לפה, הוא יכול ללכת לשם, מרפאות למכביר - - -
<גלית אלדרוטי: אבל אם אני אצליח לדבר אני אענה על זה.
עמיר פרץ: אני אומר עמותה, תלכו בבקשה למקומות ששם כל מעשה שלכם ייחשב בגדר הצלת חיים.
<גלית אלדרוטי: על זה אני רוצה לדבר כן בעיקר.
<גלית אלדרוטי: אנחנו נותנים טיפול, ששה ימים, בוקר עד ערב, כולל אוכל, כולל טיפול מקצועי רב מקצועי, חונכות - ליווי אישי על ידי חונכים מקצועיים שבעצם מסייעים בתהליך השיקום בכישורי חיים.
<גלית אלדרוטי: מדובר על חולות כרונית, על חולה כרונית שאת הצגת, זה בדיוק המענה שאנחנו נותנים.
<גלית אלדרוטי: הבעיה היא שטיפול כזה עולה כסף.
<גלית אלדרוטי: העלויות שלנו הן גבוהות לא בגלל משכורות גבוהות של אנשי הטיפול, אני יכולה להעיד על זה מניסיון אישי, אלא כי העלויות הן גבוהות.
<גלית אלדרוטי: אנחנו נותנים טיפול פרטני, לא קבוצתי, כי אנחנו מאמינים שזה מה שנכון בהפרעות אכילה.
<גלית אלדרוטי: מה אנחנו באים ומציעים?
<גלית אלדרוטי: אין ספק שהוועדה הזו פעילה יותר מתמיד - - -
עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לשאול שאלה, רק שאלה אחת.
עאידה תומא סלימאן: אני מקודם שאלתי כמה עמותות כאלה יש ולא במקרה.
עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו מבינים שהמערכת הקיימת של משרד הבריאות לא עונה על המחסור הקיים בשטח, האם אתם מקבלים איזשהו מימון ממשרד הבריאות?
<גלית אלדרוטי: אז לא.
<גלית אלדרוטי: אז מה שאני רוצה לומר - - -
עאידה תומא סלימאן: בואי אני אעזור לך קצת כי זמננו מתחיל לאזול ויש לי רשימה מאוד ארוכה ואני עוד לא שמעתי את משרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי מהתחלה, בואו לא ניכנס להסברים על המחלה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כולנו מסכימים שהבעיה היא מאוד מסוכנת ואנחנו רוצים לעבור לפתרונות.
עאידה תומא סלימאן: בואי תגידי לי באופן ברור מה את מציעה.
<גלית אלדרוטי: אני מצרה גם שלא כל קופות החולים כאן כי אליהן בעצם אני רוצה לפנות.
<גלית אלדרוטי: לנו יש 80% הצלחה בניגוד ל-50% שהוצגו כאן קודם.
<גלית אלדרוטי: אני חושבת שזו הצלחה מאוד יפה יושבת לידי אחת מסיפורי ההצלחה והיא תדבר גם כן.
<גלית אלדרוטי: אנחנו מציעים איזשהו טיפול שהחולה ישלם את החלק האחד שלו וקופות החולים תשלמנה.
<גלית אלדרוטי: זאת אומרת, ליצור איזשהו סל משותף למטופל ולקופת החולים.
<גלית אלדרוטי: כמו טיפול ברפואה משלימה שאנחנו מממנים כחברי הקופות חלק מהטיפול.
<גלית אלדרוטי: אני חושבת שעד שיימצאו הפתרונות המתאימים במשרד הבריאות, ואין ספק שמתחיל איזשהו מהלך של עשייה, זה יכול לפתור הרבה מאוד בבעיות.
<גלית אלדרוטי: צריך לזכור שרוב הבעיה בקהילה ולא באשפוז.
עמיר פרץ: גברתי, למה את לא יכולה להגיד לנו משפט פשוט?
<גלית אלדרוטי: כמו מה?
עמיר פרץ: כמה העלות של מטופל, כמה את מצפה שהקופות ישתתפו ונשמע אותן אחר כך.
עמיר פרץ: התיאור מסביב הוא תיאור יפה, אנחנו מאוד מעריכים את כל מה שעושים כאן.
עמיר פרץ: הגברת היושבת ראש יודעת, אני מגיע לנושא הזה כי חוויתי חוויה כזאת עם אחת האחייניות שלי, ולכן אני ממש ער לעניין של איך - - - זה משבר של המשפחה כולה.
