GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין: אם קודם אתה חושב ואחר-כך אתה שואל את האישה הספציפית, והיא לא רוצה לספר – עדיין היא תספר לרופא יותר משהיא תספר למישהו אחר.
יעל דיין: אבל אם זה חלק ממערכת כללית, שבאופן שגרתי מציגה לאישה שאלות בכל התחומים, וזה נעשה במסגרת רפואת המשפחה, אחר-כך הרופא יכול לעקוב ולראות האם באמת זה עניין של הפנייה, האם זה נושא לטיפולו וכן הלאה.
יעל דיין: הסתבר לנו – וזה דבר מובנה בלימודי הרפואה, שאנחנו לא יכולים לשנות אותו – שבכל העניין של סרטן השד מתחייבת הפנייה.
יעל דיין: רופא המשפחה איננו רשאי לא למשש.
יעל דיין: הוא יכול להפנות בין אם לבדיקת ממוגרפיה או לבדיקה אחרת כאשר יש אינדיקציה וכו'.
יעל דיין: כך נאמר לנו בביקור האחרון שלנו.
קריאה: אם לרופא משפחה ניתן למשש - - -
יעל דיין: ברור שזה אחד הדברים שהיינו מעדיפים לדעת אותו.
יעל דיין: כלומר, באיזו מידה נושא זה נכלל בחומר הבסיסי של תלמידי רפואה, או של מתמחים?
יעל דיין: ובאיזו מידה השימוש בזה נפוץ?
יעל דיין: האם בשביל זה צריך להיות בקבוצת סיכון, או באינדיקציה בכל גיל, או האם אנחנו מחכים לגיל שבו אנחנו יכולים להפנות לבדיקה על-פי חוק, או על-פי תקנות, לממוגרפיה וכן הלאה?
יעל דיין: החלום שלי כאישה, שנמצאת מעבר לגיל המעבר, הוא שכשאני באה לד"ר לב, שהיא רופאה במרפאה שלי, או לד"ר פרקט, שהוא הרופא הראשוני שלי, בגלל שיש לי כאב גרון ואני לא רוצה להדביק את הנכדה שלי, שבהזדמנות זו הוא ישאל אותי מספר שאלות.
יעל דיין: למשל, מתי עברתי ממוגרפיה.
יעל דיין: ואם זה נראה לו רחוק, שהוא ייתן לי הפנייה.
יעל דיין: האם, למשל, בנוסף להפנייה שרופא המשפחה נותן, אותו רופא או רופאה יכולים לעשות את הבדיקה הזאת?
יעל דיין: בגיל מסויים הייתי רוצה להישאל על נושא שנשים לא כל-כך נוטות להסגיר אותו וזה העניין של בריחת שתן.
יעל דיין: הייתי מאד רוצה להישאל בנושא זה ולהיות מופנית בהתאם.
יעל דיין: הייתי רוצה להישלח לבדיקת צפיפות העצם, דבר שאף הוא תחום היום בחוק.
יעל דיין: היום הצלחנו, בכוחנו הדל, להכניס את הפוסלן החד-שבועי לכל הקופות.
יעל דיין: לכן, אם כן צריך זאת כמניעה – אפשר לדעת מה לעשות.
יעל דיין: הייתי בפירוש מצפה מרופא המשפחה שלי שכל נושא ההורמונים החלופיים יעלה מצידו.
יעל דיין: אני לא אמורה לדעת.
יעל דיין: אמנם אני יכולה לקרוא חומר.
יעל דיין: אבל יש כאן קורלציה בין השכלה, בין מצב כלכלי ויידע.
יעל דיין: אבל אם ניקח בחשבון את הממוצע ולמטה ממנו – אין יידע.
יעל דיין: זאת אומרת, אני מצפה מרופא המשפחה שהוא יהיה המקור שיצביע על דברים ויבצע אותם.
יעל דיין: כמובן, חס וחלילה, אינני רוצה לגזול מעבודתם של הרופאים המומחים.
יעל דיין: אני רק אומר שהשלב הזה של רופא המשפחה, שהוא שלב ביניים, נתון יותר מדי להחלטת הרופא הבודד, או הרופאה הבודדת, שמרגישים את השליחות שבעניין הזה ומודעים לנושא.
יעל דיין: היום זו איננה חובה והנושא איננו בהכרח בתחום ההכשרה הניתנת.
יעל דיין: לכן, הייתי רוצה למצוא ביחד אתכם את הדרכים להרחיב את הנושא ולומר שהתחנה הראשונה והעיקרית אצל רופא המשפחה תהיה גם המסננת העיקרית בכל הנושא של בריאות נשים, בוודאי בנושאים שהם פחות מוגדרים, כמו הנושאים הפסיכולוגיים, נושאים של דיכאונות, נושאים של הפרעות אכילה, שאינם בדיוק פסיכולוגיים אבל הם קשים לזיהוי וכדומה.
יעל דיין: מדובר בכל הנושאים שאינם עולים בצורה וולונטרית.
יעל דיין: היריון, גניקולוגיה, לידה ופריון – הם מעניינה של האישה.
יעל דיין: בריחת שתן, דיכאון בגיל מעבר, יובש בנרתיק ויחסים בעייתיים עקבות שינויים פסיכולוגיים הם נושאים שאישה אינה באה ושוטחת אותם בפני הרופא.
