GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רות רזניק: זה הפתיח.
<רות רזניק: אז העניין של מחלות נפש קליניות, כמו סכיזופרניה, פרנויה ודברים כאלה, זה בנוסף לדברים הללו.
<רות רזניק: עכשיו אני רוצה להקריא את הדברים שהכנתי.
<רות רזניק: אז זה ככה כקידומת לכולנו, שנזכור בדיוק מי האוכלוסייה.
<רות רזניק: ברור שאישה שסובלת מפוסט טראומה לא יכולה לתפקד כמו אישה שלא סובלת מפוסט טראומה.
<רות רזניק: כמו שחייל שסובל מפוסט טראומה - - -
עאידה תומא סלימאן: רות, בואי ניגש לעניין של התעריף.
<רות רזניק: לדעתי, וזו דעתי האישית, מקלטי הנשים נתפסים על ידי משרד הרווחה כילדים חורגים וחריגים, אולם למרבית הפלא ההיפך הוא הנכון: אנו במקלטים יזמנו את הקמת המקלטים, ובמידה רבה גררנו את משרד הרווחה לעסוק בתחום כאוב זה.
<רות רזניק: בשש השנים מ-2012 עד 2018 גדל תקציב משרד הרווחה ב-55%.
<רות רזניק: לנו נותנים, כפיצוי עבור 15 שנים שלא קיבלנו בכלל שום תוספת משמעותית, תקציבי העמותות קיבלו 10% בלבד מהתקציב שלנו, של כל מקלט, ל-2016.
<רות רזניק: אז אני קובעת שאם זה לא לעג לרש, אז מה זה לעג לרש?
<רות רזניק: אני חושבת שזה עלבון ופגיעה גדולה בכל הרעיון של העבודה האינטנסיבית האידיאולוגית שאנחנו משקיעות כולנו, ללא יוצאת מן הכלל, בעבודה במקלטים.
<רות רזניק: אין להשוות מערכת כזו לשום מערכת שקיימת בכלל במדינה.
<רות רזניק: אישה עם ילדים, כאשר במקרים רבים האישה הייתה פוסט טראומתית, וגם הילדים באים עם הרבה מאוד טראומות.
<רות רזניק: עכשיו, לא אחזור על דבריה של דינה, שידעה יפה מאוד לתמצת את זה.
<רות רזניק: לגבי ההצעה שהועברה אלינו, לגבי טיפולים בנשים נרקומניות אלכוהוליסטיות – אין כל אפשרות לקבל אותן למקלט, כי התנהגותן אינה צפויה, והן יחזירו נשים וילדיהן למצבים שחלקן הכירו מהבית ממנו נסו.
<רות רזניק: ואת זה אני אומרת כמי שעובדת - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל, רות, לא הבנתי שזה דרוש עכשיו, כאילו אף אחד לא מבקש.
<רות רזניק: עד היום לא קיבלנו, אנחנו בעמותה שלנו - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, זה לכלל המקלטים.
עאידה תומא סלימאן: האם זה משתנה?
עאידה תומא סלימאן: לא, עד כמה שהבנתי.
<רות רזניק: הבנתי שכן, שאנחנו אמורות לקבל - - -
<איילה מאיר: רגע, בואו נשמור על הסדר, ואענה אחר כך על הכול.
<רות רזניק: אוקיי.
<רות רזניק: עכשיו, לגבי נשים חולות נפש, אנחנו בדעה שזה נכון, שאין סיבה שלא לקבל נשים חולות נפש ברמיסיה, כאשר יודעים שהן במצב רגוע, כאשר הן מצוידות במכתב עדכני של הפסיכיאטר המטפל בהן.
<רות רזניק: במקרה שהן לא תסכמנה לקחת תרופות, וזה קורה לפעמים, תרופות שהונפקו על ידי המומחה הפסיכיאטר, לא תוכלנה להישאר במקלט.
<רות רזניק: אי אפשר לחשוף נשים וילדים לאישה שבמצב קשה ביותר.
<רות רזניק: עכשיו, דבר נוסף שאני רוצה לציין, זה שכיוון שכיום אנחנו לא תחת תקון אלא תחת אגף פרט ומשפחה, אני מציינת שהמרכזים לשלום המשפחה השייכים למחלקה הם שייכים לכל מחלקת רווחה עירונית.
<רות רזניק: הם מקבלים מקום נפרד לבצע את הפעילות שלהם.
<רות רזניק: עד כמה שאני יודעת, אולי אני לא יודעת מספיק, הן אינן מחויבות לגייס כספים במיוחד מקום שהן נמצאות בו.
<רות רזניק: אבל מאתנו במכרזים נדרש להקים מבנה, ולדעתי או לשפץ את המבנה הקיים, ואנחנו כעמותה השקענו למעלה מ-20 מיליון שקל בנושא הזה.
<רות רזניק: אנחנו לא - - - ואין לנו את הכסף הזה שלנו, גייסנו את חלקו מתרומות.
<רות רזניק: שחקנו את כל הרזרבה הכספית שהייתה לנו, ולכן עמדנו במשבר הנורא של סכנה של סגירת מקלטים, כאשר יעל ואני ניצבנו על הרגליים האחוריות, ונאבקנו מאוד לא להעביר את ההחלטה הזאת, ידענו שזה בדרך.
