GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין: I am thrilled that you had this meeting.
יעל דיין: Beforehand, months ago when I was invited to attend this conference, I e-mailed to say, “Would we have a chance to meet the women leaders and have this opportunity.
יעל דיין: ”  So I was thrilled to hear that you had suggested it as well and it is very very exciting to hear what is going on here in Israel.
יעל דיין: I should introduce myself; my name is Ruth Balsar.
יעל דיין: I am from Massachusetts in the United States and a legislator in Massachusetts.
יעל דיין: I wanted to make one comment and then a question.
יעל דיין: Going back to your introductory remarks, several times since we have been here we have heard many Israelis talk about the need for a constitution.
יעל דיין: I just want to mention as an American who has a constitution, I don't know whether people are aware that we do not have an equal rights amendment to our constitution.
יעל דיין: We know that in the 70s when I was coming of age as a feminist, people in America, women worked very hard to pass an equal right amendment and we are still unsuccessful.
יעל דיין: We do not have an equal right amendment, although many of our States do.
יעל דיין: My State has one although it is still very difficult to pass women’s right legislation in the United States as well, even with constitution.
יעל דיין: So there continue to be problems.
יעל דיין: I wanted to just at least put on the table the whole issue.
יעל דיין: I am thrilled to hear about all the women’s rights activity in all these different areas.
יעל דיין: I wanted to also ask about any women’s right activity within religion.
יעל דיין: I raise that because in the United States for us as Jewish women it has been very important to struggle over the issue of women’s empowerment within our religious life as well.
יעל דיין: In the United States I am sure you know we have more active reform and conservative movements, what we call conservative in which women are equal.
יעל דיין: I for instance pray in a minyan in which we call an egalitarian minyan where the women and men pray together, women and men wearing kippot and tallaisim.
יעל דיין: In America for Jewish women that is an important part of our struggle for women’\s empowerment.
יעל דיין: I was interested to ask about this here.
יעל דיין: Recently I go to a lot of meetings in Boston at the New Israel Fund, brings Israeli speakers to us and I heard a very disturbing story about a Chief Rabbi here made some kind of comment that the reform women who pray in tallaisim should be buried in those tallaisim.
יעל דיין: היו"ר יעל דיין:		There is a court decision on it which is being contested on the Women at the Wall.
יעל דיין: רות בושס:		So, I just want o hear a little bit, because I think as Jewish women we share our struggles within the public realm but also within the Jewish realm and I was interested to hear about that.
יעל דיין: היו"ר יעל דיין:		I would answer briefly and I will change the orders or organizations although with due respect, Emunah does not offer the answer.
יעל דיין: It offers an answer to part of the question, where is a voice of religious women.
יעל דיין: It does not offer the answer to Israeli society because we secular women, not an organization not religious and not anti religious, we are talking pluralism, we failed in it.
יעל דיין: Conservative and reform women of the world, your rabbis are not recognized.
יעל דיין: You don't have your rights as Jewish women are not recognized here.
יעל דיין: You cannot marry here with a reform rabbi.
יעל דיין: You cannot divorce here, you cannot bury here, you cannot pray here, you cannot pray your way, not even in places which are not, you can have your own synagogue and do what you want there, so can I and do a nudist party.
יעל דיין: ליאורה מינקה:			אני יושבת-ראש אמונה שזו תנועת הנשים   				השלישית בגודלה בישראל ותנועת האישה הדתית לאומית.
יעל דיין: אנחנו מלאי התפעלות מהעבודה של חברת הכנסת יעל דיין והוועדה שלה ואנחנו כמובן שותפים לזה.
יעל דיין: יש לנו מחלוקת לגבי אסטרטגיות מסוימות, במיוחד בתחום שהשאלה הועלתה כאן.
יעל דיין: להערכתי, לידיעתי ובהובלתי מתחוללת מהפכה פמיניסטית אורתודוכסית מרתקת בישראל ולדעתי התהליכים החברתיים שלה הם מאוד מאוד מעניינים.
יעל דיין: זו דרך אחת להוביל מהלכים.
יעל דיין: אני חולקת על כך  - וזה היה חלק מהדברים שהוזכרו קודם – שאחת הבעיות המרכזיות של בעיית השוויון לנשים בישראל היא תלויה בנושא הדת.
