GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורית סוליציאנו: והיה ראוי, וגם שמענו מחלק מאנשי הצוותים של החדרים האקוטיים שבזמנו מכון חרוב עשה מספר הכשרות.
<אורית סוליציאנו: הדבר הזה לא קיים כרגע.
<אורית סוליציאנו: ולא יכול להיות שאנשים שעובדים בצורה שוטפת עם אנשים בשיא הטראומה, ברגע האקוטי ביותר, אין להם את גוף הידע.
<אורית סוליציאנו: והדבר הזה צריך להיות סטנדרטי.
<אורית סוליציאנו: משרד הבריאות צריך לקבוע מה הוא רוצה, איך הוא רוצה ומה נכון.
<אורית סוליציאנו: דבר שני שגם עלה מהצוותים ואם אנחנו מדברים על טיוב השירות.
<אורית סוליציאנו: מה קורה עם הצוותים עצמם שנחשפים לטראומה ואין להם סדנאות חוסן.
<אורית סוליציאנו: הדבר הזה כן עלה למשל עכשיו בפרקליטות שהתחילו עם הנושא.
<אורית סוליציאנו: תחשבו לראות, רק לנסות לדמיין לעצמכן מה זה לפגוש יום יום כמה פעמים ביום את הטראומה בשיאה ושהצוותים האלו לא מקבלים - - - תחשבו מה זה לעבוד בזה ברמה היום יומית כדי שהנפגעות יוכלו והנפגעים, הבנים גם, שמגיעים, יוכלו לקבל טיפול טוב גם הצוותים צריכים להיות מוחזקים בעניין הזה.
<אורית סוליציאנו: הנושא של מידע ושאלונים.
<אורית סוליציאנו: כל חדר אקוטי פיתח לעצמו במהלך השנים שאלונים של איסוף מידע, אבל אין כאן סטנדרט.
<אורית סוליציאנו: מה השאלות הנכונות, מה אנחנו כמדינת ישראל רוצים לדעת.
<אורית סוליציאנו: דיברת על חיילים, כמה חיילים מגיעים.
<אורית סוליציאנו: אחד מהדברים גם שעלה, אולי זה לא קשור ישירות, אבל שולי, את דיברת על הנושא של מניעה.
<אורית סוליציאנו: אנחנו הרבה מדברים היום על סם האונס, אבל אלכוהול זה כמעט סם אונס.
<אורית סוליציאנו: והרבה מהנשים והגברים שמגיעים לחדרים האקוטיים הם אחרי שכרות, אחרי שכרות ואובדן חושים.
<אורית סוליציאנו: ואני חושבת שצריך לדבר על הנושא הזה.
<אורית סוליציאנו: מה שאנחנו הבנו שרוב המגיעים הם בסביבות סוף שנות העשרה עד סוף שנות העשרים, גילאים שיוצאים לשתות לשוכרה ובעצם מגיעים עם אובדן חושים לחדר האקוטי.
<אורית סוליציאנו: הנושא של מניעה בגיל הזה, אמנם זה לא הנושא המרכזי, אבל אני כן רואה צורך לציין את זה.
<אורית סוליציאנו: אנחנו כן שמענו מחדרים אקוטיים שונים שיש להם מדיניות לפעמים להשאיר את הערכות ד.נ.א יותר משלושה חודשים, אבל מה המדיניות של המדינה.
<אורית סוליציאנו: יש מקומות בעולם ששומרים את זה שנים.
<אורית סוליציאנו: זה עולה כסף, אבל איך עושים חיבור בין כל המערכות לטובת הרשעת האנסים גם בעתיד.
<אורית סוליציאנו: מצד שני אני רוצה להגיד שגם מידע שאנחנו הבנו שהרבה פעמים מי שלא מתלוננת באותו רגע בחדר האקוטי לא תתלונן אחר כך.
<אורית סוליציאנו: זאת אומרת שזה מצב מאוד מאוד רגיש שמצד אחד אישה מגיעה בשיא הטראומה שלה והניסיון של לפחות חלק מהצוותים שדיברנו עליהם אם לא תהיה תלונה באותו רגע – לא תהיה.
<אורית סוליציאנו: אנחנו כחברה רוצים את התלונות.
<אורית סוליציאנו: מצד השני הנפגעת שהיא במצב מאוד קריטי לא קל לה.
<אורית סוליציאנו: אז איך עושים את התהליך בצורה הכי סדורה וזה קשור להכשרה באותו רגע כדי כן לשאוף, אם הנפגעת רוצה שהיא תגיש תלונה, אבל זה צריך להעשות בצורה שהיא לא תרגיש לחץ עליה.
<אורית סוליציאנו: אנחנו כן קיבלנו מידע מחלק מהנפגעות שהן גם אמרו שהן מודעות לעובדה שהן הרגישו שמצד אחד מופעל עליהן לחץ, מצד שני התייחסו אליהן ברגישות, אבל זה סיטואציה כל כך קריטית שאני חושבת שהנקודה הזו של הצורך של החברה מול הרצון של הנפגעת דורש הרבה יותר הסדרה והתייחסות שכיום זה לא בדיוק קיים.
