GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אפרת שרעבי: אפרופו האופרציה והמלצות אופרטיביות.
<אפרת שרעבי: למשרדי ממשלה יש הרבה פעמים אפשרות לפי מבחני תמיכות ולפי בקשות מקרן עזבונות לתמוך בכל מיני פעולות בקהילה, אבל גם זה נעשה בפרוצדורות מאוד מסויימות לגופי המגזר השלישי.
<אפרת שרעבי: כמו שהפעילות הנהדרת הזאת מתוארת היא לא מגזר שלישי היא משהו מאוד - - - היא לא חברה לתועלת הציבור, היא לא עמותה, לא ניתן לסייע לה גם אם נרצה מכוון שהיא לא עומדת באף קריטריון.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אפשר.
עאידה תומא סלימאן: אפשר דרך רשויות מקומיות כמו שיצא קול קורא שעכשיו הם יקבלו תקציב כדי שיכלול בתכנית שלו יום עיון.
עאידה תומא סלימאן: תאמיני לי כשהמדינה רוצה להעביר כספים היא יודעת לעשות את זה, היא מוצאת את הדרך.
<אפרת שרעבי: אני רק אומרת לך מחלקת אלוהיי הקטנה, אני אומרת לך שאחד המסלולים המאוד מאוד פשוטים להעברת כספים למגזר השלישי היא באמצעות מבחני תמיכות וקרן עזבונות וחבל שהמסלול הזה לא - - -
<רות כהן-אדיב: אבל למה שלא כל רשות תקבל תקציב שיהיה צבוע מראש לתכנית הזאת?
<אפרת שרעבי: קטונתי, אני רק נתתי - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, זאת לא ועדת כספים, לא נפתור עכשיו את הבעיה.
עאידה תומא סלימאן: אבל ברור, אם משרד - - -
<רות כהן-אדיב: שאלת אותי מה החסמים.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת, אני שאלתי באופן ברור אם משרד הבריאות היה מוכן לתמוך בפעילות כזו.
עאידה תומא סלימאן: קיבלתי תשובה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו נצטרך לפנות למשרד הבריאות אחר כך גם לבקש לדעת מה אכן עושים ואז אולי לבדוק איך זה משתלב.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו גם את מירב מרסל אהרון, מייסדת מיזם אמא יקרה.
<מירב מרסל אהרון: אז קודם כל אני אמא לארבעה ילדים, גם שחוותה איזה קושי רגשי אחרי לידות בכלל ובגלל איזשהו העדר מענה וסליחה, של משרד הבריאות ומשרד הרווחה והעדר מענה של הקהילה אז התאגדנו שש מייסדות להקים עמותה.
<מירב מרסל אהרון: שם העמותה זה "אמא יקרה, תמיכה לחוות קושי רגשי במהלך הריון ולאחר לידה" ובאמת היות ואין פתרונות וכל המייסדות חוו איזשהו קושי או דיכאון לאחר לידה יש בידינו, אנחנו רוצים להאמין שיש בידינו איזשהם פתרונות שתיכף אני אציג אותם שאלה מטרות העמותה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, תעשו לי טובה, אני לא רוצה עכשיו להתחיל, יש הרבה רשומים אצלי.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת תיכנסו ישר לעניין הקונקרטי של הצעות.
<מירב מרסל אהרון: המיזם קיים שלוש שנים, נכון לעכשיו אנחנו מתאגדים כעמותה.
<מירב מרסל אהרון: חלק מהמטרות של העמותה זה הקמת מרכז יום לנשים שחוות קושי רגשי ו/או דיכאון במהלך הריון ולאחר לידה, הקמת קבוצת תמיכה ברחבי הארץ - נכון להיום יש שתי קבוצות כאלה: אחת ברחובות ואחת בחיפה.
<מירב מרסל אהרון: פעילות לצורך העלאת המודעות, נושא הקשיים הרגשיים ודיכאון במהלך הריון ולאחר לידה והצעת חוק מטפלת ליולדת שפה באמת ייכנס המוסד לביטוח לאומי, זאת המטרה שלנו.
<מירב מרסל אהרון: אבל מה שכן, רוב הנשים שסובולות מדיכאון לאחר לידה מבקשות לשמור על דיסקרטיות ומכאן גם אנחנו לא פנינו למשרד הבריאות כי הוא לא יכול לתת לנו מענה כזה של דיסקרטיות.
<מירב מרסל אהרון: המיזם הזה הוא מיזם דיסקרטי נכון להיום ובאמת כל אמא שתפנה אלינו, כל מי שחוותה קושי או דיכאון לאחר לידה, באמת יהיה חשוב לנו לשמר את זה.
<מירב מרסל אהרון: כי רוב הנשים שלא יוצאות החוצה ולא משמיעות את הקול שלהן בנושא הדיכאון הן נשים שמתביישות, מחפשות באמת את הדיסקרטיות.
<מירב מרסל אהרון: הצעת החוק של מטפלת יולדת בעצם אנחנו נרצה שהיא לא תהיה מוגדרת כאיזשהי נכות של בריאות הנפש - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שאם יש לכן הצעה כזו תשלחו אותה לוועדה אנחנו לא נוכל עכשיו להיכנס לפרטים, אני מאוד מצטערת.
<מירב מרסל אהרון: נכון להיום הבעיות הן בעיות תקציביות, לממן את כל הפעילות הזאת - - -
עאידה תומא סלימאן: יש לכם מקור מימון, אתם מקבלים איזשהו מימון מ- - -
<מירב מרסל אהרון: טרם.
<מירב מרסל אהרון: שוב אמרתי, אנחנו עמותה בהתהוות נכון לעכשיו, אנחנו צריכים להכין איזשהו מערך תקציבי ולפי זה אנחנו נפנה לגורמים הרלוונטיים לבקש מימון.