יעל דיין: אני מתנצלת על דברי ההקדמה הארוכים, אבל אנחנו רוצים לבחון כאן מה יש בבתי-ספר לרפואה בנושא רפואת נשים, מה יש בהתמחויות ובהשתלמויות לרופאי משפחה, איך אנחנו מתגברים את הקטע של רפואת משפחה בנושאי נשים ומה הם הכלים החסרים.
יעל דיין: כבר העירו בעניין אורך הזמן של בדיקה של אישה.
יעל דיין: היינו רוצים להגיע לאורך זמן שונה בגלל הדברים האלה.
יעל דיין: זה גם לא שיוויוני.
יעל דיין: הוועדה למעמד האישה יכולה להעלות את הנושא כדרישה.
יעל דיין: אבל אם אנחנו עושים מאמץ בכיוון של תיגבור בריאות הנשים דרך רופא המשפחה, ברור שזה קשור אולי גם בתקנים, אבל בוודאי בזמן בדיקה.
יעל דיין: אנחנו רוצים להגיע למסקנות שאותן נפנה בראש וראשונה למשרד הבריאות, לקופות החולים ולבתי הספר לרפואה.
יעל דיין: לסדר הדיון – אם חברת הכנסת נחמה רונן רוצה להצטרף לפתיחה, בבקשה.
נחמה רונן: אשמע קודם את הדברים.
יעל דיין: הישיבה הזאת מתקיימת בתקן של מליאת הוועדה.
יעל דיין: יש לנו ועדת משנה לבריאות האישה, שחברת הכנסת רונן עומדת בראשה.
יעל דיין: חלק מהנושאים, שהם נושאים שמצויים במעקב במשך שנים, אנחנו מביאים בפני מליאת הוועדה.
יעל דיין: נתחיל מנציגי בתי הספר לרפואה.
יעל דיין: אני מבקשת מכל אחד להציג את עצמו ואת מוצאו המקצועי.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני מומחה לרפואת משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: באופן אישי אני עוסק בכל עניין בעיות האישה והקהילה גם בפרקטיקה וגם במחקר.
פרופ' אליעזר קיטאי: בעבודתי אני גם ראש החוג לרפואת משפחה באוניברסיטת תל-אביב.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני גם נציג קופת חולים לאומית בחדר הזה, שהוזמנה לדיון.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני אחראי על תחום רפואת המשפחה בקופת חולים לאומי.
פרופ' אליעזר קיטאי: המצגת שלי היא די קצרה.
פרופ' אליעזר קיטאי: צילמתי העתקים מהמצגת למשתתפים בדיון.
פרופ' אליעזר קיטאי: את המצגת שלי אמקד על התחום של האוניברסיטאות.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני מניח שיש פה חברים אחרים שהם יותר מעורבים ב"syllabus" של ההתמחות ברפואת משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: אמנם חברת הכנסת דיין גילתה בקיאות מאד רבה בנושא רפואת המשפחה, אבל בכל אופן כדאי לחדד את העניינים.
פרופ' אליעזר קיטאי: כשאנחנו מדברים על רופא משפחה במדינת ישראל, יש לנו בגדול שתי אוכלוסיות: האוכלוסיה האחת – רופאי משפחה מומחים, אותם אנשים שעברו תהליך של התמחות ברפואת המשפחה במשך ארבע שנים; האוכלוסייה השנייה – אלה אותם אנשים שעובדים כרופאי משפחה ואינם מומחים, או רופאים כלליים שלא עברו שום התמחות, או רופא שעבר התמחות ברפואה פנימית או בכל רפואה אחרת ונקלט לפעמים לעבודה עיקרית בתחום זה, או אפילו במסגרת של השלמת הכנסה הוא עושה תפקידו של רופא המשפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: כשאני מדבר על מעורבות של בתי הספר לרפואה והכשרת רופאי המשפחה – בעצם ההכשרה מתחילה מלימודי הרפואה ובעצם כל רופא, ולא משנה אם הוא מומחה או לא, אמור לעבור הכשרה אוניברסיטאית.
פרופ' אליעזר קיטאי: אבל כשאנחנו עוברים להכשרה של רופאי משפחה, אותם אנשים שהם מומחים ברפואת משפחה כחלק מההתחייבויות כלפי המועצה המדעית שהיא אחראית על תכנית ההתמחות, הרי מתמחים ברפואת משפחה חייבים גם בקורס אקדמי.
פרופ' אליעזר קיטאי: רופאים אחרים – לא; זו רשות.
פרופ' אליעזר קיטאי: זאת אומרת, יש באוניברסיטאות השונות יש קורסים, אבל זו לא חובה.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש נושא של השתלמות שבועית קבועה, כשיש לאוניברסיטאות תכניות שונות.
פרופ' אליעזר קיטאי: זו גם כן לא חובה, אלא רשות.
פרופ' אליעזר קיטאי: אנחנו מקיפים את הנושא כמוסד אקדמי גם בפן המחקרי, וגם זו כמובן איננה חובה.
יעל דיין: אם יש שאלות תוך כדי הצגת הדברים – אבקש לשאול.
יעל דיין: יש לנו מושג מספרי האומר כמה מרופאי המשפחה עברו התמחות ברפואת משפחה?