<קריאה: לחץ על ידי המשטרה?
<אורית סוליציאנו: אין לי - - - סיטואציה בחדר - - - נפגעות שדיברנו איתן אמרו שהן גם מודעות לעובדה שזה הן.
<אורית סוליציאנו: הן במצב מאוד מאוד רגיש אז אני כן חייבת לסייג את זה, רק אני אומרת שזאת נקודה קריטית.
<אורית סוליציאנו: כי אם לפי הניסיון של הצוותים מעט פונות או כמעט אפס אחרי השלושה חודשים האלה לבקש את הערכות ד.נ.א.
<אורית סוליציאנו: זה אומר שזאת נקודת הזמן.
<אורית סוליציאנו: איך עושים את זה הכי טוב?
<אורית סוליציאנו: זה דורש - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושב שיש בחדרים האלה שני קונפליקטים בעיקר שחייבים להיות מודעים להם.
עאידה תומא סלימאן: זה הקונפליקט הזה בין הרצון שכן יגישו את התלונה כי זו המטרה הכללית של הציבור באופן כללי והרצון של החברה כן לחשוף את העניין ויש את הרצון של האישה עצמה או הצעירה שנמצאת בטראומה באותו רגע.
עאידה תומא סלימאן: הקונפליקט השני שצריכים להיות מאוד עירניים, הרופאים וכל מי שבא במגע איתה, שהיא רק עכשיו עברה את הטראומה של הפלישה ושל אובדן השליטה על גופה, ושוב באים לעשות לה כל מיני בדיקות שהן בעצמן בדיקות פולשניות שיכולות להיות מאוד טראומטיות.
עאידה תומא סלימאן: לא במקרה שהרבה נשים מספרות שכאילו עברו אונס שני כאשר נבדקו.
עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שאלה שני נושאים שחייבים להיות.
עאידה תומא סלימאן: וזה מדגיש עוד יותר את ההכשרה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת, עליזה לביא.
עליזה לביא: אני רוצה לברך על הדיון הזה ועל ההמשכיות שלך בטיפול בנושא וגם את חברתי, חברת הכנסת גרמן ואת שולי על העקביות שלכן, כל שנה באמת להקדיש יום לנושאים של הבריאות בכלל, בריאות הנשים בפרט, ובטח הנושא הזה.
עליזה לביא: אני רוצה לדבר בראשית דבריי על דניאלה.
עליזה לביא: דניאלה שלפני יומיים נפטרה, נרצחה.
עליזה לביא: מאז האונס שהיא חוותה היא לא השתקמה וההליך הפלילי רק הקשה את זה יותר.
עליזה לביא: היא רק בת 20, נאנסה, עברה אונס קשה, אמנם הנאשמים כרגע מרצים את עונשם, אבל היא לא הצליחה להשתקם והיא כעבור שנתיים נמצאה זרוקה ברחוב ומתה.
עליזה לביא: אם היא הייתה אולי - - -
עאידה תומא סלימאן: מתי זה היה?
עליזה לביא: לפני יומיים.
עליזה לביא: אני יודעת שיש פה בחדר אנשים שניסו לסייע, ניסו לעזור, אבל היא לא איתנו, והיא יכלה להיות איתנו.
עליזה לביא: אולי אם היינו יודעים לעשות את זה נכון יותר או להגן יותר טוב.
עליזה לביא: אני הגעתי לבאר שבע לחדר שם בעקבות הפרסום בחדשות ערוץ 2 שנאלצות נשים, נערות לנסוע מהדרום לקבל סיוע במרכז הארץ.
עליזה לביא: זה לא עוד סיפור של פריפריה או מרכז.
עליזה לביא: זה סיפור של חוסר הבנה של מצוקה הולכת וגדלה.
עליזה לביא: וכשבאים ושומעים ורואים את הרצון האדיר של הצוות שם אי אפשר היה שלא להתרשם מהנשמה היתרה ששוררת בצוות בבית החולים סורוקה.
עליזה לביא: אבל לבוא ולשמוע שוב שאין כסף ואין תקציבים ולא מכניסים והכל נעשה בדרכים לא דרכים כי יש - - - וכשפניתי לשר הבריאות בעניין הזה אז הוא אמר, כן אני יודע, אני מבין והנושא יתוקצב.
עליזה לביא: ואני עד עכשיו לא הבנתי אם בתקציב לשנתיים הקרובות, כן תקציב מדינת ישראל, לצערי הרב, הוא לשנתיים, האם יש כסף.
עליזה לביא: האם ניתן כסף לחדרים הללו וכל הזמן אני נמרחת כי עוד מכתב שאני מקבלת מהשר ועוד מכתב מהשר ואני לא מצליחה להבין.
עליזה לביא: אולי את הבנת, אולי אתם הבנתם, נציגת משרד הבריאות יכולה לענות.
עאידה תומא סלימאן: אולי לנציגת המשרד יש בשורה בשבילנו.
