GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עדי דרורי אברהם: ברשותך אני חושבת שבדיוק בגלל ש- - - היא לא היחידה אני מאוד אשמח אם נוכל להקשיב עכשיו לאה סופר, עו"סית אצלנו שתדבר טיפה על הדפוסים שאנחנו רואות באסף עם נשים שהיו קורבנות.
<עדי דרורי אברהם: אני כן רוצה לומר שנורא חשוב לזכור שהחוסר הזה בזיהוי ושיקום שגם - - - סובלת ממנו משפיע על כל המשפחה, משפיע גם על ילדים.
<עדי דרורי אברהם: הילדות של - - - שהיו איתה בסיני ראו את כל המועדון נוער הזה - - - מענה וזה באמת משהו שמשפיע על כל המשפחה.
<עדי דרורי אברהם: לאה, תוכלי להגיד כמה מילים על זה?
<לאה סופר: אני עובדת סוציאלית, אני מרכזת את תחום נשים בעמותת אסף, בעיקר נשים - - -
יהודה גליק: כשמדובר על אריתריאה ועל סודן, יש בדרום תל אביב פיליפיניות.
יהודה גליק: אתן לא מתעסקות בהן כי הן לא מוגדרות כנפלטי - - -
<זואי מוצא: באסף אנחנו נותנים סיוע לפליטים, למבקשי המקלט - - -
יהודה גליק: רק במקרה יצא שאריתריאה וסודן זה - - -
<זואי מוצא: זה לא במקרה.
<זואי מוצא: אנחנו כן מסייעים גם לאוכלוסייה של מהגרי - - - שנשארו בישראל, פיליפינים - - -
<מיכל פינצ'וק: מי שעברה דרך סיני - - -
יהודה גליק: אלה שעברו דרך סיני מדובר באריתריאה וסודן.
עליזה לביא: כי הפיליפינית הם כאן הם לא כמוה שהיא אומרת, אני לא יכולה לחזור לאריתריאה.
<קריאה: חשוב לזכור שרוב הילדים, בכל אופן המסה של ילדים בתל אביב הם ילדים קטנים מלידה עד 6.
<קריאה: הנתון העדכני של אתמול הוא 4711 ילדים רק עד גיל 6 בתל אביב.
<קריאה: ו-73% מהם הם מבקשי מקלט, בעצם הרוב - - -
עליזה לביא: אבל אנחנו גם למדנו קודם שילדים מקבלים מענים.
עליזה לביא: גם בחינוך, גם בבריאות.
עליזה לביא: אז אנחנו גם באנו לעסוק במבוגרים, בסדר.
<קריאה: חלק מהקשיים, כמו שהיא מדברת, של אמא חד הורית עם ארבעה ילדים, רבות מהנשים הן חד הוריות עם ילדים שהקשיים הרבה יותר - - -
עליזה לביא: שורה תחתונה של מה שאני שומעת זה שבעצם זכויות כמו אמא חד הורית תושבת ישראל.
עליזה לביא: אבל אנחנו רוצים ללכת ולעשות שיעורי בית.
עליזה לביא: אני לא יכולה להבטיח פה הבטחות.
עליזה לביא: אמרה פה ציפי בואו נגדיר מדיניות.
עליזה לביא: וציפי חיה את זה 24/7.
עליזה לביא: אז בואו נקשיב, אם אנחנו באמת רוצים להתקדם, והתקדמנו לא מעט בנושאים הללו, צריך לעבוד פה ביחד.
עליזה לביא: אין בעד ונגד ואין ראוי ולא ראוי.
עליזה לביא: צריך לעבוד ביחד, נכיר את המציאות, לראות איך תופרים את זה נכון.
עליזה לביא: ואני חייבת לומר שיש היום מנכ"ל חדש של משרד הרווחה שהנושאים האלה יקרים לליבו ויש פה נציגים של משרד הרווחה ואנחנו צריכים גם את משרד הפנים ואנחנו צריכים גם מדיניות ממשלה.
עליזה לביא: אין פה חוכמות.
עליזה לביא: אז בואו רגע נשמע אותך.
<לאה סופר: אני לאה, אני עובדת סוציאלית ואני מרכזת את תחום נשים בעמותת אסף כשעיקר הנשים שאנחנו עובדות איתן בפרויקט הן נשים חד הוריות ונפגעות אלימות במשפחה.
<לאה סופר: כמובן רבות מהן ניצולות סיני, או קורבנות סחר או קורבנות מיני.
<לאה סופר: אז אני אנסה ככה טיפה לאסוף את הדברים בקצרה ולספר טיפה על הנשים שלנו.
<לאה סופר: מדובר באוכלוסייה של נשים שכבר מאריתריאה סובלות מדיכוי, מרדיפה, הרבה מהן שכן גויסו לצבא גם שם עברו חוויות מאוד מאוד קשות של התעללות ואונס.
<לאה סופר: לאחר מכן שהן כבר מצליחות לברוח חלקן עם הילדים באמת כמו ש- - - סיפרה.
<לאה סופר: רבות מהן משאירות ילדים באריתריאה ולא זוכות להתאחד איתם עד עצם היום הזה.
