GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
א' רוזנבלום: דרך אגב, לגבי נישואים וזוגיות בגיל שלישי, פעם שניה או שלישית, יש התערבות של כל המשפחה המורחבת.
א' רוזנבלום: זה מורכב.
יעל דיין: האמת היא, שזה גם לגבי נושאים כמו אפוטרופסות בין בני זוג מאותו מין.
יעל דיין: נניח, שיש שתי נשים לסביות עם ילדים ביולוגיים משלהן ויש ביניהן הסכם.
יעל דיין: במקרה אחד, הוכרה אפוטרופסות הדדית - וגם זה עדיין לא פסיקה חלוטה ויש המשך - כלומר אם אחת מבנות הזוג הולכת לעולמה השניה נהיית אפוטרופסית.
יעל דיין: תבוא אמה של זו שמתה ותגיד: "סליחה.
יעל דיין: אני הסבתא הביולוגית שלה.
יעל דיין: הילדים הם ילדי בתי.
יעל דיין: מה מעניין אותי איזה שהוא הסכם של אמא שניה, שתי חברות, כשהם לא הילדים שלה?".
יעל דיין: אנו נזקקים כאן להכרעה?
א' רוזנבלום: הסוגיה הזו בדיוק במלוא חריפותה היא בשאלת האימוץ.
א' רוזנבלום: כשאדם מביא ילד לעולם ומחליט למסור אותו לאימוץ, הוא לא שואל את הוריו.
א' רוזנבלום: אולי הם רוצים.
יעל דיין: אנו מודעים.
יעל דיין: אולי באמת לכשירווח והלוח יהיה עמוס פחות, נוכל לקיים דיון.
ר' לב-ארי: אני רונית לב-ארי.
ר' לב-ארי: אתחיל בזה שאתמול התכבדתי בהרצאה לשופטים.
ר' לב-ארי: בערב נסעתי עד טבריה, כי למען שופטים אני נוסעת לכל מקום, והעברתי תמונה שיש לי אותה בתיק של אשה עם פצע מדמם בעין - צילום גדול שם בשנת 1992 השופטת שלחה את שניהם ליעוץ נישואים ואמרה שהיא מקבלת החלטה שלא תהיה אלימות בין שניהם.
ר' לב-ארי: אמרתי, שאני בטוחה שהיום לא יעלה על הדעת ששופט יקבל החלטה כזו.
ר' לב-ארי: מיד קיבלתי הערה מאחד השופטים: "אנו אמורים לשמוע על אלימות במשפחה ולא על אלימות נגד נשים".
ר' לב-ארי: אחר כך שיפרתי את ההרצאה והסברתי שאני מדברת על אלימות במשפחה.
ר' לב-ארי: אני בכל הרצאה עושה יחסי ציבור למכון אדלר חוץ מאיזה קטע קטן שהיה לכם איזה שהוא פירסום לא נעים סביב מישהו מכם מההסטוריה.
ר' לב-ארי: אבל, חזרנו למכון אדלר, בית-הספר להורים.
ר' לב-ארי: רוב הגברים המכים לא התחנכו על-פי עקרונות מכון אדלר, ואני כן רוצה לקשור קשר הדוק את הנושא של אלימות נגד נשים ושויון בכלל משום שהגברים המכים מחזיקים בעמדות שוביניסטיות, סקסיסטיות ורואים באשה רכוש.
ר' לב-ארי: פרדוכס גדול הוא, שאם הייתי מסיימת את הדוקטורט זו היתה התזה.
ר' לב-ארי: רוב הנשים המוכות, ולא משנה איפה הן גרות ובאיזו מדינה הן חיות, עולות במשאבים האישיים על הגבר.
ר' לב-ארי: זה בדיוק מתחבר לעניין שאם הוא היה תופש עצמו כלא חייב לנהל אותה הוא היה רגוע גם אם היא מרויחה יותר.
ר' לב-ארי: זה קשר הדוק ביותר.
ר' לב-ארי: הסכימה היא: גבר שגדל בדיקטטורה מחובר לאשה שגדולה עליו בכמה מספרים, אבל הוא רוצה רק אותה כי היא מאד אטרקטיבית כלפי חוץ ובפנים הוא רוצה אותה בסגנון המאה השביעית.
ר' לב-ארי: זה הפרדוכס הגדול.
ר' לב-ארי: זו נוסחא שחוזרת על עצמה בכל מקרה.
ר' לב-ארי: אם מדברים על אלימות נגד נשים פה בוועדה הזו, זה משום שיש קשר הדוק שלא ניתן לערערו.
ר' לב-ארי: אני בכל הרצאה גם אומרת שאני יודעת, - ובזה צביה גרינפילד אולי תעזור לי - שעל כל זוג שמתגרש בוכה המזבח.
ר' לב-ארי: אני תמיד אומרת, שאני מעדיפה שנשים וילדים ואולי גברים לא יבכו.
ר' לב-ארי: המשפחה היא כמטרה, כמוסד מקודש, ותמיד אנו אומרים שיכולה להיות משפחה מפורקת בריאה ומשפחה הרוסה מחוברת.
ר' לב-ארי: וזאת, אפרופו חבר-הכנסת נסים זאב.
ר' לב-ארי: דרך אגב, נושא הסבתות עלה אצלנו ברשות.
ר' לב-ארי: עדיין לא דיברנו על זה, ולכן אף אחד לא יודע.
ר' לב-ארי: אני חושבת, שיש מקום לעשות חשיבה.
