GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חני קומנשטר: בידול של שעות, וידוא גיל הרוכש - כל אותם נושאים הם נושאים יותר טכניים.
חני קומנשטר: אני רוצה להתייחס לחוק הקיים, חוק סיווג וסימון משדרים, שבימים אלה עובדים על השיפוצים האחרונים שלו.
חני קומנשטר: בעיקרון המועצה לשידורי כבלים ולווין רואה כמכלול את הנושא של סיווג וסימון של תכנים, והיא לא כוללת בפנים רק את הנושא של מין.
חני קומנשטר: לצורך חוק סיווג וסימון משדרים עשינו סקירה בין-לאומית, שכללה מדינות אירופיות, אבל גם את קנדה וגם את ארצות-הברית.
חני קומנשטר: צריך לזכור שבהרבה מאוד מקומות בחרו לעשות רגולציה עצמית או רגולציה יוזמת של התעשייה, בין השאר גם בתעשיית הקולנוע בארצות-הברית, וזה כדי למנוע מצב שבו מוסד שלטוני, מטעמים כאלה או אחרים, מתערב בתוכן או כופה טעמים או דעות שונות.
חני קומנשטר: עם זאת, כמובן אין התרה מלאה לשדר כל דבר ועניין, וגם אנחנו הקפדנו על זה בכללים שלנו.
חני קומנשטר: לעניין חוק סיווג וסימון משדרים.
חני קומנשטר: החוק הזה מבקש מהגופים המשדרים לסמן את השידורים לגילאים המתאימים, בכל התחומים ובכל הערוצים.
חני קומנשטר: הוא מאפשר היום, בשיטה הדיגיטלית, חסימה של תכנים מסוימים, לפי חלוקה של גילאים.
חני קומנשטר: כשקבענו את הקריטריונים לגבי איזה דירוג יהיה לכל גיל, קבענו את זה לפי שעות הצפייה, וזה שוב, כדי לא להשאיר קהל שבוי, וכדי שמישהו שצופה בתוכן ידע לאיזה גיל הוא מוגדר.
חני קומנשטר: כללנו בתוך הקטגוריות לחלוקה לתכנים גם נושא של עירום ומין, אבל כללנו בפנים גם נושא של סמים, גם נושא של אלימות, גם נושא של שימוש באלמנטים של אימה ופחד.
חני קומנשטר: כמכלול שלם אנחנו חושבים שיש מקום לבקרה על התוכן, והיא נעשית באמצעות סיווג וסימון.
חני קומנשטר: החוק הזה קובע עבירה פלילית על מי שלא יסמן את אותם תכנים, וזה דבר מאוד חשוב, כי מדובר בעבירה שהיא עבירה מאוד חמורה, שבניגוד למקומות אחרים בעולם לא נקבעה כעבירה פלילית.
חני קומנשטר: זה רק מעיד על החשיבות.
יעל דיין: מי הביקורת שדרכה זה עובר כדי לסווג, כדי לתייג, כדי לקבוע?
חני קומנשטר: כרגע הנושא נמצא עדיין בניסוח, הוא לא פעיל.
חני קומנשטר: אבל לגבי הכללים הקיימים שעוסקים בשעות הצפייה, יש למועצת הכבלים והלווין אגף פיקוח עם בקרי צפייה, וברגע שיש הפרות על הכללים שנקבעו- - -
מיכל רפאלי-כדורי: איזו הפרה?
חני קומנשטר: כשיש הפרה בנושאים כלליים, לא קשור לנושאים האלה.
חני קומנשטר: כאשר יש הפרה בכל דבר ועניין, יש לנו נוהל הפרות, ואנחנו גם פונים לציבור בכל הבמות שאנחנו מופיעים בהן, כולל בשקופיות משודרות, לדווח על הפרה של הכללים, והתלונה מטפלת.
יעל דיין: הוועדה תשמח בתום תקופה מסוימת לקבל דיווח על תלונות מהציבור, שבחים מהציבור, התייחסות של הצופים עצמם על שידורי מין.
יעל דיין: זה לא צריך להיות שמי.
יעל דיין: אנשים הרבה פעמים לא מזדהים.
מיכל רפאלי-כדורי: משום שיש עוד כמה עקרונות במדינת ישראל, כמו צנעת הפרט, אנחנו לא אוספים נתונים על צפיית שידורי מין.
יעל דיין: אני לא אומרת דיווח שמי, אבל אני לא רואה הבדל אם אני מבקשת מחקר על מספר הנשים שמגיבות לשידורי כדורגל, משום שיש פיקציה כזאת שנשים וכדורגל זה לא הולך יחד.
יעל דיין: יש גם הרגשה שהצרכנים שלכם לשידורי מין זה רק גברים, וזה לא נכון.
יעל דיין: יעניין אותנו לקבל פילוח.
יעל דיין: אני לא מדברת על שמות, ולא נזמין עדויות.
יעל דיין: אבל יש הרבה מאוד סטריאוטיפיות בנושאים האלה, והיה טוב שנראה, מהניסיון שהצטבר אצלכם, מה קורה באמת.
אילת מצגר: שידורי פורנוגרפיה הם בבחינת שידורים אסורים בערוץ 2 ובערוץ המסחרי החדש, שגם עליו תפקח הרשות השנייה.