עמיר פרץ: אבל דברו לעניין.
עמיר פרץ: אנחנו לא יכולים עכשיו לבזבז את הזמן, לא חלילה מה שאת אומרת זה דברים נהדרים, אנחנו רוצים בסוף לחבר פה בין כל הגורמים, לכן תגשי למצוקה הכספית שלך כי ההצלחה שלך מבורכת.
<גלית אלדרוטי: אני לא בכוונה לא ציינתי את העלות יום, אני אגיד לך למה - - -
עאידה תומא סלימאן: תשמעו, אי אפשר להמשיך ככה.
עאידה תומא סלימאן: אין לנו זמן - - -
<גלית אלדרוטי: אני גם לא התכוונתי - - -
עאידה תומא סלימאן: אז בואי ככה, שאלה מאוד פשוטה, כמה עולה לך הטיפול?
<גלית אלדרוטי: הטיפול משתנה ממטופלת למטופלת לפי חומרת הבעיה - - -
עאידה תומא סלימאן: ממוצע.
עמיר פרץ: ממוצע.
עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר אתם תצטרכו לבנות סל.
עאידה תומא סלימאן: את מבקשת לבנות סל אז את צריכה לדעת.
<גלית אלדרוטי: ממוצע בין המקרים הקלים למקרים הקשים שצריכים ליווי ששה ימים בשבוע אנחנו מדברים על עלות ממוצעת של 10,000 ₪ בחודש למקרה.
עאידה תומא סלימאן: 10,000 למקרה.
<גלית אלדרוטי: אנחנו לא מדברים על מחלה של עשירים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחברת הכנסת, עליזה לביא, ואחר כך נמשיך.
עליזה לביא: גברתי היושבת ראש, מברכת על הדיון הזה.
עליזה לביא: כמוך, גם אני מגיעה לנושא הזה מהיכרות קרובה.
עליזה לביא: אני חושבת שרבים ורבות מאיתנו מחוייבים לנושא הזה מההיכרות היותר קרובה.
עליזה לביא: הקמתי גם שדולה כאן בכנסת שעוסקת בנושא הזה יחד עם כמה חברי כנסת.
עליזה לביא: זה נושא חשוב.
עליזה לביא: זה לא נושא אישי, המחלה הזאת היא לא מחלה של הפרט, זו מחלה תרבותית וברגע שנבין את זה נבין עד כמה הקהילה מחוייבת ועד כמה הקהילה צריכה לתת מענה ועד כמה הקהילה לא עושה את זה כמו שצריך.
עליזה לביא: המחלה הזאת רק תלך ותגדל, היא רק תלך ותהיה יותר קשה.
עליזה לביא: אחד הדברים שלא פיתחנו ולא השכלנו, היום הדיון כאן, גברתי, הוא מול משרד הבריאות ואני שומעת את הרווחה והקופות.
עליזה לביא: משרד החינוך חייב להיות חולייה משמעותית כאן בדיון הזה.
עליזה לביא: כל מי שמכיר, ואני בטוחה שכולכם נחשפתם למחקרים של פרופסור סוזי אורבך - - -
עאידה תומא סלימאן: הוא נמצא במקרה, משרד החינוך, בדיון הזה.
עליזה לביא: שמחה גם.
עליזה לביא: אני אשמח לשמוע על שיתופי הפעולה.
עליזה לביא: אבל אנחנו חייבים להבין שזאת מחלה תרבותית.
עליזה לביא: פרופסור סוזי אורבך על המחקרים שלה ואחרים מדברים על כך שהמחלה הזאת רק תלך ותגדל על היחס של נשים עם הגוף שלהן, על השימושים הרבים שנעשים באמצעות הטכנולוגיה השונה למשטור הגוף, לרצייה החברתית, למקום של הנשים הצעירות.
עליזה לביא: אם באנו וביקשנו להעצים, ונשים קדימה ולמדע וכל הכלים.
עליזה לביא: המקום הזה שלוקח אחורה.
עליזה לביא: החינוך שהתמודדתי איתו עם בתי הגדולה שהפער בין הקטנה שלי לגדולה שלי זה 10 שנים, ההתמודדות הנדרשת מול הצעירה היא אחרת לגמרי.
עליזה לביא: מצוקות או בעיות שעולות מכל המצאי התרבותי חברתי, ובעיקר אמצעי התקשורת על המודלים שהם מציבים - - -
עמיר פרץ: גם את נגד התקשורת?
עמיר פרץ: לא מספיק ביבי.