ר' לב-ארי: ואני ביקשתי מהלשכה המשפטית במשרד ראש הממשלה לבדוק חקיקה שתאפשר לקיחת ימי חופשה סביב נכדים לסבים וסבתות.
ר' לב-ארי: אני רוצה שזה לשניהם, משום שאני מכירה הרבה מאד סבים וסבתות צעירים, כמו חברת-הכנסת דיין שהיא סבתא יחסית טריה, שיוכלו לקחת אפילו על חשבון ימי מחלה, ושכולם יהיו בריאים, ימים כדי לסייע אפילו אחרי לידה או בסיטואציות אחרות.
ר' לב-ארי: אני יודעת שיש כעסים גדולים מאד כלפיהם, כשאשת קריירה, סבתא צעירה, לא מתפנה או שהסבא כך.
ר' לב-ארי: אני רוצה גם את הסבא.
ר' לב-ארי: אם אנו מדברים על משפחה ועוד פעם נשים, כמה שניתן לעשות עבודה בתחום ההתייחסות היותר ידידותית של מקום העבודה לצרכים המשפחתיים בעיקר של נשים אבל גם של גברים.
ר' לב-ארי: מאד אהבתי את קריאת הרמטכ"ל, בערך לפני שנה, לקצינים לצאת יותר מוקדם כשאין הצדקה ולהקדיש למשפחותיהם.
ר' לב-ארי: כשאני אומרת "משפחה", אני מדברת על כל הסוגים, על כל הגוונים ועל כל הוריאציות שאירית רוזנבלום מדברת עליהם, ואנו בהחלט באותה דעה.
ר' לב-ארי: הצרכים המשפחתיים קיימים, וכל אחד על-פי בחירתו.
ר' לב-ארי: אבל, מקום העבודה כידידותי למשפחה, כמודע לצרכי המשפחה וכלא קובע ישיבות בשעה 22:00 בלילה - יש לזה בהחלט קשר ישיר למצב הנשים.
ר' לב-ארי: יש עוד הרבה מה לעשות.
ר' לב-ארי: אני חושבת, שכל מה שנעשה פה בוועדה איכשהו חשוב ותורם.
יעל דיין: לא ניכנס לויכוח על מתי לקבוע ישיבות, כי זו בעיה גם לגבי נשים שרוצות ללכת לישיבות בשעה 22:00 בלילה וזה יותר נוח להן מאשר בשעה 17:00 אחר הצהריים.
יעל דיין: כלומר, כאן, שוב, אנו לא צריכים לתת ביסוס לעניין הזה.
יעל דיין: הצבא הוא מסגרת ממלכתית, וגם כן לא הייתי רוצה שמישהו יבוא אלי בטענות שבגלל ההקלות שעשו לזה ביטחון המדינה יוצא נפגע משום שכולם הולכים לשחק עם ילדיהם.
יעל דיין: בעקרון, זה נכון שמקום העבודה צריך להיות ידידותי למשפחה.
יעל דיין: אבל, מה שבטוח כן אפשר לעשות ועדיין לא הצלחנו לעשות זה לקבוע את הדברים.
יעל דיין: עיזבו את עניין הידידותיות.
יעל דיין: הבסיס הוא קודם כל מקום העבודה וקודם כל ההתייחסות בבית.
יעל דיין: כשאנו מדברים על אי-שויון, זה הרבה קודם לעניין של ידידותיות.
יעל דיין: כאשר יהיה שויון, נשמח אם גם ההתייחסות תהיה ידידותית.
מ' שכטר: אני מרים שכטר, נציגת משרד החינוך.
מ' שכטר: אני הממונה על השויון בין המינים.
מ' שכטר: תחילה, רציתי להגיד שהיה לי מאד קשה לשמוע אותך, זיוית אברמסון, ולו רק בגלל העובדה שאולי לפני עשרים שנה או חמש-עשרה שנה גם אני יכולתי פחות או יותר לדבר כך.
מ' שכטר: אני רואה את עצמי שזכיתי לבדוק ולשנות את עמדותי.
מ' שכטר: במשרד החינוך אחד מהדגלים ששרת החינוך מובילה זה החינוך לשויון בין המינים, כולל שימוש בתקציב וכל מה שמשתמע מכך.
מ' שכטר: אנו מתחילים את העבודה החינוכית החשובה מגני הילדים, מהגננות; למעלה משלושת אלפי גננות השנה משתלמות בנושא חינוך לשויון בין המינים, וזו באמת עליה מאד משמעותית.
מ' שכטר: אנו רואים את החינוך לשויון בין המינים לבנות ולבנים, כי גם בנים צריכים לעבור חינוך אחר - לראות את הדברים יותר שויוניים כמסד לשינוי ההבניה החברתית שמשפיע על משפחה שויונית, שמונע אלימות במשפחה, שמעצים את הבנות ואת הבנים, שמפתח קריירות שויוניות, כולל הכנסה, ובמיוחד באמת לדבר על סולידריות, מודעות והזדהות עם כאב של אחרים ולנסות לשנות את זה.
מ' שכטר: מעבר להשתלמויות הגננות, אנו מקיימים השתלמויות בבתי-ספר לצוותי מורות ומורים.
מ' שכטר: גם התחלנו השנה ב-PILOT של בתי-ספר עם שדולת הנשים בפרוייקט יחודי בו אנו מקיימים סדנאות לבנות ולבנים בבתי-ספר תיכוניים.