עליזה לביא: אולי יש בשורה אבל מהדברים שכותב לי השר, והוא כותב בפירוש: משרד הבריאות רואה בחשיבות רבה בהפעלת החדרים האקוטיים בבתי החולים, הוא מודע לחשיבות הפעלתם כחלק מהטיפול הרפואי והוא מבטיח שזה יכנס לתקציב.
עליזה לביא: כי בתוספת תקציבית למרכז והנושא הועלה לתעדוף גבוה בדיוני התקציב הנוכחיים.
עליזה לביא: אז אני רוצה לדעת, אני רוצה להבין ולנצל את ההזדמנות הזאת, גברתי יושבת הראש, לקבל תשובה חד משמעית.
עליזה לביא: אני לא ראיתי, לא מצאתי.
עליזה לביא: אני יודעת שמיליון ₪ מצאו למרכזי הסיוע, רק מיליון ₪, אפשר היה לעשות את זה אחרת בטח בתקציב - - -
עאידה תומא סלימאן: מה מיליון?
עאידה תומא סלימאן: בשנה שעברה הם קיבלו - - -
עליזה לביא: השנה הזו - - -
עאידה תומא סלימאן: השנה הזו רק מיליון?
עליזה לביא: תוספת תקציבית מיליון ₪.
עליזה לביא: אף אחד מחברי הכנסת, בלילה, כשקיבלו את התקציבים במחטף המכוער שהיה כאן לא טרח להפנות לא למרכזי הסיוע ולא לחדרים.
עליזה לביא: אז זה צריך להיות בבסיס התקציב, אחרי ששר אומר דברים כאלה אני מבקשת לדעת, גברתי, כי אני לא קיבלתי תשובה, מה משרד הבריאות, שחור על גבי לבן וגם אפור מעביר לחדרים הללו.
עליזה לביא: די להצהרות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעלית נקודה מאוד חשובה ואני חיכיתי להגיע לד"ר זהר סער לביא ממשרד הבריאות לשאול את השאלות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה ש- - - טוב, אני יודעת שד"ר זהר תמיד מגיעה לוועדות ותמיד מתאמצת איתנו למצוא פתרונות.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהפעם יש לך כמה מהתשובות.
עאידה תומא סלימאן: גם על התקציב, גם על הסטטיסטיקה שדיברתי עליה, אם יש עלייה במספר הפונות באופן ארצי, מה המצב של החדרים האקוטיים בתקציב של השנה הבאה.
<זהר סער לביא: טוב, אני אלך בכמה רמות.
<זהר סער לביא: לגבי התקציב, התשובה שעליזה לביא קיבלה זו התשובה שכרגע אני קיבלתי.
<זהר סער לביא: אני יודעת שזה עלה לתעדוף, זו התשובה שאני קיבלתי.
<זהר סער לביא: אני לא יודעת - - -
עאידה תומא סלימאן: זה קצת, תסלחו לי, אני קצת אולי נאיבית, אבל אני יודעת שאפילו כשניהלתי עמותה בסוף ינואר כבר ידעתי או אפילו כשאישרתי תקציב, מה שמצחיק במדינה שמאשרים תקציב אבל עדיין לא יודעים איך ינצלו אותו.
עאידה תומא סלימאן: אז אישרנו תקציב באמצע דצמבר, תקציב המדינה, אישרה הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: אתם כעובדי משרד הבריאות, שאת אחראית על המרכזים האלה, את לא יודעת אם יש לך תקציב להמשיך להפעילם או לא?
<זהר סער לביא: לא בינואר.
עאידה תומא סלימאן: מתי תדעו?
<זהר סער לביא: בדרך כלל מרץ.
עאידה תומא סלימאן: במרץ יודעים?
<ישי פאליק: יש תכניות עבודה.
עאידה תומא סלימאן: ואיך הם ממשיכים לתפקד בינתיים, משלמים להם רטרואקטיבית?
<זהר סער לביא: משלמים להם.
<ישי פאליק: בינתיים משלמים.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים משלמים על סמך 2016?
עאידה תומא סלימאן: ואתם לא יודעים מה יהיה אם לא יהיה תקציב.
עאידה תומא סלימאן: אם יפול מסדר העדיפות הגבוהה, פתאום אין לנו תקציב, מה יקרה?
יעל גרמן: את לא יכולה לשאול כיושבת ראש הוועדה?
עאידה תומא סלימאן: אני יכולה.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה קודם כל לשאול את אלה שמולי.
עאידה תומא סלימאן: כמובן, אם לא אקבל תשובות אני אצטרך לפנות לשר.
עליזה לביא: אני חושבת שלנוכח המצב, גברתי, חייבים לפנות לשר.
עליזה לביא: יש לו כספים שהוא שומר לשעת משבר ואנחנו בשעת משבר.
<זהר סער לביא: כאנשי מקצוע אנחנו יכולים להגיד שלפחות מבחינת בקשות אני יכולה להגיד לך שזה נמצא מבחינתי, כל שנה בתכניות העבודה ובאופן קבוע הנושא מועלה להנהלת המשרד.
<זהר סער לביא: אני לא יכולה כרגע לתת לך תשובה חד משמעית לגבי אם זה נכנס או לא.