<רות רזניק: כבר כאן התרעתי על זה לפני שנה.
<רות רזניק: ואני כאן אומרת, שלא יכול להיות שהמצב של המקלטים ימשיך להיות כאילו אנחנו ילדים חורגים.
<רות רזניק: אנחנו שייכים לאותה מערכת של המשרד, ואנחנו צריכים את אותו תקצוב או עזרה כספית מהמשרד, כדי להמשיך את מערכת הבינוי או השיפוץ שכל המקלטים מחויבים לה.
<רות רזניק: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה אחר כך להבין, האם חל איזשהו שינוי מבחינת מחלות נפש?
עאידה תומא סלימאן: כלומר, גם כן בעניין הקבלה, האם בגלל שקיים צוות כזה תהיה מחויבות לקבל מישהי מאובחנת?
<מיכל חנוך אחדות: אענה על זה בצורה מסודרת.
עאידה תומא סלימאן: נח, בבקשה.
<נח קורמן: דיברו פה על כוח האדם, ורציתי להעלות עוד סעיף, שאנחנו באמת לא מבינים איפה אנחנו מתואמים פה, כי יש הסכמה שהתעריף הקיים לא מתאים להוצאות בפועל.
<נח קורמן: ובא המשרד ואומר: תיקנו אותו, ואנחנו לא רואים איפה.
<נח קורמן: ואני לוקח את הסעיף הבא: כלכלה, אחזקת בית, מינהל, מיסים, הסעות, כביסה, ביגוד, הכשרה והשתלמויות, חינוך – הכול מגיע לפי המשרד ל-2,617 לאישה.
<קריאה: אישה וילדיה.
<נח קורמן: אישה וילדיה.
<קריאה: משפחה.
<נח קורמן: כן.
<נח קורמן: החשבונות שלנו נמצאים אצלם.
<נח קורמן: ואנחנו מסתכלים בחשבונות שלנו, ויש פה עדיין פער של 3,000 שקל.
<נח קורמן: זאת אומרת, אנחנו מדברים על כמעט 6,000 שקל לאישה, ומדברים אתנו על 2,617.
<נח קורמן: אז מה נעשה עם זה?
<נח קורמן: אני שואל.
<נח קורמן: עכשיו, רק אוסיף בסוגריים, הדרישות של המשרד באלף ואחד נושאים.
<נח קורמן: לאו דווקא שלהם, של כל מנכ"ל, שהגדיל את סעיף הביטוח, היה לנו באחרונה נספח ביטוחי שלאף אחד אין מושג מזה.
<נח קורמן: אמרנו לכם כמה פעמים: זה עולה הון תועפות, הדברים האלה.
<נח קורמן: דרישות מהנדס – אני צריך בשביל לגשת למכרז, להביא אישור קונסטרוקציה של מהנדס.
<נח קורמן: זה עולה אלפי שקלים.
<נח קורמן: אתם לא מתייחסים לזה, כאילו זה לא קיים וכאילו זה דבר מובן מאליו.
<נח קורמן: אבל הכול מצטבר ומצטבר לאלפי שקלים בעלויות שלא נמצאות פה, יש פה פער של 3,000 שקל בסעיף הזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כל הזמן חוזרים לשאלה המהותית.
עאידה תומא סלימאן: כשהתפרץ המשבר הזה, והיו התראות על סכנת סגירת מקלטים, אמרנו שהתעריף הקיים לא מכסה את ההוצאות בפועל של המקלטים.
עאידה תומא סלימאן: וזה כבר שנים, שנים אנחנו יודעים את זה.
עאידה תומא סלימאן: והמשא ומתן או התהליך שהתחיל בו המשרד לפני שנה וחצי, לאחר כמה לחצים, התחיל בו כי הכיר שהתעריף הקיים אינו מספק.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו, זה מזכיר לי קצת את העניין של הסיפור של הרב והעז.
עאידה תומא סלימאן: הכנסתם עוד משהו ועוד משהו ועוד משהו, ובסוף הבית אותו הבית, הגירעון אותו גירעון.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה כל הזמן להבין, תאמינו לי, אפילו בחישובים הגסים שעשיתי, 45.
עאידה תומא סלימאן: מהניסיון הפשוט שלי, כשעזבתי את המנכ"לות של העמותה, עוד ידעתי לתמחר משרות ולתמחר פסיכולוגים – 45 לא מספקים את ה-3.5% משרה.
עאידה תומא סלימאן: העלויות הן בטוח יותר מזה.
עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים מה, זה אפילו סיפור אחר של ג'וחא, שהוא חזר הביתה עם קילו בשר.
עאידה תומא סלימאן: נכנס למקלחת, יצא, לא מצא את הבשר – מצא חצי קילו.
עאידה תומא סלימאן: הוא אומר לאשתו: איפה החצי קילו?
עאידה תומא סלימאן: היא אומרת לו: החתול אכל.
עאידה תומא סלימאן: והוא שם את החתול, שקל אותו, יצא חצי קילו.
עאידה תומא סלימאן: אמר לה: בסדר, זה הבשר, איפה החתול?
עאידה תומא סלימאן: ואותו דבר פה: איפה התוספת בתוך זה?