מ' שכטר: בהרבה מאד בתי-ספר פנינו לבנות, ובתי-הספר ביקשו גם לבנים.
מ' שכטר: כלומר, ראו את החינוך לשויון כמשמעותי וחשוב גם לבנות וגם לבנים.
מ' שכטר: אנו עובדים עם מנהלות על יצירת אוירה שויונית וניהול שויוני בניהול נשי עם מפקחות על גני-ילדים ועם מפקחות בבתי-ספר.
יעל דיין: אנו עוסקים בזה בשוטף הרבה מאד.
יעל דיין: הייתי רוצה רק את השורה התחתונה.
מ' שכטר: סיימתי.
יעל דיין: אם כל כך טוב, למה אנו לא מגיעים לשום דבר?
יעל דיין: את אומרת שהשרה חרטה על דיגלה, וזה יפה מאד.
יעל דיין: אשמח גם אם היא תהיה שותפה לעוד כמה דברים בבית הזה בנושאים אחרים שאינם במערכת החינוך.
יעל דיין: אבל, זה דבר שהתחיל קודם ואולי לא תוגבר די.
יעל דיין: אי אפשר להגיד ששולמית אלוני ושאמנון רובינשטיין לא נתנו תנופה אדירה.
יעל דיין: אי אפשר גם להכחיש.
מ' שכטר: נכון.
ח' בן-דוד: מרים עצמה עובדת שם קודם, וצריך להזכיר זאת.
יעל דיין: לצערי, למרות התכניות, אנו רואים התגברות אלימות בתוך בתי-הספר בין בני נוער.
יעל דיין: אני מבקשת קצת שקט בחוץ.
יעל דיין: אין לנו זמן עכשיו לזה, אבל בואו ולא נתהדר ובואו ולא נצא מכאן בהרגשה שכל המערכות ממש 'אחלה' בסדר.
דוברת: יש עוד הרבה עבודה לפנינו.
דוברת: היו"ר י' דיין: יש הרבה עבודה, אבל באיזה שהוא מקום אנו צריכים דירבון בציר הזמן.
דוברת: כשאומרים לי: "אנו עושים לילדינו והשלום יהיה לילדינו ולנכדינו", זה ממש לא מעניין אותי.
דוברת: ברור שאני רוצה זאת לילדיי ולנכדתי, אבל מה עם עכשיו?
יעל דיין: מה איתנו?
יעל דיין: האם אנו לא זכאים?
יעל דיין: האם אנו צריכים להיות איזה דור מדבר מוכה, נאנס ודפוק?
מ' שכטר: ברצוני להגיד רק משפט אחד.
מ' שכטר: כמו שהתחלתי לומר, ולא ארחיב את הדיבור, יעל שותפה לכל התהליך עוד מתל-אביב וכמה קבוצה אחת של גננות בעיר תל-אביב.
מ' שכטר: מאד קשה לשנות.
יעל דיין: אני מבינה את כל הקשיים.
יעל דיין: אני רק רוצה, שההתלהבות של כולנו לא תדעך בגלל שיש תכנית--
מ' שכטר: לא, חס וחלילה.
יעל דיין: --ולא תרפה מהמגזר הערבי ומהממלכתי-דתי, כי אני יודעת את ההבדלים.
יעל דיין: הממלכתי-דתי לא מקבל את אותה התכנית.
מ' שכטר: בצפון יותר מ-50% מההשתלמויות שלנו הן בחינוך הערבי והדרוזי.
מ' שכטר: זה מחוז צפון וחיפה.
מ' שכטר: כבר יש.
יעל דיין: אני מדברת על העניין שהוזכר כאן קודם: מעמד האשה בחברה החרדית והדתית שיוצר נורמה גם לגבי החילוניים ויוצר הסתכלות גם לגבי החברה היהודית דמוקרטית שזה כל הקטע של החקיקה והכל.
יעל דיין: שם אנו מלאים איזו שהיא התפעלות בין אם זה "כבוד בת מלך פנימה" או כך או אחרת, ואנו אומרים: "להם נעשה תכנית אחרת, כי הם לא מדברים על יעוץ מיני - הם מדברים על יעוץ לערכי המשפחה".
ח' בן-דוד: גם ניתן לך חצי מיליארד נוסף.
יעל דיין: אלה בכלל לא רוצים בחינוך העצמאי.
יעל דיין: ברור שיש כאן מודעות לכל המאמצים, אבל אני חושבת שאנו צריכים קצת דירבון ולא להסתפק בזה שאנו כבר שם.
ח' בן-דוד: אני חנה בן-דוד, יושבת-ראש נעמ"ת בתל-אביב-יפו.
ח' בן-דוד: היושבת-ראש יעל דיין, אני רק רוצה איזו שהיא דקלרציה ודרכך כי את פה.
ח' בן-דוד: ישבתי והקשבתי, וכדרכי בקודש אני אוהבת לדבר.
ח' בן-דוד: הפעם אמרתי שאני מקשיבה.
ח' בן-דוד: השקפת עולמנו צריכה להיות ליברלית.
ח' בן-דוד: כל מה שנאמר פה נובע מאי-שויון.
ח' בן-דוד: אם לא נחנך את ילדינו אלא אם יהיה שויון בשכר בין מורים למורות ובין מנהלים למנהלות, הם יאמינו שאתם מתכוונים לכך.
ח' בן-דוד: אם אין - את יכולה לדבר מהיום ועד להודעה חדשה על כך שיש שויון בין בנים ובנות ולהגיד לגננת ולמורה: "תחנכי אותם לשויון, אם כי את לא שווה".