אילת מצגר: כללי התוכניות שלנו כוללים התייחסות לתוכניות שיש בהן תכנים שמתאימים למבוגרים, והוספנו בחודשים האחרונים לכללים החדשים שלנו הגדרה נוספת לתוכניות - למבוגרים בלבד, ואת התוכניות האלה אפשר יהיה לשדר רק אחרי השעה 12 בלילה, כשהיום תוכניות למבוגרים הם אחרי השעה עשר.
אילת מצגר: יש לנו שתי קטגוריות, שאחת היא יותר למבוגרים, ואחת היא קשה יותר, וההגדרה מדברת על נושא של אלימות ומין בתוך התוכניות האלה, ואלה ישודרו רק אחרי השעה 12.
יעל דיין: זה רגיל.
יעל דיין: כמו שאנחנו הולכים לבית-קולנוע ורואים סרט.
אילת מצגר: כרגיל, וכמובן אני חוזרת ואומרת שאין פורנוגרפיה בשידורי ערוץ 2.
אילת מצגר: חוק סימון וסיווג יחול גם על שידורי ערוץ 2 ו-3, ואני מוסיפה עליהם מה שחני קומנשטר אמרה, הגורם שיהיה אחראי על הסיווג הוא הגורם המשדר.
אילת מצגר: זאת אומרת, שהיום חברות קשת, רשת וטלעד תהיינה אלו שאחראיות לסווג את התוכנית, על-פי ההגדרה שתיקבע על-ידי השר בחוק עצמו, והרשויות המפקחות תפקחנה על הסיווג, שהוא ייעשה בהתאם לחוק.
אילת מצגר: מהניסיון של הרשות השנייה בנושא צנזורה אני יכולה לומר, שאנחנו עוסקים שנים רבות בפיקוח על פרסומות, וזה התחום שעד היום נעשה בו הכי הרבה צנזורה או ניסיון לצנזורה.
אילת מצגר: בהמשך להצעה שלך ללכת במסלול של צנזורה לאחר החלטה שנקבעת על-ידי בית-משפט--
יעל דיין: סנקציה לא צנזורה.
אילת מצגר: --או סנקציה, הניסיון שלנו מלמד שזהו מסלול שאינו ראוי, וקשה.
אילת מצגר: אנחנו יכולים לציין את הדוגמה של תשדיר פרסומת לתפוזינה שהרשות השנייה פסלה, הוא הגיע לדיון בבית-משפט עליון, והחלטת בית-משפט עליון היתה לדחות את החלטת הרשות לצנזר את הפרסומת הזאת ולפסול אותה.
אילת מצגר: ההחלטה הקיימת הזאת של בית-משפט מאוד מגבילה את האפשרות שלנו לבוא שוב ולקבוע שתשדיר מסוים אינו ראוי לשידור, על רקע אותם נושאים.
יעל דיין: מניסיוננו עם הערוץ השני, התקדים של תפוזינה מראה, שהתערבות ציבורית, כולל של הוועדה שאני עומדת בראשה ופניות אלינו ככתובת להתערבות - - -
נחמה רונן: הפרסומת של FOX עם יעל בר-זוהר.
אילת מצגר: FOX נפסלה בסופו של דבר על-ידי המועצה.
יעל דיין: מה שאני מנסה להגיד, שבסופו של דבר נוצרת צנזורה פנימית, שבמקרה הכי גרוע זה שני טלפונים, ואז זה יורד, וחבל על הזמן וחבל על הכסף שהושקע בזה.
יעל דיין: השידור יכול להימנע אם הצנזורה הפנימית תהיה יותר רצינית ותביא בחשבון את כל הפניות שלנו שהצליחו, ואלה לא פניות סרק - יש סוג של דברים שסתם מרגיזים אנשים, הם פונים, אבל זה עדיין לא ראוי לפסילה מוחלטת - יש התקדמות עצומה בצנזורה הפנימית, וכאשר היא לא פועלת, יש לנו את הכלי של הסנקציה לאחר מעשה, ועדיין לא התנגשנו באיזו צורה עם חופש הביטוי מראש של איזה מועצה מגבילה שלא יכולה להגיע לעמק שווה.
אילת מצגר: אני רוצה לציין בהקשר הזה, שאנחנו כן עושים עבודה מסוימת של פיקוח על הפרסומות לפני השידור שלהן.
אילת מצגר: בהרבה מקומות כשאנחנו באים ואומרים לגבי תסריט מסוים, עוד לפני שזה הופך לתשדיר: זה לא מקובל עלינו, זה פוגע ברגשות הציבור - לא מדובר פה בפורנוגרפיה, הדברים הקשים לא באים לידי ביטוי בפרסומות בדרך כלל, אלא בשטחים האפורים יותר - הטיעון נגד הקביעה שלנו תמיד הוא, שחופש הביטוי והחלטת בית-המשפט בנושא תפוזינה מונעים מהרשות לבצע את אותה צנזורה מראש, אם תרצי, שהיא מבקשת לעשות.
יעל דיין: ברור שהבעיה לא טמונה שם, אלא בהעלאת המודעות שלכם בנושא הפרסומות.
