GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טניה אורן: דבר אחרון אופרטיבי, אני אומרת שצריך להכניס את זה לתשאול בתוך המקומות הטיפוליים, לזה צריך הכשרה, צריך בתוך בתי הספר לעבודה סוציאלית, בתוך המסלולים של פסיכולוגיה, בתוך כל מקומות ההכשרה ללמד אנשים לשאול את זה.
<טניה אורן: לא נולדים עם היכולת הזאת, כמו שהיה צריך לעשות הכשרה שכשאישה מגיעה לטיפת חלב וצריך לשאול אותה על אלימות במשפחה ועכשיו אנחנו מבינים שצריך לשאול גם על פגיעה מינית, אותו דבר צריך לעשות עם גברים, תודה.
עאידה תומא סלימאן: דניאל יונס?
<דניאל יונס: דניאל יונס, אני יושב ראש ארגון חברותא – הומואים דתיים, דבר ראשון שמנו לב, אולי כדאי להגיד את זה, שחבל מאד שלדיון הזה לא הגיע אף חבר כנסת זכר, אני חושב שזה מעיד על משהו ובדקתי את הרשימה של חברי הוועדה, יש אי אלו חברי ועדה.
עאידה תומא סלימאן: לא כהגנה חברי הכנסת, הייתי רוצה לראות אותם, במיוחד חברי הוועדה מגיעים יותר לכלל הדיונים.
עאידה תומא סלימאן: זה לא רק לדיון הזה.
<דניאל יונס: רק ציינתי עובדה.
עאידה תומא סלימאן: בואו, אני מבקשת שתתייחסו.
<שלי נתן: שלי נתן, אני מנהלת את התחום הפסיכו סוציאלי באגודה למען הלהט"ב בישראל ואנחנו בעצם רוצים לדבר רגע על הנושא הזה - - - קהילה הלהט"בית.
<שלי נתן: אז בעצם דיברת הרבה על הסטראוטיפ הגברי, אז אני חושבת שמה שמייחד את הנושא הזה בקהילה הלהט"בית זה העובדה שזה לא רק עניין של סטראוטיפ, נושא הפגיעה המינית הוא בעצם משהו שנוגע בדימוי העצמי ובזהות העצמית ההומואית שמתגבשת אצל נער או גבר צעיר ולעתים קרובות גם אצל הגבר המזדקן.
<שלי נתן: הנושא של מיניות בקהילה ההומואית, אני מדברת כרגע בעיקר על הקהילה הזאת, הוא נושא מאד מאד בסיסי ואז הפגיעה המינית הופכת להיות חלק מטקס חניכה בכניסה לעולם הזה וזה גם הופך להיות כמשהו שצריך לשמור עליו, את הסו קולד מיניות הזאת ופה זה כן מתערבב – מיניות ופגיעה מינית – יש איזה שהוא קשר של שתיקה.
<שלי נתן: הפרט שנפגע מינית בקהילה והוא הומוסקסואל צעיר או לא צעיר ובוודאי שמזדקן, לא יקרא לזה פגיעה, לא יתלונן על הפגיעה שקרתה לו משום שהוא תופס את ההענות ליחסי מין מכל הסוגים וכל המינים כחלק ממה שמצופה ממנו כהומוסקסואל.
<שלי נתן: זה גורם לכך שבעצם אנשים מתארים את האפשרות להתלונן על פגיעה מינית כיציאה כפולה מהארון – אני בעצם צריך לצאת פעם אחת כהומוסקסואל ופעם אחת לצאת כמן דרדלה כזה שמתלונן בכלל על זה שמישהו קיים אתו יחסי מין.
<דניאל יונס: אני אפילו לא הומו טוב.
<שלי נתן: הדבר הזה קורה גם כחלק מתרבות של ההיכרויות, אנחנו מכירים המון המון מקרים כאלה, זה קורה גם כחלק מחיי הלילה במועדונים, בליינים של המסיבות שמדברים לא רק על פגיעות מיניות אלא גם על הטרדות מיניות מאד מאד קשות ועד לאונס.
<שלי נתן: בעצם, אנחנו גם יודעים על שימוש מסיבי בסמים ואלכוהול אצל הומואים ואני מתחברת למה שנאמר כאן מקודם, על הקשר בין פגיעה מינית לבין שימוש בסלף מדיקציה.
<שלי נתן: אז יכול להיות – לא נחקר, אבל יכול להיות, אני יודעת היום שיש מחקר- - -
<דניאל יונס: וודאי שנחקר, נחקר והנתונים חשופים.
<שלי נתן: שבודק התנהגות מינית תוקפנית בקרב הומואים, גם זוגות הומוסקסואלים, ואני חושבת שממש חבל שהוא לא נמצא פה.
מירב בן ארי: זה לא רק אונס, זה גם יציאה לזנות בסוף כי היה גם שבוע שעבר עלתה שרת המשפטים ודיברה על הביקור שלה ב'הלב' באלפסי, אתם מכירים טוב.
מירב בן ארי: היא דיברה וסיפרה על הסיור שהלכה עם עליזה ושולי, אני מכירה טוב את המקום הזה עוד כשהייתי חברת מועצה בתל אביב, והיא דיברה על נושא הזנות.