יעל דיין: אני חושבת שכל הפאנל שהועלה כאן תיאר בעיות שאין להן שום קשר לנושא הדתי.
יעל דיין: יש לנו גם שיח ולפעמים שיח מאוד מאוד קשה עם הגורמים הדתיים האורתודוכסים בישראל ויחד עם זאת אנחנו חושבים שאסטרטגיית הפעולה עשויה להיות שונה מאסטרטגיות שמועלות על-ידי גורמים אחרים.
יעל דיין: אמונה כבר מזמן לא רק תנועה שעוסקת בחינוך וברווחה אלא אנחנו כבר הרבה שנים – ואני יכולה להגיד על עצמי כמנהיגת התנועה הזאת בעשרת החודשים האחרונים – בהחלט מובילים מהלכים שהם במפורש פמיניזם אורתודוכסי דתי.
יעל דיין: לצערי אין מספיק זמן לפתח את הנושא כאן, אבל הייתי מאוד שמחה לעשות זאת בהזדמנות אחרת.
יעל דיין: קריאה:			Good afternoon.
יעל דיין: First of all let me tell you how pleased I am to be here once again and what a difference meeting with your women’s caucus this time than it was two or three years ago and about four years before that where it was just a beginning.
יעל דיין: So I congratulate you on the great moves forward, on the very articulate women who share the front desk with you.
יעל דיין: I wish you well in the challenge on equality and fairness principles for women.
יעל דיין: I just wanted to speak for one second about the place of women in the electoral process.
יעל דיין: I come from Canada, by the way and I have been very active in promoting the role and place of women in the international scene.
יעל דיין: We have set up committees in the inter- parliamentary union in the Commonwealth Union and there has been a great move as well in the Asian Pacific where I have been able to establish equality programs for women.
יעל דיין: What I thought I would share with you, as a long time activist in the field, the promotion of women up the line has not been an easy challenge.
יעל דיין: But once you have your male colleagues on side and if you have men on your committee, perhaps that is helpful, and I assume that they represent the diversity of political parties that you have within the Knesset, which boggles my mind, being as I come from a country with three parties and they are not party lists but first pass the post vote.
יעל דיין: But it always amazes me that you ever get any women in there, so I wish you well.
יעל דיין: But it was the leadership in many countries that are proving that if your male leadership is committed to the promotion of women, then they can effectively be useful.
יעל דיין: I have worked with our Prime Minister as the chair of our Finance Committee and the chair of our Economic Development Committee and we were charged with going to every single writing and there are 360 writings in Canada and they are very large by comparison.
יעל דיין: But our task was to go and talk to the Writing Associations, local associations and have them make a concerted effort to find women leadership.
יעל דיין: We changed the rules of our writing associations, those are the local associations, and they must have equal men and women.
יעל דיין: A man and a woman as co-chairs, a man and a woman chairing the campaigns, man and woman for finance.
יעל דיין: In the youth sector it is men and women.
יעל דיין: There is no such thing as a committee, which is only headed by either a man or a woman, so that there is parity in the development of the leadership and the promotion of leadership.
יעל דיין: The task over the last three elections has proved to be an effective one.
יעל דיין: The first electoral process, which is in the early 80s, 1984 to 1988 was to insist that there be a recruitment on equal rights for men and women within the writing level.
יעל דיין: The second section was at the local, regional and then national level.
יעל דיין: Today at the national level there is nothing that is not equality, and these are all volunteers by the way I am talking about.
יעל דיין: The last step which has proven to promote now 33% of women in the Senate and 28 to 30 percent of women in the House of Commons has in the effective use of this team who goes out and has encouraged the recruitment of women.
יעל דיין: But the women candidates are recruited on the basis of their quality as candidates, not because they are women but because they have the ability to lead.
יעל דיין: It has been at writing level that you can effect that, because if you haven’t got a decent candidate and whether you are in a list situation or whether you are in a riding situation, it is a matter of leadership determining that you are going to recruit women who are competent and capable and can then be proper spokesmen.
יעל דיין: I tell you, we went from when I first went in, from five women to today fifty-six women, just in my own party.
יעל דיין: So I think that makes a very big difference.
יעל דיין: I wanted to finish that with one thing.