מיכל רפאלי-כדורי: אחד הנתונים המובהקים בבקשה לחיבור לאפשרות לצפות בסרטי מין היא של משפחות בחדרי שינה.
מיכל רפאלי-כדורי: אני לא יודעת אם זה מעיד על משהו, אבל זה נתון שאי-אפשר להתעלם ממנו.
יעל דיין: חוות-הדעת של מיכל לוצקי, שאני מאוד ממליצה לקרוא בעיון, כוללת גם את ההתייחסות הזאת, ואנחנו קוראים את זה בהרבה מאוד מחקרים, שלסוג מסוים של בעייתיות בזוגיות, לא מדובר על אנסים ולא על רוצחים, יש גירוי מסוג מסוים שעוזר להם להתגבר על הבעיה.
יעל דיין: אני מעדיפה שילכו לסדנאות לזוגיות או ל"משפחה" של חן נרדי ואחרים, אבל אי-אפשר להגיד שה-100% מוצא בזה גירוי שלילי, ואנחנו רואים את זה גם במחקרים.
יעל דיין: זה עוד כלי כדי להיטיב עם בעיות מסוימות שיש, ואלי לא באחוז הגבוה, אבל החלט אי-אפשר לבטל את זה.
יעל דיין: עידית מרן, אחר כך - רונית, אחר כך - סימה טמיר.
עידית מרן: אני נמצאת כאן בשני כובעים: האחד, כרכזת ליווי נפגעות בהליך הפלילי של מרכז סיוע בתל-אביב, והשני, כנציגה של קל"ף - קהילה לסבית פמיניסטית.
עידית מרן: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות בנושא ההשפעה שדובר עליה, עד כמה הסרטים הפורנוגרפיים מחנכים את הציבור.
עידית מרן: אני רוצה להכניס לדיון הזה גם את הנקודה של הנושא הלסבי, ואני אספר לכם חוויה אישית שלי: פעמים רבות, כשאני נתקלת בבחורים שמתחילים אתי, ואפשר גם להיכנס לנושא של הטרדה מינית, על הפנייה החוזרת ונשנית, כשהם מסרבים לקבל לא כתשובה, אני, לתומי, חשבתי שאולי אם אני אסביר להם מאוד בכנות שאני פשוט לא בעניין ואני נמשכת לנשים, הם יוותרו ויקבלו סוף סוף את ה"לא" שלי.
עידית מרן: המבט בעיניים ברגע שאני אומרת: אני מצטערת, אני פשוט לסבית, הופך למשהו הרבה יותר חרמני, הרבה יותר מצועף, הגבות זזות כשאדם אומר: מה הבעיה, תביאי את החברה שלך.
עידית מרן: זאת בדיוק הדוגמה להשפעה של הסרטים הפורנוגרפיים.
עידית מרן: בכל סרט פורנוגרפי תמצאו סצנות של שתי נשים, שזה נועד אך ורק לסיפוק הגבר.
עידית מרן: אין כמובן, בין זה ובין לסביות דבר ולא חצי דבר.
מיכל כדורי-רפאלי: בסרט עם שלושה גברים זה נראה אלים.
עידית מרן: כמובן, מן הצד השני, לא מוצגת הומוסקסואליות, כי גברים, כמובן, הם לעולם לא נחדרים, ואם יש שני גברים על המסך, במקרה הטוב יש שם גם שתי נשים, במקרה הפחות טוב יש שם אישה אחת ש"נהנית" משניהם.
עידית מרן: זאת עוד דוגמה להבנה כמה זה מחנך.
עידית מרן: כאשר אנחנו מדברים על צנזורה, אנחנו שואלים מי ישב שם במגמה המצנזרת, ואותם שופטים שהציע חבר הכנסת, גם הם נגועים באותו חינוך וגם הם, סביר להניח, בואו לא ניתמם, צפו בסרטים פורנוגרפיים, וגם הם נגועים באותן תפיסות חברתיות.
עידית מרן: כנציגה של קל"ף אני אומרת:
עידית מרן: צנזורה תפגע קודם כול בקהילה ההומו-לסבית, מכיוון שאלה הדברים שנחשבים פורנוגרפיה, אסור, תועבה, גועל נפש וכך הלאה, ולכן קודם כול זה ירד, וזה ירד על-ידי אותם שופטים בדימוס, וזה לא צריך להיות אותם אנשים עם זקן.
עידית מרן: חקיקה לא צריכה להיות חקיקה שאוסרת, אלא חקיקה שמחייבת דברים חיוביים.
עידית מרן: אפשר לחייב את בתי-הספר להעביר סדנאות - היום כל בית-ספר יכול, בסופו של דבר, להחליט איזו סדנה הוא מעביר או לא - אפשר לחייב את כל בתי-הספר מכיתה א' להתחיל לדבר על זה.
עידית מרן: את ביקשת הצעות.
יעל דיין: הצעות קיימות במערכת החינוך, ואמרה את זה השרה, ואני לא נותנת רשות דיבור לאחראים על זה, כי אנחנו לא עוסקים בילדים.
עידית מרן: אני לא מדברת על ילדים.
עידית מרן: חלק מאוד חשוב היא מערכת המשפט, ונגע בזה גם חבר הכנסת לנגנטל.
