GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שולי מועלם-רפאלי: למה אנחנו מופתעים?
שולי מועלם-רפאלי: הגיל הממוצע במדינת ישראל של חשיפה לאתרים פורנוגרפיים הוא שמונה.
אריאל לוי: כן, זה אולי חלק מהתופעה.
שולי מועלם-רפאלי: אתה-יודע, הכול בסל.
אריאל לוי: לא לזה התכוונתי.
אריאל לוי: התכוונתי גם להזנחות רגשיות שמגיעות עד רמת הילדים, ויש לזה כל מיני תופעות לוואי.
אריאל לוי: כל מה שאני אומר הוא שהכשרה נעשית על-ידי היועצות.
אריאל לוי: זו הכשרה שנעשית אחרי זה למחנכים, והמחנכים עובדים עם התלמידים.
אריאל לוי: יש מורכבות, בתחום המיני ותקיפה מינית והתנהגות מינית בריאה, של איך אני, כמחנכת, הופכת את זה לנושא שאני עובדת עליו עם הילדים.
אריאל לוי: עושים פה המון עבודה.
אריאל לוי: רק אתמול הייתי בסיור, אגב, חברת הכנסת לביא, על זה ונושאים של שימור הגוף והתנהלות נכונה גם במגזר החרדי.
אריאל לוי: פה אנחנו עשינו בשנתיים האחרונות מהלך אחר.
אריאל לוי: אנחנו גם עובדים עם מערכים מותאמים לאוכלוסיות.
אריאל לוי: אלה לא מערכים גנריים יותר.
אריאל לוי: אני רוצה להתייחס למצבי הסיכון, ופה אני מדבר כבר ספציפית על כאלה שאותרו ונמצאים בבעיות.
אריאל לוי: אנחנו הקמנו ארבעה מוקדי איתור וסיוע לחסרי בית, כי יש קשר לתחלואות משניות, וראיתי את זה גם בדו"ח של הממ"מ שאתמול קראתי אותו בלילה, והם בירושלים, בתל-אביב, בחיפה וגם באילת.
אריאל לוי: יש לנו מוקדי סיוע, אנחנו מאתרים את הילדים שהם חסרי בית, ויש לזה קשר לזנות, ואנחנו כמובן עובדים – אני רוצה לציין פה את שיתוף הפעולה עם הרווחה – באופן הדוק מאוד עם הרווחה בהעברת מקרים לטיפול.
אריאל לוי: אני חייב להגיד שיש לנו גם מענים באותם מוקדים, שבהם ילדים כבר עברו את התהליך ונמצאים בתהליך שיקום ב"רטורנו", במלכישוע וגם במרכזי עדי.
אריאל לוי: אני אעביר את רשות הדיבור לאיריס שתפרט את התכניות.
עליזה לביא: לפני שאתה מעביר, אני עדיין רוצה לדבר על המניעה, כי לא קיבלתי תשובה ברורה, אדוני.
אריאל לוי: אני אגיד.
עליזה לביא: האם זה נתון לשיקול וולונטרי של מנהל או מנהלת בית-ספר או שיש פה אמירה ברורה של המשרד, חוזר מנכ"ל?
אריאל לוי: יש פה אמירה הברורה.
אריאל לוי: התעסקות במיניות בריאה וכל הנושאים שפירטתי זו אמירת חובה.
עליזה לביא: אני עוד לא מצאתי חוזר מנכ"ל בעניין.
עליזה לביא: האם אתה יכול להעביר לנו?
אריאל לוי: בוודאי.
אריאל לוי: יש לנו חוזר מנכ"ל, "כישורי חיים", שמחייב את התכנים של מיניות בריאה והנושאים שציינתי כנושאים שחובה ללמד אותם.
אריאל לוי: שוב, יש מורכבות בתרבויות מסוימות ובמגזרים מסוימים לעסוק בזה באופן ישיר, אבל זו חובה ללמד את זה.
אריאל לוי: זה גם מותאם גיל.
עליזה לביא: החוזרים, המידע וההנחיה מדברים על החינוך הממלכתי, על הממלכתי-דתי, על החרדי?
שולי מועלם-רפאלי: ערבים.
אריאל לוי: כולם.
עליזה לביא: אני מבקשת ממך להעביר לוועדה - -
אריאל לוי: נעביר לך חוזר מנכ"ל.
עליזה לביא: - - את חוזרי המנכ"ל שעוסקים בנושא הזה, כדי להכין את עצמנו לקראת הישיבה הבאה.
אריאל לוי: כשאני אומר "הנושא הזה", זה התנהגות במצבי סיכון, מיניות בריאה, זוגיות והדדיות.
אריאל לוי: אנחנו רוצים להסתכל על החלק של הגוף, על החלקים האלה, לא רק בהיבט הפתולוגי אלא התנהלות מיטיבה.