עאידה תומא סלימאן: תגידו לי איפה התוספת.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להבין איפה התוספת שאמורה לכסות את הגירעון, שבגללו הייתה סכנה של קריסה, ועדיין קיימת, של המקלטים.
עאידה תומא סלימאן: הזדעקנו, אמרנו אי אפשר, בשנה שנרצחות בה 16 נשים, חייבים לעשות תוספת רצינית כדי שהמקלטים יוכלו להחזיק מעמד.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים אני מחפשת בנר את התוספת הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין, ממש אני מנסה להבין את זה.
עאידה תומא סלימאן: נעמי, רצית להוסיף עוד משהו.
<נעמי שניידרמן: אחרי מה שאמרת אני חושבת שבאמת הנקודה מאוד מאוד ברורה.
<נעמי שניידרמן: אנחנו מאוד מאוד מעריכים את שיתוף הפעולה, אבל בואו נצא לעידן חדש שבו אנחנו פחות או יותר מדברים באותה שפה, וכרגע באמת דינה דיברה על פערים בשקיפות.
<נעמי שניידרמן: אנחנו חייבים להבין, הנושא שאני הכי רוצה להדגיש הוא הנושא של הילדים, משום שהוא באמת ספציפית במקלט שלנו ממש בנפשנו, ואנחנו אומרים את הדברים על סמך ניסיון של תוכנית פעילה.
<נעמי שניידרמן: אנחנו לא רוצים מצב של תרגום בגוף הטקסט.
<נעמי שניידרמן: נחוצים כאן תקנים לעבודה מקצועית רב גילית עם ילדים.
<נעמי שניידרמן: צריך לתפוס את הילדים כלקוחות נפרדים של המקלט ולא כספיחים של האימהות שלהם.
<נעמי שניידרמן: וסימן שאלה מאוד מאוד גדול אם זה בא לידי ביטוי כרגע בתעריף, עם הפערים שהצבעת עליהם.
<נעמי שניידרמן: זו הנקודה העיקרית, אני חושבת ששאר הדברים כבר נאמרו.
עאידה תומא סלימאן: רינת, מנהלת מקלט ויצו, בבקשה.
<רינת לאון-לנגה: האמת שגם אני רציתי בעיקר לדבר על הילדים.
<רינת לאון-לנגה: אבל לפני כן, שאלת על נפגעות נפש.
<רינת לאון-לנגה: גם עלינו מופעלים לחצים מאוד גדולים.
<רינת לאון-לנגה: זאת אומרת, כן אומרים: היא כן פעילה, היא לא פעילה.
<רינת לאון-לנגה: מופעלים עלינו לחצים מאוד גדולים לקבל כל אישה, גם כשאנחנו חושבים שהאישה יכולה לפגוע.
<רינת לאון-לנגה: לא שהיא פוגעת, אבל ההתנהגות שלה פוגעת בשאר הנשים בתוך המקלט.
<רינת לאון-לנגה: לצערנו התמודדנו עם דברים מאוד קשים, של ילדים שצריכים, בנוסף לכל הטראומות שהם כבר עברו בבית והגיעו למקלט, למקום שאנחנו אמורים להגן עליהם, לתת להם כמה שיותר, הם צריכים להיחשף להתנהגויות מאוד מאוד קשות.
<רינת לאון-לנגה: הדוגמה שלי עולה בראש: אישה שהגיעה במצב לא מאוזן, למרות שכולם אמרו שהיא מאוזנת, ובמהלך פעילות אחר הצהריים יורדת עירומה לחלוטין לפעילות של הילדים.
<רינת לאון-לנגה: אני מתארת לעצמי שכולכם מבינים מה זה אומר לילדים שלנו.
<רינת לאון-לנגה: אוסיף, שאנחנו שנים כבר נסמכים על מתנדבים, נהדרים אומנם, אבל בלי שום הכשרה.
<רינת לאון-לנגה: כדי שכן נוכל לתת לילדים את הכול, אני מדברת עכשיו על חודשי הקיץ, כל המנהלות שלצדי מדברות איך קשה להחזיק קיץ כזה, כשהילדים צריכים כל יום קייטנה.
<רינת לאון-לנגה: זה לא שלושה שבועות קייטנה, אנחנו מדברים על חודשיים מלאים של קייטנה לילדים יום-יום, פעילויות שמתאימות לילדים.
<רינת לאון-לנגה: התלבטתי, אבל כן אתן דוגמה.
<רינת לאון-לנגה: כרגע בזכות תרומה מאוד יפה הילדים שלנו נמצאים בקייטנה במוזיאון ישראל, קייטנה מאוד איכותית, יפה.
<רינת לאון-לנגה: סיפרו להם סיפור על איזשהו כלב שרצה להיות כחול, ושאלו את הילדים: איך אתם חושבים שהוא יכול להיות כחול?
<רינת לאון-לנגה: ואחת הילדות, שהגיעה אלינו בדיוק לפני יומיים, שספגה בעצמה, אמרה: ניתן לו מכות, הוא יהיה כחול.
<רינת לאון-לנגה: זה עולם הדימויים של הילדים שלנו.
<רינת לאון-לנגה: כחול, לצערי, זה עולם הדימוי של אותה ילדה חמודה בת שבע.
