GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: 13, 13, 12.
עאידה תומא סלימאן: 8 בשנת 2016, 4 ב-2017 - - -
<מיכאל וידל: ביחס אין ירידה.
<מיכאל וידל: כולם ירדו אז אולי - - - סך הכל נשים במקלט היה 23 אז נשים ערביות הן 55% אבל כשאומרים 7 זה עדיין 55%.
עאידה תומא סלימאן: מ-2016 אין ירידה, מ-2015 אין ירידה.
עאידה תומא סלימאן: אבל מ-2012 כמובן שיש.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני יכולה להבין, נפתחו מרכזי מניעת אלימות, יש טיפול יותר בקהילה מאשר פעם הפתרון היחידי זה לשלוח למקלט כי לא היה גם אפילו עוז להיות מספיק שיטפלו, אבל אוקיי.
<אייל קהלני: לשאלתך, סוגייה ראשונה א': אין לנו להציע מענים מותאמי תרבות.
<אייל קהלני: זאת אומרת לחברה - - - יש מקלטים של נשים ערביות אבל היציאה למקלט, לטענתן, הרבה פעמים מסכנת אותן בגלל זה הן בוחרות לא לצאת ואז הן בעצם נשארות בקהילה ונשארות בסכנה.
<אייל קהלני: צריך לחשוב על מענים, אולי בתוך הקהילה, מותאמים לתרבות, שיגנו עליהן ויורידו את הסכנה שלהן.
עאידה תומא סלימאן: טוב, אני אומרת לך, כמי שניהלה מקלט מעל ל-20 שנה והייתי מעורבת במקרים כשהייתה מגיעה אישה מרמלה או מלוד למקלט היינו מחזיקות את השערות, לא יודעות מה לעשות.
עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר היינו יודעות שהאיום עליה ממשיך להתקיים והיא נתקעת אצלנו במקלט.
עאידה תומא סלימאן: והיו הרבה מקרים של נשים שנתקעו שנה, שנה וחודשיים ולא ידענו והיה מקרה, לצערי הרב, לפני הרבה שנים, סיהם, שהייתה במקלט אצלנו שנה וחודשיים ואחרי יציאתה, אחרי שהתעייפה כבר מלחכות ובלי המלצה של הלשכה ובלי המלצה שלנו יצאה ונרצחה בפתח ביתה.
עאידה תומא סלימאן: זה המקרה.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת אותה, הפנים שלה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה אבל, זאת דילמה שכבר קיימת הרבה שנים.
עאידה תומא סלימאן: בלי עבודה בשטח, הכנת השטח לקבלת האישה בחזרה זה לא יפתר אף פעם ומבלי להכניס את אלה שבאים עם ה- - -
<אייל קהלני: חשוב לי להגיד משהו שבחברה הערבית, קודם כל זה לא כל החברה הערבית, זה רק משפחות או חמולות מסויימות ששם יש את הרציחות, לא צריך לבוא ולהכפיש את כל החברה.
<אייל קהלני: ב' - כשמדברים על איום במשפחה הרבה פעמים לא יודעים מי זה.
<אייל קהלני: יש הרבה מאוד פוטנציאלים, זה המשטרה אולי יודעת, שיכולים בעצם לבוא ולפגוע בה.
<אייל קהלני: זה יכול להיות אחים והורים ובני דודים וכן הלאה.
<אייל קהלני: ההכנה בשטח עם הגורמים המאיימים אנחנו לא יודעים לבוא ולעשות.
<אייל קהלני: אנחנו לא יכולים לכפות את עצמנו על אותה אוכלוסייה אם היא לא פונה אלינו, לפי חוק.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאתה לא צריך לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: יש לי המון מה להגיד גם על התערבות המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שצריך לכפות את עצמך אבל אתה צריך לפתח תכניות קהילתיות שיעשו את העבודה מבפנים.
עאידה תומא סלימאן: אתה צריך לעשות את הקשר עם אנשים וקדקודים בתוך החברה.
עאידה תומא סלימאן: אחרת אתם תשארו במשרדים ולא תגיעו בסופו של דבר לשינוי המיוחל.
<אייל קהלני: קודם כל אנחנו לא נשארים במשרדים.
<אייל קהלני: אני מכיר את כל המכובדים גם בג'ואריש, גם בחברה הערבית באופן אישי, גם את אנשי הסכסוכים ברמה הארצית.
<אייל קהלני: אגב, חלקם גם לא עושים - - - חוק כלפי חמולות מסויימות.