מירב בן ארי: אבל מי שמכיר את הלב טוב, יודע שחצי ממי שנמצא שם ב-הלב זה בכלל גברים הרי שחלקם הם דרך אגב או טרנסג'נדרים או הומואים ושבסופו של דבר דיברת על אונס, אבל הרבה פעמים התוצאה הקשה של האונס זה באמת היציאה לזנות.
<דניאל יונס: יש הרבה שעומדים שם ברחוב והם אפילו לא מבינים שהם מזנים את עצמם כי זה חלק מהתרבות וכשאתה נכנס לאפליקציות של היכרויות ואתה מוצא כל מיני אנשים שמציעים, תמורת תמיכה.
<דניאל יונס: מה זו התמיכה הזאת?
<דניאל יונס: אנחנו מכירים אנשים שזו הדרך שלהם גם לשרוד, התמיכה הזו.
מירב בן ארי: זה הזנות בעצם.
<שלי נתן: אני רוצה להגיד ברשותך רק דבר אחד, לגבי האמצעים שיש ברשותנו, אני מנהלת את השירות הפסיכו סוציאלי של האגודה ואני רוצה לומר שיש לנו כרגע שני תקנים, בכל הארץ, שתי חצאי משרות בכל הארץ שממומנות על ידי משרד הרווחה, גם בחצי, כדי לטפל בדבר הזה וכיום, לא במחקר עומק של ממש, אבל בסקירת מצב כרגע אני יכולה להגיד שבערך שליש מהמטופלים שלנו, הגברים, מדברים על פגיעה מינית בטיפול כסיבת הפניה – פגיעה מינית כסיבת פניה בכלל לא היתה קיימת, זאת אומרת זה ממש משהו שצריך עבודה וביטחון ותחושה של ביטחון וקשר ותחושה שאפשר להעלות את הנושא הזה, כי יש ממש טאבו וקשר של שתיקה.
<דניאל יונס: אני רוצה לומר עוד חצי משפט נקודתי על העולם הדתי בהקשר הזה, נאמרה פה אמירה מדהימה של דברים, זה פתאום הדהד בי על: חשבתי שאני היחיד בעולם.
<דניאל יונס: אני, כנער הומו מתבגר בגיל 16, ברוך השם לא עברתי פגיעה מינית, אבל כנער הומו הייתי בטוח שאני לבד בעולם, אז תחשבו כמה רבדים בתוך החברה הדתית, שלא מדברים על זה, אולי זו הזדמנות גם להגיד למשרד החינוך שלא נכנסים אפילו לכל החינוך הממלכתי, גם בחינוך הדתי חייבים להכניס את הדיון ואת השיח על מיניות, מגדר וכל הדברים האלה כי הדברים קשורים האחד לשני.
עאידה תומא סלימאן: תשמעו, נשאר לנו דובר אחד ואני רוצה לסכם, יונדב שטרן, ועד מנהל עמותת אבות למען צדק.
<יונדב שטרן: אני אעביר את רשות הדיבור ליואב לוין.
עאידה תומא סלימאן: יואב לוין, בבקשה.
<יואב לוין: אני מנהל תחום מידענות ומחקר בעמותת אבות למען צדק.
<יואב לוין: אני אגע פה בתחום מאד ספציפי- - -
עאידה תומא סלימאן: אפשר רק, בגלל שזו תופעה אולי ראשונה לכם בוועדה להבין מה בדיוק העמותה עושה, כמה זמן היא קיימת?
<יואב לוין: אנחנו בעצם עמותה שעוזרת לגברים, מטפלת בגברים בתחום רחב של נושאים: גברים נפגעי אלימות במשפחה, גברים שנמצאים בגירושין בסיכון גבוה, בעצם במגוון דברים שלא מטופלים.
<יואב לוין: אני אחראי שם על כל הנושא של תחום מחקר ומידענות ואני רוצה לגעת פה במשהו מאד מסוים שעלה פה, יש הרבה דברים שאני מסכים אתם, אפילו הרוב ואני אפתח ואני אגיד שזו לא תחרות אלא עניין של מודעות.
<יואב לוין: צריך להבין שרוב הפגיעה בגברים, מינית, זה על ידי נשים, לא על ידי גברים וזה- - -
<יואב לוין: זה נכון ואני מיד אגע בזה ויש לי גם את הנתונים.
<רחל לב-ויזל: זה לא נכון, מה פתאום.
<יואב לוין: בהחלט.
<יואב לוין: יש לי את הנתונים, אני העברתי לוועדה נייר עמדה, אני חוקר את זה ורוב הפגיעה המינית היא על ידי נשים שזה טאבו בתוך הטאבו וכשלא מתייחסים לזה זו בעיה יותר גדולה.
<יואב לוין: אם ניקח את נתוני ה-CDC, אחרי שבארצות הברית החוק שונה וכל הנושא של פגיעה מינית בגברים הוגדר כשגם נשים יכולות לאנוס גברים, פתאום ראינו שוויון באלימות מינית משני הכיוונים.