יעל דיין: We have a school training and it is a very important school training for potential leadership then they make a decision if they want to run or not and it is a training in personnel, in media training, in strategy training, recruitment volunteers.
יעל דיין: היו"ר יעל דיין:			We have this, many graduates of schools of training  who are doing everything  but political leadership, although they can ensure they can find their place.
יעל דיין: You know, this is a death verdict, I mean you are with your back to them, but from both directions I had people, mostly men but not only, coming in every two minutes, making peculiar signs and nodding.
יעל דיין: I am sorry that we have to end here by the greater powers.
יעל דיין: The only solace I can find is that you are going to have lunch now with Yossi Sarid and Yossi and I share a granddaughter and it was the first one for both of us.
יעל דיין: My daughter is married to his son.
יעל דיין: So I cannot really hold you here, you will still be staying in the family.
יעל דיין: Again, my apologies to everybody who didn't speak.
יעל דיין: I am sure all of you, especially the NGOs are in touch with the different guests that we have here in any case.
יעל דיין: Toda rabba.
יעל דיין: בצפת, רצח גבר את חברתו לחיים לעיני ביתה הקטנה.
יעל דיין: מיד נשמע דיווח מפי המשטרה על הרצח עצמו וכן דיווח על תלונות קודמות.
יעל דיין: מפי משרד העבודה והרווחה אני מעונינת לשמוע האם היו ידועות בעיות קודמות במשפחה הספציפית הזו.
יעל דיין: אנו מעונינים לדעת כל נתון אשר יעזור לנו לענות על השאלה הנצחית, מי יכל למנוע רצח זה, ולא עשה זאת.
נורית זיו: שולה עמר היא ילידת 1964.
נורית זיו: היא התגרשה בשנת 1994 מבעלה הידוע כעבריין פעיל, היום הוא אסיר בבית כלא.
נורית זיו: אני הבנתי כי היא היתה מוכרת לשירותי הרווחה על הרקע הזה בלבד.
נורית זיו: לשניהם שני ילדים משותפים.
נורית זיו: עד למקרה הרצח, היתה שולה חיה תשע שנים עם החשוד, יליד 1963.
נורית זיו: יש להם ילד משותף בן שש.
נורית זיו: לאחר שמונה שנים בהם הם חיו חיים משותפים, הם החליטו על פרדה שלא לוותה במתח מיוחד.
נורית זיו: גם הפרדה האחרונה לא לוותה במתח מיוחד.
נורית זיו: החשוד הגיע הביתה והם החלו לדבר על התשלומים עבור הילד המשותף.
נורית זיו: החשוד דחף את האישה, היא איימה עליו כי תתלונן במשטרה, והוא מיד הביא סכין והחל לדקור אותה.
נורית זיו: האישה ניסתה ככל יכולתה למנוע את הדקירות הללו, אך ללא הצלחה.
נורית זיו: הילדה בתושייה גדולה לקחה את הילד הקטן לשכנים והתקשרה למוקד המשטרה שהגיע והכריז על הנרצחת כמתה.
נורית זיו: בשנת 1999 נפתחו תיקים באופן הדדי לשני הצדדים.
נורית זיו: התלונות ההדדיות נמשכו חודשיים בסך הכל.
נורית זיו: הוא התלונן נגדה בגין תקיפה, והיא התלוננה עליו גם כן בגין תקיפה.
נורית זיו: במאי 1999 הוא נידון וגזר הדין ניתן בנובמבר 1999.
נורית זיו: היה תיק נוסף שנפתח על רקע הפרת צו הגנה.
נורית זיו: הגבר החזיר את הילד חצי שעה מאוחר יותר לבית האישה, ועל כן היא התלוננה.
נורית זיו: לבסוף התיק נסגר על רקע חוסר עניין לציבור.
נורית זיו: לנאשם היה מאסר על תנאי של חודשיים משנת 1996, על עברת אלימות שאינה קשורה בהם.
נורית זיו: התביעה ביקשה להפעיל את חודשי המאסר.
נורית זיו: הוא ביקש שלא לעשות זאת בטענה כי הכל בסדר.
נורית זיו: האישה הגיעה אף היא לאותו גזר דין וביקשה מהשופט להתחשב בו: "מאחר והוא אבא טוב אני מבקשת להאריך את התנאי ולא לשלוח אותו לבית הסוהר.