<רינת לאון-לנגה: ואני חושבת שאנחנו צריכות לעשות, ואנחנו עושות, עבודה מאוד משמעותית כדי לבנות להם דימויים חדשים, כדי לבנות להם עולם חדש, לתת להם modelling שונה.
<רינת לאון-לנגה: כל הילדים שאצלנו נמצאים בטיפול, נמצאים בהשגחה.
<רינת לאון-לנגה: אני חושבת שהדברים האלה – שוב, אני לא כלכלנית, אני גם לא מתיימרת להיות, אני לא רוצה להיות כלכלנית, אבל אני כן חושבת שצריכים לראות, אם כל הדברים האלה יש להם ביטוי, כי הילדים האלה צריכים טיפול אינטנסיבי.
<רינת לאון-לנגה: זה לא רק טיפול פעם בשבוע, שהוא מאוד חשוב, זה כל הזמן הכלה, החזקה.
<רינת לאון-לנגה: האימהות שלצערי מגיעות אלינו זה אימהות שהן פוסט טראומתיות מורכבות, לא תמיד יכולות לטפל בילדים שלהן, צריכות הרבה מאוד עזרה כדי לטפל באותם ילדים.
<רינת לאון-לנגה: אני חושבת שדווקא מיכל הייתה בוועדת היגוי לפני שנה, דיברנו על הדברים האלה, העלינו את השתנות האוכלוסייה, ולצד זה באמת הצרכים שאנחנו צריכים ביום יום.
<רינת לאון-לנגה: ואנחנו ממלאים אותם כרגע בגירעונות.
<רינת לאון-לנגה: שוב, אני ברוך השם לא מתעסקת איתם, אני רק - - -
<נעמי שניידרמן: אבל באמת זאת תהיה בכייה לדורות אם נצא מכל התהליך הזה והילדים לא ייחשבו כלקוחות של המקלט.
<נעמי שניידרמן: זה יהיה באמת לדיראון.
עאידה תומא סלימאן: כן, בבקשה, רק את השם לפרוטוקול.
<יעל גולד: יעל גולד, מנכ"לית "לא לאלימות".
<יעל גולד: יצאנו בהודעה באמת בלית ברירה, כי מה שקרה - - -
עאידה תומא סלימאן: אשמח לשמוע מה יש לכם להגיד על זה.
<יעל גולד: ואנחנו באמת מנסות לדחות והכול.
<יעל גולד: לא אוסיף על כל מה שנאמר פה, רק אומר דבר אחד: הרי כל התקציב על סמך שירותים שאנחנו נותנים אותם בפועל.
<יעל גולד: אבל כשאנחנו נתנו אותם, נתנו אותם בהתאם ליכולות ולצרכים שלנו, זה לא חייב אותנו מראש להחזיק פסיכיאטר קבוע או להחזיק שירותים כאלה ואחרים.
<יעל גולד: ואז יכולנו גם לשחק עם התקציב.
<יעל גולד: מה שזה עלול לגרום לנו זה שבעצם על ה-payroll שלנו נחזיק את כולם קבוע, כי אז לא אוכל להגיד שלא אוכל לקבל עכשיו מקרה פסיכיאטרי, ואצטרך להוציא עוד יותר הוצאות ואצטרך להחזיק את שאר התקנים גם אם אין לי ילדים.
<יעל גולד: ואני חושבת שאנחנו מגלים מספיק אחריות ומספיק בגרות, שהתקציב הזה יינתן בלי שייקבע מה התקציבים האלה, ונוכל להמשיך ולתפקד כמו שאנחנו מתפקדים ונותנים את השירותים האלה.
<יעל גולד: אם רוצים להוסיף שירותים צריך לבדוק את זה מחדש.
<יעל גולד: בעצם עכשיו תפסו טרמפ אחד על השני, אני לא מבינה למה.
<יעל גולד: ביקשנו: קודם כול בואו תייצבו אותנו, בואו קודם כול תנו לנו לראות שאנחנו שורדים.
<יעל גולד: רוצים להוסיף עוד שירותים, עוד דברים?
<יעל גולד: אנחנו יכולים לשבת ולדבר עכשיו על עוד המון שירותים שאנחנו צריכים, אבל בשלב ראשון בואו תנו לנו בכלל להתייצב, אל ישר תכניסו אותנו לגירעונות נוספים, שאנחנו לא יכולים לדעת איך אנחנו יוצאים מהם.
<יעל גולד: זאת אומרת היה פה איזשהו שילוב, שלדעתי לא היה צריך לעשות כרגע.
<יעל גולד: בואו קודם כול ניישב את עצמנו, התעריף הזה בהחלט מיישב והשירותים האלה יינתנו בהתאם לצרכים ובהתאם לרעות עינינו כמו שעשינו עד עכשיו.
<יעל גולד: ואחר כך, להבא בהמשך, במכרז הבא או מתי שיהיה, נבדוק מחדש את הצרכים, את האוכלוסייה ואת הכול.
<יעל גולד: ואז נוכל בעצם להחליט מה השירותים ומה העלויות.
עאידה תומא סלימאן: זה מעלה לי עוד שאלה: האם אתן, כמי שעובדות בשטח ורואות את הצרכים ואת סדר העדיפויות, מה שנקבע כתוספות בדיוק עונה על סדר העדיפויות שלכן?