עידית מרן: הנושא של שופטים, אמרה גם הנציגה של הכבלים, השופטים נגועים באותו דבר.
עידית מרן: אם אני נמצאת בבית-המשפט, וכשנכנסת נאנסת לתת עדות, השופט אומר בנוכחותה: לפחות יש להם טעם טוב, אנחנו צריכים לעשות השתלמויות שופטים.
יעל דיין: הגשתם תלונה על האמירה הזאת?
עידית מרן: להגיש תלונה נגד שופט?
יעל דיין: בבקשה, תגישו תלונה.
יעל דיין: אין תחליף להגשת תלונות, לא של זו שנאנסה ולא לגבי השופט.
עידית מרן: אי-אפשר להיתמם, כי הדברים האלה, כמובן, לא נכתבים בפרוטוקול, ואחר כך זה מילה שלי מול מלה שלו, ואנחנו חוזרים בדיוק לאותה נקודה שזה תמיד אינוס.
רונית לב-ארי: לפני מספר חודשים גיליתי שבאתר אינטרנט של פלאפון, שנמצא בידי עובדי מדינה, יש אתר של נערות ליווי ואתר שמביא כל מיני דברים שנראה לי שיש להם תרומה גדולה לדה-הומניזציה של נשים.
רונית לב-ארי: פניתי לחשב הכללי ואמרתי שאם לא תהיה פנייה להוציא את הדבר הזה, צריך להיות עיון של הפרת החוזה עם פלאפון.
רונית לב-ארי: תוך מספר ימים קיבלתי הודעה שהיתה התחייבות להוציא את האתר, והחוזה נשאר על כנו.
רונית לב-ארי: מעבר לחקיקה, אני מאמינה שיש הרבה מאוד דברים לעשות, בערנות, בעבודה רחבה מאוד.
רונית לב-ארי: הבאתי דוגמה קטנה של צעד שנעשה.
סימה טמיר: אין הבדל בין ארוטיקה ופורנו בטלוויזיה, בערוצי הכבלים, בערוצי ה"יס", זה אותו דבר.
סימה טמיר: אנחנו חושבים על המוסריות, על הנוער, ואיך אנחנו רוצים שיתנהגו עם הנשים שלנו, וזה לא יכול להיות.
סימה טמיר: בחוק הקיים היה עניין של "פייפר ויו".
סימה טמיר: ב"פייפר ויו" בארצות-הברית, אדם מצלצל, מקבל תשלום עבור פעם אחת, צפייה אחת בתוכנית אחת של שעה או שעה וחצי.
סימה טמיר: בכבלים ובלווין לקחו את זה כאילו "פייפר ויו" זה תמורת לילה, תמורת שבוע, תמורת חודש.
סימה טמיר: אתה תשלם על יום אחד, תקבל חודש בחינם.
סימה טמיר: כל הדברים האלה לא שייכים, והיה צריך לשלול אותם מההתחלה.
סימה טמיר: הרעיון שאדם יכול ללכת לחנות, לקנות מה שהוא רוצה, בבקשה, בחפץ לב.
סימה טמיר: אדם מעל גיל 18, אדם שהולך לשרת בצבא, אדם ששולט על עצמו, בבקשה, שיקנה, שייהנה ממה שהוא רוצה.
סימה טמיר: אבל ערוץ תקשורת המוני, שמגיע לבית, וכאשר כל ילד וילדה עם קצת שכל יודעים איך להשיג את המספר תשלום של הויזה או של כרטיס אחר, הוא יכול בהחלט להשתמש בזה כראות עיניו.
לאה גולד: יש לנו עמדה.
לאה גולד: העברנו הרבה חומר לוועדה, אתם יכולים לקחת את מה שכתבנו, וזה מה שיש לנו להגיד.
לאה גולד: באופן נקודתי, החוק לא יכול לתת תשובה, אלא רק מדינת ישראל צריכה להוכיח שהיא אכן נאבקת באלימות נגד נשים בכך שתפתח חינוך מיני שוויוני בבתי-הספר, וזה האתגר האמיתי של חברה דמוקרטית, כיוון שאין שום סיכוי אחר להצליח.
לאה גולד: צנזורה זה לא דבר שצריך להיעשות בחברה דמוקרטית.
יעל דיין: ראינו את החומר.
יעל דיין: עשינו תקציר של החומר שלכם, כדי להבטיח שהחומר ייקלט.
יעל דיין: השורה התחתונה זה מה שאת אומרת, וזה שווה דיון נפרד, משום שכאשר אתם אומרים "להנחיל במערכת החינוך חינוך למיניות הומניסטית", זה ביטוי שאני שומעת בפעם ראשונה בהקשר הנשי.
יעל דיין: אני מציעה שנעשה דיון בחומר שלכם מההיבט הזה, לא בחקיקה כזאת או אחרת.
יעל דיין: הרי אף אחד מאתנו לא מחסל את המיניות ואומר: מין זה דבר פסול, מין זה דבר אלים.
יעל דיין: חס וחלילה שזו תהיה המסקנה שתצא מהבית הזה או מהארגונים השונים.