יעל דיין: אני שואלת באחוזים, לא במספרים.
פרופ' אליעזר קיטאי: בגדול, יש בערך 50% מומחים ברפואת משפחה.
יעל דיין: האם זה עניין דורי?
יעל דיין: האם בדור הבא האחוז יגדל?
יעל דיין: האם המגמה היא מגמה של עלייה בהתמחות?
פרופ' אליעזר קיטאי: המטרה היא שכן.
פרופ' אליעזר קיטאי: אבל האמת היא שבשנים האחרונות אין איזו עלייה ניכרת במספר, למרות שהקופות מכשירות כ-280-300 מתמחים חדשים בכל תקופה, זאת אומרת בכל ארבע שנים.
פרופ' אליעזר קיטאי: לפי זה המספר היה צריך לעלות.
פרופ' אליעזר קיטאי: אבל למעשה בשטח המצב הוא עדיין מצב יציב של קצת פחות מ-50%.
רחל דסקל: יש לציין שהקופות לא לוקחות היום בתקן קבוע רופאים שלא התמחו.
יעל דיין: כמובן שיש עדיפות למי שהתמחה ברפואת משפחה.
יעל דיין: אבל השאלה היא דרך איזו דלת נכנסים אלה שלא התמחו?
פרופ' אליעזר קיטאי: יש את המועצה הלאומית לבריאות בקהילה, בראשותו של פרופ' שני, שמנסה להתוות תכנית לעשור השנים הבאות.
פרופ' אליעזר קיטאי: המועצה אמרה שהיא רוצה שיהיה רופא אישי לכל אחד מהאנשים באוכלוסיה והיא הגדירה שהרופא האישי צריך להיות בעל מומחיות, או בעל איזושהי הכשרה לפחות, אבל לאו דווקא ברפואת משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: זאת אומרת, גם רופא מומחה ברפואה פנימית, שעבר איזה תהליך הכשרה, התקבל לפחות עד כה, בדיונים של אותה מועצה לבריאות הקהילה, כמישהו שהוא אקוויבלנטי למומחה ברפואת משפחה שיכול להתעסק ברפואת משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: לגבי העניין הדורי – הרבה פעמים העניינים נגזרים פה מעניינים של תקציבים.
פרופ' אליעזר קיטאי: ההתמחות ברפואת המשפחה מחייבת את נותני ההתמחות לתקציב ייחודי.
פרופ' אליעזר קיטאי: להבדיל מבתי החולים שבהם המתמחה מממן את עצמו כחלק מהעבודה שמתוקצבת, כשלושת-רבעי מההתמחות של המתמחה ברפואת המשפחה היא אל-תקנית.
פרופ' אליעזר קיטאי: זאת אומרת הוא עובד לצד אנשים שעושים את העבודה.
יעל דיין: זאת אומרת, הקופה משלמת על רופא המשפחה והמתמחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: כשיש יותר תקציב יש יותר תקנים.
פרופ' אליעזר קיטאי: כשאין תקציב יש סכנה בעניין.
יעל דיין: וזה בהתחשב בעובדה שמבחינה עתידית יש עניין לכל קופה שהאחוז הגבוה יותר של רופאי המשפחה באותה קופה יהיה לאחר התמחות של 4 שנים.
אמנון להד: אבל רק לשלוש קופות יש תכנית התמחות.
אמנון להד: בשתי קופות יש תכנית ותיקה ובקופה אחת יש תכנית חדשה.
אמנון להד: בקופה נוספת אין תכנית התמחות.
יעל דיין: האם העניין הזה של רפואת המשפחה קיים רק בקופות?
יעל דיין: מה קורה עם בתי-ספר ודברים קהילתיים כאלה או אחרים?
12935: כל ההתמחויות הרגילות, חוץ מרפואת משפחה, הן תחת פיקוד בתי החולים.
12935: לבתי החולים יש מחלקות רלוונטיות ולכן הם מכשירים את המתמחים במסגרת בית החולים על חשבון בית החולים כרופאים לכל עניין ודבר.
12935: רופאי המשפחה הם היחידים שמבחינה זו הם מגיעים לבית החולים מהקהילה ברוטציה כזאת ואחרת.
12935: כמו שנאמר כרגע, התשלום של המתמחים האלה הוא על חשבון הקופה.
12935: זאת ההתמחות היחידה שהיא חריגה מבחינה זאת באבחנה בין בתי חולים לבין הקהילה.
יעל דיין: האם הקופה מתוגמלת על-ידי משרד הבריאות, או גורם אחר?
מיכאל רוזנבלט: מבחינת קופת חולים כללית אנחנו קולטים כ-170 מתמחים לגמרי על חשבון הקופה.
מיכאל רוזנבלט: ההכשרה של רופא משפחה עולה היום בסביבות 400,000 שקל לכל רופא.
יעל דיין: לשנה או לארבע שנים?
מיכאל רוזנבלט: ל-38 חודשי ההתמחות שלו בשלב א'.
מיכאל רוזנבלט: בשלב ב' הוא נקלט על תקן של רופא, כמו בבית החולים, כאחד העובדים.
מיכאל רוזנבלט: יש לו פרקטיקה מלאה משלו.