עידית הראל-שמש: עם חטיבה עליונה מדברים גם על צריכת זנות?
אריאל לוי: בחלק מהסדנאות.
אריאל לוי: עכשיו אתן דוגמה ל-600 סדנאות שאנחנו עושים בשנה אחת, וזה פרישה ב-300 בתי-ספר – אנחנו עוסקים ביחסים שבינו לבינה, כולל, בחלק מהסדנה, התייחסות לצרכנות של זנות, לניצול מיני או התמודדות עם פיתויים.
אריאל לוי: כן.
אריאל לוי: זה ספציפית ב-600 סדנאות שאנחנו עושים כל שנה.
אריאל לוי: אבל זו לא בחירה.
שולי מועלם-רפאלי: עידית, חברתנו, שאלה את השאלה, כי אנחנו עדיין שומעים שבמועדוני החשפנות, ובעיקר במפורסמים שבהם, באים לעשות מסיבות גיוס ומסיבות סיום.
עליזה לביא: שמענו גם על בר-מצוות.
שולי מועלם-רפאלי: זה אצלכם - - -?
אריאל לוי: תאר לעצמך שאיפה שאנחנו שומעים.
אריאל לוי: ..
אריאל לוי: הבחירה של תלמידים לעשות אירוע כזה היא בחירה שערורייתית בעיניי, ואני מצפה גם ממנהלי בתי-הספר לעשות את הפעולה בשביל למנוע את הדבר הזה.
אריאל לוי: עם זאת – אני מכיר את זה והייתי מנהל בית-ספר – בתהליך של סוף י"ב או סוף י"א יש איזה שהוא רגע שגם הילדים לוקחים את העצמאות ועושים את הדברים האלה.
אריאל לוי: יש איזו שהיא מוגבלות או הגבלה שלנו, כמנהלי בתי-ספר, עד איפה אנחנו יכולים להגיד "אתם לא תעשו אירוע...".
שולי מועלם-רפאלי: לכן הפעילות מתחילה כנראה בגיל הרבה יותר צעיר.
אריאל לוי: חברת הכנסת לביא, אנחנו גם שותפים לבניית מערך מאור.
אריאל לוי: חמישה תקנים של החינוך יהיו שם, בתוך המערך, לגבי חשיפה לפורנוגרפיה ולתכנים ברשת.
אריאל לוי: הסיפור יהיה לא רק הסרה והתמודדות של המשרד לביטחון פנים בעבירות פליליות, אלא גם התייחסות מונעת ומטפלת במקומות שאנחנו מאתרים.
אריאל לוי: לכן, אגב, חלק ממערך מאור הוא חמישה תקנים לחינוך, כדי שנוכל לעשות עבודה טיפולית באותם מקומות.
עליזה לביא: מה שמך לפרוטוקול?
איריס מנדה בן-יעקב: אני איריס מנדה בן-יעקב, מנהלת היחידה למיניות ומניעת פגיעה.
איריס מנדה בן-יעקב: אני רוצה רק להוסיף איזה שהוא מהלך שעכשיו ייצא לפועל.
איריס מנדה בן-יעקב: אנחנו נמצאים בתכנית בין-משרדית עם "ג'וינט אשלים" ועם העמותות, ויעל גור נמצאת אתנו ממשרד הבריאות וכן משרד הרווחה ומשרד הקליטה, "עיר ללא אלימות" והמשטרה.
איריס מנדה בן-יעקב: כולנו חברנו לבנות איזו שהיא תכנית שתקיף את כל מעגל החיים של הפרט בנושא של מיניות, ושם אנחנו ממש מתכננים להכניס את כל התכנים יחד עם העמותות שעוסקות בנושא של מיניות ופגיעה מינית.
עליזה לביא: זו בשורה משמחת, ואני רוצה להודות.
עליזה לביא: מתי, להערכתך, נוכל לקבל דיווח על התכנית?
איריס מנדה בן-יעקב: היא תתחיל בשנה הבאה באזור הדרום ובאזור תל-אביב, בשני ישובים שאנחנו נתחיל אתם כפעימה ראשונה.
איריס מנדה בן-יעקב: קודם כול, ביום שני בשבוע הבא, אם אני לא טועה, אנחנו מציגים אותה פה, ואנחנו נשמח, כמובן, לעזרתכם וכן לדווח ולעדכן.
שולי מועלם-רפאלי: אצלנו או בוועדת החינוך?
עליזה לביא: איפה אתם מציגים?
איריס מנדה בן-יעקב: לא בוועדת החינוך, אלא נדמה לי שאצל עאידה.
עליזה לביא: בוועדה לקידום מעמד האישה.