נורית זיו: היינו חמש שנים ביחד ולא היתה אף פעם הרמת יד או צעקות".
נורית זיו: בית המשפט, בשנת 1999, האריך את המאסר על תנאי והפעיל ערבות של חמשת אלפים שקל.
נורית זיו: מאז אותו גזר דין לא הגיעה למשטרה אף תלונה הקשורה בבני זוג אלו.
נורית זיו: האירוע האלים הבא אליו נודעה המשטרה הוא האירוע עליו אני מדווחת כעת.
יעל דיין: התבצע מעקב אחרי החשוד, לאחר שקיבל מאסר על תנאי?
נורית זיו: לא היה מעקב.
נורית זיו: ישנם עשרות אלפי תיקים של אנשים שמקבלים מאסר על תנאי ואנו לא עוקבים אחריהם.
אינס בוסקילה: אני תפקדתי כעובדת סוציאלית של שולה ושל ילדיה.
אינס בוסקילה: שולה הגיעה לצפת מאילת בשנת 1989 כאשר היא עדיין לא היתה גרושה.
אינס בוסקילה: הבעל באותה תקופה נידון למאסר.
אינס בוסקילה: במשך מספר שנים היא היתה מטופלת באופן אינטנסיבי מאוד על ידנו.
אינס בוסקילה: אנו טיפלנו בה גם ברמה האישית וגם ברמה הקבוצתית, היא השתתפה במרכז למשפחות חד-הוריות.
אינס בוסקילה: בנוסף עזרנו לה לרכוש מקצוע, ספרות, שמאוד סייע לה בשנים שלאחר מכן.
אינס בוסקילה: עיקר הטיפול אז היה סביב הקשיים של הילדים אשר אביהם הוא אסיר.
אינס בוסקילה: נכון להיום הבעל לשעבר גם כן אסיר, הוא מתעתד להשתחרר ביום שלישי הקרוב.
אינס בוסקילה: מאז ששולה הכירה את החבר שלה לחיים, החשוד ברצח, היא ניתקה קשר עם המחלקה שלנו, פרט לאותו אירוע של שנת 1999, בו היא חשה מצוקה הקשורה ביחסים ביניהם.
אינס בוסקילה: היא פנתה אליי ובעידוד שלי היא הגישה את התלונה למשטרה.
אינס בוסקילה: הסכסוך ביניהם היה על רקע ניהול מזנון משותף.
אינס בוסקילה: כתוצאה מהפרדה ביניהם לא היה ברור מי נשאר לנהל את המזנון.
אינס בוסקילה: על הרקע הזה התפתח אירוע אלימות בשנת 1999.
אינס בוסקילה: לאחר אותו אירוע שולה עזבה את צפת לפרק זמן מסוים, ומאז לא היה לנו כל קשר איתה.
אינס בוסקילה: בימים האחרונים ליקטנו פרטים, וגילינו כי מערכת היחסים שלה ושל החשוד היתה מלווה בהרבה מאוד פרדות, שרובן לא היו מלוות באלימות.
אינס בוסקילה: בפרדה האחרונה, ככל הנראה הגבר היה מחוץ לבית כחודשיים, ולא היו שום אינדיקציות לכך ששולה נמצאת במצוקה, או שהיא מאוימת על ידו.
אינס בוסקילה: המשפחה שלה מסרה לנו כי היא מאוד דאגה לו.
אינס בוסקילה: היא סיפרה לאחיות שלה שהוא חש מצוקה גדולה מכך שהוא מחוץ לבית, והיא מתלבטת אם להחזיר אותו או לא.
אינס בוסקילה: היא הרגישה מספיק חזקה כדי להוציא אותו מחייה ולשמור איתו על קשר רק כאבא לבנה הקטן.
אינס בוסקילה: לשולה היו שני ילדים נוספים מהבעל הקודם, בת ובן.
אינס בוסקילה: הבן היה דחוי מאוד על ידי הנאשם, ועל כן הוא שהה רבות אצל הסבתא.
יעל דיין: היכן המשפחה שלה?
אינס בוסקילה: אמא של שולה גרה בצפת בקרבת מקום לשולה.
אינס בוסקילה: אח אחד גר עם האמא, ושאר האחים פזורים בארץ.
אינס בוסקילה: המשפחה שלו היא משפחה ענפה מאוד המתגוררת בצפת.