מיכאל רוזנבלט: הוא לא עובד על יד.
מיכאל רוזנבלט: למרות שהוא עדיין בסוף ההתמחות הוא מצוי בהשגחה.
מיכאל רוזנבלט: אנחנו לא מחשיבים את זה.
מיכאל רוזנבלט: אנחנו מחשיבים את ההוצאה הכללית שהיא כמעט 400,000 שקל לכל רופא.
יעל דיין: ויש להם מחוייבות לשרת באותה קופה?
מיכאל רוזנבלט: כן, זה מול מחוייבות של חודש לחודש שירות.
מיכאל רוזנבלט: אני מדבר רק על מסגרת החובה, לא על התשלום.
מיכאל רוזנבלט: עד ה-1 בינואר 2001 משרד הבריאות תרם משהו לקופת חולים מכבי.
מיכאל רוזנבלט: אבל אצלנו היו 23 תקנים על חשבון משרד הבריאות.
מיכאל רוזנבלט: לאחר הקיצוצים שהמשרד עבר זה הגיע היום לאפס.
מיכאל רוזנבלט: זה פשוט נעלם.
מיכאל רוזנבלט: זה הקטע של העלות.
מיכאל רוזנבלט: בהמשך תשמעו דברים אחרים.
מיכאל רוזנבלט: מבחינת ה"ראש" של הקופות כשמדובר בקליטת רופאים – ועכשיו אני מדבר בשם כל הקופות – המגמה היא לקלוט רופאים מומחים עד כמה שאפשר.
מיכאל רוזנבלט: ראשית, בתוך המשחק הזה מצויים התקציבים להכשרה.
מיכאל רוזנבלט: שנית, ישנו הלחץ הסביבתי שקיים משני כיוונים.
מיכאל רוזנבלט: כיוון אחד הוא קליטת עולים, בעיקר אוכלוסיות גדולות, תוך פרק זמן קצר שחייבים לקבל שירות, ואין מספיק רופאים מומחים.
מיכאל רוזנבלט: אנחנו קלטנו מעל מיליון איש.
יעל דיין: אפסיק אותך כאן, כי נגיע לנושא הזה לאחר מכן.
יעל דיין: נמשיך בהצגת המצגת.
פרופ' אליעזר קיטאי: בלימודים הפרה-קליניים, זאת אומרת בארבע השנים הראשונות, הסטודנט לומד יותר לימודים תיאורטיים וחלק מהשבוע לימודים חווייתים, כשזה מתבצע בעיקר בין כותלי האוניברסיטה.
פרופ' אליעזר קיטאי: במסגרת הזאת יש לנו חצי יום לימודים על אלימות במשפחה, כולל מסגרת חווייתית, עם הרצאות, סרטים ודיונים.
יעל דיין: מה פירוש הרצאה חווייתית בהקשר לאלימות במשפחה?
יעל דיין: הולכים מכות?
יעל דיין: !
פרופ' אליעזר קיטאי: הסטודנט עובר חווייה, שהיא אולי חווייה.
פרופ' אליעזר קיטאי: ..
יעל דיין: כמה זמן?
יעל דיין: חצי שעה?
פרופ' אליעזר קיטאי: חצי יום הוראה.
יעל דיין: במסגרת חובה?
פרופ' אליעזר קיטאי: כן.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני לא חושב שמי שלא מגיע לאותו חצי יום לימודים מקבל סנקציה, אבל בחלק מהדברים מדובר על מסגרת חובה מהתכנית.
פרופ' אליעזר קיטאי: זאת אומרת, אין אפשרות שלא לבחור בזה.
יעל דיין: זאת אומרת, שבאוניברסיטת תל-אביב נותנים במשך שש שנים חצי יום שמוקדש לנושא זה.
פרופ' אליעזר קיטאי: במשך שש שנים מקדישים חצי יום לאלימות במשפחה.
יעל דיין: זו התקדמות.
פרופ' אליעזר קיטאי: וזה כהוראה מרוכזת, עם מפגשים.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש קורס סימסטריאלי בנושא המשפחה, שבו בעצם הסטודנט אמור ללוות משפחה ותוך כדי ליווי המשפחה הוא נחשף לדברים שונים.
יעל דיין: באיזו שנה?
פרופ' אליעזר קיטאי: בשנה השנייה.
פרופ' אליעזר קיטאי: כמובן, כחלק מהלימודים הכלליים יש מערכות שונות שנותנות לו את הבסיס להבנת נושאים הקשורים בבריאות האישה, מערכת הרבייה, מערכת השתן וכו'.
פרופ' אליעזר קיטאי: בשנתיים וחצי האחרונות מדובר בהוראה קלינית, זאת אומרת, מדובר בהתנסות אישית עם מטופלים תוך מתן הדרכה על-ידי מדריכים.
פרופ' אליעזר קיטאי: סטודנטים מקבלים חולים, בודקים חולים וכו'.
יעל דיין: נשים וגברים באותה מידה.
יעל דיין: הרי זה אקראי.
יעל דיין: אני אומרת שאין הבדל כאן בין נשים לגברים.
פרופ' אליעזר קיטאי: בהוראה הקלינית?
יעל דיין: בהתנסות האישית עם מטופלים מדובר במטופלים/מטופלות.