<לאה סופר: מגיעות לסידן, משם עוברות לסיני, בסיני חלק גדול מהן עוברות עינויים, אונס, התעללות, חשיפות לפגיעה של אנשים לידם, למוות של אנשים לידם ואז הן מגיעות לישראל.
<לאה סופר: אני לא יודעת מי כאן אמרה את זה קודם אבל באמת כביכול ככה איזה אוויר לנשימה ושרדנו והצלחנו והגענו.
<לאה סופר: המציאות חיים בישראל היא כל כך קשה מנשוא עבור הנשים שלנו שאני לפעמים נפעמת מתעצומות הנפש שנדרשות בשבילן לשרוד כל חודש בחודשו.
<לאה סופר: הנשים אצלי שהן ממש ברובן הגדול חד הוריות, להתפרנס ולפרנס ילדים קטנים כשאת כל הזמן חשופה להעסקה פוגענית, לבעלי דירות פוגעניים שמנצלים את - - -
יהודה גליק: הן חד הוריות כי הן באו חד הוריות או כי המקרה שדיברנו עליו הבן זוג עזב?
<לאה סופר: הרבה בני זוג עוזבים או בגלל מקרים של אלימות במשפחה, נפרדים כאן, עוד פעם אני מטפלת, בסופו של דבר צריך לזכור, באסף אנחנו מטפלים בחלשים שבחלשים והנשים בפרוייקט שלי הן החלשות שבחלשות.
<לאה סופר: אז הם כבר הגיעו אחרי מצב שהייתה אלימות במשפחה והגבר או נכנס לכלא או עזב את הארץ מפחד כניסה לכלא.
<לאה סופר: והן באמת במן מרדף החיים איכשהו מצליחות לשרוד, איכשהו מצליחות לעבוד.
<לאה סופר: יש לי מטופלות שעובדות 12 שעות ביום, ששה ימים בשבוע.
<לאה סופר: רואות את הילדים רק בתשע-עשר בערב אחרי שהם בבית ספר ואז במועדונית ואז בבייבי סיטר עד עשר בערב ואז כשהן מגיעות הבייתה אין להן כוח אפילו לבשל ארוחה חמה.
<לאה סופר: הרבה מהן בדיכאון מאוד קשה.
<לאה סופר: הן לא באמת מקבלות מענה - - -
עליזה לביא: אין גם עורף משפחתי ברוב המקרים לילדים.
<לאה סופר: אין עורף משפחתי, אין עורף חברתי, אין עורף כלכלי - - -
עליזה לביא: אין קהילה?
<לאה סופר: הקהילה - - - לא תמיד.
<לאה סופר: זאת אומרת, אלה שאדוקות יותר ומצליחות יותר להחזיק סביב הנושא של הכנסייה יש להן קצת יותר עורף.
<לאה סופר: אבל תחשבי על האישה שעובדת 12 שעות ביום בחצי חינם, שוקלת תבלינים, היא לא תגיע לכנסייה.
<לאה סופר: אולי ביום שבת.
<עדי דרורי אברהם: אני רוצה לומר משהו על עניין הקהילה.
<עדי דרורי אברהם: יש המון עזרה קהילתית אבל כשאישה היא לבדה, במיוחד אישה שלא מטופלת ועברה בסיני, העזרה לפעמים הופכת להיות תלות.
<עדי דרורי אברהם: והתלות הזאת, כמו שאת בוודאי יודעת, התלות הזאת לפעמים מאוד מסוכנת וחושפת את האישה לעוד פגיעות.
<עדי דרורי אברהם: בגלל שהיא קיבלה קורת גג שעוזרים לה עם הילדים או עוזרים לה עם אוכל.
<עדי דרורי אברהם: כלומר, העזרה הקהילתית הזאת יש לה פנים נפלאות ויש לה פנים קצת יותר - - - בייחוד כשאנחנו מדברים על אוכלוסייה מאוד קטנה של נשים בתוך רוב גברי.
<עדי דרורי אברהם: ואישה שהיא חד הורית היא הכי פגיעה לניצול, להגיע לזנות שאולי היא לא זנות רחוב או זנות ממוסדת או אפילו כן, אני אגור איתכם בבית ואני אעשה מה שצריך בשביל לשרוד.
עליזה לביא: כמה נשים נמצאות בזנות להערכתכן, מהידע שלכן - - - כמה נשים נמצאות בזנות?
<אסמעית: קיבלנו לעשות - - - אני - - - במרפאת לוינסקי אבל לפני זה אני הייתי עובדת על זה.
<אסמעית: היה לי יותר מ-50 - - -
יהודה גליק: המקרה מה שהיא מדברת, ניצול, הם כלולים אצלך ברשימה של זנות?
יהודה גליק: ופה אנחנו מדברים על משהו - - -
עליזה לביא: אני בסיור האחרון שקיימתי עם לוינסקי פגשתי נשים - - -
<אסמעית: בדירות ממה לא הרבה, במיוחד נשים לא מדברות עם עובדות בזנות.
<אסמעית: מי שעובדת בזנות ממש לא טוב בקהילה, ממש רע.
<אסמעית: היא אומרת שהיא לא עובדת בזנות.
<אסמעית: אבל יש ברים, בברים אם מישהי פותחת - - - אלכוהול, איפה מוכרים אלכוהול, יש - - - כן, לפעמים הולכות אחרי העבודה בתי מלון שמושכרים לפי שעה, הולכות לשם, עכשיו במיוחד, אחרי חוק הפיקדון מספר - - - עולה.