יעל דיין: אנחנו אומרים: יש מין כזה ויש מין אחר, או סוגים אחרים של מין, וזה לא משנה שזה בין בני אותו המין או שזה בין גילאים שונים או מין לסוגיו, מבלי הגבלות, כי כל הביטויים המסורתיים כמו "כדרך הטבע", אבד עליהם הכלח, וסיפוק מיני זה דבר שהוא בכל אופן בתחום הפרט, ואיך להגיע לסיפוק מיני, בתנאי שזה לא קשור באלימות כלפי הזולת.
יעל דיין: אלימות כלפי הזולת בדרך כלל מופנית כלפי האישה או הילד.
יעל דיין: כאן אנחנו אומרים: מין חופשי ובלי בעיות, אנחנו מדברים היום גם על מין בטוח.
יעל דיין: נראה את המדינה שאוסרת עישון, גם שמה קונדומטים בכל פינה ועושה פרסום ענק.
יעל דיין: במלחמה באיידס נאבקים על תקציבים ולו המינימליים.
יעל דיין: לכל דבר יש שני צדדים.
יעל דיין: אני אשמח, סביב הנייר שלכם, לקיים ישיבה נפרדת וללכת קצת לעומק בלי הגירוי התקשורתי, ולבדוק מה אנחנו צריכים לעשות בפועל, לראות מה זה גישה הומניסטית למין, לעבור מה"עליהום" על מין, כדבר ששוללים מראש, שמראש יש בו חלשה, שזאת תמיד האישה, וחזק - נחדרת וחודר.
יעל דיין: העיקרון הבסיסי בנוסף לעיקרון הדתי, של תשמיש וקניין ופרו ורבו ומצווה ומותרת ולא מותרת וכן הלאה, כל העניין הזה בלי טלוויזיה ובלי כבלים ובלי החוקים, כל העניין הזה במסורות השונות, לא רק שלנו, דורש ליבון, כשהיום מתאפשר לנו מה שהרבה שנים לא התאפשר במערכת החינוך, לתת את האמירות שלנו שהן נקיות מכל מיני כבלים שהיו פעם.
שירה פירט: אני רוצה להתייחס לנקודה אחת קצרה מאוד.
שירה פירט: ויצ"ו חברה בקואליציית ארגוני הנשים, ואני רוצה להחזיר אותנו לנקודת המוצא.
שירה פירט: אנחנו מתנגדים לזה שהממשלה, כמי שנותנת את הרשיונות, כמי שנותנת את הזיכיונות, תגזור את הקופון.
שירה פירט: זאת הטענה שלנו.
שירה פירט: לא יעלה על הדעת שהממשלה תיתן את ידה לכך.
שירה פירט: הרי אין לנו בעיה, לא עם מכשירי הווידיאומט, ולא עם האינטרנט.
שירה פירט: כמו שאמרתם, אנחנו לא נכנסים לביתו של האזרח ואומרים לו: אתה תצפה בזה ולא תצפה בהוא.
שירה פירט: אבל אם יש מחלוקת בציבור, והמחלוקת בציבור אומרת שאנחנו לא ניתן את ידינו לזה, אז הממשלה, שהיא גם הממשלה שלנו, כמשלמי מסים, איננה יכולה לקחת את העמלות כשהיא נותנת את הזיכיונות והרשיונות.
שירה פירט: אנחנו הסטנו את הדיון, ואת זה אסור לנו לשכוח.
שירה פירט: אין לנו טענות ל"יס", אין לנו טענות לכבלים.
יעל דיין: את רוצה כאן טלוויזיה בלי פיקוח ממשלתי?
שירה פירט: אני אומרת שבדברים כאלה, שהציבור חלוק לגביהם, היא לא יכולה לגזור את הקופון.
שירה פירט: הממשלה לא יכולה לתת את ידה לכך.
יעל דיין: אני אשמח אם הממשלה תוותר על הקופונים, אבל אז גם לא יהיה לה הפיקוח.
שירה פירט: אנחנו טוענים שזה מה שמעודד את התעשייה שאנחנו מתנגדים לה.
שירה פירט: הדיון התחיל מהשאלה מה הקשר בין פורנוגרפיה לאלימות.
שירה פירט: הרי ממשלה מוציאה תקציבי עתק, והרשות למעמד האישה מוציאה תקציבים במלחמה נגד אלימות בנשים, ומי כמוך יודע, ביקרת במקלט לנשים מוכות ובמרכז למניעת אלימות.
יעל דיין: זה כמו מועצת ההימורים, גם על הימורים אפשר להתווכח.
יעל דיין: אנחנו אומרים: הימורים זה "אחלה" של דבר, כי הכספים של מועצת ההימורים הולכים למתנ"סים ולמגרשי ספורט וכן הלאה.
יעל דיין: אל תעשו השוואה בין תקציבים, כי גם אם הערוצים מרוויחים על זה, עם כל התמלוגים והכספים שהממשלה גוזרת כקופונים, וגם אם הערוצים עצמם יגידו: בסדר, קחו 50% מזה לתקציב נגד אלימות, ויעשו את הג'סטה הזאת, ונברך על זה, הממשלה לא נותנת גרם ממה שצריך לתקציבים נגד אלימות.
יעל דיין: אז אל תגידו: מצד אחד היא מקציבה ונלחמת.