<אייל קהלני: לצערי כשאנחנו מדברים על המשפחות האלה זה גורמים עברייניים שגם הם לא קשובים למכובדים שלהם אבל זה איזשהי סוגייה קהילתית נפרדת.
<אייל קהלני: אני אשמח לעזרה לבוא ולתת כלים להתייחסות כמו שאת אומרת למשפחות האלה.
<אייל קהלני: סוגייה שנייה, דרך אגב, אחד הקשיים שיש לי פה שקף שאומר כמה עובדות סוציאליות מהחברה הערבית מועסקות במחלקה.
<אייל קהלני: אנחנו כל הזמן - - -
<מיכאל וידל: כמה- - -
<אייל קהלני: נכון להיום שש, יש שבעים במחלקה ומתוכן שש מהחברה הערבית.
<אייל קהלני: כשהן עובדות בכמה תפקידים ולאו דווקא, חלקן אצל החברה הערבית ספציפית וחלקן זה בעצם עובדות סוציאליות בתפקיד - - - תעביר בבקשה לשקף האחרון.
עאידה תומא סלימאן: מה החלוקה?
עאידה תומא סלימאן: והאם השש עובדות במשרה מלאה גם.
<אייל קהלני: - - - משרה מלאה.
<אייל קהלני: חלקן משרה מלאה וחלקן חלקית.
<מיכאל וידל: מתוך 70 או מתוך ה-6?
<אייל קהלני: מתוך השש.
<מיכאל וידל: - - - עכשיו.
<אייל קהלני: לא, לא, לא, יש למעלה מ-62 או 63 תקנים ויש למעלה מ-70 עובדות מועסקות.
עאידה תומא סלימאן: כמה תקנים?
<אייל קהלני: 63.
מירב בן ארי: תגיד, יש לי שאלה אליך.
מירב בן ארי: הרי יש לך שש עובדות מתוך 70, זה אומר 8%.
מירב בן ארי: למרות שיחס האוכלוסייה הערבית ברמלה היא 24%.
מירב בן ארי: זאת אומרת פי שלושה.
מירב בן ארי: אז אני רק שואלת - - -
<מיכאל וידל: לוקחים את ה-120 ועושים מתוך 510 - - -
מירב בן ארי: אם מבחינת יחס האוכלוסייה זה בערך פי שלוש יש לך אוכלוסייה ערבית לעומת יהודית.
מירב בן ארי: האם יש איזשהי העדפה נגיד לעובדת ערבייה שמגיעה לפה?
מירב בן ארי: אני שואלת כי נגיד מגיעה יהודייה וערבייה, אותו דבר, אני לא אומרת אפילו העדפה מתקנת, אם הן אותו דבר - - -
<מיכאל וידל: לא רוצה - - -
מירב בן ארי: אבל נראה לי הוא כמה שנים פה כבר לא?
מירב בן ארי: כמה שנים אתה מנהל?
<אייל קהלני: אני מנהל חדש אבל במחלקה אני משנת 2000.
מירב בן ארי: אז אתה לא נותן עדיפות לעובדות ערביות?
<אייל קהלני: אדוני ראש העיר רוצה להתייחס - - -
<מיכאל וידל: כוח אדם מוציאים מכרז - - - אני אומר לך עכשיו, אני מרים את הכפפה, אני אתן הנחייה לכוח אדם שיתנו עדיפות בקליטות הבאות לעובדות סוציאליות ערביות.
<מיכאל וידל: זהו.
מירב בן ארי: הנה- - -
<אייל קהלני: אני כן אתייחס - - -
<ריקי בן ישי: אני רוצה להגיד משהו.
<ריקי בן ישי: ריקי בן ישי, ראש צוות ילד ונוער בנוצ"ץ.
<ריקי בן ישי: לאורך השנים ההעדפה שלנו היא דווקא לקבל עובדות סוציאליות ערביות.
<ריקי בן ישי: אני יכולה להגיד שיש לנו תקנים לא מאויישים, לצערי הרב, לפעמים חצי שנה, לפעמים שנה כך שהקושי הוא מטורף.
<ריקי בן ישי: אנחנו ניסינו גם לפנות אפילו לחברות כנסת לסייע בעניין ולצערי הרב זה לא כל כך צלח.
<ריקי בן ישי: אפילו לעיתונים של החברה הערבית - - -
עאידה תומא סלימאן: אליי לא פניתם.
<ריקי בן ישי: לחברות כנסת באתר, דרך נעמ"ת, דרך כל דרך אפשרית שניסינו ולא צלח - - -
מירב בן ארי: אתן לא מוצאות עובדות סוציאליות?