<אסמעית: כמעט כל השבוע אנחנו - - - ממש יותר מ-200 אנחנו חושבים עכשיו.
עליזה לביא: המשרד לביטחון פנים, יש לכם משהו להוסיף לנו?
<ציפי נחשון גליק: מה זה חוק הפיקדון?
<לאה סופר: אני אשמח לספר על זה כי זה אמנם ככה לא בול הנושא של הוועדה אבל זה כן עוד גורם שמחליש את הנשים החלשות גם ככה.
<לאה סופר: בעצם התיקון לחוק הפיקדון שעבר לפני כמה חודשים והתחיל להיות מיושם לפני חודש שעבר מדבר על כך ש-20% ממשכורתם של מבקשי המקלט נכנס לקרן פיקדון שמשתחררת להם רק כשהם יוצאים מהארץ.
<לאה סופר: מה שאומר שאותה אמא חד הורית - -
עליזה לביא: כולל הנשים?
<לאה סופר: כולן.
<לאה סופר: שאותה אמא חד הורית שהרוויחה בקושי 4000 ₪ היום מרוויחה קרוב ל-3000 ₪.
<לאה סופר: זה אומר שההתדרדרות לזנות היא רק תהיה הרבה יותר חדה ומהירה בזמן הקרוב.
<קריאה: בחוק הפיקדון בעיקר קורבנות סחר היום נאלצים לשלם את אותו פיקדון, את ה-20% האלה וזה פוגע מאוד בכושר ההשתכרות שלהם וגם ביכולת השיקום שלנו אותם ובמהלך תקופת השיקום.
עליזה לביא: דב, זה עבר כממשלתי?
עליזה לביא: זה עבר כממשלתי נכון?
עליזה לביא: ציפי זה בדיוק מתכתב עם מה שאת אמרת בתחילת הדיון שצריך פה אסטרטגיה וצריך פה מדיניות.
עליזה לביא: בסדר אנחנו נחזור לכנסת.
דב חנין: יש גם אפשרות שנמצאת כרגע על השולחן לשר הפנים להפחית את הגובה של הפיקדון.
דב חנין: כן אבל אפילו את זה - - -
עליזה לביא: אני חוששת שזה גורם ראשון לזנות.
עליזה לביא: זה פשוט ידרדר נשים לזנות.
<זואי מוצא: אולי כדאי לקראת סיום לדבר גם באמת - - -
<קריאה: חברת הכנסת לביא אפשר - - -
עליזה לביא: מיד, רק שניה.
עליזה לביא: אמל, אני רוצה להוציא מכתב לשר הפנים בעניין הזה.
עליזה לביא: כי שאילתא כבר אני לא יכולה להגיש.
עליזה לביא: בסדר אבל עד שידונו שם אפשר לעשות החלטה של שר בעניין הזה.
עליזה לביא: לפחות לגבי נשים עם ילדים.
<שולה: בישראל יש את - - - אנושיים מרכז שנקרא בית הנדיב.
<שולה: מרכז - - - שאליו מגיעים הרבה מאוד אנשים כולל נשים מבקשות מקלט, נשים - - - אני אגיד בקצרה, אני חושבת שבאמת עלו פה דברים מאוד מאוד חשובים שמעלים - - - ונאמר פה כאילו נשים אריתראיות שהגיעו לישראל.
<שולה: הן הגיעו רובן לבד - - - זה מה שחשוב לי לשים את הנקודה.
<שולה: ספציפית לשכונת נווה שאנן.
<שולה: בשכונת נווה שאנן אנחנו מדברות על נשים ואלימות כלפי נשים וחוסר ביטחון כלכלי, פיזי, ו- - - של נשים וכולל גם כמובן את הנשים מבקשות המקלט וגם נשים ישראליות - - - שרובן אזרחיות, גם נשים מהגרות- - - חשוב לי להגיד את זה כי מאוד מאוד חשוב לשים את הדברים בקונטקסט.
<שולה: זאת אומרת, מצבן של נשים פה בדרום תל אביב הוא נורא.
<שולה: נשים פה בדרום תל אביב וכן, יש פה חלשות יותר, נשים אריתראיות בוודאי, אבל אני לא יודעת אם אישה בת 80 מזרחית שעלתה מעירק בשנות ה-30 והיום מפחדת לצאת מהבית שלה כי תקפו אותה או את חברה שלה, אז אני לא יודעת אם היא פחות מוחלשת.
<שולה: אבל לא משנה, אנחנו לא עושות פה תחרות.
<שולה: אז קודם כל אני חושבת שהנושא של נשים ממגוון הקהילות שחשופות פה לאלימות, חשופות פה ל- - - החיים שלהן אינם חיים הוא משהו שמאוד מאוד אופייני, לצערי, לדרום תל אביב במיוחד לנווה שאנן.
<שולה: וזה כולל גם לא רק במרחב הפרטי והאישי אלא גם במרחב הציבורי.
<שולה: עוד דבר אחד, משפט.
<שולה: לצערי הרב אם ראש עיריית תל אביב וראש הממשלה ידאגו באמת לנשים וישימו משאבים, משאבי רווחה וכו' מוכרים היום את שכונת נווה שאנן בדרום תל אביב ליזמים, להייטקיסטים.