<יואב לוין: עוד דבר מעניין לגבי ה-CDC, ראינו שלאורך הזמן כמות הגברים שמדווחים על אלימות מינית כלפיהם עולה, למה?
<יואב לוין: כי ברגע שזה נכנס למודעות יותר ויותר גברים ילכו וידווחו על זה.
<יואב לוין: זה לא רק המחקרים של ה-CDC, יש גם מחקרים של סטרקמן, ג'ונסון, אנדרסון, מאות מחקרים, המחקר האחרון שדווח גם בתקשורת בישראל של לאורה סטמפל, משרד המשפטים האמריקאי על כמות הפגיעות בבתי הסוהר בארצות הברית, למשל של סוהרות- - -
עאידה תומא סלימאן: בוא נתמקד, מה אתה מציע לפתור את הבעיה?
עאידה תומא סלימאן: כי להגיד לך את האמת אני לא סומכת כל הזמן על כל מיני מחקרים שבעולם, אני יודעת שיש אנשים שכבר חוקרים את זה- - -
<יואב לוין: אי אפשר גם לסמוך על מחקרים- - -
עאידה תומא סלימאן: שניה, אני לא סיימתי את דבריי ואת יושבת הראש לא קוטעים.
עאידה תומא סלימאן: אחת הפריבילגיות שלי, אני מבקשת, תשמור לי אותה.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת ככה שיש אנשים שחוקרים את זה בארץ ויש אנשים שמטפלים, המקצוע שלהם זה לטפל בגברים האלה והם אומרים, בצורה הכי ברורה, שדווקא הנתון הזה הוא לא אמתי.
עאידה תומא סלימאן: אז בוא נעבור לדרישות שלך- - -
<יואב לוין: הם מסתמכים על- - -
עאידה תומא סלימאן: אדוני, אדוני, בסופו של דבר אני בטוחה שאתה הגעת עד לפה לא כדי להוכיח מי הפוגע, אלא לדבר על הטיפול בנפגעים, אז בוא נשמע מה יש לך להציע.
<יואב לוין: אני חושב שקודם כל כדי לטפל בגברים בצורה טובה צריך לעשות מחקר יסודי מה קורה, על סמך המלצות גם לבוא עם פתרונות.
<יואב לוין: כרגע אף אחד לא יודע בדיוק מה יש, יש כל מיני נתונים, אבל הנתונים הם מאד בעייתיים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מבינה שהדרישה העיקרית שלך זה לעשות מחקר כדי להבין יותר את התופעה.
<יואב לוין: לעשות מחקר, אנחנו גם העברנו את הנתונים שלנו לגורמים הרלוונטיים.
<יואב לוין: כן, לעשות מחקר, למשל- - -
עאידה תומא סלימאן: יופי, אז הבנתי אותך נכון.
<יואב לוין: - - - של הכנסת ועל סמך זה אחרי זה לבחון תכניות שמותאמות לתוצאות ולא כל מיני סטטיסטיקות שאין להם אחיזה במציאות.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, פרופ' רחל לב ויזל, אני מבקשת ממה קצר.
<רחל לב-ויזל: אני חושבת שזאת תופעה חברתית, זו בעיה חברתית, אם אנחנו מדברים על 18.7 אחוז מהסקר האפידמיולוגי שנעשה שדיווחו על פגיעה מינית ואין הבדל בין שנים לבנות, יש הבדל מובהק בין בנים לבנות במגזר הערבי – אנחנו מדברים על כ-80 אלף בנים שנפגעים במדינת ישראל עד גיל 17, בתוכם אנחנו מדברים על כ-20 אלף בנים שנפגעו באופן חמור, זאת אומרת עם פציעה ועם צורך בטיפול רפואי ופגיעות שחוזרות ונשנות.
<רחל לב-ויזל: רוב הבנים, ככל שהפגיעה היא יותר חמורה, ככה רמת המוכנות שלהם ללכת לשתף ולדווח היא יורדת, 1:5 במדינת ישראל, בנים ובנות, נפגע מינית, 1:8 נפגע על ידי אישה.
<רחל לב-ויזל: כ-70 אחוז מהפוגעים מינית, ממחקרים אחרים לא שאני עשיתי, עברו פגיעה מינית בילדות שלהם- - -
<רחל לב-ויזל: כ-70 אחוז מהפוגעים עברו פגיעה מינית בילדותם, יש מחקרים שונים שמראים אחוזים שונים.
<רחל לב-ויזל: יש הרבה פעמים מצבי שחזור ונטיה לשחזור – גם בתקופת ההתבגרות וגם בבגרות, אני חושבת שאם אנחנו מסתכלים על זה כתופעה, אנחנו לא יכולים להסתכל רק על טיפול.