<זהר סער לביא: אני כן יכולה להגיד בוודאות שקיבלנו הבטחות שהנושא הועלה לתעדוף מאוד גבוה אז אני מניחה שזה יאושר.
<זהר סער לביא: להגיד לך כרגע כמה כסף נכנס, אני לא יודעת להגיד.
<זהר סער לביא: אני כן יכולה להגיד שכרגע במשרד יש הבנה שהנושא הזה צריך לקבל מקום אחר בכל הרמות.
<זהר סער לביא: הן ברמה של - - -
עאידה תומא סלימאן: אם לא מחליטים על זה build in בתקציב ולא יהיה כל שנה מאבק כדי להוכיח כמה חשוב המרכזים האלה אז אני יוצאת מנקודת הנחה שלא מבינים כמה זה חשוב ואם לא מבינים אז לא מבינים למה הכשרה היא כל כך חשובה ולמה צריך לפתח את המרכזים האלה ולמה צריך להכניס עוד כוח אדם.
עאידה תומא סלימאן: אז בעצם אנחנו נלחמות על פת הלחם ולא על ארוחה אמיתית.
עליזה לביא: נכון לגמרי.
עליזה לביא: ולדעתי גם - - -
עאידה תומא סלימאן: כלומר, רק להתקיים.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאת יכולה לענות על עובדות ולא על אמירות פוליטיות אז בסדר.
עאידה תומא סלימאן: את לא צריכה לענות, אני אפנה לאן שאני צריכה לפנות.
עליזה לביא: אני חושבת שהיא צריכה את העזרה שלך ושלנו ואנחנו חייבות לעזור לה.
עליזה לביא: השתיקה שלה והמבוכה היא הסיפור.
עליזה לביא: ואנחנו צריכות לצאת פה בזעקה ובקריאה לשר.
עליזה לביא: יש כסף במשרד הבריאות וצריך להבין שיש תעדוף אחר גם אחרי שהתקציב מאושר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמסר הזה כבר אמרתי אותו מהתחלה.
עאידה תומא סלימאן: בשבילי היה חשוב גם לדעת מה הצוות של משרד הבריאות, כי בעצם כששולחים אותם לוועדות צריכים לצייד אותם בתשובות כדי שיוכלו להגיד לנו מה קורה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה עכשיו שאין לכם את המידע על התקציב.
עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת משרד הבריאות לא החליט לתקצב, זה אמנם בסדר עדיפות גבוה כמו שנכתב במכתב, אבל עדיין לא הוקצה תקציב וזה עניין באמת שערורייתי.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שבשם הוועדה אנחנו נפנה לשר ונדרוש קבלת תשובה מיידית שעל הקצאה ברורה ולא רק על הקצאה של 2016, אלא על תוספת למרכזים האלה.
עאידה תומא סלימאן: כי אני יודעת שבסורוקה כמעט נסגר לפני חצי שנה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא רוצות להתעסק כל הזמן בלכבות את האש.
עאידה תומא סלימאן: צריך אולי פעם לחשוב איך לא להיכנס למצבים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: ברוך הבא חבר הכנסת, דב חנין, אחד היוזמים של היום הזה ושל הדיון במיוחד.
עאידה תומא סלימאן: אני רק ארצה אולי שנציגת המשרד גם תתן לנו קצת - - - עלו כמה נקודות.
עאידה תומא סלימאן: אתה תרצה לדבר לפני או - - - כי היינו באמצע - - -
דב חנין: אם היא באמצע אז אנחנו לא - - - בוודאי בוועדה למעמד האישה לא נפסיק אישה באמצע.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל אתה לא עושה את זה גם מחוץ לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה התייחסות מה בעניין הנגישות, מה בעניין ההכשרות וההדרכות וגם בנושא של רגולציה, של הוראות ברורות, שאלונים אחידים בכל המרכזים.
עאידה תומא סלימאן: ואני מוסיפה לך עוד אתגר ממני.
עאידה תומא סלימאן: דובר על שלא מדברים חוץ מהשפה העברית או אין - - -
<נציגות וולפסון: זה לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: כשאני מדברת על זה אני לא מדברת על שמביאים מישהו לתרגם.
עאידה תומא סלימאן: במיוחד בנושא הזה, אני לא רוצה לשמוע על זה שמביאים מישהו לתרגם או שיש רופאים דוברי ערבית ובדרך כלל זה מסתכם ב"כיף חאלכ" וכל המילים האלה הפשוטות.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על רופאה ערבייה שנמצאת באחד מהמרכזים לפחות או שהוכשרו בתוך הבית חולים ונקראים כשמגיע מקרה כזה.
עאידה תומא סלימאן: והשאלה השלישית: פורייה וחיפה זה בעצם משרת את כל הצפון.
עאידה תומא סלימאן: זה לא מיליון ומיליון.
<בטי מרטין קורן: אני יכולה לציין משהו, זה משרת גם את כל אזור השרון כרגע, אם המענה של מישהי - - - אני מנהלת מרכז סיוע נפגעות תקיפה מינית השרון.
<בטי מרטין קורן: אם מישהי נפגעה באזור השרון היא צריכה להגיע או לוולפסון או לחיפה.