<שולה: פה ממש לידינו בנו מבנה ציבור להייטקיסטים.
<שולה: יעיפו את כולנו, גם את הנשים האריתראיות, גם נשים כמוני ילידות שכונת נווה שאנן, יעיפו מפה לטובת תושבים חודשים מאשר את הלבן ההגמוני כמו שיהיה פה כמו שהיה בשכונת שבזי - - - נווה צדק ככה מתוכנן להיות פה.
<שולה: אז הגיע הזמן שנפתח את העיניים נזעק נגד - - - ונעשה הכל בשביל לעצור אותו.
<שולה: תודה רבה.
עליזה לביא: תודה רבה שולה.
עליזה לביא: סיכום, אם אפשר לסכם.
<עדי דרורי אברהם: אנחנו רוצים 5 דקות לדבר על פתרונות.
<זואי מוצא: אנחנו חשבנו שהפתרון כמו שעלה פה הוא דבר ראשון להכיר בקטגוריה הזאת של מי שעברו, של קורבנות סיני והן לא נכנסות תחת הרובריקה של קורבנות סחר.
<זואי מוצא: זה אני חושבת המפתח שלנו להבנה של מה שדיברנו.
<זואי מוצא: הן מסיבות שונות לא מוכרות כקורבנות סחר ועדיין הן סובלות מטראומה ועדיין הן משוללות זכויות והן עדיין זקוקות לשיקום.
<זואי מוצא: כדי להתחיל לעזור להן אני חושבת שההכרה הזאת צריכה להיות בעצם מלווה גם במנגנון של זיהוי, של איתור, איזשהו מנגנון שיאפשר לתת להן את הסטמפה הזאת של קורבנות עינויים, קובנות סיני, ומתוך כך לגזור גם סל שיקום, זכאות לסל שיקום.
<זואי מוצא: נורא דומה אגב לניסיון שיש למדינה עם קורבנות סחר.
<זואי מוצא: אלא שאני חושבת שהגיע הזמן שגם נלמד מהניסיון באמת שנצבר לגבי קורבנות סחר והטיפול בהם ואנחנו נייצר מודל שיקומי שיהיה מודולרי ומתאים לצרכים שלהן.
<זואי מוצא: כלומר, לצרכים של נשים שהן לא בנות הרחקה, לצרכים של נשים שעברו טראומה אבל הן גרות כאן ומגדלות משפחה ולא תמיד יכולות לעזוב את הכל, מכל מיני סיבות ולהכנס למקלט.
<זואי מוצא: מה שאנחנו מציעים זה דבר ראשון לתת איזשהו, מה שאנחנו קוראים, מעטפת יציבות בסיסית.
<זואי מוצא: תנו לנשים האלה נגישות לשירותי בריאות, תנו לנשים האלה נגישות לשירותי רווחה, תנו להן ויזה יותר ארוכה.
<זואי מוצא: אני לא מדברת עכשיו על תושבות ועל אזרחות אני מדברת פשוט על זה שהם לא יצטרכו כל חודש-חודשיים לנסוע לבני ברק, לעמוד שם בתור ולחדש את האשרה.
<זואי מוצא: תנו להם את התחושה שעם כל הכאוס הפנימי יש משהו יציב בחיים שלהם.
<זואי מוצא: חלק מהנשים, ברגע שתתנו להן את זה, זה יספיק להן.
<זואי מוצא: לא כולן נמצאות בחוסר תפקוד.
<זואי מוצא: חלק מהנשים ההנגשה של השירותים האלה יספיקו להן והן יוכלו להמשיך לנסות לשקם את החיים שלהן.
<זואי מוצא: חלק אחר של הנשים זקוקות לרובד נוסף של שיקום וטיפול וכאן שוב אני לא חושבת שחייבים לשקם את כולן במסגרת אשפוזית של מקלט.
<זואי מוצא: אני חושבת שהגיע הזמן לחשוב על איזשהי שיטה מודולורית.
<זואי מוצא: תנו להן טיפול אמבולטרי, בדומה למה שמסילה עכשיו עושים במרכז לשורדים, מרכז היום.
<זואי מוצא: תנו להם איזשהו ליווי, פעם-פעמיים, בדומה למה שאסף עושים במשאביהם הדלים.
<זואי מוצא: ומי שבאמת זקוקה גם למקלט תוכל גם לקבל שירותי במקלט.
<זואי מוצא: אני חושבת שהשיטה הזאת של טיפול מודולורי הוא גם מותאם יותר לצרכים של האוכלוסייה הזאת ולנסיבות החיים שלהן והוא גם יותר אפקטיבי.
<זואי מוצא: זאת אומרת הוא לא מתנה קבלת שירותים בכך שאישה תעזוב הכל ותלך למקלט.
<זואי מוצא: ורובן נסמך בעצם על הרבה מהעבודה שלנו, שלכם וכמו שגברת נחשון-גליק אמרה פה זה גם עולה פחות כסף - - -
עליזה לביא: אין ספק שמחשבה הוליסטית חכמה זה ודאי עולה פחות כסף.
עליזה לביא: זה ברור לכולנו.