פרופ' אליעזר קיטאי: בתוך ההוראה הקלינית יש נושאים שקשורים לבריאות האישה.
פרופ' אליעזר קיטאי: קודם כל, כשמדובר ברפואת נשים מדובר בשישה שבועות שלמים המוקדשים לגניקולוגיה.
פרופ' אליעזר קיטאי: שם יש הדגש על גיל המעבר, אמצעי מניעה, מחלות המועברות במגע מיני וכו'.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש קורס ברפואת משפחה שאורך אצלנו כארבעה שבועות.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש שם הדגשים על נושאים שונים.
יעל דיין: ארבעה שבועות זה רק באוניברסיטת תל-אביב.
פרופ' אליעזר קיטאי: בשנה השישית.
יעל דיין: יש מקומות שבהם זה שבועיים.
פרופ' אליעזר קיטאי: אצלנו זה ארבעה שבועות.
פרופ' אליעזר קיטאי: אנחנו מדברים שם על אספקטים פסיכו-סוציאליים, משפחתיים, רפואה מונעת, כמובן, איזה בדיקות לעשות לאישה באיזה גיל וכו'.
יעל דיין: אישה וגבר.
פרופ' אליעזר קיטאי: אישה וגבר.
פרופ' אליעזר קיטאי: אבל לצורך הדיון אני מדגיש את העניין הזה.
יעל דיין: אני רוצה לדעת אם לגבי הדברים הספציפיים לנשים – באותה מסגרת של שבועיים או ארבעה שבועות המוקדשת לרפואת משפחה –
פרופ' אליעזר קיטאי: אם סטודנט לרפואת משפחה מקבל גבר – ידונו איתו על דברים אלה ואחרים.
פרופ' אליעזר קיטאי: אבל במסגרת הזאת של אותם ארבע שבועות יש סיכוי של יותר מ-50% שהמבקרות תהיינה נשים.
פרופ' אליעזר קיטאי: רוב המבקרות במרפאות הקהילה הן נשים ולכן יש לו סיכוי יותר גדול להיפגש עם נשים.
פרופ' אליעזר קיטאי: בוודאי שהוא יקבל כמה נשים לבדיקה וילמד את הנושא של רפואה מונעת ספציפית לאישה.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש לנו קורס לאורולוגיה, לבעיות בדרכי השתן.
פרופ' אליעזר קיטאי: שוב, הקורס הוא כללי, אבל מתייחסים בו גם לנושא של האישה.
יעל דיין: אני רוצה שנדייק.
יעל דיין: סטודנט בשנה החמישית או השישית לומד אורולוגיה.
יעל דיין: קודם כל, לידיעתך, זה לא קיים במסגרת חובה בכל בתי החולים.
יעל דיין: כדאי לדעת זאת.
יעל דיין: נניח שסטודנט בחר באורולוגיה, או בדברים אלקטיביים אחרים, כגון: אף אוזן גרון וכו'.
יעל דיין: האם כשהוא לוקח קורס באורולוגיה הוא מקבל ישירות, ספציפית ובצורה מוגדרת את ההתייחסות האורולוגית לנשים?
יעל דיין: הוזכר כאן הנושא של בריחת שתן, למשל.
יעל דיין: או שמא במסגרת הכללית יגידו לו: אצל נשים קיימת גם התופעה של בריחת שתן?
יעל דיין: זה הרי קשור גם באנטומיה.
פרופ' אליעזר קיטאי: זה חלק מהמסגרת הכללית.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש יום של דיון על זיהומים בדרכי השתן באורולוגיה וידברו שם שעה על נשים ושעה על גברים.
פרופ' אליעזר קיטאי: זאת אומרת, יהיו אותם הדגשים שהם ספציפיים לנשים, אבל זה יהיה במשותף.
יעל דיין: בכוונה לא הזכרתי זיהומים, כי אנחנו לא מדברים על כך.
12935: דווקא הנקודה הזאת של בריחת שתן באה לידי ביטוי במסגרת הגניקולוגיה, יותר מאשר באורולוגיה, כי עדיין מתייחסים לבריחת שתן בהתאם.
12935: בירושלים זה נכנס בתוך הקוריקולום של גניקולוגיה ופחות באורולוגיה.
12935: זה גם חלק מהוויכוח הבלתי-פוסק הקיים בין אורולוגים לגניקולוגים לגבי השאלה מי מטפל בבריחת שתן של נשים.
יעל דיין: כשקיימנו בוועדה דיון על נושא בריחת השתן הנושא הוצג והתחיל קמפיין ציבורי, שאני מאד מברכת עליו.
יעל דיין: החלה מודעות לנושא אצל נשים.
יעל דיין: הוציאו את הנושא מהארון והוא הוצא מהארון על-ידי אורולוגים, לא על-ידי גניקולוגים.
יעל דיין: אבל זה לא משנה, אני לא מחלקת כאן ציונים.
12935: אנחנו מצויים בהחלט במאבק בלתי-פוסק סביב השאלה: מי מטפל בנושא?
12935: זה כמו הוויכוח על השאלה מי מטפל בהורמונים, רופא משפחה או רופא נשים?
12935: אותו דבר ב-Stress Incontinency .
יעל דיין: תיכף נגיע גם לזה.