יעל דיין: היא לא נותנת לא לרשות ולא לארגונים ולא למקלטים ולא למשטרה ולא למערכת בתי-המשפט.
שירה פירט: קל וחומר.
יעל דיין: אל תעשו את הקורלציה, כי זה לא שהממשלה מרוויחה מזה.
יעל דיין: היא נמצאת במצוקה כספית והיא לא נותנת.
יעל דיין: היא לא מרוויחה מזה.
יעל דיין: למה להיטפל לזה?
יעל דיין: אפשר להיטפל לכל נושא שהממשלה גוזרת קופונים.
יעל דיין: האופציה השנייה, ושווה לבחון אותה, האם אתם רוצים טלוויזיה בלי פיקוח, זאת אומרת, שהזיכיונות לא נמצאים מלכתחילה בידי הממשלה, אלא בידי הציבור בלי תיווך.
יעל דיין: נשארה לנו עוד דקה לפני שאני עולה לנסות ולהפיל את הדבר האיום ונורא שמוצע, בית-משפט לחוקה.
יעל דיין: אתם מדברים כאן על בתי-המשפט, חכו שיהיה לכם בית-משפט לחוקה בלי משפטנים, אלא עם רבנים וקאדים ואנשי ציבור ונציגים פוליטיים.
יוכי יהל: כאשר הדילמה היא בין איסור מראש או התדיינות משפטית לאחר מעשה, בהתדיינות משפטית העבריין יזדקן לפני שהוא ייענש, יש להניח שהעונש לא יהיה מאסר, אלא קנס.
יוכי יהל: כל קנס במקרה זה כדאי לאותם גופים, כיוון שההכנסות יהיו פי כמה וכמה יותר גבוהות.
יוכי יהל: אלא אם כן, זה ייחשב לעבירה שיש עמה קלון, וזה עלול לחסום אדם בעתיד לשמש בתפקיד ציבורי.
יעל דיין: מי יהיה מועמד למאסר בפועל?
יוכי יהל: מי שישדר.
יעל דיין: זה לא אדם אחד, זה גוף.
יוכי יהל: התביעה היא בדרך כלל נגד אותו ראש אותו גוף או עבריין כלשהו.
יוכי יהל: לגבי חסימה או לגבי שידור רק אחרי חצות.
יוכי יהל: כאשר מדובר בבני נוער, הרי הם רק מחכים שההורים ילכו לישון, כדי לעשות חגיגה על הסרטים האלה.
יוכי יהל: כך ששידור אחרי חצות לא מונע את הלימוד שלהם איך לעשות מין בצורה כפי שאנחנו חושבים שהיא טובה.
יעל דיין: יש כאן מישהו באולם שלא ראה חומר פורנוגרפי מעולם?
יעל דיין: אני לא מדברת על חוקרים.
יעל דיין: רק חמישה לא ראו, זאת אומרת, שרובנו, לא משנה מה הסיבה, ראינו חומר פורנוגרפי.
יעל דיין: מכיוון ש-90% מהציבור כאן הוא של נשים, היה מעניין אותי לדעת.
שירה פירט: ראינו וברחנו באמצע.
חן נרדי: אני מסכים עם חברתי מהקואליציה, עם דלית באום.
חן נרדי: הבעיה הגדולה היא לא האונס בחוץ.
חן נרדי: יש לנו אין-סוף משפחות שבהן האישה מקיימת יחסים עם הגבר, כי הוא לוחץ אחרי שהוא רואה את המודל הזה, הוא רוצה את הפוזות, הוא רוצה את התדירות, הוא רוצה את הצורות האלה, ונשים נאנסות במשפחות.
חן נרדי: זה קיים במספרים גדולים מאוד, וזה עובר שקט.
יעל דיין: אני לא מקבלת את זה כבדוק מדעית, אני מקבלת את זה כהשערה.
יעל דיין: מאחר שאנחנו מטפלים בדי הרבה מקרים של נשים שנאנסות במשפחה, שנאנסות על-ידי הבעל, לצערי הרבה מאוד פעמים, לא רק שאין להן כסף לשלם, אלא אין להן טלוויזיה בכלל.
יעל דיין: אם יש טלוויזיה, היא לא קשורה בערוצים בתשלום ולא בצלחות ולא בלווינים.
יעל דיין: הייתי נזהרת מלהטיל את כל כובד המשקל על דבר מסוים.
עידית מרן: זה בדיוק העניין, שבקושי 20% מהנשים מתלוננות.
עידית מרן: צריך לעשות קמפיין.
יעל דיין: תפרידו, בבקשה.
יעל דיין: כמו שאני מפרידה.
יעל דיין: הן לא מתלוננות, לא משום שדרך הטלוויזיה הן עברו איזה תהליך שבו הן מרגישות שמגיע להן הרע והנורא.
עידית מרן: בדיוק כך.
עידית מרן: חלק זה מהטלוויזיה.
יעל דיין: הרבה מהדברים נאמרו כאן בסערה מוצדקת, והכול נאמר בדאגה לא אישית.
יעל דיין: אבל אנחנו צריכים להיזהר מאוד שלא נעסוק בדבר אחד ונחטיא את הדבר השני.
יעל דיין: זה כמו מה שנאמר כאן על תקציבים.