<בטי מרטין קורן: הרבה פעמים זה חלון שנסגר.
<בטי מרטין קורן: בבית חולים לניאדו בשנת 2015 היה איזשהו ניסיון מטעם בית החולים להקים חדר אקוטי.
<בטי מרטין קורן: במהלך השנה הזאת היו 24 מקרים שהגיעו אליהם כמעט בלי שיווק.
<בטי מרטין קורן: אני חושבת ש- - -
עאידה תומא סלימאן: אם אפשר, לכולם, לא להתפרץ אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי, ד"ר זהר בבקשה.
<זהר סער לביא: אני כן יכולה להגיד שהנושא הזה של סטנדרטיזציה, הכשרות, בעצם כל הנושאים שעלו פה זה נושאים שאנחנו מודעים להם, מטפלים בהם.
<זהר סער לביא: נכון שכרגע הנראות החיצונית היא עדיין לא הסתיימה אבל אני מקווה שב-2017 כבר נוכל להתחיל לראות את הפירות גם בנושא של נוהל שאנחנו עובדים עליו כבר דיי הרבה זמן שבעצם יעגן אחרת את הטיפול בנושא של טיפול בנפגעי תקיפה מינית.
<זהר סער לביא: כשאת, יעל, דיברת על הנושא של בתי חולים כלליים, זה חלק שבנוהל הקיים לא נמצא כמעט.
<זהר סער לביא: באמת ההתייחסות, מה עושים עם נפגע או נפגעת תקיפה מינית שמגיעים לבית חולים כללי.
<זהר סער לביא: וגם למערכת הבריאות הכללית, כולל בריאות הנפש, אנחנו היום שומעים שיש הרבה מאוד נפגעות ונפגעים שנמצאים שם.
<זהר סער לביא: רק לא מזמן היינו פה מדברים על 50% מהאנשים שעברו פגיעה מינית במערכת בריאות הנפש, ולכן כשהתחלנו לחשוב על איך אנחנו עושים סטנדרטיזציה לא רצינו להכניס רק את הנושא של החדרים האקוטיים, אלא בעצם לבנות נוהל שידבר על טיפול בנפגעי תקיפה מינית במערכת הבריאות באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו דיברנו אז ופניתי למשרד וזה היה טוב מאוד ושמחתי לשמוע שהפנייה שלנו להקמת ועדה שתדבר על כל הנושא אכן התקבלה ואתם התחלתם את העבודה שלכם.
עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו גם מדברים על נהלים מאוד ספציפיים של שאלונים, של איך ממלאים את השאלונים האלה, איך אוספים את הראיות כי גם יש בעצם בבידוק עצמו יש נוהל שצריך להיות מאוד ברור.
<זהר סער לביא: אם אנחנו מתייחסים רק לחדרים האקוטיים אז אנחנו כרגע בתהליך שבו לקחנו את השאלונים מכל המרכזים האקוטיים בארץ ויש לנו קבוצה של עבודה.
<זהר סער לביא: ואנחנו הולכים באמת לבנות טופס אחיד לתשאול שבעצם יהיה רלוונטי לכל המרכזים כדי באמת לייצר את הנתונים ואת הסטנדרט שאנחנו מדברים עליו.
<זהר סער לביא: מבחינת איסוף הנתונים, אנחנו מנסים לבדוק במשרד כמה חלופות.
<זהר סער לביא: עלו כמה אופציות של איך אנחנו עושים איסוף מסודר, יש כמה אפשרויות של בדיקה.
<זהר סער לביא: אנחנו כרגע בבחינה של האפשרויות שזה יכול להיות הקרדיטציה, זה יכול להיות תהליך אחר שיהיה רלוונטי.
<זהר סער לביא: אני מקווה שתוך כמה חודשים אנחנו נגיע להחלטה ברורה.
<זהר סער לביא: הדבר השלישי שדיברנו עליו זה הנושא של הבתי חולים האחרים שאינם מרכזים אקוטיים, בעצם לבנות שם גם איזשהו תהליך של התייחסות, כולל הכשרות.
<זהר סער לביא: כל הנושא של פגיעות מיניות כן נכנס מבחינתנו בסדר עדיפות גבוה וזה אני יכולה להגיד בתכניות העבודה שלנו מבחינת הכשרות גם של רופאים ואחיות בכל מערך הבריאות.
<זהר סער לביא: זה כן ייכנס השנה מבחינתנו למשהו יותר משמעותי.
עאידה תומא סלימאן: יש תכנית ברורה?
<זהר סער לביא: עכשיו אנחנו בונים אותה לקראת 2017.
עאידה תומא סלימאן: יש תקציב?
<זהר סער לביא: לי יש תקציב.
<יעל שרר: אפשר לשאול שאלה?
<יעל שרר: עד שהנוהל החדש ייכנס לתוקף אפשר - - -
עאידה תומא סלימאן: מבקשים ממני אם אפשר לשאול.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת יושב ומחכה בשקט.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מכם.
עאידה תומא סלימאן: זאת שאלה שיכולה לחכות?