אינס בוסקילה: אנו יודעים גם על אלימות אשר התרחשה במשפחה שלו על רקע מערכות יחסים עם נשים.
יעל דיין: האם החשוד הופנה אי פעם לטיפול?
אינס בוסקילה: החשוד לא היה מוכר לנו כלל.
אינס בוסקילה: אני אישית הכרתי אותו במהלך ביקור בית שערכתי.
יעל דיין: על ידי מי מטופלים כרגע הילדים?
אלמליח פולט: כרגע הם נמצאים בבית בה מתקיימת "השבעה", בית מרכז לעיוור.
אלמליח פולט: למקום מגיעים צוותים של מורים, גננות, פסיכולוגים ועובדים סוציאליים בכל יום, כדי להיות עם הילדים.
יעל דיין: בן כמה הילד המשותף?
אינס בוסקילה: הילד המשותף הוא בן חמש וחצי.
אינס בוסקילה: גם הוא היה עד לאירוע.
אינס בוסקילה: אנחנו ביחד עם מנהלת המחלקה הגענו מאוד מוקדם בבוקר לבית של השכנים, עוד לפני שכל בני המשפחה הגיעו, וזה איפשר לנו הזדמנות לשוחח עם הילדים, לשמוע אותם ולהרגיע אותם.
אינס בוסקילה: שמענו עדויות קשות מאוד של הילדים.
אלמליח פולט: הילד הקטן אמר שהוא ראה את אבא דוקר את אמא, ושאל מה קרה לה.
אלמליח פולט: היינו צריכים לספר לו שאמא שלו נפטרה.
יעל דיין: האם השכנים ידעו לספר על דברים חריגים שהיו באותו יום.
אלמליח פולט: השכנים לא שמעו כלום.
אינס בוסקילה: רק לאחר שהילדה פנתה לשכנים הם ידעו כי קרה משהו.
אינס בוסקילה: לפני כן הם לא שמעו כלום.
פולט אלמליח: לפי הדיווחים, המשטרה הגיעה מיד.
פולט אלמליח: גם אנחנו הגענו מיד בשעות הבוקר המוקדמות כדי להרגיע את הילדים.
יעל דיין: האם החשוד במעצר?
אינס בוסקילה: הוא ניסה לפגוע בעצמו ועל כן הוא הוא אושפז, אבל הוא מאובטח בבית החולים.
נורית זיו: הוא עצור.
נורית זיו: זו הרוטינה.
יעל דיין: היום קראתי ששני בחורים שפגעו בבחורה הרה, והעובר מת כתוצאה מזה, שוחררו כיוון שלא היו די ראיות.
יעל דיין: לפעמים אנו שומעים כי במקרים חמורים מאוד של אונס או אלימות אחרת, בית המשפט מסיבה זו או אחרת משחרר הביתה.
נורית זיו: השחרורים נעשים בדרך כלל או על רקע של ראיות או על רקע של מסוכנות.
יעל דיין: את הנושא של המסוכנות נצטרך לבחון יום אחד ביתר דיוק, כיוון שהמסוכנות במקרים הקיצוניים היא כלפי אובייקט אחד, ואז נאמר כי הוא היה מסוכן לאובייקט הספציפי, אך הוא לא היה מסוכן באופן כללי.
נורית זיו: הפסיקה אומרת שכאשר העבירה היא חמורה והאובייקט כבר איננו, עצם החומרה שבמעשה מצביעה על מסוכנותו.
יעל דיין: אני מאוד מודה לכולם על הדיווחים.
יעל דיין: אני מסיימת ואומרת כמו שאמרנו במקרה הרצח הקודם, כי אנו מקווים לא להיפגש יותר בנסיבות האלו.
יעל דיין: אנו עוסקים היום בקווי חירום לנשים מוכות, נשים במצוקות.
יעל דיין: אנו יודעים כי כמעט לכל ארגון שעוסק באלימות כלפי נשים יש קו חירום.
יעל דיין: אמרנו פעם באחד הדיונים, כי חייב להיות קו חירום גם ברוסית, בערבית ובאמהרית.
יעל דיין: היום אנו רוצים לקבל דיווח על קווי החירום הקיימים, וכן דיווח על ההבדלים ביניהם.