עליזה לביא: השאלה עכשיו, גם מדיניות, גם החוק החדש שמלמד אותנו מה המדיניות.
עליזה לביא: איך אנחנו בעצם עכשיו - - -
<זואי מוצא: אני חושבת שהמשרדים האמונים על השירותי הסוציאליים ושירותי הבריאות צריכים לעשות אולי מעשה אמיץ ולבחון את השיקולים - - -
דב חנין: אנחנו מבקשים מכם שתעבירו - - - הגישה שגברתי מציגה נראית לנו מאוד מאוד הגיונית.
דב חנין: אני חושב שאני מדבר גם בשם חבריי.
דב חנין: כשאנחנו נקבל את זה בצורה מסודרת, אני מציע לגברתי יושבת ראש הוועדה, שאנחנו נזמין בצורה מסודרת את משרדי הממשלה כדי להתייחס להצעה הקונקרטית הזאת.
דב חנין: זאת חבילה של פתרונות שאנחנו מבקשים ממשרד הפנים, משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד החינוך להתייחס אליהם ונוכל להתחיל להתקדם באופן מעשי.
עליזה לביא: ציפי, מהניסיון שלך מה את מציעה לקראת - - -
<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שהידע לא נמצא רק אצלם, הידע נמצא גם - - - של המשרד.
<ציפי נחשון גליק: זאת אומרת שכבר יש לנו ניסיון בלהפעיל מסגרות חוץ ביתיות ומסגרת שהיא לא חוץ ביתית.
<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שקודם כל צריך לגבש מדיניות.
<ציפי נחשון גליק: זאת אומרת, באומץ תביאו את זה לקובעי המדיניות שמדינת ישראל תחליט לא לטפל באלפים, ב-70 אלף שאינם ברי הרחקה, אלא באמת להגיד אנחנו מטפלים היום זה כבר עשרות בשנה של קורבנות סחר אז בואו נגדיר עכשיו אוכלוסייה נוספת של מאות שהם קורבנות עינויים וככה יהיה גם יותר קל לשכנע את מי שצריך לשכנע לפעול.
<ציפי נחשון גליק: זו דעתי.
עליזה לביא: טוב, חברים, קודם כל אני רוצה להודות על האירוע - -
<ציפי נחשון גליק: לגבש את המענים הספציפים, קונקרטים, אפשר לשבת בשיתוף ולהחליט.
עליזה לביא: - - להודות על האירוח ועל הדברים באמת להודות לך כי הרבה פעמים בחיים לא נוסחאות ולא סטטיסטים ולא גרפים באמת עושים את השינוי.
עליזה לביא: ואני רוצה להודות לך על הדברים ששיתפת אותנו ועל הדרך ששיתפת אותנו וגם לאחל לך הרבה טוב והצלחה בחיים שלך.
עליזה לביא: ואני מבטיחה לך באופן אישי שאנחנו נעשה את הכל כדי לראות איך פותרים את הבעיה שלך ועוזרים לך ולארבעת הילדים שלך להמשיך את החיים בצורה טובה ובריאה ועם עתיד טוב לילדים שלך ולך, זה קודם כל.
עליזה לביא: אני רוצה להודות לכולכם ששרדתם את התנאים, באמת גם החום וגם הקושי ואי נוחות בדיון כזה.
עליזה לביא: אבל אנחנו חייבים להמשיך, אנחנו לא יכולים לעצור כאן.
עליזה לביא: מדובר באנשים והרבה נשים וילדים, נכון שולה אמרה שמרוכזים בדרום תל אביב ואנחנו גם, כמובן, נזמין את עיריית תל אביב לדיון שאנחנו נקיים מייד בראשית מושב החורף.
עליזה לביא: אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת דב חנין- -
עליזה לביא: - - שני חברי הכנסת שהצטרפו וגם עוד חברים שביקשו להצטרף ולא הסתייע, זה היה יום עם הרבה מאוד דברים היום.
עליזה לביא: אנחנו נבקש מכם להעביר לנו אותם, ההצעות שלכם, כולל כל הדברים שהזכרנו וייצא פרוטוקול מסודר כי אנחנו במסגרת סיור של הוועדה שכל הדברים שנאמרו כאן רשומים.
עליזה לביא: מה שאני מבקשת מכם, גם אם היה מי שלא הספיק לדבר ו/או הלך/ה וחשב/ה על עוד דברים ועשה/עשתה אחד ועוד אחד.
עליזה לביא: כי שמענו פה גם שברים של עדויות שמהן אפשר ללמוד על עוד דברים ויש פה אוזניים מקצועיות בחדר הזה.
עליזה לביא: אוזניים מקצועיות עם הרבה מאוד ניסיון.
עליזה לביא: אנחנו מבקשים מכם, תעבירו לנו מידע.
עליזה לביא: תעבירו לנו מידע, אם זה על דברים שאולי לא שמנו לב או לא שמענו או אולי פתרונות שאתם מכירים על סמך דברים דומים שנעשו או דברים שנעשו במקרים אחרים.
עליזה לביא: אנחנו רוצים לבוא מוכנים לדיון בנובמבר אז נשמח שתשתפו אותנו.
עליזה לביא: המייל שלנו ידוע לכולם, לא צריך מכתבים מנוסחים אנחנו יודעים לקרוא גם מצוקה מהשטח ובכלל, תעבירו לנו מידע.