<יעל שרר: כן.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי תודה.
<זהר סער לביא: מבחינת הכשרות, אנחנו יודעים שזה עקב אכילס.
<זהר סער לביא: כרגע זה נכון שכמעט כל בית חולים עושה את ההכשרות של עצמו.
<זהר סער לביא: בשנת 2017 כבר בנינו תכנית ביחד עם המכון קודם כל בשלב ראשון לרופאים.
<זהר סער לביא: כשאנחנו מתחילים עם הרופאי ילדים בבתי לין כקבוצה שתשב ביחד עם המכון לרפואה משפטית ועם הפרקליטות בנושא של כתיבת חוות דעת שזה החלק המשמעותי בבדיקה הפורנזית.
<זהר סער לביא: ד"ר ריקרדו נחמן תיכף יכול לספר על זה.
<זהר סער לביא: אנחנו רוצים לעשות את אותו מודל גם לחדרים האקוטיים שבשלב הראשון הרופאים שעושים את הבדיקות ישבו בקבוצת עבודה אינטנסיבית עם צוות של המכון ופרקליט מכל מחוז.
<זהר סער לביא: וברור שגם צריך לתת הכשרות לצוותים האחרים שזה העובדים סוציאליים, אחיות, אחים, הרופאים האחרים שנותנים מענה בתוך המרכזים.
עאידה תומא סלימאן: שאלתי בעניין מספר הפונות.
עאידה תומא סלימאן: בארבע השנים האחרונות האם יש עלייה בכלל המרכזים האקוטיים או ירידה.
<זהר סער לביא: שוב, זה תלוי.
<זהר סער לביא: אם אנחנו מסתכלים על 2014 בוולפסון היו 317, בהדסה 109, בסורוקה 60, בני ציון 79, בפורייה 132.
עאידה תומא סלימאן: סך הכל?
עאידה תומא סלימאן: לא עשו חשבון?
<זהר סער לביא: יש לי פשוט לא הבאתי את הטופס הזה.
עאידה תומא סלימאן: יש עלייה או ירידה.
<זהר סער לביא: יש ירידה בסך הכל.
<זהר סער לביא: לא חד משמעית אבל אין איזה מגמה ברורה של עלייה.
<זהר סער לביא: זאת אומרת אין ממש עלייה אבל בסך הכל המספרים הם דיי דומים.
<זהר סער לביא: אנחנו מדברים על סביבות 650 - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה נתון בעייתי ביותר זה מעיד על מצב שהוא בעייתי.
עאידה תומא סלימאן: כי בעיני, אני למדתי שאם מוסד שהוא מטפל בנושא נפגעות תקיפה מינית או אונס ואין לו עלייה זה אומר או שלא יודעים על קיומו או שלא מרוצים מהטיפול שלו.
עאידה תומא סלימאן: כי נושא ההטרדות המיניות, ככל שיש עלייה במודעות אז יש יותר פניות.
<זהר סער לביא: אני חושבת שיש שני דברים שצריך לזכור.
<זהר סער לביא: להגיע לחדר אקוטי יש לו משמעות שלא כל הנשים שהן חוות פגיעה רוצות להגיע לחדר האקוטי.
<זהר סער לביא: זאת אומרת, אני חושבת שיש הבדל בין להתקשר למרכזי הסיוע ולדווח שעברת פגיעה מינית או עברת פגיעה מינית, אני חושבת שמרכזי הסיוע יכולים להגיד פה שהרבה פעמים כשהם אומרים להם בואו לפנות לא תמיד אנשים רוצים לפנות.
<זהר סער לביא: אני רוצה להגיד לך שכקלינאית בקליניקה שלי הרבה פעמים אני נחשפת לדברים בתהליך עבודה לא תמיד בנאדם שאני חושבת שצריך או צריכה להתלונן לא תמיד הם רוצים ללכת - - -
עאידה תומא סלימאן: ד"ר זהר, אני חושבת שאת יודעת טוב מאוד שהניסיון שלי מלמד אותי כל מה שאמרת עד עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, אני יודעת מזה, אני מבינה, לא מישהי שמטפלת פעם ראשונה בנושא של התקפות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: אבל אם תוך ארבע שנים אין עלייה בשבילי זה תמרור אדום.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחבר הכנסת, דב חנין, כאחד היוזמים.
דב חנין: תודה גברתי, יושבת הראש, אני מתנצל על האיחור בכניסה לדיון החשוב הזה אנחנו פשוט היום ביום הבריאות ורצים מדיון ועדה לדיון ועדה.
דב חנין: גברתי יושבת הראש, הדיון בוועדה הזו הייתי בטוח שהוא הדיון שהוא יהיה הכי בסדר.
דב חנין: היה לי את הביטחון הכי גדול באופיו של הדיון הזה ובתוצאותיו.
דב חנין: אז הרגשתי שאננות מסוימת ויכולת להשתתף בדיונים אחרים ולהגיע לכאן באיחור.
דב חנין: שמחתי גם עלייך וגם על חברתי, חברת הכנסת גרמן שאתן תעשו את זה מצויין.