יעל דיין: איפה כולכן, כשאני צריכה לגייס חצי מיליוני שקלים לאיזה עניין?
יעל דיין: איפה ההפגנות, איפה ההתלהמות, איפה ההופעות בתקשורת, כשצריך להזיז משהו קטן ותמים כמו עוד מקלט לנשים פגועות פסיכיאטרית, שאי-אפשר לשים אותן במקלטים רגילים?
יעל דיין: אל תפילו על הפורנוגרפיה את כל התלונות.
יעל דיין: נשים לא מתלוננות, נשים שעובדות במסגרות השונות התנגדו לחובת דיווח בתוך המערכות, הרופאים שרואים אלימות לא מוכנים לחובת דיווח למשטרה או אפילו למשרד הרווחה.
עידית מרן: מצד שני, כשמתלוננים, המשטרה לא מגיעה.
יעל דיין: סליחה, עכשיו אני מדברת.
יעל דיין: ככל שמתלוננים, יש שיפור ענק בהתייחסות לתלונות.
יעל דיין: והתשובה היא, שלא מתלוננים לא משום שלא מתייחסים לזה.
יעל דיין: זה כמו להגיד: לא נלך לבית-משפט, כי הפסיקה לא מוצאת חן בעינינו.
יעל דיין: עשינו חוק עונשי מינימום, גם זה לא עוזר.
יעל דיין: עניין התלונות לא שייך לנושא שעומד כאן היום לדיון, אבל זה הפגם הגדול ביותר בחברה הישראלית שסובלת מאלימות כלפי נשים.
יעל דיין: העובדה היא, שמתוך 150,000 נשים שנתונות לאלימות רק עשירית מתלוננת, זה הדבר הגדול שצריך לעסוק בו, ואי-אפשר לחבר כל דבר לאותו נושא שעוסקים בו היום.
יעל דיין: אני לא רואה את הקשר בין היעדר תלונות ובין שידור בטלוויזיה.
עידית מרן: הקשר הוא כלי.
יעל דיין: תפרידי דת ומדינה, זה גם כן קשור.
עידית מרן: זה מוסיף עוד דבר ועוד דבר.
עידית מרן: הליך משפטי בבית-המשפט היום לוקח שלוש שנים.
יעל דיין: אני אסיים בזה שיש חוק מוכן לקיצור הליכים במקרי אלימות.
יעל דיין: תיגשו כולכם ותעשו הפגנה מול משרד המשפטים שדורש, תמורת זירוז התיקים האלה, קבלת תקציב בסדר גודל מסוים, ועד שהוא לא יקבל, הוא מטיל וטו על החוק הזה.
יעל דיין: החוק עבר קריאה ראשונה, הוא מוכן להצבעה ומוכן ליישום.
יעל דיין: אי-אפשר לדבר על זירוז הליכים או על האצה של דברים, כשהממשלה לא מוכנה לחוקק את זה.
עידית מרן: אנחנו באותו צד בקטע הזה.
יעל דיין: I would like to ask Tat Aloof Susie Yogev to speak.
יעל דיין: She is really in a transition period.
יעל דיין: Until recently we had the Chen, which was like the women’s force in the IDF, the Israeli Defense Forces and a woman was in charge of the women soldiers.
יעל דיין: This was changed and it was changed for a better formation and for good reasons, because the more women advanced in the army, we found that they should be part of the unit that they serve in and advance not as women, but advance according to the different professions and things that they do.
יעל דיין: It opened many things, but it did annul the special training that we had for women.
יעל דיין: Now women are trained with men in the different branches and it changed the position of Susie Yogev, the Brigadier General was commander of the women’s force and is now special counselor advisor to the Chief of Staff on the status of women, which in my opinion gives her a more important participation in what we have in common and that is advancement of women in the army.
יעל דיין: סוזי יוגב: בשם צבא הגנה לישראל ברוכים הנמצאים.
יעל דיין: אני אשתדל לעמוד באתגר ולדבר בפרק הזמן שהוקצה לי על שירות הנשים בצה"ל ועל התמורות שחלו בשירות הנשים בצה"ל בשנים האחרונות.
יעל דיין: יש הרבה מה לומר ואני מקווה שהדברים שאומר לא יוצאו מהקשרם.
יעל דיין: כאשר מדברים על צבאות בכלל, צריך לזכור שצבאות הם בעיקרם גבריים וכוללים לוחמים.
יעל דיין: ברוב צבאות העולם שירות הנשים הוא בהתנדבות כחלק מצבא מקצועי ובצבאות הגדולים של שירות נשים שיעורן אינו עולה על 14 אחוזים.
יעל דיין: ייחודית מדינת ישראל בכך ששירות הנשים בצבא הגנה לישראל הוא מכוח חוק.
יעל דיין: קרי, כל נער ונערה עם הגיעם לגיל 18 מתגייסים למעשה בתוקף חוק לצבא ובכך יש שני היבטים כאשר האחד הוא היבט ערכי שתבע אותו דוד בן-גוריון, ראש-ממשלת ישראל דאז, שקבע ששותפותן של נשים במחויבות הזו לשרת בצה"ל היא בהחלט משמעותית ביותר ולמרות השנים שחלפו הערך הזה בעינו עומד כאשר בשנים האחרונות הוא התפתח והשתנה מעבר לשותפות גם לשוויון הזדמנויות ואחר-כך ארחיב על כך את הדיבור.