פרופ' אליעזר קיטאי: בכירורגיה אנחנו מתעסקים עם נושא סרטן השד, כחלק מנושא כללי.
פרופ' אליעזר קיטאי: אם את שואפת לקחת את נושא בריאות האישה כציון מרכזי – אזי בהחלט בהקשר זה הדברים לא נעשים כך.
לאה לב: בתור רופאה שמדריכה סטודנטים אני רוצה לומר משהו בקשר לבדיקת סרטן השד ששאלת.
לאה לב: בהחלט רופא המשפחה הוא זה שצריך להדריך את הסטודנט כשמדובר בבדיקת השד.
לאה לב: זה חלק מהדברים שהוא צריך לעבור אצל רופא משפחה.
לאה לב: כמובן, הדבר צריך להיעשות בהסכמת האישה.
לאה לב: לפעמים יש בעיה.
יעל דיין: את מדברת על הסטודנטים שהם עוד לא במסגרת של התמחות.
לאה לב: לא.
לאה לב: מדובר על הסטודנטים שהם בשנה השישית.
לאה לב: חלק אנחנו מקבלים כמדריכים ומטפלים בהדרכה שהם צריכים לעבור.
לאה לב: מדובר בכל מיני בדיקות שהם צריכים לעשות לפציינטים.
לאה לב: חלק מהבדיקות שהסטודנט צריך לעשות, חוץ מבדיקת לחץ דם, א.ק.ג.
לאה לב: ודברים אחרים, זו גם בדיקת שד לאישה.
לאה לב: כמובן, זה צריך להיות בהסכמת האישה שבאה להיבדק.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני רוצה לחדד את העניין.
פרופ' אליעזר קיטאי: בתל-אביב יש רשימת מיומנויות, מעבר ליידע התיאורטי, שסטודנט צריך לעשות V עליהן במסגרת לימודיו.
יעל דיין: אני מניחה שזה קיים בכל בתי הספר.
לאה לב: אני דיברתי על ההדרכה שרופא משפחה נותן לסטודנט בקשר לבדיקת שד.
לאה לב: את שאלת מדוע עניין הבדיקה לא נשאר אצל רופא המשפחה.
יעל דיין: נאמר לי שזה כן נשאר.
דיאנה פלשר: אם מדברים על הפרקטיקה של היום-יום, אני חושבת שביום-יום יש אולי רופאות שכן בודקות, אבל הרבה רופאי משפחה לא עושים את הבדיקה.
פרופ' אליעזר קיטאי: המגמה של בית הספר אצלנו – וזאת כשמדובר במיומנות – היא שלא משנה לנו אם הסטודנט ילמד כירורגיה, או רפואת נשים, או רפואת משפחה; הוא צריך במהלך לימודיו להוכיח שהוא רכש את המיומנות לבדוק שד.
פרופ' אליעזר קיטאי: אם הוא למד זאת טוב אצל כירורג –
יעל דיין: זה כמו אינטובציה, כמו עירוי וכמו מיומנויות אחרות.
פרופ' אליעזר קיטאי: נכון.
פרופ' אליעזר קיטאי: א.ק.ג.
פרופ' אליעזר קיטאי: הוא יכול ללמוד לעשות במחלקה פנימית וגם במרפאה של רפואת משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: זה אותו דבר.
פרופ' אליעזר קיטאי: את המיומנות לבדוק בדיקת שד אנחנו דורשים מכל סטודנט.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני עובר עכשיו לתעודה ברפואת משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: זה כבר קורס לרופאים.
פרופ' אליעזר קיטאי: הקורס הזה הוא חובה לכל מתמחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: אבל אנחנו מלמדים את הקורס הזה כרשות גם רופאים שאינם מומחים, והם מקבלים את אותה תעודה.
פרופ' אליעזר קיטאי: הם לא מומחים ברפואת משפחה, אבל הם מקבלים מהאוניברסיטה תעודה שהם סיימו לימודים ברפואת משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: תעודה באוניברסיטה זו יחידה מוגדרת של 400 שעות, 6 סימסטרים.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש גם רופאים שלא מומחים ברפואת משפחה, שלא עברו את תהליך ההתמחות ועמדו בבחינות, אבל מבחינת האוניברסיטה הם קיבלו תעודה.
פרופ' אליעזר קיטאי: זה איזשהו סטטוס אקדמי.
יעל דיין: זאת אומרת, רופא יכול להתמחות בגניקולוגיה או בכל דבר אחר ובנוסף לקבל תעודה כזאת.
פרופ' אליעזר קיטאי: אף גניקולוג עוד לא ביקש ללמוד אצלנו במסגרת של קבלת תעודה ברפואת משפחה.
יעל דיין: כלומר, זה לרופאים שלא מתמחים בשום דבר אחר.
פרופ' אליעזר קיטאי: רופאים כלליים שעובדים כרופאי משפחה רוצים הרבה פעמים את התעודה, גם כדי להעשיר את היידע וגם כדי שתהיה להם איזושהי תעודה.
יעל דיין: חשבתי שהסיפור הזה של רופא כללי נגמר.
פרופ' אליעזר קיטאי: לא, בכלל לא.
פרופ' אליעזר קיטאי: אם כן, היקף הלימודים הוא 400 שעות ו-6 סימסטרים.