עליזה לביא: אני חושבת שאנחנו במודלים אחרים על מי מופיעה בטלוויזיה ומה נדרש ממנה כדי להופיע בטלוויזיה ואמות המידה שנדרשות ומה קורה לנערות צעירות שמרגישות שהן לא יכולות אפילו לדבר בכיתה כי המראה הגופני שלהן לא מאפשר את זה.
עליזה לביא: אני קוראת מכאן, גברתי, להבנה שזאת בעיה שהיא בעיה תרבותית קהילתית שהקהילה - - -
<קריאה: אנחנו יושבות פה כולנו כדי בדיוק להגיד שזה לא בעיה של התקשורת.
עליזה לביא: אני לא אמרתי שזו בעיה של התקשורה.
עליזה לביא: אמרתי שזו בעיה תרבותית - - -
עליזה לביא: את יכולה להגיד עד מחר לא נכון- - -
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק - - - חברת הכנסת.
עליזה לביא: הבעיה הזאת היא בעיה תרבותית, קהילתית שהקהילה צריכה לתת לה מענה.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל זכות חברת הכנסת להגיד מה שהיא חושבת.
עאידה תומא סלימאן: אתן תעשו את השיקולים שלכן, מסכימות איתה או לא מסכימות איתה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה להחזיר את הדיון, שוב, אני באמת מעריכה ויכול להיות שאנחנו צריכות לקיים דיון כזה - - -
עמיר פרץ: רק להגיד לכן שהלוואי וכל חברי הכנסת היו מחוייבים כמו עליזה לביא היינו פותרים את העניין ומתגברים עליו.
עאידה תומא סלימאן: שניה, אני נותנת את זכות הדיבור ובלי הפרעות - - -
עליזה לביא: לא, אני רוצה לשמוע מה הכוונה בלא נכון.
עליזה לביא: כלומר, אם יש פה - - - מה לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: יש דיון מאוד עמוק בנושא הזה ואת האמת אני הייתי רוצה להקדיש את הדיון הזה יותר להתקדם בפתרונות שאפשר להציע.
עאידה תומא סלימאן: ואפילו אם, ואני מכבדת את דעתך שאת אומרת שהעניין הוא תרבותי, אז בוא ננסה גם להתמקד להצעות קונקרטיות כי דיברת על משרד החינוך.
עליזה לביא: אני פה בשביל לשמוע.
עאידה תומא סלימאן: אני גם כן מסכימה עם חבר הכנסת, עמיר פרץ, אנחנו יודעים שהיום יש דיונים עד אינסוף בוועדות וזה שחברי הכנסת מקדישים מזמנם ומגיעים לדיון הזה זה אומר שהנושא הוא בנשמתם והם רוצים באמת לקדם אותו.
עאידה תומא סלימאן: גם חברת הכנסת, עליזה לביא, וגם חבר הכנסת, עמיר פרץ.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה שלא מסכימים אם זה עניין תרבותי, אם זה עניין נפשי, אני בטוחה שלא נפתור את הבעיה עכשיו.
עמיר פרץ: בוא נשמע את אחת המטופלות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו שמענו עדות לפני - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל נראה איך מתקדמים מבחינת הזמן.
עאידה תומא סלימאן: עליזה, רצית להמשיך.
עליזה לביא: אני ערה לדיונים, אני רק אומרת שצריך לשים לב שהמספרים הולכים וגדלים.
עליזה לביא: ואפשר להמשיך בתמות ולעצום עיניים.
עליזה לביא: המספרים הולכים וגדלים, מנעד הגילאים מתרחב.
עליזה לביא: אנחנו רואים את התופעות האלה על המשמעות ולהגיד זה לא, זה כן.
עליזה לביא: בואו נבין שזה לא שחור או לבן, כמובן.
עליזה לביא: וגם המחקרים, המחקרים מתקדמים ומראים, אני ערה, אני באה מהאקדמיה, אני מכירה את הסוגייה הזאת, הדוקטורט שלי הוקדש לחלק מהדברים האלה.
עליזה לביא: אז גם בלבוא ולהשמיע טיעונים, המידע קיים, ההתמודדות קיימת.
עליזה לביא: אבל כשאני קוראת כאן, גברתי, בדו"ח שהוגש, שיש קושי לאתר ולגייס כח אדם מיומן לטיפול בהפרעות אכילה במגזר הציבורי אז - - -
עמיר פרץ: בטח יש קושי, רוצים לשלם להם 4000 ₪ - - -
עליזה לביא: בסדר, העניין הוא לא שלא קיימים אלא יש קושי לאתר אז זה כלכלי?