איריס מנדה בן-יעקב: בוועדה למעמד האישה.
עליזה לביא: אנחנו נשמח לבוא ולשמוע.
איריס מנדה בן-יעקב: יופי, אז תבואי לשמוע, וזה כמובן גם כדי לעדכן.
איריס מנדה בן-יעקב: אנחנו צוות חשיבה.
עליזה לביא: זו באמת בשורה מאוד משמחת.
איריס מנדה בן-יעקב: אנחנו מאוד מתרגשים לקראת התכנית.
איריס מנדה בן-יעקב: אנחנו עבדנו עליה קשה.
איריס מנדה בן-יעקב: אני מאוד מקווה שעם הזמן כל בתי-הספר גם יקבלו יותר כלים ויותר עזרה להכניס נושאים מורכבים, כי נושא המיניות, כמו שאנחנו יודעים, הוא לא נושא פשוט אלא מורכב ולכן בתי-הספר נעזרים הרבה בגורמי חוץ.
איריס מנדה בן-יעקב: יש כאלה שמרגישים מסוגלות להעביר לבד, אבל יש כאלה שבתוך תכנית המיניות מזמינים כל מיני גורמים.
אריאל לוי: גורמים שמאושרים בתוך מאגר התכניות.
איריס מנדה בן-יעקב: כן, נמצאים בתוך מאגר התכניות.
עליזה לביא: מיכל יוספוף, מנהלת ביקורת גבולות ברשות האוכלוסין וההגירה.
אריאל לוי: אם את רוצה את ההשלמה של חינוך מבוגרים, יש גם את נושא חינוך מבוגרים.
עליזה לביא: אם אוכל, אחזור, כי לא אישרו לי להמשיך דיון מעבר לזמן, ואני חייבת לשמוע את כולם.
אריאל לוי: מאה אחוז.
אריאל לוי: תודה רבה.
מיכל יוספוף: אני מיכל יוספוף.
מיכל יוספוף: לגבי הזנות, זה לא כל כך נושא שקשור לרשות האוכלוסין.
מיכל יוספוף: אנחנו יותר בצד של הסחר.
מיכל יוספוף: אנחנו יותר פועלים בסחר בשלושה מישורים, כמו שידוע לכם: מניעה, הגנה ואכיפה.
מיכל יוספוף: במניעה אנחנו שמים יותר את הדגש בנושא ביקורת גבולות, בנושא הכשרות, ונכנסנו היום גם להנחיה חדשה – אנחנו בודקים ואם יש לנו איזה שהוא חשד לגבי בקשות לחיים משותפים או לנישואים, כאשר הישראלי הוא עם בת-זוג, ויש לנו, בלשכה, חשד שמדובר פה בסחר, אנחנו מעבירים את הפרטים למשטרה כדי לקבל קצת מידע, אם יש להם מידע מודיעיני לגבי זה.
מיכל יוספוף: כדי לסבר את האוזן, מתחילת השנה ועד היום היו לנו 17 מקרים כאלו שבדקנו מול המשטרה.
מיכל יוספוף: בביקורת גבולות, כידוע לכם, אנחנו פועלים בנושא מניעה.
מיכל יוספוף: כתוצאה מהסכם הפטור מאשרות כניסה לארץ, יש היום עלייה די משמעותית בסירובי הכניסה מהמדינות: אוקראינה, גיאורגיה - - -
עליזה לביא: מדינות שהורדה מהן הויזה.
מיכל יוספוף: גם פה אני יכולה לתת לך נתונים.
מיכל יוספוף: מתחילת השנה, מתחילת 2017, סירבנו ל-3,500 מקרים.
עליזה לביא: 3,500 נשים?
מיכל יוספוף: זה לא נשים.
מיכל יוספוף: מתוכם זה 72 נשים שזיהו במעבר שהן באות להתעסק פה בזנות.
עליזה לביא: כלומר, הן הגיעו לישראל, כך זיהיתם בבדיקה, - -
מיכל יוספוף: כתיירות.
עליזה לביא: - -כתיירות, ואז הן לא הורשו להיכנס?
עליזה לביא: והן חזרו חזרה?
מיכל יוספוף: הן, כמובן, לא מוכנות לשתף פעולה, וגם קשה מאוד לאתר אותן.
מיכל יוספוף: במידה ואנחנו מאתרים מקרים כאלה, זה באמת אחרי תשאול מאוד מעמיק, וכשאנחנו מבקשים מהן לשתף פעולה – הן לא מוכנות.
מיכל יוספוף: הן רוצות ישר לחזור.
אורלי דהן: זה בשיתוף מלא עם המשטרה כמובן.
מיכל יוספוף: הכשרות – רק בשנה הזאת עשינו הכשרת בערך ל-70 עובדים שלנו בלשכות, כדי להעלות את המודעות לכל נושא הסחר.