פרופ' אליעזר קיטאי: אומר כבר מראש, כדי להגיע לשורה התחתונה, שלפחות בתכנית באוניברסיטת תל-אביב אין לנו קורס לבריאות האישה כקורס מרוכז.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש נושאים שנלמדים באופן כללי, כמו קורסים קליניים, פסיכו-סוציאליים וכו'.
פרופ' אליעזר קיטאי: לא אלאה אתכם בכך.
פרופ' אליעזר קיטאי: כשמדברים על השיטות – בדרך כלל מדובר בקבוצות קטנות, אינטראקטיביות, עם רופאים כלליים, עם הרבה הרצאות עידכון.
פרופ' אליעזר קיטאי: נושאים ספציפיים של בריאות האישה מושחלים כחלק מיחידות הלימוד.
פרופ' אליעזר קיטאי: לדוגמא, אם אנחנו ביחידה קלינית – אזי יש לנו נושאים כמו גיל המעבר, אוסטיאופורוזיס, אבל זה כחלק מקורס שלם למשל בנושא:
פרופ' אליעזר קיטאי: בעיות קליניות שכיחות אצל רופא המשפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: לנו אין קורס שהכותרת שלו היא בריאות האישה, שהוא מכסה את כל הזוויות.
פרופ' אליעזר קיטאי: כאשר יש לנו קורס על משפחה, או קורס להכרת הקהילה והאינטראקציות בין רופא משפחה לגורמים קהילתיים, אז אנחנו מדברים על אלימות במשפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש לנו קורס על רפואה מונעת וגם שם נותנים מספר יחידות ספציפיות לאישה, אבל זה לא כקורס מרוכז.
פרופ' אליעזר קיטאי: אגיע לזה בסוף.
פרופ' אליעזר קיטאי: אנחנו, כמובן, מכניסים נושאים של היריון, לידה, שירותי רווחה, חוקים, הכרת גורמים קהילתיים וכו'.
פרופ' אליעזר קיטאי: כפי שאמרתי, בית הספר משתתף גם בהשתלמויות קבועות.
פרופ' אליעזר קיטאי: אנחנו מעורבים בתכנית ההשתלמות של קופת חולים לאומית, שהיא תכנית שהשנה התחלנו אותה בשיטה שעדיין לא השתמשו בה והיא למידה מרחוק.
פרופ' אליעזר קיטאי: זאת אומרת, כל רופאי הקופה ביום מסויים יושבים באיזור מגוריהם ועל-ידי למידה מאולפן בצורה אינטראקטיבית אנחנו מלמדים אותם.
פרופ' אליעזר קיטאי: השנה היו לנו 22 יחידות לימוד, שמתוכן היו שתי יחידות לימוד בנושא בריאות האישה ואוסטיאופרוזיס.
יעל דיין: זוהי כבר השתלמות לרופאים שכבר השתלמו כרופאי משפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: זה מה שנקרא CONTINUING MEDICAL EDUCATION.
פרופ' אליעזר קיטאי: זאת אומרת, מדובר ברופא שעובד וצריך כל הזמן לרענן את היידע והמיומנות.
יעל דיין: זה בקופת חולים לאומית.
פרופ' אליעזר קיטאי: זה בקופת חולים לאומית.
קריאה: האם זו חובה?
פרופ' אליעזר קיטאי: אם אנחנו מסתכלים במשקפיים של המדינה, אין לנו שום חובה היום לא מצד משרד הבריאות, לא מצד ההסתדרות הרפואית וכו'.
פרופ' אליעזר קיטאי: במשקפיים של הארגונים – ואני לא יודע איך זה בארגונים אחרים, יש פה נציגים אחרים – במשקפיים של קופת חולים לאומית זוהי שאיפה.
פרופ' אליעזר קיטאי: זאת אומרת, אנחנו שואפים לכך שכל הרופאים יעברו זאת.
פרופ' אליעזר קיטאי: עדיין אני לא חושב שכשמדובר בקופה, שהצליחה להביא את כל הרופאים שלה, עם כל חוקי ותנאי העבודה, אפשר לחייב אותם לשבת וללמוד פעם בשבוע.
פרופ' אליעזר קיטאי: אגב, הרבה פעמים בתוך ארגונים זה נוגד את האינטרסים וישנו הקונפליקט בין השירות לבין הליכה ללימודים, כי הרבה פעמים תופסים זאת כך שזו לא עבודה, אלא זה מותרות או משהו כזה.
דיאנה פלשר: מה קורה אם בתקופה מסויימת רופא לא הגיע לשום כנס ולשום השתלמות במשך 10 שנים?
דיאנה פלשר: האם הקופה יודעת מזה?
דיאנה פלשר: האם היא עוסקת בזה?
פרופ' אליעזר קיטאי: אני יכול לענות לך על קופת חולים לאומית, אבל אולי כדאי לשמוע דברים גם מחברים מקופות אחרות.
יעל דיין: אנחנו עוד לא יודעים מה הן ההשתלמויות בקופות האחרות.
פרופ' אליעזר קיטאי: בקופת חולים לאומית לפחות אני מצוי בתפקידי זו השנה השנייה.
פרופ' אליעזר קיטאי: לכן, אני לא יכול לדבר על העבר.