עאידה תומא סלימאן: אם היו באים ואומרים: יש לכן אפשרות לתוספת של תקנים או של איזשהו שירות נוסף, האם זה הדעה המקצועית שלכן?
עאידה תומא סלימאן: האם התוספות האלה הן בראש מעיינכן?
עאידה תומא סלימאן: זה מה שהייתן - - -
<דינה חבלין דהן: בראש מעיינינו זה כרגע לכסות את הוצאות ההחזקה והכלליות - - -
עאידה תומא סלימאן: הצורך בלייצב, כלומר לסגור את הגירעון הקיים היום.
עאידה תומא סלימאן: השאלה השנייה: אם בכל זאת המשרד, ואני חושבת שזה כוונה טובה, שהמשרד יגיד: אני רוצה לעבות את הפונקציות המקצועיות בתוך המקלט, האם אלה הפונקציות בדיוק שהייתם צריכים או משהו אחר?
<קריאה: יש פה דגש יתר - - -
<רות רזניק: לא נשאלנו ולא ישבנו על זה.
<דינה חבלין דהן: מבחינת כוח אדם, אז בתחום של הילדים היינו מעדיפים לקחת אנשי מקצוע: עובדי הוראה, גננת מוסמכת, למצוא דרך לחלק את הילדים לשלוש קבוצות גיל, ולכל קבוצת גיל לתת מענה נפרד.
<דניאל שיימס: מעדיפים על פני מה?
<דניאל שיימס: זה מה שיש בתוך המודל.
עאידה תומא סלימאן: אתם תיכף תענו על הכול.
<דינה חבלין דהן: יש לי - - - ילדים.
<דניאל שיימס: אני יכול הערה?
עאידה תומא סלימאן: ברגע שהיא תסיים.
<קריאה: דינה, על ועדה משותפת.
<דניאל שיימס: הייתה ועדה שישבתן.
<קריאה: שנייה, אבל תנו באופן מסודר.
<דניאל שיימס: אבל זה כאילו מנותק.
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, שנייה שנייה.
עאידה תומא סלימאן: אני גם יודעת שהיה תהליך, ואני יודעת שהייתה הידברות.
<דניאל שיימס: - - -
עאידה תומא סלימאן: שנייה, לא לא, אתה קוטע אותי עכשיו, וזה לא קורה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שנבנה איזשהו מודל מאוד מורחב, שעבר מעבר לתוספות האלה.
עאידה תומא סלימאן: ובסופו של דבר ההחלטה מה לבחור מתוך המודל המורחב, המשרד קבע, לא התהליך המשותף.
עאידה תומא סלימאן: התהליך המשותף בנה מודל יותר רחב – אל תעשה לי ככה, אני בטוחה במה שאני אומרת, אני בטוחה במאה אחוז במה שאני אומרת: נבנה מודל הרבה יותר רחב.
עאידה תומא סלימאן: כשהצטרכתם להחליט מבחינת תקציב וסדרי עדיפויות, הן לא היו שותפות בבחירה הזאת.
<מיכל חנוך אחדות: נכון מאוד.
עאידה תומא סלימאן: אתה רואה?
עאידה תומא סלימאן: כשאני אומרת משהו אני יודעת מה אני אומרת.
<דניאל שיימס: יכול להיות שאת צודקת במה שאמרת.
<דניאל שיימס: אחרי שהערת את ההערה הזו, אדייק אותה.
<דניאל שיימס: בכל תהליך של בניית תעריף, קודם כול נבדקים הצרכים בשטח.
<דניאל שיימס: אז ממילא הדיון של מה שהם נותנים אל תוך הדברים האלה הוא דיון משותף.
<דניאל שיימס: אז ככה נבנה גם המודל הזה.
<דניאל שיימס: הוא נבנה על ידי זה שהקשבנו – זאת אומרת, לא אני, בוועדה, שתי ישיבות הייתי שמה – ונבנה תעריף או נקרא לזה סל מענים שהוא מה שנקרא אידיאלי.
<דניאל שיימס: בתוך המעבר בין אידיאל לאופטימל, בסוף את ה-subject to, בכפוף ל - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא בדיוק מה שאמרתי עכשיו?
<דניאל שיימס: לא, אני מסביר משהו מאוד חשוב.
<דניאל שיימס: זה בדיוק מה שאמרת, כשאני מדגיש משהו אחר.
<דניאל שיימס: באופק שבו את מציגה את זה, נשמע כאילו המשרד בא כריבון ואמר: עכשיו אני קובע.
<דניאל שיימס: לא היה – אני קובע בהתאם למה שאמרנו.
<דניאל שיימס: ובהתאם למה שאמרנו, אחרי שחשבו מה יותר חשוב או יותר דחוף בכפוף למגבלת תקציב, צריך לזכור יש פה 30% תוספת, אין לזה אח ורע בתעריפי המשרד.
<דניאל שיימס: אין לזה אח ורע בתעריפי המשרד.
<דניאל שיימס: הייתה פה השתדלות יתירה של כולם לתת ולתת - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה על מה אנחנו מתווכחים עכשיו.
<דניאל שיימס: אני לא מתווכח, אני מדייק את מה שאמרת.