עליזה לביא: על מה אנחנו מדברים, על תקציבים, על תקנים אז בסדר, בואו - - -
עאידה תומא סלימאן: גם ד"ר איתן גור התייחס לזה בישיבה הקודמת ונאמר באופן ברור: כאשר אני לא יכול להתמודד עם מה שמוצע לפסיכיאטרים ולפסיכולוגים בשוק הפרטי אז אני לא יכול למצוא.
עליזה לביא: בסדר, אבל את אמרת מקודם שמשרד הבריאות אמר שהקופות צריכות.
עליזה לביא: אבל אם אנחנו מגלים כאן את המתח הזה אז זה חלק מהתפקיד שלנו.
עאידה תומא סלימאן: כן, חבר הכנסת, עמיר פרץ.
עמיר פרץ: גברתי היושבת ראש, המשתתפים.
עמיר פרץ: אני חושב שמה שמעלה כאן
עמיר פרץ: חברת הכנסת לביא זה מאוד חשוב.
עמיר פרץ: אבל באמת העניין הזה של איך מקורות המחלה, האם זה מחלה תרבותית או מחלה נפשית או מחלה מסוג זה או אחר הוא עניין שבאמת דיון למקצוענים.
עמיר פרץ: אני מעוניין לפתור את הבעיה.
עמיר פרץ: אני מעוניין לראות איפה בסוף נערה, ילדה, אישה בוגרת שחלתה ונמצאת במקום שבו צריך לטפל בה, מה אנחנו עושים כדי לעשות חלוקה נכונה בין האשפוז לבין המרפאות הקהילתיות, לבין הטיפול בבית, לבין הליווי היום יומי.
עמיר פרץ: אני מהחוויה שעברתי, קודם כל שיהיה ברור, לפחות מבחינתי, אין שום סיבה להדביק סטיגמות לאנשים האלה.
עמיר פרץ: האחיינית שלי הייתה גאון, גאון ממש, הייתה מצטיינת בכל תחום שהיא נגעה.
עמיר פרץ: מתחומים של מקצועות ריאלים ועד לאומנות ומה שהיא רק נגעה היא הייתה הכי טובה מכולן.
עמיר פרץ: והנה, גם אחת שחשבנו איזה סיכוי שמשבר למישהי שכולם עוטפים אותה וכולם יודעים שהיא באמת הצלחה בלתי רגילה וזה קרה.
עמיר פרץ: לכן, אני מציע שהבנות שיושבות כאן אף אחד אין לו סיבה להרגיש פתאום שהוא צריך להסתיר את זה.
עמיר פרץ: אחת הבעיות באמת שמסתירים את העניין ועד שמתחילים לטפל בזה העניין כבר הופך יותר מורכב.
עמיר פרץ: אני מסכים עם חברת הכנסת לביא, שהתקשורת באופן כללי, לא הכוונה תקשורת מבחינת מה התקשורת אומרת, אלא הפתיחות והנגישות למידע הרבה יותר גדול והמפגש והחיקויים למיניהם כמו התופעה שדיברו על ההתדרדרות לאנורקסיות בגלל שאלות של איך אני נראית ואיך אני לא נראית וכולי וכולי.
עמיר פרץ: אלה דברים שמחוברים.
עמיר פרץ: בסוף בסוף אני משאיר את זה למקצוענים.
עמיר פרץ: אני רוצה שבדיון הזה נפיק תכנית עבודה.
עמיר פרץ: מה אנחנו היום דורשים ממשרד הבריאות, מיליון, 10 מיליון, 100 מיליון.
עמיר פרץ: מה העניין, תפקידנו לעזור לכם.
עמיר פרץ: כל הניסיון של נציגי המוסדות כאן לתאר את עבודתם כעבודה מושלמת זה לא דבר טוב.
עמיר פרץ: אתם בהחלט עושים עבודה באמת במגרש שהולך להתרחב, המספרים רק ילכו ויגדלו, ולכן מתפקידנו לראות איך עושים חלוקת עבודה נכונה בין הגורמים השונים ומה אנחנו, ביחד עם היושבת ראש שמקדישה לזה, זה כבר דיון שלישי או רביעי שהשתתפנו, ושמקדישה לזה הרבה מאוד זמן.
עמיר פרץ: אבל בסוף עכשיו אם אני רוצה להגיד למשרד הבריאות מה אני רוצה ממנו, אני לא יודע.