עליזה לביא: בשביל זה אנחנו נמצאים בכנסת ישראל.
עליזה לביא: ולהודות לכל המשתתפים, למשרדים וכמובן לארגונים, למשטרה, למשרד לביטחון פנים, לכולם.
עליזה לביא: תודה רבה רבה ואנחנו ניפגש בראשית מושב החורף.
עאידה תומא סלימאן: רק לפני שאת מתחילה את המצגת אני רק אגיד שתי מילים.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל כמובן בוקר טוב.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לכולם התנצלות על האיחור.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל כשמחייבים אותי אני מדייקת בזמן אבל היום הכל היה מטורף.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו תכננו את הביקור הזה כבר הרבה זמן לאחר שהוועדה עשתה סיור בנווה תרצה ונפגשנו שם גם עם הנציגות של הרשות וחשבנו שמאוד חשוב להגיע ולראות איפה בעצם עובדים על השלב של אחרי.
עאידה תומא סלימאן: היום גם באופן מפתיע יש לנו התכנסות של הכנסת של מליאת הכנסת, דבר שאנחנו עכשיו בפגרה, אז אנחנו לא אמורים לקיים ישיבות, יש ישיבה, כך שאף אחד מחברי הכנסת האחרים לא היה יכול להצטרף.
עאידה תומא סלימאן: אז שוב תודה שהתכנסתם, תודה שחיכיתם.
<רונית שפירא: על פי ההבנות ומחקרים מהארץ ומהעולם והניסיון שלנו בשטח, פשיעת נשים בעצם נתפשת בראייה מגדרית עברייניות נשים בפשיעה נתפשות כסוטות ומפירות בשלוש רמות של הפרות:
<רונית שפירא: הפרת הוראות החוק אבל גם הפרת התפקיד הנשי והפרת התפקיד האמהי.
<רונית שפירא: הן בעצם נחשבות כמי שנמצאות מחוץ לזירה, מחוץ למקום הטבעי שלהן, המקום הטבעי הוא בבית עם המשפחה, out of place.
<רונית שפירא: גם לפני המאסר הן נתפשות במקום שולי כאשר הכניסה לכלא מהווה את החותם הסופי ומתייגת כבר קבוצה שתויגה קודם לכן.
<רונית שפירא: גם שיקולים מגדריים נכנסים להליך הענישה והאכיפה.
<רונית שפירא: הענשת נשים על עבריינות היא גם ענישה על הפרת הסדר החברתי, על סטייה מהציפיות החברתיות.
<רונית שפירא: נכנסות שאלות לגבי המסוגלות ההורית שלהן, המסוגלות שלהן להיות נשים מתפקדות במערכת הביתית והמשפחתית והשאלות האלה קשורות לתהליך הענישה והרבה פעמים גם לתהליך השיקום בקהילה.
<רונית שפירא: רוב הנשים שמגיעות לכלא סובלות מעוני ומתנאי דלות מתמשכים.
<רונית שפירא: חייהן מאופיינים בניידות ותלישות, הן בודדות, הן חסרות תמיכה, מרוחקות חברתית.
<רונית שפירא: ופה גם, בשונה מגברים שבדרך כלל נקודת המפנה מתרחשת בחזרה לזירות של משפחה ועבודה שם הם יכולים לקבל כוח ומשתקמים אצל נשים הזירות האלה ממשיכות להוות זירות לחוויה של ניצול ואלימות.
<רונית שפירא: אני רוצה להגיד לגבי נשים - - - מהחברה הערבית - - - החזרה שלהן לקהילה קשה שבעתיים בגלל מבנים מסורתיים ופטריאכלים המתייגים כשהן חוזרות אליהן ובעצם התיוג גם במשפחה וגם בקהילה הקטנה, הכפרית, הוא הרבה יותר גבוה.
<רונית שפירא: הן גם מצד שני לא יכולות לעזוב את המשפחות והן נשארות מאוד בודדות והמורכבות של הטיפול בהן היא נוספת.
<רונית שפירא: מאפייני האסירות הם אוניברסליים בארץ ובעולם.
<רונית שפירא: המאפיינים של דלות ועוני ומצוקה מתמשכת למרות שהן בעצם מעורבות בכל סוגי הפשיעה כמו גברים בשיעורים אחרים, החל בעבירות רכוש, בעבר הפרופיל היה של עבירות רכוש וגניבות פעוטות ערך בעיקר לשימוש בסמים, היום הפרופיל של העבירות משתנה.
<רונית שפירא: שיעור העבירות משתנה.
<רונית שפירא: הן מעורבות גם בסחר בסמים וסיוע - - - ואלימות.
<רונית שפירא: באופן כללי הן מבצעות הרבה פחות עבירות מגברים, העבירות שהן מבצעות פחות חמורות והשיעורי חזרה שלהן נמוכים יותר.
<רונית שפירא: בישראל, נכון להיום, שוהות בכלא 183 אסירות שהן שפוטות ועצורות.
<רונית שפירא: העצורות מגיעות אחר כך נשפטות אז הן גם אוכלוסייה שלמה שמטפלת בה.
<רונית שפירא: רובן בגילאי 22 עד 40.