ח' בן-דוד: כלומר, הבסיס איננו.
ח' בן-דוד: לא קיים בסיס של אמונה עמוקה בשויון מוחלט לכולם.
ח' בן-דוד: וזאת, לא רק לנשים ולגברים אלא לנשים, לגברים, ליהודים, לערבים, לחרדים, לחופשיים ולכולם: אדום, צהוב, לבן וירוק.
ח' בן-דוד: אם נאמין בזה, עבודתנו תהיה קלה יותר.
ח' בן-דוד: מכיון שאפילו סביב שולחן אני בטוחה שהשקפת עולם זו לא משותפת לכולם, עבודתנו קשה יותר.
ח' בן-דוד: אינני אומרת שצריך לא לעבוד.
ח' בן-דוד: אני יודעת מה את עושה, אני יודעת מה רונית עשתה וממשיכה לעשות ואני יודעת מה נעשה בתל-אביב גם ולכן אמרתי למרים שכדאי להזכיר שהיא התחילה את עבודתה קודם.
ח' בן-דוד: נעמ"ת יצאה בגדול בארבע השנים האחרונות למגזר הערבי והקימה שם בתי-ספר לנערות, ובאמת אנו עושים דברים יפים.
ח' בן-דוד: קודם כל, זה עניין של אמצעים, ועדיין האמצעים הם בידי גברים, לצערי, והם המחליטים.
ח' בן-דוד: אנו עובדות כמו נמלים: עוד קצת ועוד קצת.
ח' בן-דוד: כשאני חושבת כמה שנים אני כבר עובדת, לא מדברת, על הדברים האלה, הרי שההתקדמות כל כך קטנה.
ח' בן-דוד: אינני יודעת.
יעל דיין: לא נרפה ידיים.
ח' בן-דוד: לא, אינני מרפה ידיים.
יעל דיין: יש ישיבה שהיתה אמורה להתחיל לפני חמש דקות.
יעל דיין: אבקש לדבר ממש במשפט אחד.
צ' גבעון: אני ציפי גבעון, מנכ"ל העמותה לקידום החינוך שיסודה של הסתדרות המורים.
צ' גבעון: הסתדרות המורים אחראית להוצאת העיתון "פנים".
צ' גבעון: יושבת לצידי כנרת שץ-רוזנבאום, אדריכלית העיתון הזה, והיא מנהלת הקרן לקידום מקצועי.
צ' גבעון: אומר רק מספר מלים בנושא הזה.
צ' גבעון: דרך אגב, יש שויון מוחלט במשכורות מנהלים גברים ונשים.
יעל דיין: לא עתה.
יעל דיין: תבואו לישיבות על הבדלי שכר.
צ' גבעון: ברצוני לומר רק מספר מלים בנוגע לאיזה שהוא מאמר שהתפרסם כאן וממנו אני יוצאת - מאמרו של פרופסור חיים עומר בנושא: אובדן הסמכות ההורית.
צ' גבעון: אציין, שבשנה או בשנה וחצי האחרונות, אנו עוסקים בשיקום הסמכות המורית שנובע מאובדן הסמכות ההורית ואובדן הסמכות המורית, כשאנו רואים אותם כהולכים יד ביד.
צ' גבעון: אנו גם מאמינים, שחלק מהאלימות שקיימת היום בתוך בית-הספר נובעת כתוצאה מאובדן הסמכות המורית.
צ' גבעון: אנו מקיימים הרבה מאד סדנאות בבתי-ספר, ואנו מתכוונים לקחת את הנושא הזה קצת יותר בתאוצה יותר גדולה בשנים הבאות.
ז' אברמסון: סמכות דמוקרטית או סמכות סמכותית?
צ' גבעון: אנו מתכוונים למשהו אחר.
צ' גבעון: אנו מתכוונים ליכולת אולי של חבירה ביחד של שתי המערכות האלה: שילוב ההורים עם המורים ביחד, שאיבדו כאן משהו במהלך הדרך.
ז' אברמסון: האם זה עם הילדים?
צ' גבעון: כן.
צ' גבעון: וזאת, לצורך איזה שהוא שיקום אחר והסתכלות אחרת, כי יש בעיה בתחום הזה.
יעל דיין: אני מקווה, שירידת הסמכות המורית לא נובעת מזה שרוב המורים הם מורות.
דוברת: זה בהחלט קשור.
יעל דיין: מיותר להוסיף, שסמכות של אשה או מעמד אשה שמתבטא במערכת סגורה - זה אותו דבר לגבי גבר בצבא וזה לא משנה - כאשר ההיררכיה מורכבת מנשים והפקודים או התלמידים הם גברים ונשים, הם באים כבר עם רקע לקבל סמכות של אשה וסמכות של גבר.
יעל דיין: במלים אחרות, כשאותו תלמיד בגיל 18 והוא בוגר תיכון, הוא יקבל אחרת את מורתו מאשר את מפקדו ששה חודשים אחר כך.
צ' גבעון: כאן זה היה בפירוש משהו שהיה והלך לאיבוד, וויתרנו עליו.
יעל דיין: גם המורות אולי הן לא מה שהיו פעם.
צ' גבעון: כן, אבל זה עניין אחר.
ר' וסרמן: אני רינה וסרמן, עובדת סוציאלית האחראית על מרכזית ליעוץ וטיפול במשפחה של "אמונה".