עאידה תומא סלימאן: אתה לא תדייק מה שאמרתי, אני יודעת לדייק בדיוק מה שאני רוצה שיישמע.
<דניאל שיימס: אוקיי.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, כשאני מדברת, אני יודעת, אני רוצה שיבינו בדיוק מה שאני אומרת, לא מה שאתה חושב.
עאידה תומא סלימאן: ולא בטעות הבנת את דברי.
עאידה תומא סלימאן: לא צריך לתקן אותם, כי זה בדיוק מה שרציתי שיהיה מובן.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, אני כן חושבת שבהחלטה הסופית – אפשר שיבוא המשרד ויגיד: אנחנו כן הריבון, זאת אחריות שלנו במדינה הזו להגיש את השירותים, וזה מה שאנחנו מחליטים.
עאידה תומא סלימאן: אבל שיגיד את זה, לא שיגיד שסדר העדיפות נקבע עם המקלטים.
עאידה תומא סלימאן: המודל האידיאלי – כן הייתה הידברות עליו, אבל בהחלטה הסופית המשרד קבע.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אני חושבת שהגיע הזמן לתשובות.
<מיכל חנוך אחדות: אז אתחיל, ברשותכם.
<מיכל חנוך אחדות: קודם כול אולי ככה כן אגיד איזה משפט, כולם פה מכירים אותי וכולם פה שותפים שנים רבות.
<מיכל חנוך אחדות: העבודה שנעשית נעשית בשיתוף פעולה, אין אח ורע, אני חושבת, במשרד לשיתוף פעולה שכזה, עם באמת הקשבה ומקצועיות משותפת.
<מיכל חנוך אחדות: ואני גאה בכך, אני באמת גאה בכך.
<מיכל חנוך אחדות: אולי אתחיל רגע באמת בתשובות קצרות.
<מיכל חנוך אחדות: שיטת התעריף תקרה ב-5 בספטמבר על תשלום חודש.
<מיכל חנוך אחדות: דבר ראשון, חשוב להגיד.
<איילה מאיר: שיטת התשלום.
<איילה מאיר: אמרת התעריף.
<מיכל חנוך אחדות: כן, שיטת התשלום.
עאידה תומא סלימאן: שיטת התשלום, התעריף חוזר רטרואקטיבי ל-1 באפריל.
<מיכל חנוך אחדות: סליחה, התבלבלתי, שיטת התשלום, לזה התכוונתי.
<מיכל חנוך אחדות: דבר שני, לגבי האוכלוסייה – אין פה הצהרה על שינוי במהות המקלטים.
<מיכל חנוך אחדות: יש פה בדיוק התאמה של מה שקורה בשטח כבר הרבה מאוד זמן, התאמה לזה.
<מיכל חנוך אחדות: זאת אומרת, אין שינוי באוכלוסיית היעד, לא נקבל מה שלא קיבלנו עד היום בגלל משהו.
<מיכל חנוך אחדות: הנשים היום במקלטים, וזה לא רק היום, כי גם בהסכם ההתקשרות מלפני הרבה מאוד שנים, נשים נפגעות אלימות הן פוסט טראומתיות, זה לא חדש לאף אחד.
<מיכל חנוך אחדות: עכשיו, צריך בשביל זה עזרה.
<מיכל חנוך אחדות: אנחנו יודעים כולנו, שלא רק השש נשים בשני מקלטים זקוקות למענה משולב של רווחה ובריאות הנפש, אלא שבכל המקלטים העובדות הסוציאליות והמנהלות הולכות לבתי-חולים ולמרפאות בריאות נפש, ומחפשות מן היקב ומן הגורן, מנסות להתמודד.
<מיכל חנוך אחדות: אז כרגע, מבחינה מקצועית אני כרגע מדברת, בעצם השיפוי הוא על באמת צרכים שהשטח מדבר עליהם הרבה זמן, ואני מדברת עליהם הרבה זמן בתוך המשרד, והוא באמת בדיוק להתמודד עם האוכלוסייה שקיימת: נשים במחלת נפש פעילה לא מתקבלות ולא יתקבלו.
<מיכל חנוך אחדות: הנשים שנמצאות היום – המקלט יוכל להתמודד איתן בצורה יותר טובה, המרחב הטיפולי יוכל להיות יותר מה שנקרא מכיל ומקצועי, והצוות לא יצטרך להתמוטט אלא יוכל לעשות את זה בצורה יותר רחבה.
<מיכל חנוך אחדות: אז אין פה בשורה על שינוי אוכלוסייה.
<מיכל חנוך אחדות: מאוד חשוב להגיד.
<מיכל חנוך אחדות: הדבר השני, שכבר קצת דיברנו על זה, על הקטע של הפסיכולוג, שהיו אבחונים וטיפולים פסיכולוגיים איקס, עבר לשיטת מודל שמקובלת בכל המשרד על פי החזקת כוח אדם.
<מיכל חנוך אחדות: ותיכף אדבר על הקטע הזה של הגמישות הפיקוחית המקצועית, שהכוונה היא באמת לתת את אותו מענה שאליו זקוקים, בין אם זה אבחונים בעיקר פסיכולוגיים ומכל מיני סוגים, וגם טיפולים באותו סכום שכרגע הוא מתורגם לכוח אדם.