עמיר פרץ: מיליון, 10 מיליון, 100 מיליון?
עמיר פרץ: כפי ששמענו מהעמותות השונות.
עמיר פרץ: לכן תעזרו לנו בעניין.
עמיר פרץ: אל תדברו סחור סחור, אם העניין הוא עניין תקציבי, עניין של נגישות, שם אנחנו רוצים להיות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהצלחת גם כן למצות את הניסיון שלי להגיד.
עאידה תומא סלימאן: הרבה פעמים הציבור מגיע לוועדה ואני אומרת, תקחו בחשבון שהוועדות מתקיימות בזמנים מאוד קצובים, כדאי לגשת ישר, מה אתם מבקשים כדי שהעבודה תיעשה יותר טוב בשטח.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר איתרנו כמה בעיות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעוד שתיים ואחר כך אני פונה למשרד הבריאות כי יש כמה וכמה דברים שאנחנו נרצה לקבל תשובה עליהם.
עאידה תומא סלימאן: חנה שטרום כהן, יו"ר פורום הפסיכולוגים.
<חנה שטרום כהן: הפסיכולוגים והעובדים הסוציאליים.
<חנה שטרום כהן: אני עובדת בתחנה של משרד הבריאות קרוב ל-35 שנה, ראש צוות לטיפול ב-DBT, אנשים עם פגיעה עצמית.
<חנה שטרום כהן: בין המטופלים שלנו יש גם הפרעות אכילה, זה משתלב.
<חנה שטרום כהן: אנחנו כל השנים מטפלים בהפרעות אכילה, הם נמצאים אצלנו בשכיחות גבוהה בתוך צוות פגיעה מינית, בתוך צוות פגיעות עצמיות ואובדנות וגם בטיפולים אחרים.
<חנה שטרום כהן: מה שאנחנו היינו רוצים: משרד הבריאות מתעלם מהצורך שלנו בליווי צמוד בטיפולים האלה.
<חנה שטרום כהן: משרד הבריאות השקיע שנים של הכשרה ב-DBT בטיפול באנשים אובדניים עם פגיעות עצמיות.
<חנה שטרום כהן: כשאנחנו רוצים הדרכה ספציפית לאנשים עם הפרעות אכילה, אין לנו.
<חנה שטרום כהן: אין לנו גם מימון לליווי לצוותים עצמם.
<חנה שטרום כהן: אנחנו למשל, בשנתיים האחרונות, המשרד הפסיק לממן את הליווי שלנו אז אנחנו משלמים לבד הדרכה.
<חנה שטרום כהן: שליש התחנה, שליש העובדים, שליש המרכז.
<חנה שטרום כהן: ויש עובדים שלא מוכנים, ובצדק, או אין להם כסף לשלם מכיסם עבור הדרכה על עבודה ציבורית.
<חנה שטרום כהן: אז ההדרכות הן פעם בחודש, אם בכלל.
<חנה שטרום כהן: זה לא יכול להמשך כך.
<חנה שטרום כהן: אנחנו צריכים שמשרד הבריאות יקח על עצמו מחוייבות מלאה בכל אזור.
<חנה שטרום כהן: אנחנו עובדים בצמוד יחד עם מעון ירושלים, עם תחנת קרית יובל, כל השירות הציבורי.
עמיר פרץ: כמה זה עולה גברת?
<חנה שטרום כהן: פשוט מאוד, לממן לנו ליווי צמוד של הדרכה כמו שעשה לנו- - -
עמיר פרץ: כמה זה עולה בבקשה?
<חנה שטרום כהן: כמה עולה מימון הדרכה?
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת רק להגיד ש- - -
<חנה שטרום כהן: 600 ₪ לשעת הדרכה למומחה - - -
עאידה תומא סלימאן: היא לא יכולה לדעת כמה זה יעלה סך הכל.
עאידה תומא סלימאן: היא לא יודעת כמה עובדים של משרד הבריאות יש.
<חנה שטרום כהן: אני יודעת כמה יעלה בירושלים.
<חנה שטרום כהן: אני יכולה לענות כמה יעלה בירושלים.
<חנה שטרום כהן: שעת הדרכה של מי שנתן לנו היה 600 ₪ לשעה, שעתיים בשבוע הדרכה לאורך שנה לפחות לכל המטפלים של משרד הבריאות יש שמונה תחנות, כל העובדים יקבלו הדרכה, אפילו יותר, כולם יקבלו הדרכה צמודה וליווי שאחר כך לא יהיה כל שבוע, אלא פעם ב.