ר' וסרמן: את ציינת, בתחילת הישיבה, שאין אירוע מיוחד בכנסת.
ר' וסרמן: זו הזדמנות שלי להזמינך ואת כולכן לאירוע ש"אמונה" עושה ב-5 במרץ במשכן הכנסת סביב הנושא של נשים לומדות תורה, שזה התנועה הפמיניסטית של התנועה הדתית לאומית.
ר' וסרמן: היום, יש שש-עשרה מדרשות של נשים שרצו להשתוות לגברים.
ר' וסרמן: חברת-הכנסת יעל דיין, אני מסכימה איתך: בניגוד לחינוך שקיבלו בחינוך הממלכתי-דתי, הן רוצות לקבל זאת.
ר' וסרמן: היו"ר י' דיין: רחל סילבצקי מאד דחפה את זה.
ר' וסרמן: היא דחפה, ואנו גאים על הדבר הזה.
ר' וסרמן: אנו הולכים להראות לאן הפמיניזם הדתי הביא מהצד המשפחתי גם על הבעיות והסכנות שצביה גרינפילד העלתה ועל המחירים שלפעמים משלמים במשפחות בקטע הזה.
יעל דיין: אישרנו תקציב למקלט לנשים דתיות וחרדיות שלא רצו ואמרו: "אצלנו לא קיים דבר כזה".
יעל דיין: יש מקלט שפועל כבר כמה שנים.
יעל דיין: זה נאמר, כמובן, בהקצנה.
ר' וסרמן: כן, הבנתי.
ר' וסרמן: בחודש האחרון, בהשראת ליאורה מינקה, היושבת-הראש החדשה שלנו, פתחנו ארבעה מרכזים חדשים ליעוץ וטיפול במשפחה, שזה אומר שצריך את הדבר גם בציבור הדתי-לאומי והמסורתי.
ר' וסרמן: לגבי השאלה ששאלת את צביה גרינפילד על השיח של הגברים, "אמונה" מקיימת כל הזמן שיח עם הרבנים.
ר' וסרמן: זיוית אברמסון, בין אם את רוצה איתם קשר ובין אם לא, היום הם סמכות שקובעת לא רק לגבי הציבור הדתי.
ר' וסרמן: יש דיון לגבי נושא עגונות עם "קולך" ו"אמונה", כדי להשתחרר מהמצב הזה של שפיטה, כלומר של להיות שפוט של ההלכה; דוקא כנשים שמכירות את המושג "הלכה", שזה משהו שהולכים איתו ולא תקועים איתנו, אנו רוצים- - -
יעל דיין: אני מקווה, שכל הקולות האלה יתגברו ויגיעו גם למי שצריך להגיע.
יעל דיין: אנו נתקלים הרבה פעמים דוקא בנקודת ההתנגשות כשבאים לכאן רבנים צעירים ונמרצים וחברי-כנסת איתם ומסבירים לנו שהם לא ישרתו בצבא עד שלא יעיפו משם - הם השתמשו במינוח הזה - את הבנות מהיחידות הלוחמות כי זה מזיק לצה"ל וכמובן שהם לא יכולים.
יעל דיין: אלה נקודות המגע שלנו, כי שם אומרים לנו: "זה אצלנו בחברה וכו'.
יעל דיין: זה מתפתח והקול שלנו נשמע מבפנים".
ר' וסרמן: יש קולות רבים.
יעל דיין: יש שבע-עשרה ידיים שמצביעות.
יעל דיין: לגבי כל מי שמדבר על ריבוי הקולות, אני רוצה להגיד שיש מאה ועשרים אצבעות שלוחצות כאן והן מייצגות.
יעל דיין: הקולות הפנימיים המרובים צריכים להיות מכוּונים למקומות בהם בסופו של דבר מקבלים את ההחלטות.
יעל דיין: אני מקווה שהקולות הרבים שנשמעים ב"אמונה", ואני מברכת עליהן - לומדות התורה, האולפנות, הנשים בשירות לאומי וכו' - יביאו לאיזה שהוא משהו.
יעל דיין: אני מבקשת לציין שהבית הזה, לצערי ולשמחתי, הוא בית פוליטי.
יעל דיין: כל מי שמדברת כאן על הקולות שעולים ועל הכיוונים השונים חייבת להיות לזה התבטאות.
יעל דיין: לא יכול להיות שאני וחברותי, חברות-הכנסת, נישאר לבד, כאשר הפנמנו את כל הקולות, העברנו אותם את המסננת או את התובנה שלנו ואנו מגיעים אחר כך לגברים שמייצגים כל אחת מכן בנפרד.
יעל דיין: אני אומרת לאנשי המפד"ל: "אבל, כך אמרה 'אמונה'", והם אומרים: "יכול להיות ש'אמונה' אמרה.
יעל דיין: אנו חושבים אחרת".
יעל דיין: לכן, השיח הפנימי בתוך כל אחד מאיתנו מאד חשוב לנו.
יעל דיין: אחרת, שוב, זו מין פטרוניות.
יעל דיין: ר' וסרמן: יש תהליכים.
יעל דיין: לסיום: המלה "תהליך" - אני מתחילה להיות מאד חשדנית לגביה.
יעל דיין: אולי זה בגלל עניין הפסיכוזה שיש לי עם עניין תהליך השלום, אבל לגבי המלה "תהליך" כשתהליך קטע אומרים: "בסדר, התהליך יימשך".
יעל דיין: תהליך הוא דבר בלתי פוסק.