<רחל לב-ויזל: טיפול זה חלק אחד, החלק השני הוא בדיוק מניעה והחלק השלישי הוא איתור – כי יש הפוגעים ויש השותקים ויש התומכים ויש שלא רוצים לדבר על זה ובעצם אנחנו מאפשרים להמשך של בכלל אלימות בחברה הישראלית, כי צריך להתיק את הרגשות של עלבון וכעס ועוינות וכולי למקום אחר, ואפשר לראות כמה זה פושה במדינת ישראל ואנחנו מבטיחים את הדור הבא של יותר נפגעים ויותר פוגעים, זהו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלקחת ממני חלק מהסיכום שהייתי צריכה לסכם, אני מסכימה שכל עוד הגורמים הרלוונטיים לא מקבלים על עצמם את האחריות בלטפל בתופעה שהיא כל כך חמורה, בעצם לא רק שאנשים שכבר נפגעו לא מקבלים את הטיפול, אלא בעצם גורמים ברשלנות הזו למצב שבו נמשכת התופעה ופוגעים בעוד ועוד דורות שיגיעו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהשיח סביב פגיעה מינית בזכרים, נגיד ככה, אני חיפשתי כל הזמן איך להתייחס לזה, כלומר בזכר בגילאים השונים, אם הוא ילד או אם הוא גבר ואם הוא מגדיר את המגדר שלו גם בצורה אחרת, היא תופעה שהיה טאבו סביבה והגיע הזמן – אני לא רוצה להגזים ולהגיד שרק עכשיו אנחנו מתחילים את שבירת הטאבו, התחילה לחלחל המודעות לתופעה וקיומה וכמובן הרבה חוקרים וגם אנשי מקצוע שהקדישו רבות מהמאמץ שלהם לחשוף את התופעה, אבל צריך לפעול ביתר שאת כדי באמת לשבור לגמרי את הטאבו.
עאידה תומא סלימאן: נכון, אי אפשר לנתק את זה מכל המודעות לכל הנושא של מיניות ושל מגדר, אבל צריך להבין שכאשר אנחנו מדברים על תקיפה מינית – אנחנו מדברים על אחד מסוגי האלימות ולא על מיניות.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אני רואה שהמדינה לא השקיעה עד היום את המאמצים ואת המשאבים הנכונים כדי לטפל בתופעה ויש הרבה עדיין מה לעשות בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: ואם התופעה קיימת במימדים כל כך גדולים אז אי אפשר לנתק את המניעה מהאכיפה וגם מהטיפול.
עאידה תומא סלימאן: חלק מהטיפול הוא לראות שיש אכיפה ולצערי הרב לא קיבלנו פה שום אינדיקציה לגבי איך הפרקליטות ואיך המשטרה מתייחסת לנושא הזה, למרות שהמשטרה.
<ישראל לוי: יש לי נתונים ואני אשמח דווקא, רק לידיעה.
<ישראל לוי: בכל השתלמות, החבר פה ממרכזי הסיוע וערן בעצמו- - -
עאידה תומא סלימאן: מגיעים?
<ישראל לוי: חוקרים והשתלמות לעבירות מין, נותנים לזה דגש וגם הבאתי נתונים.
עאידה תומא סלימאן: הבאת נתונים?
עאידה תומא סלימאן: אולי רק תגיד לנו כמה אחוז כי אני באמצע סיכום.
עאידה תומא סלימאן: מה אחוז הגברים המתלוננים?
<ישראל לוי: מעל גיל 18 או מתחת, כולל?
<ישראל לוי: אני אתחיל בכללי, הוצאתי נתונים דווקא במקרה משנת 2014:
<ישראל לוי: 972 סך הכל בעבירות המין, 2015: 971, 2016: 1016, עד ל-10.7.2017: 580, סך הכל קורבן ממין זכר.
<ישראל לוי: מעל גיל 18- - -
עאידה תומא סלימאן: כלומר יש ירידה בתלונות?
עאידה תומא סלימאן: אני לא הספקתי.
עאידה תומא סלימאן: אה, חצי שנה, אוקיי.
<ישראל לוי: עוד לא נגמר 2017.
עאידה תומא סלימאן: עוד לא.
<ישראל לוי: עוד לא, ומעל גיל 18 2014: 379, 2015: 297, 2016:
<ישראל לוי: 313 ו-2017: 229, נכון ל-22.7.2017.
עאידה תומא סלימאן: כלומר רק ב-2015 היתה ירידה ואחר כך עליה כל הזמן.
<ישראל לוי: כולם סביב ה-300.
עאידה תומא סלימאן: זו אינדיקציה הרבה פעמים למודעות שהולכת וגוברת ואז אנשים יותר- - -
<קריאה: שאלתי אם חוק ההתיישנות או אותו דבר לגברים ולנשים?
עאידה תומא סלימאן: אותו דבר.