<מיכל חנוך אחדות: אז לא שכל שנייה מפקח נכנס, צריך לראות צ'ופצ'יק פסיכולוג באותו רגע, אלא הבדיקה היא איך השתמשו בכסף, הצרכים הללו.
<מיכל חנוך אחדות: זה דבר שלישי.
<מיכל חנוך אחדות: דבר רביעי שחשוב לי באמת להדגיש, אני רוצה לקרוא לזה גמישות פיקוחית, אני לא יודעת אם זה בדיוק הביטוי הכי נכון – הפיקוח המקצועי.
<מיכל חנוך אחדות: אם המקלט מקבל סכום כסף מסוים, וגם בעבר עבדנו ככה, יכול להיות שבחודש מסוים ההוצאות המשפטיות יהיו מאוד מאוד רבות כי ככה, והוצאות אחרות יהיו פחות.
<מיכל חנוך אחדות: ובאותה מידה יהיה איזשהו שוני בחודש אחר.
<מיכל חנוך אחדות: ויש את הגמישות בעניין הזה, כל עוד העמותה לא רק מחזיקה את כוח האדם במדויק, אלא שהיא נותנת את השירות הנדרש כתוצאה מזה.
<מיכל חנוך אחדות: וזה מה שחשוב וזאת הבשורה של התעריף הזה.
<מיכל חנוך אחדות: אמרת נכון, המודל האופטימלי, אני מכוונת גבוה, אנחנו רוצים את המקסימום, אנחנו חיים במדינת ישראל.
<קריאה: האידיאלי.
<מיכל חנוך אחדות: נכון, האידיאלי מבחינה מקצועית – נכון.
<מיכל חנוך אחדות: רגע, עוד משפט אחד לפני.
<מיכל חנוך אחדות: הקטע של עובדת ילדים – הייתה עובדת ילדים אחת, היום אחת וחצי.
<מיכל חנוך אחדות: הכוונה בעובדת הילדים, וחשוב לי להגיד, הכוונה היא בעצם גננת ומורה, אחת גננת וחצי מורה.
<מיכל חנוך אחדות: זאת הכוונה.
<מיכל חנוך אחדות: ננסה, אני לא יכולה להגיד מחר בבוקר כי לא הצלחנו במהלך השנים, אבל אנחנו כן רוצים לצאת לאיזשהו ניסיון, להתכתב עם משרד החינוך בעניין הזה, כמו שקיים במעט מקלטים.
<מיכל חנוך אחדות: אבל אנחנו כותבים את זה בצורה כזאת, כי הניסוח של התפקיד הוא באמת ניסוח של תפקיד משרד החינוך ולא שלנו, ולכן קראנו לזה אחד וחצי עובד ילדים.
<מיכל חנוך אחדות: אבל זאת הכוונה וככה גם תקצבנו את זה.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, איפה זה עובד ילדים?
<מיכל חנוך אחדות: עובדת ילדים – 1.5.
עאידה תומא סלימאן: יש עובדת ילדים, אבל הוספתם 198% – זה חדש.
<קריאה: מדריך ילדים.
עאידה תומא סלימאן: מדריך ילדים זה חדש.
<נח קורמן: גם החצי בעובדת ילדים.
<מיכל חנוך אחדות: הסברתי שני דברים.
<מיכל חנוך אחדות: מה שהסברתי זה קודם כול עובדת ילדים היה 100%.
<מיכל חנוך אחדות: ואז אותה כעובדת ילדים בלתי מוסמכת.
<מיכל חנוך אחדות: ורצינו עכשיו להגיד: עובדי ילדים מקצועיים, כמו שנאמר, 150 – 100 גננת ו-50 מורה.
<מיכל חנוך אחדות: לא קראנו לזה גננת ומורה, מהטעם שהסברתי לפני דקה, שהניסוח של התפקיד הוא ניסוח של תפקיד משרד החינוך, וננסה במהלך השנים לקבל ממשרד החינוך את הדבר הזה, אבל אם לא נצליח, השיפוי הכספי הוא אותו דבר, רק קראנו לזה ככה.
<מיכל חנוך אחדות: זה חשוב להבין, כי אל תשכחו, הזמנו את כולם למודל עשרה ימים להסביר.
<מיכל חנוך אחדות: אז כל הדברים האלה מן הסתם עוד לפני השאלות היו - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שיש לכם 100% עובדת ילדים, שזה יכול להיות הגננת, יכול להיות, ו-50% הוראה שזה מורה.
עאידה תומא סלימאן: והוספתם גם שני תקנים מדריך ילדים.
עאידה תומא סלימאן: לילדים האלה יהיה זמן לראות את אמא שלהם?
עאידה תומא סלימאן: בשביל מה מדריך הילדים?
<מיכל חנוך אחדות: חברת הכנסת עאידה, שנייה, אנחנו מדברים – אני, אוקיי?
<מיכל חנוך אחדות: אני חושבת שכולם פה מדברים באותה שפה.
<מיכל חנוך אחדות: הילדים, אני לא צריכה לספר לאף אחד, הם צריכים להפוך להיות לקוח מרכזי.
<מיכל חנוך אחדות: דיברנו על זה בוועדה הבין-משרדית.