יעל דיין: זה לא: "בסדר, היינו שם, ועכשיו נחדש את התהליך בעוד חמש שנים.
יעל דיין: עכשיו, תמצאי תקציב, ואז התהליך יתחדש".
יעל דיין: כלומר, כל העניין של "תהליך" כביטוי זה דבר בלתי נפסק.
יעל דיין: אני אומרת שאפשר לעשותו לאט ואפשר לעשותו מהר, ובואו ונעשה אותו מהר מאד.
יעל דיין: אני רוצה לציין שיום המשפחה, שהיה פעם יום האם, שמתקיים היום הביא אותנו לדיון הקודם, על מעמדה של האישה במשפחה.
יעל דיין: דיברנו בין השאר על השתנות טוטלית של כל מושג המשפחה והצורך לעגן בחוק את המושג החדש של משפחה.
יעל דיין: בין סוגי המשפחות שהיינו רוצים להכיר בהן כמובן נכללת גם המשפחה של זוג שהם מאותו המין.
יעל דיין: עסקנו כאן בהרחבה בכל ההיבטים של מעמד האישה במשפחה ומעמדה של המשפחה בחברה, סוגי המשפחות וכדומה.
יעל דיין: במקור כינסתי את הישיבה הזאת בעקבות האירועים שהיו בחדרה, של התכנסות קבוצה הומו-לסבית, בי וטראנס במרכז הפעילות של האגודה והתנכלות למרכז הזה ולקיום הפעילות מצד אנשים שהגדירו עצמם כאנשי ש"ס.
יעל דיין: לא נוכל לפטור את זה ולהגיד שאלה היו סתם אנשים נבערים וחשוכים אלא זאת היתה התנגדות רשמית, שאף הוגשה עליה תלונה ליועץ המשפטי לממשלה.
יעל דיין: ההתבטאויות העלו את הנושא הישן של הלגיטימיות, שבעינינו היא מוחלטת, של קבוצות להתאגד, להתארגן ולקיים פעילות, אם בהיקף ארצי ואם ברשות המקומית.
יעל דיין: בעקבות מה שהיה בחדרה הוועדה ביקשה לקבל דיווח על פעילויות במוקדים שונים, לגבי נוער ומבוגרים, ועל מידת הקבלה של הפעילות הזאת באותו מקום או באותה רשות מקומית.
יעל דיין: מר איתי פנקס מראה לי עכשיו - וכמובן שיש קשר בין הדברים, תמיד יש גלים לדברים כאלה - כתובת במשרדי האגודה בתל-אביב שאומרת "מוות להומואים", עם צלב קרס, ו"ש"ס תנצח".
יעל דיין: בואו לא נְפַתֵח עור עבה ולא נסתגל לכך ונגיד: טוב, ראינו את זה, אז מה?
יעל דיין: אין שום רשות לזלזל.
יעל דיין: גם הוועדה הזאת, שהיא ועדה גם לזכויות הומואים, לסביות, בי וטראנס, לא רק שלא מזלזלת אלא אנחנו רואים בהתבטאויות האלה, באירועים האלה, בהקשר הפוליטי של הבית הזה, חסימות שהן מכוונות, עקביות ומתועבות, שדורשות התייחסות, גם של המערכת המשפטית וגם של המערכת החברתית.
יעל דיין: אני לא מסתפקת בהבעת גינוי ובאמירה שאנחנו מכירים אותם, שככה הם.
יעל דיין: מאחורי כל אחד שמתבטא כך עומדת קבוצה שלמה, כולל בבית הזה.
יעל דיין: כלומר, האחריות לא נגמרת בביריון שבאופן פרטי בא ועשה משהו אלא יש לנו מחויבות ואחריות שהיא יותר רחבה לעסוק בזה, להתנגד לזה, להוקיע את זה ולשפוט את זה, אם אפשר.
אייל נעמן: בהקשר הזה ביקשתי להגיש תלונה במשטרה אבל מניסיון העבר, הדברים האלה בדרך כלל נתקעים שם.
אייל נעמן: חברת הכנסת יעל דיין, לא מזמן היו כתובות מעין אלה ליד הבית שלך והיו כתובות ברחוב טשרניחובסקי.
אייל נעמן: התלונות מוגשות, הן מצטברות ולא קורה כלום.
אייל נעמן: את הכתובות האחרונות מצאנו רק לפני שעה ואנחנו נגיש תלונה.
יעל דיין: אני מציעה שנדון בדברים שעל סדר היום.
יעל דיין: בעניין כתובות הנאצה אני מציעה לפנות מייד למשטרה ולהגיש תלונה.
יעל דיין: המשטרה צריכה לבוא, לצלם ולבדוק.
יעל דיין: הם גם יעשו הצלבה עם תמונות אחרות.
יעל דיין: האם הם מגיעים לבדוק מי עשה מה?
יעל דיין: זה ספור אחר.
יעל דיין: חלק מהתלונות אכן נשארות בגדר תלונה, אבל זה בוודאי לא מרפה ידיים להגיש תלונה במקרים כאלה.
נעמי חזן: בעניין הזה, וגם בגלל שאני מתנצלת שאני צריכה לצאת, אני חושבת שיש מקום שהוועדה תיתן גיבוי לתלונות.
נעמי חזן: כבר הוגשו לפי דעתי 3 תלונות, גם בעניין חדרה, גם בעניין בצרי ועכשיו בעניין הכתובות בתל-אביב.