<קריאה: אם יש לגברים- - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מבקשת למסור לנו את הסטטיסטיקה ואת החומר, חבל שלא- - -
<ישראל לוי: גם לא התבקשנו, הבאתי את זה במקרה.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל אני לא נותנת לכם פטור, אז הפעם התמזל מזלך ונתתי לך פטור.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני חושבת שהועלו הרבה רעיונות שקשורים לטיפול, אבל מה שברור שחסרות מסגרות טיפוליות והמסגרות הקיימות חסר בהן הכשרות ספציפיות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא מתקבל על הדעת שאין כל שנה לפחות קורס הכשרה של עובדים סוציאליים, במיוחד, כי אני שאלתי באופן ספציפי ונאמר לי שלפני 3, או 4 שנים היה קורס כזה ובשנה הבאה יהיה קורס כזה, של הכשרת עובדים סוציאליים לטיפול בגברים נפגעי אלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה לא מספיק, צריכות להיות הכשרות יותר אינטנסיביות, שמערך ההשתלמות יהיה לפחות כל שנה בכדי שבאמת תוכלו לטפל בצורה הכי מתאימה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד דבר אחד, זה לא עניין של תחרות מי נפגעה יותר ועל ידי מי נפגעה יותר, אני חושבת שאחריות החברה באופן כללי ואחריותנו אנחנו כמחוקקים ואחריות המדינה בעיקר, על כל זרועותיה הביצועיים על ידי המשרדים השונים, זה לטפל בכל אדם ותופעה באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: נאמר פה על ידי כמה מהאנשים שחוקרים את הנושא ושמפטלים בנושא שפגיעה, במיוחד בגיל ילדות, היא כמעט שווה בין ילדים וילדות, אני חושבת שהגיע הזמן להפסיק את התפיסה הזאת שאם מטפלים בנשים אז זה על חשבון הגברים ואם מטפלים בגברים אז זה על חשבון הנשים, אני חושבת שהגיע הזמן שהמדינה תיקח על עצמה את האחריות לטפל בשני הצדדים הנפגעים ולא להיכנס למאבק הזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בוועדה, עם היועצת המשפטית, נשקול אם יש צורך בשינויי חקיקה והגדרות שנמצאות בחוק שאולי לא עוזרות למשטרה או לפרקליטות ליישם את העבודה שלהם כמו שצריך ואם יהיה איזה שהוא שינוי שנציע, אני בטוחה שנדאג להעביר לכם ואם יש לכם הצעות לשינויים נא להעביר לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כמובן נפנה גם למשרד החינוך וגם למשרד הרווחה שיקחו על עצמם את האחריות לטפל בנושאים האלה, אז יהיה עוד פעם פניה בנושאי כישורי חיים למשרד החינוך ופיתוח תכניות.
עאידה תומא סלימאן: אם זה לא היה כואב כל כך, היה באמת אפשר לצחוק על העניין הזה של תכניות כישורי חיים שתחתיהם נכנס כל השינוי החברתי והמניעה שהיינו רוצים לעשות בחברה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת מאד שלא רק שחברי כנסת לא רק יושבים בדיונים האלה, אלא שגם שרים שאמונים על המשרדים ושצריכים להוביל מדיניות ברורה, לטפל בתופעות האלה, אין להם זמן לשבת ולשמוע דיונים כאלה ואני מקווה שהקשר שלנו הלחץ שלנו עליהם יביא לתוצאות.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני מאוד מודה למחלקת הרווחה וכמובן למנהל אבל גם לראש העיר שקיבל אותנו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר הרבה זמן בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי עובדים על הסיור הזה.
עאידה תומא סלימאן: זה סיור שהתחיל פה ברמלה ואחר כך נמשיך ללוד, איפה שגם נקיים פגישה עם הרווחה ועם המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: המטרה העיקרית או הדחף הבסיסי של למה עשינו את הסיור הזה זה היה כל מקרה האלימות והרצח, במיוחד באוכלוסייה הערבית בעיר.
עאידה תומא סלימאן: מקרי רצח נשים מאוד מזעזעים.
עאידה תומא סלימאן: מקרי רצח נשים שמעלים שאלות מאוד נוקבות ומאוד קשות.
עאידה תומא סלימאן: למרות שזה לא המקום אני אעלה אותו, מה שאני הולכת להגיד עכשיו אני אעלה גם עם הנציגים של הציבור שאנחנו ניפגש איתם.
עאידה תומא סלימאן: שאלות גם על האוכלוסייה ואיך בדיוק מתמודדים עם תופעת האלימות ורצח נשים אבל גם אי אפשר לפטור את הרשויות מהשאלות המאוד קשות בנושא של טיפול באלימות ומניעת רציחות.
עאידה תומא סלימאן: בשנים האחרונות או בשני העשורים האחרונים היו מעל 20 מקרי רצח נשים בין רמלה ולוד, שתי הערים.
עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד שזה חלק מהשאלות הקשות אנחנו נפנה למשטרה במיוחד שאחוז הפענוח של מקרי הרצח מאוד, אי אפשר אפילו להגיד נמוך, שואף לאפס כמעט.
עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת שהרוצחים עדיין מסתובבים חופשי בשתי הערים ומהלכים אימים על הנשים עצמן ומהלכים עימים על העדים ועדות שיכולים באמת לחשוף את הבעיה.
עאידה תומא סלימאן: לכן אנחנו גם בדיון שהתקיים בוועדה וחברת הכנסת מירב בן ארי שהצטרפה לסיור כחברת ועדה היתה גם בדיון שקיימנו.
עאידה תומא סלימאן: כבר קיימנו שני דיונים בענייני רצח נשים אבל היה אחד בנושא של רמלה לוד במיוחד - - -
מירב בן ארי: האם המשטרה אמרה משהו אחר על הפענוח ?