דב חנין: אני חייב לומר לך ולכם שאני מאוד הופתעתי מהסיפור הזה.
דב חנין: אני לא הכרתי את הנתונים ולא הכרתי את המצב.
דב חנין: אני רוצה להודות ליועצת שלי יובל עופר שסיפרה לי והביאה בפניי את הנתונים ועודדה אותי ליזום יחד עם חברתי, חברת הכנסת גרמן, את הדיון בוועדה הזו.
דב חנין: ואני מבין גברתי שאת ממילא כבר התכוונת לקדם אותו ומבחינה זו הדברים באמת השתלבו.
דב חנין: אני רוצה להתחיל בהצטרפות לדברייך על האור האדום שהנתונים מלמדים אותנו.
דב חנין: גברתי, בצדק את אומרת שלא כל אישה שעוברת תקיפה מינית מתלוננת.
דב חנין: אבל אנחנו לא מדברים על זה.
דב חנין: אנחנו מדברים על אותה מערכת בתוך מערכת הבריאות שאמורה לעטוף את הנפגעת ולתת לה את הטיפול הטוב, המיטבי במצב מאוד קשה, מאוד מסובך שבו היא נמצאת.
דב חנין: זאת אומרת, בוודאי תהיינה גם נשים שמגיעות לחדרים אקוטיים ולא תתלוננה.
דב חנין: לא על זה אנחנו מדברים בדיון הזה.
דב חנין: אנחנו מדברים - - -
<זהר סער לביא: אבל אילו שלא מגיעות לחדרים בכלל.
דב חנין: אז השאלה היא למה יש פער כזה גדול ולמה במציאות שבה אנחנו יודעים שיש, לצערנו, הרבה תקיפות מיניות המספרים נשארים כל כך קטנים וכאן הנטייה של כולנו היא לחשוב שכנראה מערכת הזו מצומצמת מדיי, כנראה המודעות לה קטנה מדיי וכנראה משהו לא עובד בעסק הזה מספיק טוב.
דב חנין: ואם זה היה עובד יותר טוב אני מניח שיותר נשים היו יכולות לקבל את המענה הזה.
<זהר סער לביא: אני חושבת שחשוב שד"ר ריקרדו נחמן ידבר.
<זהר סער לביא: כי יש משמעות ל- - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתן לו לדבר.
דב חנין: אני רוצה להתייחס לעוד שלוש נקודות בקצרה.
דב חנין: סוגיית התקציב היא סוגיה חשובה כמובן ואני חושב שצריך לעמוד עליה.
דב חנין: אבל אם אני מסתכל, אני מגיע מדיונים אחרים בנושא מערכת הבריאות, בהשוואה לנושאים אחרים אנחנו לא מדברים פה על כספים עצומים.
דב חנין: אנחנו מדברים יותר, לצערי, על איזשהו סוג של עיוורון מערכתי.
דב חנין: חוסר הבנה כמה הדבר הזה הוא חשוב, כמה הדבר הזה הוא משמעותי, כמה הפתרון הזה של החדר האקוטי הוא הפתרון הנכון לפגיעה שהיא פגיעה רב מערכתית.
דב חנין: כל נפגעת או נפגע מאלימות עוברים טראומה שהיא רב ממדית.
דב חנין: אבל מהרבה מאוד סיבות תקיפה מינית היא פגיעה רב מערכתית קשה במיוחד, ולכן החדר האקוטי כמקום שנותן תשובה כוללת, שעוטף את האישה הנפגעת ונותן לה סוג של התייחסות כוללת זה פתרון כל כך דרוש וכל כך חיוני, בוודאי בשלב הראשוני של הגעה לטיפול במערכת.
דב חנין: הסוגייה של ההכשרות הרוחביות היא סוגייה מאוד מאוד חשובה ופה, גברתי יושבת הראש, הייתי מציע שהוועדה תמליץ שלא רק תעשנה הכשרות בבתי החולים לרופאים, כמו שאתם מתחילים, אלא שאנחנו נקבל מכם תכנית של משרד הבריאות של הכשרות של כל עובדי מערכת הבריאות עם לוחות זמנים, מה ההכשרות האלה אמורות לכלול, איך זה אמור להראות.
דב חנין: כי שוב, לא כולם יגיעו לחדרים אקוטיים, יגיעו גם למקומות אחרים ואנחנו רוצים שכל מי שנמצא במערכת הבריאות יידע באופן בסיסי איך לטפל באותה אישה שנפגעת.
דב חנין: לסיום, גברתי יושבת הראש, אני חושב שהתמונה שאנחנו מתמודדים איתה מלמדת שעדיין יש פערים גדולים מדיי בין המקום שבו אנחנו רוצים להיות כחברה לבין הסוגים של המענים שאנחנו נותנים לנשים מותקפות ואת הפערים האלה אנחנו חייבים לסגור ולסגור אותם מהר.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת, דב חנין.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לד"ר ג'וליה ברדה, מנהלת המרכז בוולפסון.
<ג'וליה ברדה: רציתי להגיד כמה דברים שרשמתי לעצמי.
<ג'וליה ברדה: קודם כל לגבי מספר הפונות.