יעל דיין: אנו נבדוק את דעת המומחים הסוברים, כי עדיף לעשות ריכוזיות מסוימת של כל קווי החירום.
יעל דיין: היום נבדוק גם מה מידת האנונימיות שקו חירום חייב בו.
יעל דיין: השאלה היא האם ברגע שיש לשירותים שהם בבסיסם אנונימיים חשד סביר לעבירה, הם חייבים לשמור על האנונימית, או שישנה חובת דיווח.
יעל דיין: אנחנו הנחנו על השולחן מסמך רקע בנושא קווי חירום.
יעל דיין: אני מודה לעוזרת המחקר של הוועדה, רחל ורצברגר.
יעל דיין: לכל הארגונים ישנו גם קו פתוח שהוא לצורך ייעוץ והכוונה, כמו הקו הפתוח של השדולה שעוסק בהפליית נשים בעבודה, זכויות בהריון, זכויות בטיפולי פוריות, הטרדה מינית בעבודה וכו'.
יעל דיין: הקו הפתוח פועל בשעות מסוימות, והוא מאויש על ידי אנשים בעלי השכלה לאותו תחום בלבד.
יעל דיין: השאלות חוזרות על עצמן וניתן ללמוד את התשובות עליהן.
יעל דיין: קו חירום לעומתו, מיועד לאדם במצוקה, והוא פועל סביב השעון ומאויש על ידי אנשים שמיומנים להגיש את התשובה והסיוע בזמן חירום.
יעל דיין: בקו חירום אנו מצפים שתהייה הכשרה שתכלול ידיעת שפות שונות.
יעל דיין: כבר לפי השאלות הראשונות נציגי מרכז הסיוע אמורים לדעת את גודל המצוקה, ולכן ישנה אחריות גדולה מאוד על מי שמפעיל קווי חירום.
יעל דיין: כאשר אישה פונה לקו חירום היא אינה מבקשת רק הרגעה, אלא היא מבקשת לקבל גם תמיכה, משום שהיא לא רגועה ונמצאת במצב קשה מאוד.
רות רזניק: אני מנהלת את עמותת "לא".
רות רזניק: יושבת איתי כאן ד"ר אינה פזין שהיא מנהלת את שני הקווים הארציים שלנו בעברית וברוסית, וקו עירוני לילדים ונוער, המיועד לילדים בהרצליה ובסביבה.
רות רזניק: הקו התחיל לפני שנים רבות כצורך של מועצת הנשים בהרצליה, ואני התנדבתי להפעיל אותו, להדריך ולהנחות אותן.
רות רזניק: בסופו של דבר הקו נכשל בגלל חוסר תקציבים.
רות רזניק: אני חושבת, כי הנקודה הזו חשובה מאוד.
רות רזניק: אם קווי החירום הופכים לנושא מוניציפלי, הוא דורש תקציבים, הוא דורש רכזת בשכר, ומקום קבוע שקט שמשם ניתן יהיה לפעול.
יעל דיין: אם כך מדוע שזה יהיה של ארגון מסוים, ולא יהיה ריכוז של ארגונים שונים על ידי העירייה?
רות רזניק: אנחנו חשבנו על המתכונת הזו, אבל העירייה לא תמכה.
רות רזניק: היום הקו שלנו מקבל תמיכה מסוימת מעיריית הרצליה ומעיריית רמת השרון, ותמיכה קטנה ממשרד הקליטה, כיוון שחלק גדול מהפעילות שלנו היא בשפה הרוסית.
רות רזניק: משרד העבודה והרווחה כבר שנים רבות לא משתתף במענקים לקווי החירום.
יעל דיין: היכן מפורסם הקו שלכם?
אנה פזין: אנו מגדירים את הקו כקו חירום.
אנה פזין: הקו מאויש 24 שעות ביממה, כולל סופי שבוע וחגים.
אנה פזין: אנו מקבלים סוגים שונים של פניות, אך עיקר הפניות קשורות לאלימות פיזית, נפשית או מילולית.
אנה פזין: אנו מסבירים לנשים כי אלימות מילולית היא גם אלימות שצריך לפעול נגדה.
אנה פזין: המטרה של הקו היא למנוע מקרי רצח ולתת לאישה תמיכה והכוונה כיצד לפעול.