<ריקי בן ישי: לא מצליחות להשיג- - -
<ציפי אשבל: לא מצליחות לגייס - - -
עאידה תומא סלימאן: יש קושי כללי, יש מחסור.
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את זה גם מהנגב וממקומות אחרים.
עאידה תומא סלימאן: יש קושי, יש מחסור, אני כבר מדברת מול, אפרופו תעסוקת נשים ערביות, יש נשים ערביות אקדמאיות שלא מוצאות עבודה.
עאידה תומא סלימאן: אפשר כמו שפעם עשו בלשכות שפירקו אותן מקובצות, עשו מסלול מהיר של שנה הכשרה והעובדות סוציאליות.
עאידה תומא סלימאן: אבל אצלכם ברמלה ולוד יש עוד קושי נוסף שהוא הפחד.
עאידה תומא סלימאן: פחד - - - במיוחד בנושאים שקשורים באלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה עובדות סוציאליות שמפחדות להתקבל למסגרת הזו כי אף אחד לא אכפת לו מבטחונן.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת פה על לשכת הרווחה, אני מדברת על המשטרה.
<אייל קהלני: קודם כל את צודקת, זה גם בלשכה וזה קורה גם שהפסיקו את עבודתן מחשש - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, אני מכירה באופן אישי.
<אייל קהלני: יש אחריות מאוד גדולה ל - - -
עאידה תומא סלימאן: הייתה לכם נטלי פה לא?
<סופי ויטלם: לא פעם אנחנו מכירים עד הוראת שעה.
<סופי ויטלם: הוראת שעה בכל תחום, כמו שמחליטים, לאחרונה אנחנו נתקלנו בזה דווקא מכולנו בנושא של דיור.
<סופי ויטלם: אבל לענייננו, יכול מאוד להיות שדווקא הנושא הזה של העסקת עו"סיות מהמגזר יכול להיות שתהיה איזה הוראת שעה לתת לזה איזשהי, איך אני אסביר את זה, דחף, תמריץ שבאמת יכול.
<סופי ויטלם: וכאן באמת אני מחזירה את זה לפתחחם כי אני בטוחה שחשוב לכם הנושא וזה בהחלט יכול לסייע כמו ש- - -
עאידה תומא סלימאן: אני בזמנו הצעתי את זה בעניין עו"סיות בנגב ואמרתי, יש להם אותו מחסור, אני דיברתי שם על שני דברים.
עאידה תומא סלימאן: דיברתי על נקודות של תמריצים מיוחדים, במיוחד שזה לרוב עו"סיות מהצפון שצריכות לרדת דרומה.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני זה תכניות שעכשיו התחלתם אותם של מגשרות ואולי כדאי באמת לאמץ את הרעיון אצלכם ברמלה.
עאידה תומא סלימאן: לאוכלוסייה יוצאי אתיופיה התחילו משהו כמו מגשרים ומגשרות.
עאידה תומא סלימאן: ואפשר, לא תמיד צריך עובדת, במיוחד אם יש מחסור אפשר ללכת על תכנית של פעילות קהילתית, עובדים קהילתיים שהם לא בהכשרת עובד סוציאלי באים לתוך האוכלוסייה ועובדים.
<מיכאל וידל: עשו את זה בעיר?
עאידה תומא סלימאן: עכשיו מתחילים את זה בנגב אבל עשו את זה - - -
מירב בן ארי: זה עובד בכל הארץ.
<אייל קהלני: בחברה הערבית עשו את זה?
עאידה תומא סלימאן: לא, עכשיו מתחילים בנגב לאחר שדיברנו על זה.
<אייל קהלני: החשש אצלנו זה שגם הן יהיו בעצם מאויימות ואפשר - - -
עאידה תומא סלימאן: יש עמותה של נשים נהדרות שהן עומדות ממש כחוד החנית בפרונט בנושא של מאבק באלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני בחברה הערבית השתתפתי בהפגנה לפני שבועיים פה ועמדו בה גברים מעיר רמלה, ערבים, שיצאו נגד הרצח.
עאידה תומא סלימאן: השאלה למי אתה מתחבר באוכלוסייה ואת מי אתה מחזק באוכלוסייה.
עאידה תומא סלימאן: אם נמשיך להתחבר למכובדים שבעצם הם שומרים על הסטטוס קוו ולא מוכנים לצאת נגד התופעות האלה ומזניחים את הכוחות של שינוי אמיתי זה מה שיקרה.
עאידה תומא סלימאן: אבל יש נשים שכבר פועלות בנושא ואני בקשר אישי איתן.