נעמי חזן: אם תגישו תלונה היום, אנחנו נפנה לשר לבטחון פנים ונבקש ממש בדחיפות לבדוק את כל התלונות האלה ולהביא את האחראים לדין.
נעמי חזן: אם אין את הגיבוי הזה, זה ישאר בגדר תלונה.
נעמי חזן: זה יוזמה שאפשר להוציא מטעם הוועדה.
יעל דיין: אנחנו נדון עכשיו בצורה מסודרת בפעילויות שאתם מקיימים.
יעל דיין: מי נמצא כאן מחדרה?
שלומי לאופר: בסניף חדרה אנחנו עדיין בשלבים מאוד ראשוניים של התגבשות.
שלומי לאופר: המאבק מצד יושב-ראש ש"ס והאנשים שאיתו נמשך.
שלומי לאופר: הבוקר קיבלתי הודעה על ההפגנה הבאה שלהם, שתהיה, אגב, ביום חמישי, יום שאין לנו פעילות בו.
שלומי לאופר: העבודה שלנו כרגע נעשית בכל מיני מישורים במקביל.
שלומי לאופר: אחד מהם הוא בדיקה של אפשרות למיקום חלופי בתוך חדרה, מחוץ לסניף מרצ שבו אנחנו פועלים היום.
שלומי לאופר: אנחנו מנסים לשמר את גרעין הפעילות שנוצר, שהוא גרעין לא קטן.
שלומי לאופר: אולי גם בעקבות התהודה שהפתיחה שלנו יצרה, אנשים פונים, מגיעים ושומרים על קשר.
שלומי לאופר: מצד שני, אנשים מאוד לא ששים להגיע לפעילויות ולהיות חשופים למאבקי כוח.
שלומי לאופר: ראינו את זה במפגש האחרון שלנו, שהיה מפגש הזדהות ותמיכה, אליו הגיעו פעילים מכל הארץ.
שלומי לאופר: האחוז של פעילי חדרה במפגש היה לא גבוה, לפחות לא כמו שציפינו, בגלל חשש של אנשים.
יעל דיין: מה מספר האנשים בגרעין שמקיים את הפעילות בחדרה?
שלומי לאופר: הגרעין העיקרי כולל כרגע כ-40 איש, כאשר למפגש ההזדהות הגיעו 15 פעילים מחדרה.
יעל דיין: תספר לנו על הפעילות השוטפת, כאשר נכנס לתוכה האלמנט של ההתנכלות.
שלומי לאופר: ההתנכלות כלפינו החלה מייד עם פתיחת הפעילות שלנו, אפילו קצת לפני.
שלומי לאופר: כבר לפני המפגש הראשון שלנו יצאו סגני ראש עיריית חדרה במודעות בתקשורת ובהן נכתב שאנחנו מחלה, שאין הומואים בחדרה, שאנחנו לא יכולים לשבת שם ושמקומנו בתל-אביב.
שלומי לאופר: המסים שאנחנו משלמים הם כנראה לא מספיקים.
שלומי לאופר: יושב-ראש ש"ס בחדרה, מר סמי לוי, שהוא לא חבר מועצה, הודיע שהוא מתכוון להיאבק ולהילחם.
שלומי לאופר: במפגש השלישי שלנו הם מימשו את האיומים שלהם, כאשר הגיעו כ-30 פעילים מהעיר שמזוהים עם ש"ס, פלשו לתוך הסניף, סירבו להתפנות, נשארו שם כשעה וכמובן שלא איפשרו לנו לעשות שום דבר.
שלומי לאופר: היינו צריכים לערב את המשטרה ורק בעקבות הגעתם של 30 שוטרים הצליחו לפנות אותם מהסניף.
שלומי לאופר: במפגש האחרון היתה הפגנה של 30-40 פעילי ש"ס מול הסניף, שהיתה הפגנה יותר מאורגנת כך שלא היתה הפרעה ממשית לפעילות שלנו.
יעל דיין: מה העמדה של ראש העירייה?
שלומי לאופר: ראש העירייה מהתחלה אמר שהוא ישמור על רגישויות ויידע לטפל בנושא.
שלומי לאופר: מאוחר יותר פנתה אליו חברת הכנסת זהבה גלאון וביקשה את התערבותו.
שלומי לאופר: הוא הבטיח לה שתהיה התערבות.
שלומי לאופר: אני יודע די בוודאות, גם בגלל שאני מקורב לעירייה, שהעמדה הרשמית שלו היא שהוא לא מוכן להתערב או להביע עמדה.
יעל דיין: איזה התערבות ביקשתם?
שלומי לאופר: ביקשתי, גם ממנו וגם מחברי מועצה שאני נמצא איתם בקשר, שראש העירייה יקרא לשיחה את יושב-ראש ש"ס וינסה לדבר איתו.
שלומי לאופר: אני יודע שיש לו השפעה מאוד גדולה גם על דברים שקורים בתוך ש"ס.
שלומי לאופר: בגלל שיקולים קואליציוניים כפי הנראה לא נעשה דבר.
שלומי לאופר: מר ישראל סדן לא רוצה לפרק את הקואליציה.
שלומי לאופר: זאת אחת הסיבות שהוא גם שמר על שתיקה רוב הזמן.
שלומי לאופר: מהלשכה של ראש העירייה נאמר לי לאחרונה שאכן התקיימה שיחה כזאת.
שלומי לאופר: לא הצלחתי לוודא האם זה נכון, מעבר לדובר העירייה שסיפר לי על כך.
שלומי לאופר: בינתיים לא הורגש שום שינוי.