<רונית שפירא: 75% מהן אימהות לילדים.
<רונית שפירא: אז כמו שאמרתי רוב האסירות עניות, חסרות דיור קבוע, נעדרות אמצעים ונתמכות ברשויות, חסרות מיומנויות וכישורים מקצועיים.
<רונית שפירא: פה אפשר לראות פילוח נכון לחודש אפריל 2017 שנותן איזשהי תמונה מייצגת לחצי שנה-שנה של שיעור מעורבות של נשים בעבירות שונות.
<רונית שפירא: אפשר לראות שנשים מעורבות ב-34.25% בעבירות של תקיפה.
<רונית שפירא: זאת בהחלט עלייה מהשנים האחרונות אבל כמו שאמרתי הפרופיל של הנשים והסיבות שמתוכן הן הגיעו לעבירות של אלימות הוא פרופיל זהה.
<רונית שפירא: בתוך עבירות תקיפה נכנסות עבירות של אלימות בתוך המשפחה, הרבה פעמים כלפי בני זוג שהתעללו בהם במשך שנים והתקיפה מהווה מעשה של הפסקת האלימות מבחינתן, אבל גם עבירות כלפי עובדי ציבור, תקיפות סתם, עבירות של תקיפה, אלימות נוספת בתוך המשפחה.
<רונית שפירא: הרקע המשפחתי של אסירות בדרך כלל רווי בבעיות, תופעות שכיחות של אלכוהליזם, התמכרות לסמים, מחלות נפש, בעיות רפואיות ומנטליות.
<רונית שפירא: משפחות דיספונקציונליות, מתפקוד חלקי ועד חוסר תפקוד מוחלט.
<רונית שפירא: רובן חוו התעללות פיזית, מינית, נפשית והזנחה קשה - - - התעללות - - - 90% מהן מדווחות על כך.
<רונית שפירא: קיימת אצלן מעורבות קודמת בעבריינות או התנהגות חריגה כמו בריחות מהבית, שוטטות, שימוש בסמים, עבר פלילי קודם.
<רונית שפירא: הן מתארות תחושה כללית של חיים מלאי כאב וסבל וחסרי תכלית.
<רונית שפירא: הגישה המקובלת להבין איך נשים בעצם הגיעו לפשיעה על ידי חוקרות פמניסטיות ומחקרים מהארץ ומהעולם זאת גישת מסלול החיים שבעצם ההבנה היא שנשים מתוך הקורבנות שהן חוו קיים קשר ספירלי בין מסלול חיים עברייני של הנשים - - - בין עברן הקורבני לבין העבריינות.
<רונית שפירא: ככל שחווית הקרבן עוצמתית יותר כך עולה הסבירות למעורבות ב- - - הן מתנסות גם בדרך כלל במספר סוגים שונים בו זמנים של קרבנות: פיזית, נפשית, רגשית, הזנחה, מינית כמובן.
<רונית שפירא: כאשר הפנייה שלהן לסמים או לאלכוהול וגם לזנות ולגניבות בעצם זה אסטרטגיות של ריפוי עצמי, של התמודדות, הסמים מהווים ממש תרופה אנטי טראומתית שמטפלת בשלל הסימפטומים הקשים שנוצרים כתוצאה מהטראומה ולאחר שהן מתמכרות לסמים ופוגשות את חיי הרחוב אז הדרך לעבריינות היא קצרה.
<רונית שפירא: אז אסירות כקורבנות סובלות מקשת שלמה של בעיות ופתולוגיות נפשיות.
<רונית שפירא: הקורבנות מובילה ללחצים רגשיים, לשנאה עצמית, לדיכאון, חוסר יכולות לפתח תחושות אמפתיה, התנהגות אימפולסיבית ותוקפנית בגילאי ההתבגרות והבגרות, ולכן קיים סיכון לבעיות נפשיות ומעורבות בפשיעה.
<רונית שפירא: נשים בכלא מצבן הגופני ירוד גם כתוצאה מתנאי חיים קשים ועוני.
<רונית שפירא: התנהגויות של סיכון, יחסי מין בלתי מוגנים, חוסר במאשבים פיננסיים גורם לאי פנייה לקבלת שירותים רפואיים נתונים.
<רונית שפירא: הן סובלות ממחלות שונות, מחלות זיהומיות ואחרות, אסטמה, סכרת, צהבת, מחלות מין, שיעור התחלואה שלהן גבוה.
<רונית שפירא: עכשיו אני רוצה לדבר על כאב המאסר העיקרי של נשים, כאב המאסר זה מונח שטבע חוקר בשם סייקס ב-1958 שדיבר על כאבי המאסר של אסירים, דברים שלאו דווקא נובעים מהכליאה ומהפגיעה הפיזית אלא מהפגיעה באישיות של האסיר, מטרות החיים שלו, הערכה עצמית ותחושת הביטחון.
<רונית שפירא: מדובר בספרות על מספר כאבים מרכזיים: כאב הסטיגמה ממאסר, כאב איבוד האוטונומיה, כאב שלילת הפרטיות, חסך ברגישות לצרכים ושירותים ואבדן ביטחון אישי.