עאידה תומא סלימאן: ועכשיו אנחנו רוצים כדי להיות איתן לפגוש אותן.
עאידה תומא סלימאן: חייבות.
<מיכאל וידל: אנחנו נשקול את זה לחיוב, אני אומר לך, את אומרת שזה כבר נעשה אצל האתיופים ועכשיו הם בודקים את זה - - - את אומרת שעושים את זה בדרום - - -
מירב בן ארי: התהליך של הגישור של החברה האתיופית שתדע שזה דרך משרד החינוך.
מירב בן ארי: המגשרים האתיופים הם - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל עכשיו - - -
<אייל קהלני: גם כאן יש מרכז גישור מאוד פעיל שיש בו גם נציגים מכל התרבויות, גם מהחברה הערבית.
<אייל קהלני: ההתייחסות שם היא נותנת או גישור כמו שמכירים אותו בבית המשפט או אישור סכסוכים מסורתי.
<אייל קהלני: האנשים האלה פועלים גם מול אנשי הדת כדי לבוא ולהוריד את האלימות, יש להם פרסומים שהם הוציאו, האמירה שלהם היא מאוד נגד האלימות וגם זה נסייע.
<אייל קהלני: גם עמותה שעושה הרבה אבל מסתייעים גם במרכז רישום.
<מיכאל וידל: תבדוק את הנושא של האתיופים, את הנושא של הדרום - - - תעדכן אחרי הבדיקה מה - - -
<אייל קהלני: בסדר גמור.
<אייל קהלני: אני רוצה לתת ברשות
<אייל קהלני: כם דוגמה מאפיינת שהייתה יומיים אחרי הדיון שקיימת בכנסת.
<אייל קהלני: יש לי אישור אחרי זה לתת רק לך את מספר הטלפון שלה, אני לא נותן פה פרטים, אבל בחורה, תושבת העיר, גרושה ואם לשניים, בסכנת איום מאוד מאוד גבוהה לחיים שלה, הייתה צריכה לבוא ולעזוב את העיר אחרת החיים שלה באמת בסכנה גדולה.
<אייל קהלני: היא חתמה על סירוב למקלט.
<אייל קהלני: למה?
<אייל קהלני: היא סטודנטית לסיעוד, לומדת, אגב, יומיים אחרי זה, איך שזה נודע, למחרת, ציפי המפקחת הפסיקה את כל הפעילות שלה, ככה עושים במקרה כזה, והגיעה לכאן עם כל הרלוונטיים, ישבנו עם הגברת.
<אייל קהלני: היא אומרת, יש לי פה שני ילדים, הם נמצאים אצל הגרוש שלי, אני רואה אותם לפעמים.
<אייל קהלני: יש לי לימודים שאני צריכה לסיים אותם באפריל, סיעוד.
<אייל קהלני: אני רוצה לעבוד, אני רוצה לנהל חיים.
<אייל קהלני: אני עוזבת את העיר, הולכת למקלט, אני מפסיקה את כל החיים.
<אייל קהלני: לא רואה את הילדים, מפסיקה את הלימודים שלי, אני בעצם נפגעת.
<אייל קהלני: בתחושה שלה בעצם היא נענשת, זה מה שהיא אומרת, לדבריה, היא נענשת שבעצם הגורם המאיים נמצא בקהילה.
<אייל קהלני: בשיתוף צמוד כל התקופה הזאת, גם עם המפקחת, מנסים לבוא ולעזור לה בדיור, בחלופות, מנסים לעזור לה בכל דרך שאנחנו יכולים לבוא ולעזור לה אבל האיום על החיים שלה בצורה מאוד מוחשית ואני מפחד על העתיד שלה.
<אייל קהלני: גם היא חוששת.
עאידה תומא סלימאן: מה עושה המשטרה?
<חגי מויאל: בדיוק היה דיון בוועדה ב- - - והם הציעו - - -
<ציפי אשבל: לבחורה הזאת באופן ספציפי הייתה מדווחת גם למשטרה בדיור.
<ציפי אשבל: היא מאוד מוכרת למשטרה.
<ציפי אשבל: היא מצויידת בלחצן מצוקה, האישה הזאת, בתיק.
<ציפי אשבל: יש לה לחצן אצלה.
<ציפי אשבל: אפילו כשהיינו בדיון, היא באה מהעבודה אז השוטר אמר לה, איפה הלחצן שלך?
<ציפי אשבל: היא אמרה בתיק.
<ציפי אשבל: הוא אמר לה, את צריכה שהוא יהיה בכיס.
<ציפי אשבל: המשטרה מאוד מאוד מודעת ובתמונה עם האישה הזו.