מיכל יוספוף: אנחנו גם מתכוננים, בהמשך השנה, לתת עוד כמה הכשרות גם לביקורת גבולות כמובן כדי לרענן.
מיכל יוספוף: אנחנו כל הזמן בשלבים של ריענון.
מיכל יוספוף: כידוע לכם, היום, אנחנו עמוסים מאוד בלשכות בכלל בנושא הביומטרי, כך שבין לבין אנחנו מנסי להשחיל הכשרות לעובדים.
מיכל יוספוף: הגנה – אנחנו, כמובן, נותנים גם הגנה לקרבנות.
מיכל יוספוף: אנחנו נותנים מעמד של ב/1, כאשר קרבן הסחר מזוהה ונכנסת למקלט.
מיכל יוספוף: אנחנו נותנים לה גם שנת שיקום; במידה והיא מסיימת את העדות, בסיום העדות היא מקבלת שנת שיקום.
מיכל יוספוף: אכיפה – אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד צמוד עם המשטרה.
מיכל יוספוף: אם, נניח, האכיפה שלנו זיהתה מישהי שהיא קרבן ויש חשד, היא מעבירה את זה למשטרה לבדיקה, ואנחנו ממשיכים בתהליך.
אורלי דהן: אני צריכה רק לציין שההכשרות ממש בנויות לפי כל מינהל באופן מאוד-מאוד ספציפי.
אורלי דהן: בגלל שהסחר שינה את פניו, ממש מביאים דוגמאות ומביאים נתונים.
אורלי דהן: אנחנו מתכננים הכשרה לביקורת גבולות ממש בהתאם לדברים שהיום עולים - - -
אורלי דהן: בנוסף, כל מנהלי מחלקת אשרות וחלק ממנהלי הלשכות עברו ממש הכשרה ספציפית כדי לנסות תוך כדי שימוע, כשיש נורות אדומות, לדעת למי להעביר את המידע, כלומר ממש בצורה מאוד פרקטית איך לערוך את השימועים ומה הן נורות אדומות שמתעוררות.
אורלי דהן: אנחנו מנסים גם ללמוד תוך כדי תנועה ולהציף את התופעה של הסחר שקיימת היום, והזיהוי הוא מאוד-מאוד חשוב.
עליזה לביא: גברת דבורה ממשרד הבינוי והשיכון, מנהלת הדיור הציבורי משוקמות.
עליזה לביא: היא לא נמצאת?
עליזה לביא: משרד השיכון לא פה.
קריאה: משרד השיכון פה.
שולי מועלם-רפאלי: רק לא היא.
עליזה לביא: את הנציגה של משרד השיכון?
סימה טרם: כן.
סימה טרם: אני סימה טרם, מנהלת תחום רווחה.
עליזה לביא: בבקשה, גברתי, שבי ליד השולחן.
עליזה לביא: במה את יכולה לשתף אותנו?
עליזה לביא: אנחנו שומעים הרבה מאוד על מצוקה בדיור ובחלופת דיור.
עליזה לביא: במה את יכולה לשתף אותנו לגבי דיור ציבורי למשוקמות?
סימה טרם: עוד פעם, יש לנו ועדת חריגים, וכמובן אין לנו דיור ציבורי למשוקמות, אבל במידה והיא עונה לקריטריונים, יש כמובן ועדות חריגים ושם מאוד-מאוד מתחשבים בכל הנתונים האלה ברווחה.
סימה טרם: מאידך, יש לנו גם תכנית לנערות בסיכון, לנערות עד גיל 25, לסיוע בשכר-דירה, כי זה דבר מאוד-מאוד חשוב.
סימה טרם: אנחנו נותנים את זה.
סימה טרם: יש מסלול מהיר כזה, שהנערות בסיכון מקבלות סיוע בשכר-דירה, 1,000 שקל, ויכולים להשתמש בזה.
סימה טרם: בדרך-כלל, אלה כמה נערות ששוכרות דירה או להוסטל.
סימה טרם: יש לנו דבר נוסף, והוא סיוע עם הרווחה – אנחנו עובדים מאוד-מאוד חזק וצמוד מאוד-מאוד עם הרווחה – בנושא דייר רחוב.
סימה טרם: זו ממש תכנית סיוע לארבע שנים.
סימה טרם: אותה גברת היא לא בדיוק דיירת רחוב, אבל אני מניחה שאם לשכת הרווחה תגדיר אותה כדיירת רחוב או תכנית.
סימה טרם: ..
סימה טרם: אנחנו מוכנים, כמובן, ובמידה ויהיה תקציב לתכנית מיוחדת למשל כמו זו של דיירי רחוב שהיא לארבע שנים וכו', אם משרד הרווחה באמת ישיג תקציב לנושא הזה, אנחנו נשמח לבנות יחד עם משרד הרווחה.