עאידה תומא סלימאן: היא דיברה על רצח נשים באופן כללי אבל ברמלה לוד יש לנו, אני עוקבת אחרי הנושא הזה מאז שהיינו - - -
מירב בן ארי: כן, גם בכתבה שהייתה אמרו על הפענוח.
עאידה תומא סלימאן: כן, לפני שנעשיתי חברת כנסת מאז 1992 אנחנו עובדים אחרי הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: ואני עדיין זוכרת סיור של הוועדה לקידום מעמד האישה שהשתתפתי בו כמנכ"לית ארגון נשים וכשהעלינו פה ברמלה, לפני יותר מ-15 שנים, כשעוד תמר גוז'נסקי כיהנה בכנסת והעלנו שיש רשימה שחורה של נשים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, נשים שחייהן מאויימים ואז נציג המשטרה אמר אם יש לכם את הרשימה תנו לנו.
עאידה תומא סלימאן: וכאילו יש רשימה כתובה באיזשהו מקום.
עאידה תומא סלימאן: בדיון שיתקיים על לוד אנחנו נעלה את זה.
עאידה תומא סלימאן: במחלקת הרווחה דיברו על המצב.
עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו פה לשמוע באמת מה המענים שמקבלים/מקבלות הנשים.
עאידה תומא סלימאן: מה התכניות הקיימות כדי למנוע.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת רק על שירותים של אישה שכבר פרצה את כל המחסומים והגיעה ללשכת הרווחה ודיברה על האלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על אלה שנמצאות בפחד אימים בבתים שלהן.
עאידה תומא סלימאן: ועל איך אפשר באמת לשנות את - - - החברה.
עאידה תומא סלימאן: האם יש לכם את כל הכלים לעשות את זה, האם חסר לכם כלים.
<אייל קהלני: קודם כל תודה רבה, ברוכות הבאות - - -
מירב בן ארי: וגם אני רוצה לשאול האם המדינה, אנחנו נציגות המדינה, האם המדינה נותנת לכם כלים ייחודיים בגלל מספר הרציחות של נשים ברמלה.
עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד.
עאידה תומא סלימאן: כשהתחלנו לתכנן את הסיור הזה התחלנו לתכנן אותו על סמך מקרים קודמים.
עאידה תומא סלימאן: ובינתיים קרה המקרה המזעזע שהשאיר את כולנו בהרגשה מאוד קשה של הרצח של הנרייט קרא.
עאידה תומא סלימאן: נערה בת 17.5 שהמסיבת סיום תיכון הייתה יום לפני הרצח שלה וכנראה הסימנים מעידים שזה רצח, לפחות, מי שבינתיים עצורים ונמצאים בחקירה זה האבא והדוד.
עאידה תומא סלימאן: הדוד כבר לא עצור איך שאני הבנתי, יצא ממעצר, אבל זה הכיוון.
עאידה תומא סלימאן: והרקע אני לא רוצה להכנס לרקע כי ממש לא מעניין אותי להגיד לכם, את האמת, ממש לא מעניין אותי הרקע אבל מה שמעניין אותי שהיו דיבורים ופרסומים על זה שהיועצת בבית הספר ידעה על האלימות שהיא עוברת, היא העבירה אותה ללשכה אליכם והתלוננה במשטרה.
עאידה תומא סלימאן: וזה מה שמשאיר הרגשה של כאב אמיתי וכעס, להגיד את האמת.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שזו הרגשת כעס ותסכול שצעירה כמוה חיפשה איזשהי תמיכה ובסוף סיימה ברצח.
<אייל קהלני: אני אתן התייחסות כללית שהתשובות יהיו גם למקרה הזה.
<אייל קהלני: אני לא יכול לפרט, כמובן, בגלל שהנושא הזה בחקירה, אבל התשובות יהיו בעצם לתוך המצגת.
<אייל קהלני: איך ההתייחסות שלנו, איזה מענים יש לנו וגם מה בעצם חסר.
<מיכאל וידל: למה התחלתם - - -
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להסב את תשומת לבכם שיש לנו פרוטוקול מהכנסת כי זה סיור של הוועדה, ולכן הוא רושם ושכל אחד שמתחיל לדבר נא להגיד את השם כדי שאוכל - - -
<מיכאל וידל: אני - - - נותן אישור, דברי, דברי איתי, אני אנחה אותך, הכל יהיה בסדר, אני בא לעזור בכל הכוח אבל דברו איתי, אני לא מבין, בסדר?
<קריאה: אתה רוצה לפתוח אולי?
<מיכאל וידל: לא, לא תתחיל עכשיו.
<אייל קהלני: סיכום מיון תיקים של 2016 מראה ש-15% בעצם מהאוכלוסייה הערבית - - - תיקים שמוכרים - - - לסוף שנה.
<אייל קהלני: בעצם זה הפילוח של האוכלוסייה לפי גילאים באוכלוסייה הערבית.