פרופ' אליעזר קיטאי: כרגע יש לנו מיפוי של כל מה שעברו הרופאים עד כה.
פרופ' אליעזר קיטאי: הקופה גם השקיעה די הרבה משאבים בשליחת הרופאים הכלליים שאין להם התמחות לאוניברסיטאות, כדי שהם יקנו לפחות את התעודה.
פרופ' אליעזר קיטאי: היא משקיעה הרבה משאבים בלימודים שוטפים, כולל משאבים למחקר שיטות ההוראה איך ללמד אותם.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש לנו כרגע תהליך של מיפוי, שבימים אלה הסתיים, הבודק מי מופיע ומי לא.
פרופ' אליעזר קיטאי: צריך לזכור שחלק מהאנשים הם שכירים ועליהם יש לנו יותר שליטה.
פרופ' אליעזר קיטאי: חלק מהאנשים הם עצמאיים שעובדים איתנו כקבלנים.
פרופ' אליעזר קיטאי: כשמדובר ברופא עצמאי יש לנו פחות יכולת שליטה.
פרופ' אליעזר קיטאי: רופא פנימאי, שעובד בבוקר בבית חולים, יש עליו פחות שליטה.
פרופ' אליעזר קיטאי: למשל, יכול רופא כזה לחשוב: אני מנהל מחלקה ב"הדסה", האם אני צריך שילמדו אותי?
יעל דיין: אני רוצה לדעת מה זה 2 יחידות.
יעל דיין: בכמה שעות מדובר?
פרופ' אליעזר קיטאי: כל יחידה זה 5 שעות.
פרופ' אליעזר קיטאי: השנה היו לנו בהשתלמויות 22 יחידות, כל אחת של 5 שעות.
פרופ' אליעזר קיטאי: שתי היחידות מתוך ה-22 יחידות היו בבריאות האישה: האחת – על HRT, והשנייה – על אוסטיאופורוזיס.
יעל דיין: דרך אגב, הדברים האלה הם גם שאלה של יוקרה, זאת אומרת איך אנחנו מציגים זאת לציבור הרופאים, מה הדרישה שיש, האם זה משהו שהוא גם בבחינת "כייף" וגם שהרופא מרגיש שהוא מועשר, שזה נתן לו כלי נוסף ואף הוסיף לו מוניטין.
יעל דיין: אנחנו לא מוסיפים ליד התואר עוד אות בשביל ההשתלמויות.
יעל דיין: אבל יש באמת שאלה איך כל המערכת – גם של הפציינטים וגם של משרד הבריאות והקופות – מתייחסת לעניין?
יעל דיין: האם זה דבר יוקרתי, או שזה דבר שהוא בבחינת חובה, שהרופא חייב לעשות זאת, או שזה לא זה ולא זה ואז למי איכפת?
דיאנה פלשר: במדינות אחרות יש חובה לחדש את הרישיון.
דיאנה פלשר: למשל, בארצות הברית זה כל שנתיים.
דיאנה פלשר: כדי להגיע לחידוש הזה אתה צריך להציג מספר נקודות בלימודי המשך.
דיאנה פלשר: בלי זה הם לא מחדשים את הרישיון.
יעל דיין: טוב, כאן זה לא קיים.
דיאנה פלשר: אצלנו זה לא קיים בכלל.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני רוצה להראות עכשיו קטע שהוא לא חובה.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש מחקר ברפואת משפחה בנושא בריאות האישה.
פרופ' אליעזר קיטאי: חילקתי פה דפים המתייחסים לשלושה מחקרים שאנחנו היינו מעורבים בהם בתוך רפואת המשפחה.
פרופ' אליעזר קיטאי: שניים הם בנושא של אלימות, בעיקר מהאספקט של רופא המשפחה, הידע של רופא המשפחה, עמדות, התנסות, מה רופא המשפחה מרגיש וכו'.
פרופ' אליעזר קיטאי: ישנו נושא בריחת השתן.
פרופ' אליעזר קיטאי: יש התייחסות להיקף התופעה וכו'.
פרופ' אליעזר קיטאי: אלה נתונים שלנו הנוגעים לאוכלוסייה שלנו.
פרופ' אליעזר קיטאי: כל אחד מכם יכול לקרוא את החומר בזמנו החופשי.
פרופ' אליעזר קיטאי: כאמור, המחקר ברפואת משפחה הוא על בסיס של אנשים משוגעים לדבר.
פרופ' אליעזר קיטאי: אני חייב לציין שבמחקר על אלימות כלפי נשים הצלחתי להשיג מענק קטן מנשיא המדינה הקודם, עזר ויצמן.
פרופ' אליעזר קיטאי: כתבתי לו שאנחנו חוקרים את התופעה ובית הנשיא נתן לנו איזשהו מענק קטן לטובת המחקר הזה.
פרופ' אליעזר קיטאי: מעבר לכך, רוב המחקרים שאנחנו עושים ברפואת משפחה נעשו כמחקרים של אנשים שעשו זאת בזמנם החופשי, כמעט ללא תקציבים.
פרופ' אליעזר קיטאי: בסופו של דבר, לפחות במשקפיים של אוניברסיטת תל-אביב, אלה הן ההצעות שלנו לקדם את הנושאים בתחום בריאות האישה.