מירב בן ארי: אפשר להבין אותה.
מירב בן ארי: גם היא צריכה להענש ללכת למקלט, לא לראות את הילדים, לא לעשות את הלימודים שלה וגם הוא מסתובב חופשי והיא - - -
<אייל קהלני: אני יכול להגיד שאנחנו עובדים מול עוד ערוצים.
<אייל קהלני: גם מול המחלקה בלוד ששם הוא מתגורר, אנחנו גם עושים מולו פעולות.
<אייל קהלני: אנחנו עושים את כל מה שאנחנו יכולים לעשות בכלים שלנו, אבל עדיין יש לה איום על החיים שלה.
עאידה תומא סלימאן: ברור שיש מקרים שקשה להתמודד איתם במיוחד אם המשטרה לא עושה את כל הדברים.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת, ואני מסבה את תשומת לבו של ראש העיר לנושא, לפני שש שנים נכנס לתחנת המשטרה ברמלה מפקד חדש.
עאידה תומא סלימאן: והמפקד הזה עשה תכנית פיילוט שהיא להצר את צעדיהם של משפחות הפשע.
עאידה תומא סלימאן: עשה לנו את המוות, ממש.
עאידה תומא סלימאן: היו יוצאים מפתח הבית, עוברים איזה שלושה מחסומים, חיפוש כלי נשק, עבירות תחבורה וכו' וכו'.
עאידה תומא סלימאן: ובאותה שנה לא נרצחה אף אישה.
עאידה תומא סלימאן: אז - - - באופן מפתיע מרמלה והתכנית הזו הופסקה ומאז התחלפו שניים.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, ראש העיר, אם המשטרה לא תקח את הדברים לידיים אני בעצמי אויימתי ברמלה פעמיים בגלל ההתערבות שלי בנושא רצח נשים.
עאידה תומא סלימאן: אז אני אומרת לך, אי אפשר לשאול את הנשים למה לא יוצאות למקלטים כאשר הן יודעות שאפילו הם יכולים להגיע אליהן איפה שהן נמצאות במקלטים.
עאידה תומא סלימאן: יש משפחות שהן קשורות לפשע באופן מאוד הדוק - - - למשטרה איכשהו.
עאידה תומא סלימאן: ואם לא תהיה פעילות אחרת של המשטרה הן לא יוכלו לעשות את זה.
<מיכאל וידל: אני מבטיח רק דבר אחד.
<מיכאל וידל: יש לי פגישה גדולה עם מפקד התחנה שהוא יציג דברים ארציים על כל מה שקורה פה וכל זה.
<מיכאל וידל: נראה גם מה הדרישות שלי ושלו ואני אבקש ממנו פעם - - - משטרה בג'ואריש, במקומות האלה.
<מיכאל וידל: נוסיף איזה נקודה, אני לא יודע אם זה יהיה בדיוק כמו התכנית של המפקד ההוא שעשה את זה.
<מיכאל וידל: אבל אני אציג את ה- - -
מירב בן ארי: זאת אומרת שחלק מהדגש שלך בשיחה עם מפקד המשטרה זה נושא של רצח נשים?
<מיכאל וידל: כן למה לא - - - היום - - - אני אעלה את זה שיהיה נושא מרכזי בדיון.
עאידה תומא סלימאן: רק חבל שאין אף אחת מהעובדות הסוציאליות הערביות.
<ריקי בן ישי: כן, היא מגיעה.
<ריקי בן ישי: היא חדשה.
עאידה תומא סלימאן: מה עם הוותיקות?
<ריקי בן ישי: לצערי הרב עוד נערה עזבה - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל נערה, מה עם הנשים, מה עם שאר - - - אלה העיניים שלכם בקהילה.
עאידה תומא סלימאן: העובדות הסוציאליות הערביות הן העיניים שלכם בקהילה.
מירב בן ארי: נראה לי שגם הוא יודע.
מירב בן ארי: אני מניחה לפי הדרישה לפחות שאותן נשים זה לא נשאר ברמה של עובדת סוציאלית, זה נשאר ברמה יותר גבוהה מזה.
מירב בן ארי: היא בטח - - -
<אייל קהלני: לא רק ברמה שלי ברמה של - - -
עאידה תומא סלימאן: מאוד חשוב לי להדגיש את הדברים שראש העיר שואל כי הוא רוצה לעשות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכל הנושא הזה של אלימות נגד נשים הוא תוצר הזה.