יעל דיין: ההיבט השני הוא המשמעות של שירות נשים בתוקף חוק.
יעל דיין: מבחינת המספר של הנשים בצבא הן מהוות שלושים אחוזים מסדר הכוחות הכללי של הצבא.
יעל דיין: אתם יכולים להבין שזה משפיע באופן ישיר על מבנה הצבא ועל מגוון התפקידים שנשים משרתות בהם.
יעל דיין: עם זאת ראוי לומר שהחוק הנוגע לשירות שונה בין נשים לגברים ולמעשה הוא שונה בשלושה היבטים: א.
יעל דיין: אורך השירות כאשר גברים משרתים 36 חודשים או שלושים חודשים בתוקף חוק וששה חודשים נוספים בתוקף תקנה, נשים משרתות 24 חודשים.
יעל דיין: ב.
יעל דיין: הנשים אינן משולבות בשירות המילואים אלא אם כן תפקידן הוא תפקיד חיוני, וזה להבדיל מגברים שבאופן קבוע מיד עם שחרורם מצה"ל מבצעים כמובן שירות מילואים עד גיל 45.
יעל דיין: ג.
יעל דיין: כל גבר אם הפרופיל הרפואי שלו מאפשר לו את זה מנותב למקצועות הלחימה, להבדיל מנשים כאשר כל הנשים מנותבות למקצועות תומכי לחימה למעט נשים שמתנדבות - וזה התיקון האחרון שקרה בשנת 2000 – שבוחרות לעשות תפקיד שהוא משמעותי, תפקיד לחימה.
יעל דיין: אנחנו עומדים היום על שיעור של אחוז אחד מקרב הנשים שמבצעות תפקידי לחימה.
יעל דיין: ככלל, תמונת המצב של נשים בצבא כנגזר מכך היא שנשים בעיקרון משרתות שירות קצר יותר, רוב התפקידים שהן מבצעות הם תפקידים שהם תומכי לחימה, תפקידי הדרכה, הוראה, מבצעים, תפקידים רבים בתחומים אחרים שהם בתחומי כוח-אדם, מחשוב ומינהלה, ומיעוטן, כפי שציינתי, מבצעות תפקידי לחימה.
יעל דיין: בשירות הקבע יכולה חיילת וקצינה להתנדב לשירות קבע שהוא שירות מקצועי וכאן הנשים מהוות רק 16 אחוזים מקרב משרתי הקבע בצבא.
יעל דיין: ככל שאנחנו עולים למעלה בסולם הדרגות, אנחנו רואים את הייצוג שלהן הולך ויורד.
יעל דיין: בדרגה הבכירה ביותר שזו דרגת תת-אלוף למעשה יש היום בצה"ל שתי נשים בלבד, הצנזורית הצבאית הראשית ואני.
יעל דיין: אנחנו מהוות שני אחוז מסך הנושאים בדרגה הזו בצבא כאשר מעלינו יש שתי דרגות בכירות נוספות אבל אף אישה עוד לא הצליחה להגיע לאחת מן הדרגות האלה.
יעל דיין: בבירור אפשר לאפיין את הצבא כארגון שהצמיחה שלו היא בערוץ המבצעי, בערוץ הלחימה בשדה אבל כיוון שנשים לא היו שם מאז הקמתו ועד 1995 אז לראשונה התחלנו לשלב נשים במקצועות הלחימה, למעשה היכולת שלהן להתפתח בערוץ הזה לא הייתה קיימת.
יעל דיין: היום ההזדמנות נתונה בפני נשים ויכול מאוד להיות שאת התוצאות של התמורות האלה נוכל לראות רק בעוד עשרים שנה.
יעל דיין: חשוב לומר שבצבא הקבע, במקצועות הזהים, השכר הוא שכר זהה.
יעל דיין: כלומר, אין אפליה בשכר בשירות הצבאי.
יעל דיין: כמובן שכפי שנאמר כאן על-ידי יושבת-ראש הוועדה יעל דיין עצם העובדה שחיל הנשים היה קיים במשך שנים רבות, באופן מגדרי הנשים היו כפופות לקצינת ח"ן ראשית מעצם היותם נשים, ולאור השינויים בעיקר בשלוש-ארבע שנים אחרונות שנובעים גם משינויים חוקיים במדינת ישראל שמשפיעים עלינו בתוך הצבא, גם עם מוטיבציה הולכת וגוברת של נערות שמתגייסות לצה"ל ומבקשות לבצע שירות משמעותי, גם ממחויבות הרמטכ"ל והשינוי במדיניות עליה הוא החליט במהלך השנים האחרונות, וכמובן גם עקב התיקון לחוק שירות ביטחון, אנחנו יכולנו להגיע למצב בו ביטלנו את חיל הנשים ואפשרנו פתיחה של מקצועות נוספים, איחוד הכשרות של גברים ונשים בתפקידים זהים וכמובן עדיין קיימת ההבנה שעם כל החצי כוס המלאה שניסיתי להציג כאן, יש עוד הרבה מאוד מה לעשות ולשפר.