<אייל קהלני: במצבים של משפחות שנמצאות בסכנה שיטת העבודה היא כזאת: נשים שמוכרות במחלקה ההתערבות על ידי עו"ס המשפחה שמכירות את הנשים האלה, מכירות את הבעיה של המשפחה.
<אייל קהלני: נשים שאינן מוכרות יש התערבות של עו"ס המרכז לטיפול ומניעת במשפחה.
<אייל קהלני: טיפול בנערות שהוא טיפול ייחודי יש עו"ס ש- - - לנערות במצוקה.
<אייל קהלני: אחרי שעות העבודה אנחנו עובדים, וזה חשוב לי להגיד, המענה שאנחנו נותנים 24/7.
<אייל קהלני: מסביב לשעון, הקריאות מגיעות על פי רוב מהמשטרה, הן יכולות להגיע מהמוקד.
<אייל קהלני: במידת הצורך יוצאת עובדת סוציאלית גם באמצע הלילה, מראיינים, שואלים, עושים כל מה שצריך את הפעולות ובמידה שיש הסכמה גם כן מוציאים למקלט.
<אייל קהלני: איך זה מתבצע אני אסביר את זה גם כן.
<אייל קהלני: לתחנה לאלימות במשפחה התקבלו ב-2016 סך הכל 580 פניות.
<אייל קהלני: אם אני מסתכל, זה בעצם הפילוח.
<אייל קהלני: פחות או יותר למה שקרוב לאחוזים באוכלוסייה פלוס מינוס.
עאידה תומא סלימאן: מה האחוז של האוכלוסייה הערבית בעיר?
<אייל קהלני: 24% בערך.
עאידה תומא סלימאן: וה-24% לא הספקתי לעשות חישוב אבל 121 על 500?
<אייל קהלני: זה בערך ככה.
<אייל קהלני: פחות או יותר אותו אחוז באוכלוסייה.
<אייל קהלני: בכל מקרה אני עושה הפרדה בין נשים ונערות וכרגע נדבר על נשים.
<אייל קהלני: כל מקרה של אישה שפונה שהיא תחת איום יש לנו קודם כל שיתוף פעולה גם עם המשטרה, גם עם הפיקוח של כאן וגם בתוך המחלקה - - -
<מיכאל וידל: אם המשטרה מקבלת את התלונה ראשונה הם - - -
<אייל קהלני: תמיד כן.
<אייל קהלני: וכנ"ל כשמגיעה אלינו אישה, הדבר הראשון שאומרים לה, בואי תפתחי תלונה במשטרה.
<אייל קהלני: אנחנו ממשיכים לטפל ומציעים גם מקלט ומוציאים גם למקלט אבל היא חייבת.
<מיכאל וידל: - - - המשטרה - - -
<אייל קהלני: אם היא לא מסכימה אני לא מחוייב.
<אייל קהלני: עוד פעם, לנשים, לא נערות.
<אייל קהלני: נערות זה סיפור אחר.
<מיכאל וידל: תרשום רגע, יש לי פגישה עם מפקד התחנה השבוע, לבדוק אם הם לא אמורים לדווח - - - לא חושבת?
<ציפי נחשון גליק: יש מקרים שאתה יכול אבל בהסכמתה.
<חגי מויאל: חגי ממשרד הרווחה.
<חגי מויאל: אם האישה לא מעוניינת היא לא נחשבת חסרת ישע מבחינת החוק, ולכן - - - אם אנחנו חוששים לחייה יש לנו לפחות בחוק העובדים הסוציאליים את האופציה לבצע - - - גם ללא רצונה.
<חגי מויאל: זה קורה במקרים קיצוניים.
<חגי מויאל: רק במקרים קיצוניים כשאין לנו ברירה וכשהבטן שלנו אומרת לנו סכנה.
<חגי מויאל: אבל החוק לא מאפשר לנו לדווח.
<סופי ויטלם: לעתים החשש מדיווח הוא חשש יותר גדול ועל כן אגב יש את הדיווח - - - לסכן- -
מירב בן ארי: הדיווח עצמו יכול לסכן את החיים שלה.
<סופי ויטלם: - -בדיוק.
<סופי ויטלם: ויש את כבוד האדם וחירותו ש- - -
<אייל קהלני: איך אנחנו מיידעים את המשטרה במידה ובאמת יש הסכמה שלה, מעודדים אותה להגיש תלונה במשטרה.
<אייל קהלני: אנחנו מציעים לה מקלט, מזכירים לה את המשמעות של יציאה למקלט.
<אייל קהלני: מי שלא רוצה לצאת, מסרבת לצאת למקלט, אנחנו מחתימים אותה על טופס, יש לנו טפסים שאנחנו ממלאים על כל אישה, הערכת מסוכנות שאנחנו עושים איתה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה כמה מהר מחתימים אותה על מסמך כזה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שלשכנע את האישה להתלונן זו עבודה מאוד קשה, אני מכירה את זה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה כמה נותנים לזה ממש את האופציה המלאה של לנסות ולנסות ולנסות כי הרבה פעמים קל יותר להחתים אותה שלא רצתה ולסיים את הסיפור.