אנה פזין: במקרים דחופים אנו מפנים נשים למקלטים.
אנה פזין: בקו הפועל בשפה הרוסית, אני הרבה פעמים מתקשרת בין הפונה לגורמים שונים בלשכות הרווחה, ולעיתים אני מתקשרת גם בינה לבין המשטרה.
אנה פזין: אני מבררת מתי אותה אישה יכולה להגיע כדי שיהיה מישהו שיוכל לקבל את התלונה ברוסית.
יעל דיין: האם יש לך נתונים לגבי מספר הפונים אליכם?
אנה פזין: לקו הפועל בשפה העברית בשנת 2001 היו 2004 פניות.
אנה פזין: לקו בשפה הרוסית הפועל חמישה ימים בשבוע, לא בכל השעות ביממה, בשנת 2001 היו 588 פניות.
יעל דיין: האם ישנן גם פניות של גברים?
אנה פזין: יש פניות של גברים המעונינים לעזור לקרובה שהם מכירים, ויש פניות של גברים מוכים.
אנה פזין: אנו מתייחסים לפניות האלו באותה צורה שאנו מתייחסים לפניות של נשים.
יעל דיין: היכן מתפרסם הקו?
אנה פזין: הקו מתפרסם בעיתונות בשפה העברית.
אנה פזין: יש לנו בעיה גדולה לפרסם בעיתונות הרוסית, כיוון שהם דורשים הרבה מאוד כסף עבור הפרסום.
אנה פזין: מלבד הפרסום בעיתונות יש לנו סטיקרים בעברית וברוסית.
אנה פזין: אנו מפרסמים את הקו גם על ידי פרסומים בעירייה שעוזרים מאוד.
אנה פזין: אנו מקבלים שיחות רבות מנשים שראו פלקטים של העירייה המפרסמים את הקו שלנו.
יעל דיין: האם אתם מפרסמים בשפה הערבית?
אינה פזין: אין לנו פרסום בערבית, ואין גם כמעט פניות בשפה הערבית.
רות רזניק: כאשר ישנה פנייה מאישה ערבייה, אנו מפנים לקו הערבי.
יעל דיין: האם יש לכם אפשרות לפרסם במקומות כמו קופות חולים, טיפות חלב, בתי מרקחת ובבתי ספר תיכון?
אינה פזין: בכל המקומות שהזכרת, אנו שמים סטיקרים.
יעל דיין: האם אתם זוכים לשיתוף פעולה בעניין הזה?
אינה פזין: בדרך כלל אין התנגדות.
אינה פזין: הפרסום בטיפות חלב ובשירותים ציבוריים הפרסום הוא מאוד חשוב.
אינה פזין: לעיתים אנו מדביקים סטיקרים בתוך התאים שירותים ציבוריים, ואז כאשר אישה נכנסת לבדה לתא היא יכולה לרשום את המספר בקלות.
נורית קאופמן: אני ממונה על אלימות במשפחה בויצ"ו.
נורית קאופמן: ארגון ויצ"ו היה הארגון הראשון שהחל להפעיל קו חירום מארבעה מוקדים בארץ, אילת, ירושלים, אשדוד ותל-אביב.
נורית קאופמן: לאחרונה, מספר קו החירום הפך להיות 1-800 כמו שאר מספרי קווי החירום.
נורית קאופמן: בעיני העניין הזה הוא ראשון במעלה.
נורית קאופמן: המתנדבות המפעילות את הקו, הן נשים אשר עברו הכשרה בקורס שארך שלושה חודשים.
נורית קאופמן: קו החירום של ויצ"ו פועל חמישה ימים בשבוע משעות הבוקר עד שעות אחר הצוהריים המאוחרות.
נורית קאופמן: בשבועות הקרובים הקו יחל לפעול גם בסופי שבוע באמצעות המקלטים שויצ"ו מפעילה בשני מקומות בארץ.
נורית קאופמן: הרעיון הוא שלא תהיה דקה ביממה שבה לא יהיה מענה לאישה במצוקה.
יעל דיין: מספר הטלפון שלי אינו חסוי.
יעל דיין: הרבה פעמים אני פועלת מהבית בתור קו חירום.
יעל דיין: לפי הפניות אשר מגיעות אליי, אני רואה חשיבות גדולה להפעלת קווי החירום בסופי שבוע ובחגים.