<מיכל חנוך אחדות: יפה.
<מיכל חנוך אחדות: אז עכשיו ככה: חלק מהמקלטים כבר היום נותנים מענה יוצא מן הכלל על ידי או מתנדבים או כוח אדם נוסף, בצורה זו או אחרת, שאני אומרת לך, מדריך ילדים, שני משרות.
<מיכל חנוך אחדות: זה יכול להיות בן אדם כזה וזה יכול להיות בן אדם אחר, אבל כוח אדם שעובד עם הילדים.
<מיכל חנוך אחדות: אם צריך את הבן אדם שילך אתו לשחק כדורסל, או בן אדם שייקח את הקבוצה לעשות איזושהי פעילות אחרת יש לזה ביטוי.
<מיכל חנוך אחדות: זה אחד הביטויים לעניין הזה של לתת יותר משקל לעניין של הילדים.
<מיכל חנוך אחדות: אז בעיקר, אם אני יכולה להגיד בריאות נפש ילדים והרחבת המרחב הטיפולי.
<מיכל חנוך אחדות: למשל, הקטע של מטפל בלתי מוסמכת, קראנו לזה ככה זה בעצם מקביל לסומכת, בדיוק לאותם מצבים של הצורך בליווי פרטני לאישה זו או לאישה אחרת בשעה זו או בשעה אחרת.
עאידה תומא סלימאן: אבל פה הוספתם שני תקנים, למדריך ילדים זה שני תקנים.
<איילה מאיר: בפועל 1.5, עאידה.
<מיכל חנוך אחדות: שזה נהדר, כי יש כאלה שמעסיקים הרבה יותר.
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, שנייה.
עאידה תומא סלימאן: הם מעסיקים בהרבה מקרים מתנדבים.
עאידה תומא סלימאן: הם לא מעסיקים, זה לא עולה להם.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו, אנחנו מחייבים אותם - - -
<דניאל שיימס: הם טענו לאורך הזמן שזה עולה להם.
עאידה תומא סלימאן: חבר'ה, בואו נבהיר משהו.
עאידה תומא סלימאן: ארצה שיקבלו כמה שיותר תקנים, ותבורכו על זה שהוספתם.
עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה שהמקלטים ייתנו את השירות המקסימלי גם לילדים וגם לנשים.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה חייב להיות בתוספת תקציבית שהיא מעבר לסגור את הגירעון שהיה קיים בתעריף הבסיסי שהיה.
עאידה תומא סלימאן: אני מסתכלת עכשיו, אמרתם 3.5, לפי הראייה שלי זה מגיע אפילו ל-4.5.
עאידה תומא סלימאן: 4.5 תקנים אני רואה פה: זה חצי משרה עו"ס בריאות נפש, חצי משרה הוראה שיעורי עזר, 25% פסיכולוג, 198% מדריך ילדים, 15% פסיכיאטר, ומטפלת ליווי פרטני – 99%.
עאידה תומא סלימאן: זה משהו בסביבות 4.5 תקנים.
<יעל גולד: ובשבתות גם.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, מעבר לשבתות.
עאידה תומא סלימאן: קראתי פה שאתם מחייבים במשמרת שנייה אם בית בלילה, נוספת.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, שתי אימהות בית.
עאידה תומא סלימאן: ככה זה כתוב: בלילה יהיו שתי אימהות בית.
עאידה תומא סלימאן: כי אם זה נכון, זה עוד משרה נוספת על מה שקיים.
עאידה תומא סלימאן: ו-45,000 שקל, תאמינו לי, תאמינו לי, זה לא מכסה את התוספות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אין מה לדבר על מה שהיה מקודם, הגירעון שהיה קיים מקודם.
עאידה תומא סלימאן: זה כבר לא מכסה את התוספות.
<קריאה: זה יגדיל את הגירעון.
עאידה תומא סלימאן: זה יגדיל, תסתכלו על החישובים.
עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק – 30%?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים להוסיף תקנים ואנחנו יודעים שהצוותים כורעים תחת הנטל.
עאידה תומא סלימאן: השאלה, אם לא העמותות בסופו של דבר יקרסו תחת הנטל הכלכלי.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לראות עוד חברות מנהלות מקלטים, לא רוצה לראות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אז בואו לא נמוטט את העמותות.
עאידה תומא סלימאן: זה נכון מה שעשיתי עכשיו חשבון לתקנים?
<איילה מאיר: לגבי האימהות בית – אני חושבת שזה לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: מה כתוב לכם?
<איילה מאיר: האימהות בית, אם הבנתי מה שדניאל הסביר, זה אותן ארבע משרות, אבל אנחנו נותנים שיפוי לנושא של השבעה ימים בשבוע, מה שלפני כן התעריף - - -
<רות רזניק: אבל הן עבודות שבעה ימים, 24 שעות ביממה, מקבלות את התוספת, וחגים ושבתות - - -
עאידה תומא סלימאן: רותי, שנייה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע.
<איילה מאיר: אבל הבהרנו את זה.
<איילה מאיר: הבהרנו שלא ביקשנו – עאידה, אני רוצה לבקש, באמת - - -
עאידה תומא סלימאן: תשמעי, זה המסמך שלכם.