סימה טרם: כמו שבנינו הרבה מאוד תכניות, נשמח לבנות למשוקמות.
עליזה לביא: את יכולה לתת לנו מספר לגבי כמה נשים משוקמות זוכות עד היום לדיור ציבורי?
עליזה לביא: לא קיים נתון כזה?
סימה טרם: לא, דבר כזה ודאי - - -
עליזה לביא: אז אנחנו נבקש לתת מענה לוועדה.
סימה טרם: בסדר.
סימה טרם: אנחנו לא יכולים לדעת.
סימה טרם: אי-אפשר להוציא את זה.
סימה טרם: אלה ועדות חריגים.
עליזה לביא: אנחנו לא מבקשים שמות.
עליזה לביא: אנחנו מבקשים מספר.
סימה טרם: זה מאוד קשה.
סימה טרם: הם לא מתויגים כאיזה שהוא קריטריון מסוים.
סימה טרם: אנחנו, בוועדת חריגים, מתעסקים בבעיות מאוד-מאוד מורכבות.
סימה טרם: בדרך-כלל, זה לא רק משוקמות זנות, אלא גם צרכניות סמים וקרבנות אלימות.
סימה טרם: מגיעים אלינו מקרים שזה ממש אי-אפשר...
סימה טרם: נכון שיש פה יחידות ייעודיות לזנות, אבל כשזה מגיע לסיוע בדיור – זו בעיה מורכבת של גם, גם וגם.
סימה טרם: לכן, כשאתם דיברתם על משוקמות זנות, אני דיברתי על תכניות כל כך מגוונות, כי יש לנו לנשים חד-הוריות או לנשים נפגעות אלימות.
סימה טרם: בדרך-הכלל, כשמדובר בדיור, זה מגיע אלינו דרך הרווחה, ואלה תמיד בעיות מאוד-מאוד מורכבות, וזנות היא אחת הבעיות ובדרך-כלל זה מגיע מאלימות במשפחה, מפנימיות נוער, ילדים בסיכון.
סימה טרם: לצערנו, זה - - -
עליזה לביא: זה מה שמלמד אותנו שהרצף הטיפולי כל כך חשוב וכל כך הכרחי.
סימה טרם: בדיוק.
עליזה לביא: הדיון היום מאוד-מאוד-מאוד משמעותי, כדי שנבין.
עליזה לביא: לפעמים, זה ככה החיים והשגרה, וכל אחד חושב שהוא עושה משהו אחד, אבל כשאנחנו מסתכלים במבט כולל, בטיפול הוליסטי, בחברה שמגויסת כולה לסיוע למיגור התופעה – בסופו של דבר, יעלה לנו פחות כחברה גם ברמה התקציבית וגם ברמה החברתית.
סימה טרם: אני רק רוצה להוסיף שלפעמים כשזה מגיע לבקשה לדיור, אתה כבר עושה ככה, כי לפעמים אתה מכיר את המשפחה ואלמנטים אחרים ואתה מכיר את הסבתא.
עליזה לביא: גברתי, תודה.
עליזה לביא: הפרקליטות, אמרנו שנחזור אליכם.
עליזה לביא: היו פה כמה שאלות, וכן יש את עניין ההתייחסות למשטרה ולתיקים שלגביהם אנחנו חוזרים אליכם.
עליזה לביא: גלית שהם מהפרקליטות, בבקשה.
לילך שלום: לא.
לילך שלום: אני לילך שלום.
אמל ביבאר: לילך שלום?
עליזה לביא: אמל, מה קורה היום?
לילך שלום: יש גלית שהם והיא באמת מפרקליטות ירושלים.
עליזה לביא: זה לפי מה שמדווחים לנו.
עליזה לביא: לילך, שלום.
לילך שלום: אני מפרקליטות תל-אביב, ואני רפרנטית לסחר בבני-אדם (זנות) בפרקליטות.
לילך שלום: אני חושבת שיש הסכמה בינינו לבין המשטרה שצריך לשפר את האכיפה בתחום הזנות וסחר בבני-אדם באופן עקרוני.
לילך שלום: אנחנו עובדים על זה בשיתוף פעולה מלא.
לילך שלום: אני יכולה לומר שבתל-אביב עשינו פיילוט של תכנית עבודה מוסדרת, כך שמבחינת מספרים יכול להיות שהמספרים לא משמעותיים, אבל מה שחשוב הוא שהחקירות היום יורדות לעומק במובן הזה שאנחנו מגיעים לסרסורים ולמי שמניע את התהליכים ולא למי שעומד בפרונט, ועומדת לרוב בפרונט, ורק מסווה את הבעלים האמתיים.