<ג'וליה ברדה: אז מתקבל הרושם שבאמת יש כנראה הרבה פחות פונות יחסית למקרי אונס שיש.
<ג'וליה ברדה: אנחנו דווקא, לפחות במרכז שלנו, בגלל זה שאלתי, לא התכוונתי אנחנו לגבי חברת הכנסת, אלא לגבי הנתון במרכזי הסיוע, אנחנו מרגישים שאין ירידה.
<ג'וליה ברדה: אנחנו מרגישים שבאמת אחרי שנפתחו כמה מרכזים ברחבי הארץ אחרי שאנחנו פתחנו באמת הייתה איזשהי ירידה, היינו בסביבות 330, 350 מקרים בשנה ואז באמת אנחנו בעצם כמה שנים טובות אנחנו פחות או יותר על בין 280 ל-300 מקרים בשנה.
<ג'וליה ברדה: זאת אומרת, אנחנו לא מרגישים שלמרות שנפתחו מרכזים אחרים יש איזשהי ירידה מאוד משמעותית.
<ג'וליה ברדה: כך שלנו יש את ההרגשה שדווקא כן יש עלייה במודעות וכן יש פונים.
<ג'וליה ברדה: זה אחד.
<ג'וליה ברדה: שתיים לגבי העניין של למה אולי יש בכל זאת פחות נשים שפונות.
<ג'וליה ברדה: אנחנו מרגישים שאולי צריך להטמיע באוכלוסיות מסויימות את העניין של מרכזי הסיוע ואת העניין שכן ירגישו נוח לפנות כי אנחנו נותנים להם באמת הרגשה טובה ולא שיפוטית.
<ג'וליה ברדה: אנחנו מרגישים שיש פחות פונות מהמגזר החרדי ומהמגזר הערבי.
<ג'וליה ברדה: יכול להיות ששם באמת כן צריך להתחיל את המודעות ברמה של בתי ספר.
<ג'וליה ברדה: מדיי פעם מזמינים אותי ל - - -
עאידה תומא סלימאן: לא צריך להתחיל, זה קיים.
<ג'וליה ברדה: אז אולי להגביר.
<ג'וליה ברדה: כי אנחנו מרגישים שזה - - -
עאידה תומא סלימאן: או להנגיש.
<ג'וליה ברדה: אולי להנגיש, יכול להיות.
<ג'וליה ברדה: הערה נוספת לגבי הכשרה של כל חדרי המיון.
<ג'וליה ברדה: אני חושבת שלהכשיר את כל חדרי המיון לתת מענה זה לא יהיה כל כך טוב כי נורא קשה, זה הרבה משאבים כדי להוציא בסוף קצת תועלת.
<ג'וליה ברדה: אני חושבת שכן צריך להעלות את המודעות בחדרי המיון שקיימים מרכזים מסויימים שהם יכולים לתת את המענה כי אם יבדקו בחדרי מיון ויתנו הכשרה לכל האוכלוסייה הבדיקה תהיה, מן הסתם, פחות טובה - - -
<מרים שלר: זה לא סותר.
<ג'וליה ברדה: הראיות שיצטרכו לתת אותן בבית משפט יהיו פחות תקפות.
<מרים שלר: כל החדרי מיון כל אחד צריך לקבל הכשרה מינימלית.
<ג'וליה ברדה: מינימלית.
<ג'וליה ברדה: לא לבדיקה, אלא לדעת שזה קיים, לדעת שיש חובת דיווח וכל הדברים האלה.
<ג'וליה ברדה: אוקיי.
<ג'וליה ברדה: בסדר, אם זה ככה זה בסדר.
<ג'וליה ברדה: ועוד הערה אחרונה שאני רוצה להגיד, קודם כל אני מאוד מברכת על ה - - - אני חושבת שיש עלייה במודעות, גם לפני חודש הזמינו אותי על בדיקות שיער שאנחנו הולכים לעשות פה בכנסת, הייתה ועדה.
<ג'וליה ברדה: אני מרגישה שכן יש עלייה במודעות באוכלוסייה.
<ג'וליה ברדה: אני חושבת שצריך לצרף למפגשים האלה גם איזשהו נציג מהמשטרה שהרבה פעמים זה חסר.
<ג'וליה ברדה: כי הרבה פעמים הפנייה למרכזי הסיוע ולמרכזים האקוטיים היא דרך המשטרה.
<ג'וליה ברדה: אז גם שם אולי - - - זהו, אלה ההערות שלי.
עאידה תומא סלימאן: למרות שעד עכשיו לא שמעתי, האם יש רופאה אחת ערבייה במדינה שהוכשרה למען זה?
<ריקרדו נחמן: כן, יש.
עאידה תומא סלימאן: האחת.
עאידה תומא סלימאן: תמיד יש את האחת - - - היא נחמדה אפילו?
עאידה תומא סלימאן: איפה מצאתם ערבייה נחמדה?
עאידה תומא סלימאן: דרמה בכנסת, מצאו ערבייה נחמדה.
עאידה תומא סלימאן: אני באמת לא מתבדחת אני - - -