עאידה תומא סלימאן: הפשע שמתחולל, אני אומרת לך, אם לא יפסיקו להסתכל על רצח נשים ועל אלימות נגד נשים באוכלוסייה הערבית כמשהו תרבותי, וצריך להבין, שעומדים מאחוריו ארגוני פשע ומשפחות שמעורבות בפשע, אתם לא תצליחו למגר את התופעה.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהיום אנחנו נקבל הבטחה, כפי שאמרת, שהנושא בסדר עדיפות מאוד גבוה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעניין שאמרת שאתה תעשה איזשהי העדפה מתקנת לקבלת עו"סיות ואנחנו נמשיך להיות בקשר בעניין תכניות מיוחדות בנושא - - - אני לא מסופקת ממה שקרה, בוא נגיד ככה, במילים עדינות.
<מיכאל וידל: אני מסכים איתך.
<מיכאל וידל: אנחנו נפנה, אני קצת מבין במשאבי אנוש, אני הייתי חמש שנים אחרונות סמנכ"ל משאבי אנוש ב- - - אני העלתי את הנושא של להכניס - - - בערבית למקומות שהם נמצאים בהם כי אולי אם המודעה היא - - - רמלה ולוד וארצית אז זה פחות.
<מיכאל וידל: נשים את המודעות האלה - -
מירב בן ארי: לא חסר מקומות כאלה, שמענו על כאלה שנוסעים מהצפון לבדואים.
<מיכאל וידל: - - במקומות שהם גרים - - - ושם נשים את המודעות, בוא ננסה - - - אז אני אעשה את זה וכמובן בשיחות עם מפקד המשטרה אני אעלה את הנושא הזה ביתר שאת ואני אקבל תשובות ואחר כך - - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמור על קשר ונראה איך זה מתקדם.
<מיכאל וידל: תודה רבה לכם.
<מיכאל וידל: סיכום חשוב שיגיע אליי.
עאידה תומא סלימאן: ושיהיה פתיחה של עידן חדש הבחירות שלך.
<מיכאל וידל: שלא יהיה לך ספק.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה.
עאידה תומא סלימאן: נעקוב מקרוב.
<מיכאל וידל: תודה רבה לכולם.
<ציפי אשבל: - - - בלוד וברמלה כי אני - - - יש עניין שאנחנו נתקלים בו רבות שיושבים עם המשטרה ביחד ותמיד המשטרה נוכחת בדיונים הללו, שהמשטרה מבקשת בשפתה היא ולשיטתה ראיות.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת ראיות?
<ציפי אשבל: זאת אומרת - - -
<סופי ויטלם: לא רק עילה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא יש הבדל בין עילה לבין ראיות.
עאידה תומא סלימאן: הראיות זה התפקיד שלהם לא שלה.
עאידה תומא סלימאן: היא לא צריכה לספק ראיות.
<ציפי אשבל: מה שאני מנסה להסביר שדיונים רבים שאנחנו, גם הנשים היו נוכחות והן אמרו בפירוש אנחנו בסכנה, אנחנו חשות מאויימות, קשה לי להגיע, קשה לי לצאת ואז קציני ה- - - או מי שהיה נוכח בדיון אמר לה, אני צריך ראייה.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת צריך.
עאידה תומא סלימאן: הוא צריך לפתוח בחקירה זה מה שהוא צריך, הוא לא צריך ראייה.
עאידה תומא סלימאן: זאת העבודה שלו לחפש ראיות.
<ציפי אשבל: לכן אני אומרת, זה דבר שאנחנו מאוד צריכים להיות ערים אליו, איך אוסרים ומתי נעצר מישהו ועל סמך מה.
<ציפי אשבל: כי ברגע שהמשטרה אומרת את זה, אין לי עילה או אין לי זה, אנחנו נשארים באותו מקום - - -
מירב בן ארי: טוב זה אנחנו צריכים לבדוק עם המשטרה.
<ציפי אשבל: לא, אני רק אומרת זה מאוד מאוד חשוב.
מירב בן ארי: זה קריטי ברור - - -
<ציפי אשבל: הנשים האלה מאוד מאוד פוחדות וזו הנקודה שאנחנו צריכים להתייחס לזה באיזשהי התבוננות שונה.
<אייל קהלני: אני רוצה לתת דגש.
<אייל קהלני: כשאישה כזאת מגיעה הערכת המסוכנות היא לפי דבריה.
<אייל קהלני: מה יש במשפחה ומי המאיימים אני לא יודע לבוא ולהגיד.
<אייל קהלני: המשטרה יודעת אולי לבוא ולבדוק.
<אייל קהלני: לפי הדברים שלה אני יכול להעריך את המסוכנות כמו שהיא חשה.