אכיפה משולבת: משטרת תל-אביב בנתה נוהל יחד אתנו לטיפול בבתי-בושת שהופץ לכל המשטרות.
אכיפה משולבת: אנחנו, בפרקליטות עצמה, גם משתתפים בהכשרות לשוטרים, לסיירים וגם לחוקרים, גם על סחר וגם על זנות.
אכיפה משולבת: כמו שאמרנו, יש עוד הרבה דרך לעבור, אבל אני חושבת שהפיילוט שהתחיל בל-אביב ואנחנו מפיצים אותו בכול הארץ הוא פיילוט לשיתוף פעולה שמביא תוצאות משמעותיות בשטח.
שולי מועלם-רפאלי: לילך, בסוף, בדרך-כלל, אנחנו מאוד-מאוד נזהרים מהתייחסות רק למבחן התוצאה ובטח אחרי הדברים החשובים שאמרת.
שולי מועלם-רפאלי: בכל זאת, אם אפשר, גם טיפה בנגיעה, תאמרי כדי שנבין גם את השורה התחתונה של כתבי אישום.
שולי מועלם-רפאלי: אמרת דברים מעולים, ואין ספק שזו התקדמות אדירה.
שולי מועלם-רפאלי: בכל זאת, כמה מזה בסוף אנחנו – לא אנחנו אלא אתם – מצליחים לתרגם לכתבי אישום?
לילך שלום: אנחנו העברנו את המספרים.
לילך שלום: בעבר, היו פניות של הוועדה, ואנחנו העברנו.
שולי מועלם-רפאלי: הם היו מאוד אומללים.
שולי מועלם-רפאלי: לכן, אחרי הדברים החשובים שאמרת, אני שואלת.
עליזה לביא: זה לא רק זה.
עליזה לביא: אתמול מנכ"לית משרד המשפטים, בדיון שקיימנו בלשכת עורכי-הדין אמרה דברים לא פשוטים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: לגבי העובדה שאוכפים הרבה פחות ממה שאנחנו אולי חושבים את כל מגוון העבירות האלה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה הגיע למצב שאפילו הגדרה של "מעשה זנות", שלמיטב הבנתי מופיע בחוק העונשין, לטענתה היה משהו - - -
שולי מועלם-רפאלי: זו הבעיה – שזה לא מופיע.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אוקיי, אבל עדיין יש עבירות שהמונח "מעשה זנות" מופיע בהן, - -
לילך שלום: נכון.
נירה לאמעי-רכלבסקי: - - ואנחנו עכשיו שומעים שהעבירות האלה כך או אחרת מוגדרות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: לכן כשאנחנו מדברות על הפללת לקוחות זנות, וטוענים בפנינו שהקושי יהיה להגדיר את מעשה הזנות, זה קצת מפתיע לשמוע את שתי הדעות האלה.
לילך שלום: יש פה הרבה שאלות, ואנסה לענות.
לילך שלום: ראשית, אנחנו הסברנו לא אחת שהפערים בין המספרים לכאורה של המשטרה למספרים שלנו הם העובדה שכשהמשטרה עושה פשיטה אחת במקום היא פותחת תיק, וכשאנחנו מגיעים כתב אישום הוא יכול להיות מורכב מעשרה תיקים כאלה של המשטרה וזה יופיע ככתב אישום אחד.
לילך שלום: כך למשל אני יכולה לומר שבתחום הפרסום הגשנו לוועדה, לגברתי יושבת-הראש, דיווח על 19 כתבי אישום, אבל הם התייחסו ל-37 נאשמים, והם מאגדים בתוכם הרבה מאוד תיקים.
לילך שלום: זה הסבר אחד לפער.
לילך שלום: יש פערים מסוימים גם בזנות קטינים, ואנחנו מודעים לזה, ואנחנו פנינו גם למשטרה, ואנחנו גם בשיתוף פעולה עם משרד הבט"פ איך מגדירים את האכיפה בתחום.
לילך שלום: אנחנו רוצים להגביר את האכיפה.
לילך שלום: יש לנו רעיונות.
לילך שלום: אנחנו מרגישים שיש פתיחות במשטרה לרעיונות שלנו, ואנחנו מאמינים שגם אנחנו יכולים להגדיל.
שולי מועלם-רפאלי: אני חייבת להגיד שבדרך-כלל מה שאנחנו חווים הוא שהמשטרה הרבה יותר מתקדמת מכם.
שולי מועלם-רפאלי: בדרך-כלל, המשטרה באה עם רעיונות.
שולי מועלם-רפאלי: סליחה שאני אומרת את זה.
שולי מועלם-רפאלי: אי-אפשר לא להגיד את זה.
לילך שלום: בסדר.