<אייל קהלני: אני יכול להגיד ככה שעובדות המחלקה יושבות איתה ומסבירות לה את כל המשמעויות, לטוב ולרע, את המשמעות של יציאה בעצם למקלט עם כל המשמעויות שכרוכות בזה.
<אייל קהלני: לא כל כך מהר.
<אייל קהלני: לפעמים זה שעות על שעות שהן נמצאות במשטרה ועובדת סוציאלית נמצאת שם איתן שבסוף היא חותמת או לא חותמת.
<אייל קהלני: בכל מקרה, אנחנו לא יכולים לכפות עליה תכנית התערבות.
<אייל קהלני: מה ההשלכות וזה נורא חשוב לבוא ולהגיד.
<אייל קהלני: עכשיו אני אתייחס קצת לאוכלוסייה הערבית- - -
<מיכאל וידל: עצור שנייה - - - תכנית או משהו שילוו אותה או משהו כזה, אני אומר אנחנו בטוחים - - - היא לא רוצה אבל - - - לחשוב על זה מעל המטה.
<מיכאל וידל: למעלה בכנסת, אני אומר ברצינות, ישבו איתה איזה צוות, ועדה של נשים, שיהיה לה יותר קל לדבר, אולי במגזר הערבי דווקא.
<מיכאל וידל: אם היא לא מסכימה נגמר הסיפור - - - חבל.
עאידה תומא סלימאן: אני אתייחס לזה תיכף.
<אייל קהלני: צריך לזכור שלטענת נשים חלק מהמקרים תלונה במשטרה מגבירה סיכון אצלם לטענתן.
<אייל קהלני: כמו כן, יש לנו מקרים גם של העדת קטינות.
<אייל קהלני: ברגע שיש קטינות והן נחקרות במשטרה זה גם כן מסכן את החיים שלהן.
<אייל קהלני: זאת אומרת, זה שהן יצאו למשטרה וזה שהן העידו זה יכול להוות סכנה לחיים שלהן ויש לנו גם מקרים כאלה, לצערי.
<אייל קהלני: מקלט לנשים ומקלט לנערות זאת שאלה כמה זה מסייע או מסכן.
<אייל קהלני: אני יכול להגיד שבטווח המיידי זה נותן הגנה מלאה.
<אייל קהלני: הן פשוט יוצאות למקלט והחשש לחיים בעצם הוסר.
<אייל קהלני: מאידך, הן מעידות שלטווח הארוך לפעמים זה כיוון אחד.
<אייל קהלני: אחרי היציאה מהמקלט הן נמצאות בסכנה.
עאידה תומא סלימאן: את האמת בגלל הלחץ בזמן אני לא יודעת כמה אתה יודע עד כמה אני יודעת וגם מירב על הפרוצדורות, בוא נגיד, איך שהן לפי הספר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אז בואו - - - זה הזמן להגיד זה הנהלים שצריך ללכת עליהם בואו נתמקד בדילמות העיקריות.
עאידה תומא סלימאן: בואו נתמקד למה אתם בהרבה מקרים נגיד.
עאידה תומא סלימאן: עניין האמון של הנשים, אני מכירה את זה, ובמיוחד הנשים הערביות מאוד נפגם, בוא נגיד, בלשכות הרווחה וגם במשטרה.
עאידה תומא סלימאן: איך אפשר לשפר את זה, מה הדילמות העיקריות, מה הקשיים העיקריים.
עאידה תומא סלימאן: האם אתם באמת- - - כמה נשים מרמלה בשנה שעברה הגיעו למקלטים.
<אייל קהלני: דרך אגב עם השנים יש ירידה - - -
<מיכאל וידל: יש מצב שנשים באות ומקבלות יחס לא כל כך טוב - - - זה לא בחדר סגור, יש להן פרטיות.
<אייל קהלני: חד משמעית לא.
<אייל קהלני: קודם כל יש ירידה עם השנים ליציאה למקלטים, הן גוברות, וזה דבר ש- - - בעצמו, הן גוברות כבר לא ללכת למקלטים, פחות ופחות.
<אייל קהלני: בשנים האחרונות משהו כמו 7 או 8 נשים יוצאות למקלט.
<ציפי נחשון גליק: יכול להיות אולי שהם גם לא פונות כי הן יודעות שהמענה הוא לצאת למקלט.
<אייל קהלני: זה המספרים של השנים האחרונות, רואים את הירידה.
<אייל קהלני: עכשיו אני אגיד לך בעצם את הדילמות - - -
עאידה תומא סלימאן: ירידה משמעותית ביותר.
עאידה תומא סלימאן: גם אצל נשים יהודיות.
<אייל קהלני: הסוגייה הראשונה- - -
<מיכאל וידל: אם תשימי לב לא בטוח שיש ירידה באחוזים.
<מיכאל וידל: 50% שהו במקלט, זה ששוהים רק 7 במקום 23 אז זה הירידה.
<מיכאל וידל: ששוהים במקלט בכלל.
<מיכאל וידל: כי תמיד הנשים - - - איפה שיש.
<מיכאל וידל: מסך כל השהות במקלטים אין ירידה.
עאידה תומא סלימאן: למה אין ירידה?