<אייל קהלני: לא תמיד זה בהכרח בדיוק מה שקורה במציאות בשטח.
<אייל קהלני: לגבי נערות גם כן.
<אייל קהלני: היה והן באות והן אומרות שהן בסכנה הנערה הזאת לא חוזרת הבייתה כי שם אני יכול גם להפעיל את חוק הנוער במידה והיא בסכנה.
מירב בן ארי: כן, חוק הנוער לנערות אין בעיה.
<אייל קהלני: אין עם זה בעיה.
<קריאה: הן לא משתפות פעולה והן בורחות.
עאידה תומא סלימאן: דיברנו על הצוות, דילגנו על הצוות ככה מהר ואני רוצה להתעכב שם.
עאידה תומא סלימאן: אתה אמרת לי שיש שש עובדות ערביות.
<אייל קהלני: שתיים עכשיו נמצאות כאן.
עאידה תומא סלימאן: אהלן וסהלן.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, אמרתם שזה לא תקנים מלאים.
<אייל קהלני: מתוך השש?
<אייל קהלני: משהו כמו 4.5.
<אייל קהלני: אחד לא מאוייש - - -
עאידה תומא סלימאן: אחד לא מאוייש של נערות- - -
<אייל קהלני: כבר תקופה.
עאידה תומא סלימאן: פרסמתם - - -
<אייל קהלני: הכל, הכל.
<ריקי בן ישי: אני חייבת להגיד, כל עובדת שיש כאן, לקח לנו שנה לאייש את המשרה הזו.
<ריקי בן ישי: כל עובדת שיש כאן היא - - - עו"ס מעון רב תכליתי לקח לנו שנה ובסוף היא הגיעה מואדי ערה, אחת הגיעה מכפר קאסם.
<ריקי בן ישי: ממקומות שהם בכלל לא מפה וחיכינו חצי שנה - - -
עאידה תומא סלימאן: איפה אתם מחפשים?
<ריקי בן ישי: קבוצות פייסבוק
<אייל קהלני: שתיל, איגוד עובדים סוציאליים
<ריקי בן ישי: באוניברסיטאות, כל - - -
עאידה תומא סלימאן: - - - משפחה זה כוללני?
<אייל קהלני: כן, מאוד כוללני.
עאידה תומא סלימאן: יש לך אחת לנערה?
<ריקי בן ישי: חצי משרה.
עאידה תומא סלימאן: חצי משרה לעו"ס נערות וצעירות.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רואה התמחות באלימות אני רואה - - - אני לא רואה קהילתי.
עאידה תומא סלימאן: אין לכם קהילתי?
<אייל קהלני: יש לנו עבודה קהילתית ואין עובדות סוציאליות ערביות ש- - -
מירב בן ארי: אני לא מבינה, יש כל כך הרבה שלומדות אז לאן הן הולכות?
<ציפי נחשון גליק: לא מדוייק.
<ציפי נחשון גליק: ביום רביעי הייתי בסיור אצל הבדואים, יש טרנד חדש שלומדים באוניברסיטה בירדן ומנהלי המחלקות במגזר הבדואי אומרים שהם לא מקבלים אותם כי רמת הידיעות שלהם.
עאידה תומא סלימאן: יש אותו דיון על הפסיכולוגים.
עאידה תומא סלימאן: ומה שעשו משרד הבריאות שיזמו, ואני זורקת את זה לכולכם, שיזמו איזשהי השלמה מסויימת, הכשרה, ואז אפשר לקבל אותם.
עאידה תומא סלימאן: בואו נעשה את אותו דבר.
<אייל קהלני: צריך לציין שרמלה לוד הם במרכז הארץ.
<אייל קהלני: גם העובדות חלקן באות בעצם מהצפון.
<אייל קהלני: יש כאלה ש- - - עבודה בעצם באזור שלהן.
<אייל קהלני: הכי קרוב זה אזור המשולש וגם משם הייתה לנו עובדת שבאה ובגלל הנסיעות היא הפסיקה את העבודה.
<אייל קהלני: אם תראי את הפוטנציאל הוא לא כל כך גבוה וגם אז הן לא תמיד רוצות - - -
עאידה תומא סלימאן: אני בכל זאת מתעקשת לחזור לשאלה המקורית.
עאידה תומא סלימאן: במקום שאני אתחיל לחפש עכשיו עו"סיות, אני מבינה, אמרנו שצריך לתת איזשהו תמריץ לעובדות סוציאליות ערביות כדי שיגיעו לרמלה.