לילך שלום: אני מקבלת את ההערה הזאת, למרות שאני חושבת שבתחום שלנו.
לילך שלום: ..
לילך שלום: לגבי זנות קטינים, אני חושבת שיש פיגור מאוד משמעותי של המשטרה לעומת הרעיונות שאפשר לעשות וגם הצפנו והצענו רעיונות כאלה בישיבות אצל לייזר.
לילך שלום: יש לנו, באופן אישי לפרקליטות תל-אביב, תכנון לשבת עם האחראי על זה.
לילך שלום: אבל אני רואה שהזמן גם תם.
לילך שלום: לעניין הפללת לקוחות ולעניין הגדרת "מעשה זנות", הזנות איננה מוגדרת בחוק.
עליזה לביא: הנושא הזה חייב להיות נדון בדיון נקודתי, כי אני - - -
קריאה: אולי שזה יעלה מהשטח להנהלה.
לילך שלום: אנחנו מעלים את זה, אבל אני חושבת שהעובדה שהזנות איננה מוגדרת בחוק משחקת לעזרתנו, לטובתנו, במובן הזה שאפשר להחיל את הזנות על הרבה מאוד דברים.
לילך שלום: אני מקווה שזה ייבחן.
לילך שלום: העובדה היא שגם המשטרה למשל - - -
עליזה לביא: רק אתמול שמענו את מנכ"לית משרד המשפטים אומרת דברים הפוכים, אז אני מרגישה שאנחנו לא - - -
נירה לאמעי-רכלבסקי: בדיוק, שזו אבן נגף – שהעובדה שזה לא מוגדר יקשה עלינו בכלל לייצר איזה שהוא סוג דל עבירה כזו.
לילך שלום: ההקשר, כמובן, רלוונטי, אבל אני רק רוצה לתת דוגמה: משטרת מחוז תל-אביב עשתה פשיטה במועדון חשפנות לאיתור מעשי זנות במועדוני חשפנות, וזה על סמך העובדה שהזנות היא לא משהו שהוא מקובע לְמה שאנחנו יכולים לקבע אותו אם אנחנו ניתן הגדרה בחוק.
שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת, לילך, ברגע שהם סגרו את החדרים הדיסקרטיים, מועדון החשפנות ממשיך לפעול.
לילך שלום: בינתיים.
עליזה לביא: אני חייבת לסכם.
שולי מועלם-רפאלי: אני אשמח להגיד כמה מילים.
עידית הראל-שמש: יושבת-הראש, בסוף יצא שארגוני השטח לא יכולים להגיב לנציגי הממשלה.
עליזה לביא: אנחנו באנו היום לשמוע את משרדי הממשלה.
עליזה לביא: אני יכולה לתת עכשיו כמה דקות, אבל היושב-ראש לא אישר לי להמשיך את הישיבה.
עליזה לביא: זה היה לי מאוד חשוב.
עליזה לביא: את יודעת כמה אנחנו מחכים בדיונים לשמוע היום ולדעת ולעשות את שיעורי-הבית שלנו, כי התפקיד שלנו הוא בעצם לפקח פה.
עליזה לביא: אתן רשות דיבור לחברת הכנסת שולי מועלם, ואתן עוד שתי תגובות.
עליזה לביא: אני מבינה שאת רוצה להגיב.
עליזה לביא: אני אתן, ואני רק אומרת שתכף יגיעו ויסגרו לנו הכול.
עליזה לביא: אני צריכה לסיים דיון בשעה 11:00.
אסתר הרצוג: עליזה, אני מצטרפת לדברים.
עליזה לביא: אני מבינה, אבל אני עובדת שנה ו- - -
אסתר הרצוג: עם כל הכבוד למשרדי הממשלה ולדברים החשובים שנאמרים פה, אני חושבת שיש חשיבות לארגונים בשטח.
עליזה לביא: גברתי, את צודקת.
עליזה לביא: אנחנו נעשה דיון המשך, חברתי פרופסור אסתר הרצוג.
עליזה לביא: כמו שאת יודעת, אנחנו עובדים פה בדבקות בוועדה, והדיונים פה תכופים, אבל יש פה, בכנסת, מסגרות שהן מעל כוחותיי, ועל הדיון היום אנחנו עובדים שנה וחודשיים.
עליזה לביא: אמל, מנהל הוועדה, אני רוצה להודות לך על הכינוס הזה.
עליזה לביא: מעבר לכול, זו הזדמנות גם להבין את הרצף, את העבודה המשותפת, וגם לומר תודה לכל אחד ואחת פה באופן אישי.
עליזה לביא: זו עבודת קודש.
עליזה לביא: אתם, במובנים רבים, שליחי מצווה.