<רונית שפירא: אבל הכאב העיקרי והקשה ביותר של נשים במאסר הוא כאב הפרידה מהילדים וכאן שוב נכנס גם העניין המגדרי, זה גם הפרידה מהילדים אבל זו גם הבושה הגדולה על פירוק המשפחה, על איבוד סטטוס האימהי, הן מרגישות רגשות אשם ובושה כתוצאה מבגידה בתפקיד המגדרי המצופה מהן.
<רונית שפירא: בכלא הן עוסקות באופן בלתי פוסק בדאגה וחרדה בשלום הילדים, הן לא מצליחות ומחקרים מראים שגברים יודעים לנתק את עצמם בזמן המאסר מהקשר לילדים, הם סומכים על בנות הזוג, על אחיות, על אמהות שימשיכו ויטפלו בילדים אבל אמהות לא מצליחות לעשות את זה.
<רונית שפירא: יש סיטואציות מאוד מאוד קשות שנשים יוצאות לוועדות תכנון טיפול בקהילה מהמאסר הן נודדות לפעמים מעל 24 שעות - - - ברחבי הארץ לוועדה וישנות בבתי מעצר ומגיעות אזוקות וכבולות לוועדה.
<רונית שפירא: זה מראות מאוד מאוד קשים, הן יושבות שם במנותק מהוועדה כשגורל הילדים מוכתב על ידי מי שמופקד כרגע על שלומן, מסגרות חלופיות.
<רונית שפירא: כשהן נשפטות שוב על הבגידה בתפקיד האמהי הן הרבה פעמים חוזרות ממש מפורקות לכלא אנחנו שומעות את זה גם מהעובדות הסוציאליות, גם מהנשים עצמן, מתפרקות כבר בשער, זה יכול להגיע למצבים של חיתוך ורידים, של ניסיונות אובדניים וזה דיכאון שנמשך זמן רב.
<רונית שפירא: מטרת האיחוד מחדש של האמא עם ילדיה היא המטרה המרכזית של האם במאסר וזאת המוטיבציה הכי גבוהה שלה לשינוי.
<רונית שפירא: הרבה פעמים זה יושב על ציפיות לא ריאליות מהאיחוד המחודש כי הן בעצם חוזרות עם אותם דפוסים ועם אותם מודלים הוריים חסרים שלא התפתחו בצורה רציפה בילדות שלהן וללא שיקום מותאם הן חוזרות, ככה יש סיכון למועדות ולחזרתיות חוזרת לכלא, ואז מתחילה תופעת הדלת המסתובבת.
<רונית שפירא: אנחנו יודעים שנשים שלא מצליחות להגשים את הציפיות שלהן מהאיחוד מחדש בעצם פה יש משבר, זה מצב סיכון לחזרה למאסר.
עאידה תומא סלימאן: מה אחוז החזרה של הנשים למעגל של המאסר והפשיעה?
<רונית שפירא: משהו כמו 25% - - -
<ד"ר רותם אפודי: 25% אחרי חמש שנים מיום השחרור.
אריה ביבי: אחוז קטן מאוד יחסית באחוזים אחרים הנוער זה האחוז הכי - - - אחר כך הבוגרים באחוז של 55%, הגענו יחד ל-70%.
אריה ביבי: הנשים הן האחוז הכי קטן בין האחוזים שאנחנו נתקלים בהם בדלת המסתובבת.
אריה ביבי: כי גם השוני בין הגברים לבין הנשים שלשופט כשמגיעה אישה היד שלו יותר כבדה על העט ועל המאסר.
אריה ביבי: כי זה לפעמים הן עם תינוקות ולפעמים המקרים - - - ככל שהוא יכול לא לתת לה מאסר אז הוא ישתדל לעשות את זה.
<נורית יכימוביץ'-כהן: אני רוצה רק לציין שלפי הנתונים של שב"ס שיש אצלנו 52% מהאסירות הפליליות נמצאות במאסר חוזר.
אריה ביבי: את צודקת.
אריה ביבי: אבל אנחנו מדברים על - - - מטופלות שנמצאות אצלנו זה נע בין 20%-28%.
אריה ביבי: אנשים שלא עוברים - - - השליש אז זה מגיע ל-50%-52% אבל עדיין זה פחות מאוכלוסיה כמו הנוער והגברים.
אריה ביבי: כי הטיפול, תראי מה עושה הטיפול, הוא בעצם - - -
<קריאה: לפי מה שדיברת אסירים פליליים 78% מתוכם נמצאים ב- - -
עאידה תומא סלימאן: כן השאלה מה היחס בין אלה שמקבלות טיפול לאלה שלא.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, מה כמה מאלה המשוחררות כן מקבלות טיפול וזה מוריד את החזרה שלהן למעגל.
<ד"ר רותם אפודי: מתייחס לנשים שאנחנו מתקשים להציע להן מענים בעיקר בגלל המורכבות של ה- - -
אריה ביבי: זה דיי מורכב.
אריה ביבי: אנחנו יודעים שבעדה הבדואית זה דיי מורכב, אצל הדתיים זו בעיה לא קלה וזו בעיה.
<קריאה: במגזר הערבי גם.
אריה ביבי: אני אמרתי, במגזר הבדואי, ערבי ודתי.
עאידה תומא סלימאן: אין מגזר בדואי.
עאידה תומא סלימאן: יש מגזר ערבי שיש בתוכו בדואים.