עאידה תומא סלימאן: למשל, במקלטים אנחנו נותנים תוספת סיכון.
עאידה תומא סלימאן: אולי צריך לשקול תוספת סיכון לעובדות סוציאליות שעובדות בשטח פה.
עאידה תומא סלימאן: מי ישלם?
עאידה תומא סלימאן: זה התפקיד שלנו - - - עכשיו השאלה המהותית, איזה תכניות קהילתיות יש.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתחילים - - -
מירב בן ארי: השאלה אם תשימי יותר כסף הן יבואו?
<סופי ויטלם: צריך לנסות.
עאידה תומא סלימאן: צריך לנסות.
עאידה תומא סלימאן: אבל בינתיים מה אתם עושים בקהילה?
<אייל קהלני: קודם כל מרכז גישור, יישוב סכסוכים בקהילה, עובד, יש קבוצה מהחברה הערבית שהם מכל העיר.
עאידה תומא סלימאן: והיא, איך בחרתם אותה?
<אייל קהלני: עשינו ראיונות.
<אייל קהלני: בחרנו אנשים שמשפיעים בקהילה שלהם.
<אייל קהלני: עשינו רשימה מאוד גדולה והלכנו לראיין כל אחד מהם כמה הם מוכנים לבוא לדיאלוג קהילתי רב תרבותי.
<אייל קהלני: חלקם מוכרים בקהילה בתפקידים שהם עושים בקהילה.
<אייל קהלני: יש שם חבר מועצה, יש מיישבי סכסוכים.
<אייל קהלני: אנשים ששמו קריטריונים ובעצם מכירים אותם - - -
עאידה תומא סלימאן: כמה נשים יש ב- - - הזה.
<אייל קהלני: פעילות, לצערי, לא הרבה.
<אייל קהלני: בחברה הערבית יש שם נציגים של גברים.
עאידה תומא סלימאן: בחברה הערבית יש נציגות נהדרות.
<אייל קהלני: לא, במרכז גישור התכוונתי.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, יש נציגות שצריך לבחור אותן לשבת שם.
עאידה תומא סלימאן: חד וחלק.
<שרון חדד: יש במתחמים אחרים למשל בתחום הנכויות אז אנחנו רואים פעילות שהן באמת משמשות כמתווכות ומנסות לגייס את הנשים לבוא אלינו ואנחנו גם דיברנו - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת בנושא האלימות דווקא כדי להביא את הקול האמיתי, האותנטי, עם הדילמות האמיתיות צריך להכניס נשים.
<אייל קהלני: יש לנו קבוצה של נשים בג'ואריש שעובדת בו עובדת קהילתית.
<אייל קהלני: יש בנושא של נכויות גם כן פעילות בתחום.
<אייל קהלני: צריך גם להבין, גם כשעובדים איתן הכותרת היא לא תהיה רצח נשים זה שם אותן בבעיה ועובדים איתן סביב סוגיות ש - - -
<סיגל מאור גוטמן: לנערות וצעירות הוקמה בשכונת ג'ואריש מסגרת שנקראת מרכז לנערות שפועלת בעצם על מנת לאפשר לנערות ולצעירות מסגרת של הכלה ושל שיח ושל העשרה.
<סיגל מאור גוטמן: כמו שאמרתי קודם, בתוך המתנ"ס בכוונה, בתוך השכונה בכוונה - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, כדי לא לתת לזה תיעוד.
<סיגל מאור גוטמן: - - - אנחנו כרגע מתקשים לאייש את משרת העובדת הסוציאלית שלה ואנחנו מחפשים - - -
מירב בן ארי: אז מי מלווה את הנערות?
<סיגל מאור גוטמן: כרגע יש שם שתי אמהות בית שנמצאות ואני שמגיעה להדריך את אמהות הבית.
<סיגל מאור גוטמן: זה לא מספיק.
<סיגל מאור גוטמן: הן סוג של מדריכות.
<סיגל מאור גוטמן: כרגע נוצרת שם מסגרת, אנחנו ממשיכים לנסות למצוא כל הזמן עובדת סוציאלית, אבל כרגע זה סוג של יותר מועדון חברתי.
<סיגל מאור גוטמן: ברגע שהעובדת הסוציאלית נמצאת אז היא יכולה לתת מעטפת טיפולית - - -
עאידה תומא סלימאן: הבעיה שמלחיצים אותי שהחלק הבא של התכנית כבר באיחור רב.
<שרון חדד: אני יכולה להגיד משהו?
<שרון חדד: אני עובדת של פרט ומשפחה, שמי שרון חדד, אני ראש צוות אזורי.