עליזה לביא: כאן, במקום הזה של העבודה הזאת, כל אחד מביא את האני מאמין שלו ואת הרצון שלו לראות איך הוא רוצה שהחברה בישראל תהיה.
עליזה לביא: יש עבודה ויש הגדרת תפקיד, אבל במקום הזה ובחדר הזה יש הרבה נשמה.
עליזה לביא: אם אנחנו רוצים לנצח, ולא דיברתי היום על ההפללה ועל הדרך שלנו בחקיקה, כי אני מחוקקת, אבל מעבר לזה אני אמא, אני אזרחית, אני סבתא ואני מאוד-מאוד-מאוד רוצה שהמקום של כל הילדים והילדות – כמו שק”ק אמרה: "לא היה אף אחד שנתן לי יד, סיוע, הבנה ורגישות".
עליזה לביא: קורים דברים, ואני הראשונה לבקר, אבל אנחנו שומעים שאנחנו עושים הרבה במדינת ישראל.
עליזה לביא: אבל יש פה פער בין הנגשת הידע והמידע, כי תחשבו על ילדים בני 14, 15 ו-16 שלא יודעים אפילו להגיד או להקיש ב"גוגל" או לקבל עזרה מהבור תחתית שהם נמצאים בו.
שולי מועלם-רפאלי: בהמשך לכנס שהיה אתמול בלשכת עורכי-הדין, הכותרת ב"הארץ" זעקה, באופן שאני חייבת לפתוח בזה, בשמו של נציג לשכת עורכי-הדין, ואני לא יודעת את שמו כי הוא לא צוין, - -
עליזה לביא: אורי קינן.
שולי מועלם-רפאלי: - - אורי קינן, שציטטו אותו אומר, גברתי, שברמה החוקית אי-אפשר למנוע מאישה להיות זונה.
שולי מועלם-רפאלי: זה - - -
עליזה לביא: את מבינה שאנחנו הולכות אחורה.
שולי מועלם-רפאלי: זה – אין לי מילים, אין לי מילים, אלא רק תנועות גוף וזעזוע, שברור שהוא משותף לכל מי שיושבת ויושב כאן, על חזרה של שנות דור לאחור במאבק שנמצאים פה מי שמובילים אותו שנים רבות.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד שלושה דברים ביחס לדיון היום.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שבאמת מה שנפתח פה – ואולי זו הייתה המהות של הדיון היום – וביטלתי הרצאה שלי בית-מדרש "אלול" על חוק הפללת לקוחות וזנות כדי להיות בדיון הזה בדיוק בגלל מה שעליזה אמרה: רגע ליישר קו בין כל המשרדים, כי ברור לכולנו שזה לא אירוע שלא משלב איזה שהוא משרד ואיזו שהיא רשות במדינה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: אני רק יכולה להצטער לשמע זה שיש רשויות שעוד לא הבינו שיש אצלן זנות.
שולי מועלם-רפאלי: חשבתי שירושלים התעוררה – - -
שולי מועלם-רפאלי: - - ועוד לא, למרות שהבאתי במו ידיי את האירוע במלון "שלום" לידיעת כל מי שצריך ברחבי ירושלים, וברוך ה' המשטרה עשתה שם את מה שהיא עשתה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אני כן רוצה להגיד שאני, בהחלט, חושבת שזה לא רק עניין של המשרדים.
שולי מועלם-רפאלי: זה, כמובן, עניין גדול מאוד של הארגונים ושל העמותות שפועלים.
שולי מועלם-רפאלי: אני עדיין רוצה להגיד לכל המשרדים: הדרום, אילת וירושלים לא על ראש שמחת אף אחד.
שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת שהנהגת העיר הזאת – כמו שאמרה במו פיה נציגת ראש העיר בוועדה לפני כשנה וחצי: יש לנו 3-2 נשים שעוסקות בזנות בירושלים – אני חושבת שחייבים להעלות את המענים ביחס לדרום, ביתר שאת ביחס לאילת, ובעיקר-בעיקר ביחס לירושלים על כל המורכבות שלה: זנות במערב העיר ובמזרח העיר.
שולי מועלם-רפאלי: בואו, 50 שנה אחרי איחוד העיר, לא ניצור גם בזה הפרדה.
שולי מועלם-רפאלי: דבר אחרון – אני חושבת שהדיונים הבלתי פוסקים, שמתקיימים בוועדה, הם דבר מהותי בדרך של כולנו לצמצום עד מיגור.
שולי מועלם-רפאלי: ברור לכולנו שהחוק להפללת לקוחות זנות בוא יבוא עוד במושב הזה עם הסכמה המשרדים או בלעדיהם.
שולי מועלם-רפאלי: ברוך ה', רוב המשרדים הרלוונטיים נתנו את הסכמתם.