יעל דיין: העניין של מעבר מחמישה ימים לשבעה ימים, הוא אקוטי.
רות רזניק: אני רוצה לציין כי מאז שאנו מופיעים באינטרנט, כמעט שנה, אני מקבלת פניות רבות לא רק בפורום, אלא גם אליי אישית.
נורית קאופמן: אני הייתי שנים רבות בעמותת "לא".
נורית קאופמן: אנו שלחנו מדבקות עם מספר הטלפון של העמותה לכל קופות החולים בארץ, והענות היתה גדולה מאוד.
נורית קאופמן: נתוני הפניות לויצ"ו עדיין לא סוכמו, אך אני יכולה לומר, כי המספרים מתקרבים לאלו של הקו הרוסי, כיוון שהקו עובד רק חמישה ימים בשבוע.
נורית קאופמן: המתנדבות של ויצ"ו נעזרות הרבה מאוד בקו הרוסי וזה בעיני אחד הדברים החשובים.
נורית קאופמן: אם אישה מתקשרת, גם אם אין למתנדבת מענה מתאים בגלל מגבלה של שפה, היא צריכה שתהייה לה את האינפורמציה המתאימה, כדי שתוכל להפנות את האישה למקום המתאים.
אינה פזין: כאשר אני מקבלת פנייה אני שואלת מאיפה האישה קיבלה את המספר, כדי לדעת איזה מבין הפרסומים עובדים, ואני הרבה פעמים שומעת כי היא הופנתה אלינו על ידי ויצ"ו.
מיכל מור: אני מנהלת את קו החירום הארצי למניעת אלימות במשפחה ולמען ילדים בסיכון של משרד העבודה והרווחה.
יעל דיין: מה המספר שלכם?
מיכל מור: המספר שלנו הוא 1-800-22-0000.
מיכל מור: אלינו מגיעות פניות מכל הארץ.
מיכל מור: יש לנו מענים בכל השפות, אמהרית, רוסית, ערבית, אנגלית ועברית.
מיכל מור: הקו מאויש משמונה בבוקר עד עשר בלילה.
מיכל מור: במשך שנתיים איישנו אותו במשך 24 שעות, עד שראינו כי בלילה אין כמעט פניות.
מיכל מור: בשבתות ובחגים הקו פועל גם כן בשעות שציינתי.
מיכל מור: הפניות הם בעיקר מנשים, אך גם מגברים ומילדים.
מיכל מור: חלק גדול מפניות הנשים הם פניות מנשים המתלבטות ומבקשות ייעוץ.
מיכל מור: אנו עורכים מעקב אחרי הפניות.
מיכל מור: אנו לא מחייבות לתת אינפורמציה, אך אחרי מי שמזדהה אנו מקיימות מעקב.
מיכל מור: אנו עורכים ליווי לבתי משפט ולמשטרה, בפריפריה שאנו נמצאים בה, חיפה והסביבה.
מיכל מור: אנו מפעילות פרוייקט בו אנו מלוות נשים היוצאות ממקלטים או מאלימות במשפחה, ליווי ארוך טווח של שנה, על ידי קשר אישי עם מתנדבת.
מיכל מור: הקשר הזה עוזר מאוד במציאת עבודה ובקשר מתמיד עם שירותי הרווחה.
עדה פליאל: אני רוצה להבהיר, כי בחיפה ישנם שני קווי חירום.
עדה פליאל: יש קו חירום עירוני שהוקם לפני ארבע עשרה שנה, על ידי המשרד לנשים ונערות בעיריית חיפה, שהתפתח מעבר למענה טלפוני.
עדה פליאל: הם פעלו בליווי נשים לבתי משפט, ליווי נשים לייעוץ משפטי, וליווי נשים היוצאות ממקלטים, על ידי מתנדבות.
עדה פליאל: העמותה שמפעילה את קו החירום בחיפה החלה להפעיל בשנת 1996 קו ארצי.
מיכל מור: אישה אשר מלווה לשירותי הרווחה, למשטרה או לבתי משפט, מקבלת ביטחון.
מיכל מור: הדבר עוזר גם להרגשה האישית שלה וגם לקבלת יחס נאות יותר מהגורמים השונים.
יעל דיין: מהו גודל הצוות שלכם?