<חנה שטרום כהן: ויחד עם זה שלכל ירושלים יחזיקו דיאטיקנית לאמבולטוריקה.
<חנה שטרום כהן: וליווי, בנייה של פרוטוקולים, בואו תעשו לנו את זה במסגרת ההכשרה.
עאידה תומא סלימאן: אני רק חייבת להגיד שהמשרדים השונים, כאשר מעבירים את השירותים שלהם, קונים שירותים מעמותות הם מחייבים את העמותות בהדרכות לצוותים שלהם תוך כדי, אבל לא מחייבים את עצמם, משרד הבריאות.
עמיר פרץ: אני אגיד לך רק שמשרד הבריאות ומשרד האוצר מתים על הדיונים האלה.
עמיר פרץ: למה הם יתנו לכם כתף כזו, הם יבואו עכשיו שיגידו זה הדבר הכי טוב בעולם שתעשו.
עמיר פרץ: אנחנו רוצים לדחוק אותם לפינה, את משרד האוצר ומשרד הבריאות, זה תפקידנו, אנחנו רוצים להיות במצב שאנחנו יודעים מה לדרוש, לא רק את ההבנה המקצועית והסימפטיה, זה יש לכולם, אנחנו בסוף רוצים להתדיין איתם ברחל בתך הקטנה.
<חנה שטרום כהן: יש להם יחידת השתלמויות שהאחראית עליהם יודעת יפה מאוד את העלויות, אני מכירה אותה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת עכשיו, אני רוצה לתת אם תתנו לתת את זה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא יכולים לקבל תשובות על דברים שהם ארציים מעובד פרטני.
עאידה תומא סלימאן: אני למדתי שהם לא יכולים לקבל את התמונה הכללית.
עאידה תומא סלימאן: הן יודעות להגיד, אני צריכה הדרכה כמישהי שעובדת במשרד ואני לא מקבלת אותה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמשרד צריך לתת את התשובה למה הם לא מספקים את ההדרכה הזו וכמה זה עולה להם ועל מה צריך להלחם כדי שתהיה להם האפשרות לספק את ההדרכה הזו.
עאידה תומא סלימאן: ר' נמצאת איתנו ואני יודעת שכולכן רוצות לתת עדויות ואני מאוד מתנצלת, אבל אני הודעתי מקודם שאני לא אוכל לתת היום, אלא אם העדות תגרום לנו להבין שיש עוד משהו שצריכים לדרוש אותו.
<ר': חשוב לי גם לציין שחלק מהמידע שעלה פה הוא נכון חלקית כי חלק מהמרפאות והמחלקות שצויינו פה הן לא מתאימות למבוגרים.
<ר': מעבר לזה, מאז הוועדה האחרונה הייתה - - - של הבנות אחרי גורמים במערך הבריאות לתת תקציבים לתחום בריאות הנפש כדי לפתוח אשפוז יום.
<ר': לשכת הסער סיננו את תחינותינו וענו רק אחרי איומים מהתקשורת.
<ר': בתי חולים ומוסדות עשו מלחמות תקציבים על הגב שלנו ובאמת אין לי מילים לתאר את הייסורים שעברנו על מנת לקבל את הטיפול יום.
<ר': אבל בסופו של דבר זה השתלם והשגנו את המטרה.
<ר': אני רוצה להגיד תודה רבה לחברת הכנסת ולטל ברגמן ואודי ססר על ההתגייסות המרשימה שהובילה לפתיחת האשפוז יום שאני נמצאת בו כרגע.
<ר': אך אלו חייבים להיות רק ההתחלה של עוד שינויים רבים בתחום לו אנחנו מצפות.
<ר': הגיעו לפה היום בנות מכל חלקי הארץ כדי לדרוש שינוי.
<ר': דבר ראשון בוועדה הקודמת הייתה דרישה ברורה להוציא את הטיפולים מתוך בתי החולים אל הקהילה ולא ברור לי למה ההחלטה הסופית לפתוח את טיפול היום בכל זאת בתוך בית חולים.
<ר': עם זאת אני חייבת לציין שצוות אשפוז היום, בהנהלת ד"ר קלר, הפתיע אותי לטובה ונראה שמשהו טוב צומח שם.
<ר': בנוסף ישנו צורך גדול בפתיחת אשפוזי יום בעוד מקומות ברחבי הארץ.