אייל נעמן: פניתי בזמנו גם לעוזר של מר ישראל סדן.
אייל נעמן: יש להם בעיה עקרונית עם כך שהפעילות נעשית בסניפי מרצ.
אייל נעמן: אמרתי לו: בבקשה, תן לנו להשתמש באיזה מוסד עירוני.
אייל נעמן: אנחנו לא נשלם שכירות כי אין לנו אפשרות כלכלית לכך.
אייל נעמן: תן לנו איזה מוסד עירוני, איזה מקלט, אנחנו לא מבקשים משהו מפואר, שאפשר יהיה לקיים שם פעילות ואז הפעילות לא תתקיים במוסד מפלגתי.
אייל נעמן: הוא הבטיח לבדוק את זה אך עדיין לא קיבלתי תשובה.
אייל נעמן: ביקשתי גם שהוא יְכנס את האנשים האלה לנזיפה.
אייל נעמן: הבנתי מאוחר יותר שהוא אכן דיבר איתם, כי לפחות שני סגני ראש העירייה התנצלו על דבריהם.
שלומי לאופר: הם קיבלו ריקושטים מאוד שליליים.
אייל נעמן: הם קיבלו ריקושט שלילי, אבל זה לא מונע את הפעילות שהם עושים בפועל בהפגנות וכולי.
אייל נעמן: אלה הפגנות של ש"ס.
אייל נעמן: אבל לפחות מבחינה ציבורית האנשים שעומדים בראש המערכת הפוליטית העירונית יצאו כבר נגד האמירות שלהם עצמם, שזה דווקא דבר חיובי שנעשה בהקשר הזה.
אייל נעמן: ראש העירייה לא יצא בשום אמירה פומבית נגד המעשים, שהם מעשים ונדליסטיים לחלוטין: הסגת גבול, כניסה לתוך מבנה שאינו שלהם.
אייל נעמן: זה כבר מעבר לאמירות גזעניות.
אייל נעמן: אנצל פה את הבמה ואומר שמר ישראל סדן הוא ראש עירייה הנתמך על-ידי מפלגת העבודה.
אייל נעמן: הוא עומד בראש סיעה עצמאית שקיבלה כסף ממפלגת העבודה.
אייל נעמן: כל פנייה שתצא מפה אליהם אולי תוכל לעזור במשהו, אני מקווה שכן.
יעל דיין: אין ספק שאני אפנה.
יעל דיין: זה לא שייך למפלגה כזאת או אחרת.
יעל דיין: אפנה בשם הוועדה ואדרוש ממנו גם טיפול מעשי, גם שלילה פומבית של הדברים שנעשו וגם לדאוג שלא יחזרו על עצמם.
יעל דיין: אתה אומר שהמשטרה כן התערבה.
שלומי לאופר: המשטרה היתה בסדר גמור.
אייל נעמן: המשטרה היתה חייבת להתערב.
אייל נעמן: דרך אגב, ההפגנה האחרונה שלהם היתה הראשונה שנעשתה ברישיון.
אייל נעמן: בשבוע הבא מתוכננת עוד הפגנה.
אייל נעמן: הפעילויות עד כה נעשו בימי חמישי והם כנראה לא יודעים שאין פעילות.
שלומי לאופר: הם פרצו לפעילות שנעשתה ביום רביעי.
שלומי לאופר: המאבק שלהם החל כמאבק בהומואים כהומואים אך מאוחר יותר הם ניסו למשוך אותו לכל מיני כיוונים.
שלומי לאופר: לפני שבוע יושב-ראש ש"ס, מר סמי לוי, הגיש תלונה למשטרה נגדי על פיתוי ושידול קטינים.
שלומי לאופר: למיטב ידיעתי הוא משך אותה אחרי שאיימתי עליו בתביעת דיבה.
שלומי לאופר: הם טוענים שנכנסנו לבתי-ספר ופיתינו תלמידים ועוד כל מיני המצאות שבינן לבין המציאות אין שום קשר.
שלומי לאופר: עכשיו זה המאבק שלהם - אנחנו כמשדלי קטינים.
ליאור מנצ'ר: ירדנו יותר מדי מהר בעיני למקרה הקונקרטי של חדרה.
ליאור מנצ'ר: במדינת ישראל כבר יש לנו הוכחות שדיבורים הורגים, יש לנו ניסיון רע עם זה.
ליאור מנצ'ר: נאמרו דברים איומים על-ידי אנשי ציבור על אוכלוסיה שלמה במדינת ישראל.
ליאור מנצ'ר: לא היתה תגובה מספיק רועשת מצד חברי כנסת.
ליאור מנצ'ר: נאמרו דברים כל-כך אַיומים שלא פלא שהיום יש לנו צלב קרס בכניסה למשרדים.
ליאור מנצ'ר: המלים מאוד חזקות במדינת ישראל.
יעל דיין: תגיד לי מה זה לדעתך תגובה רועשת מצד חברי הכנסת.
ליאור מנצ'ר: שחברי הכנסת ייצאו ויגידו שלא יתכן שייאמרו דברים כאלה.
יעל דיין: חברי כנסת, בגדול - זה לא אומר שום דבר.
יעל דיין: אני עוסקת בנושא.
יעל דיין: אני יודעת שאני פניתי והגבתי ועשיתי כל מה שצריך לעשות.
יעל דיין: ההתכנסות של הוועדה היום היא הדבר הכי מיידי שהכנסת יכולה לעשות.