<מירב מרסל אהרון: אנחנו נשמח לשתף פעולה עם משרד הבריאות ככל שהוא יציע לנו אפשרות לדיסקרטיות או עם מי מקופות החולים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכל הנושא של דיסקרטיות גם צריך לדבר עליו כי אני יודעת שיש חיסיון איכשהו גם בקופות חולים ובבריאות הנפש שהוא לא הכי בטוח, בוא נגיד ככה, יש לי מעורבות בנושא גם שם.
<מירב מרסל אהרון: מבחינת מספרים, נכון להיום 15% מהנשים הן אלה שמוכרות כסובלות מדיכאון לאחר לידה.
<מירב מרסל אהרון: המספרים הרבה יותר גבוהים ועומדים על 40% מהנשים ואלה הנשים שמחפשות את הדיסקרטיות.
עאידה תומא סלימאן: לא נשמע פה קול על הפעילות בקרב האוכלוסייה הערבית ואני אבקש מסאאדה מסרי, מנהלת תכנית תמיכה מניעתית לאמהות לאחר לידה.
עאידה תומא סלימאן: סאאדה רק איפה זה, איפה את - - -
<סאאדה מסרי: אני מפעילה את התכנית דרך המועצה המקומית שלנו בכפר קרע.
<סאאדה מסרי: אני פשוט רוצה לשתף אתכם בחוויה שלי וכתבתי לעצמי כמה משפטים, אקריא את זה כמה שיותר מהר - - -
עאידה תומא סלימאן: יש תכנית מיוחדת אצלכם בכפר קרע למניעה ותמיכה מניעתית לאמהות לאחר לידה?
<סאאדה מסרי: קוראים לתכנית "נבהא אל חנאן" הכוונה היא שהיא תכנית קהילתית - - -
עאידה תומא סלימאן: היא ממומנת על ידי ה- - -
<סאאדה מסרי: המועצה.
עאידה תומא סלימאן: אני שואלת את זה כדי להגיד כל הכבוד.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, כל הכבוד למועצה שקיבלה על עצמה החלטה לתכנית כזו.
<סאאדה מסרי: נכון היא מתקצבת את זה, היא מפעילה את זה, אבל עדיין יש את ההרגשה שעושים טובה או שהם ככה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, זה תמיד ככה, המועצות המקומיות עושות לנו טובה.
<סאאדה מסרי: עושים דבר מיוחד, אבל כמה שזה, מהחוויה האישית שלי, כמה שזה עושה טוב לנשים במיוחד שזה מקום לשתף ברגשות האישיים שלהן.
<סאאדה מסרי: אז אני פשוט רוצה להקריא כמה שיותר מהר.
<סאאדה מסרי: הסיפור שלי התחיל מהצורך האישי שלי כאם לארבעה, בחוויה שלי תמיד מצאתי מסגרות שיספקו מענה לילדים שלי, רופא ילדים, טיפות חלב, אמנם בתוך כל זה שכחו אותי.
<סאאדה מסרי: לא מצאתי אנשי מקצוע שיתעניינו בשלומי, במה שעובר עליי, באיך אני מרגישה, איך אני נושאת את העול שלי בגידול ארבע.
<סאאדה מסרי: בחברה ראו שזה טריוויאלי, שרבות כמוני כבר עשו זאת.
<סאאדה מסרי: אני התעקשתי שצריך להיות מקום לרגשות שלי, מקום בו מקשיבים לי, מקום ששואלים עליי, מזדהים איתי ותומכים בי.
<סאאדה מסרי: ככה הגעתי לאם לאם ומאז המשכתי להתפתח בתחום.
<סאאדה מסרי: בניתי את התכנית כדי שתספק מענה לכל הצרכים של האם.
<סאאדה מסרי: התמקדתי בסיפוק צרכיה הרגשיים והנפשיים.
<סאאדה מסרי: במפגשים אני מקשיבה, תומכת ומעריכה.
<סאאדה מסרי: מתמקדת באם או מנתחת יחד איתה את הנושאים שמעסיקים אותה בכל הקשור בה ובתינוק שלה.
<סאאדה מסרי: להערכתי - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני רוצה לשאול שאלה.
עאידה תומא סלימאן: בתכנית שלך את מגישה את השירות הזה לכמה נשים?
<סאאדה מסרי: יש לי בתדירות של שתי קבוצות בשבוע של 12 אמהות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר כ-24 נשים?
<סאאדה מסרי: כל שלושה חודשים.
<סאאדה מסרי: אבל יש העלאת מודעות בנושא הזה כי בהתחלה הייתה רק הקבוצה ומספר מאוד קטן של נשים.
<סאאדה מסרי: אבל עכשיו יש את הקול של הבן זוג שהם מאוד רוצים שישתתפו בתכניות מסוג זה כי זה משפיע לטובה גם על הזוגיות ועל המשפחה כולה.
עאידה תומא סלימאן: אבל הרצון שלי הוא לשאול אם הנשים שמגיעות לתכנית שלך הן נשים שמאותרות כנשים עם פוטנציאל או סתם נשים יולדות חדשות?
<סאאדה מסרי: הן נשים רגילות וזו הבחירה שלהן - - -
עאידה תומא סלימאן: כולנו נשים רגילות.
<סאאדה מסרי: ללא שום הגבלה מסויימת, אבל מבחינתן הן רוצות לתת לאמהות שלהן הכי טוב.
<סאאדה מסרי: אבל למרות זה יש סימטפומים של דיכאון אחרי לידה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול אותך, ברגע שאת - - - את יכולה לזהות אם יש לך אמא בתוך הקבוצה שהיא עם נטייה לדיכאון או אולי יש לה סימנים של דיכאון?
<סאאדה מסרי: מבחינתי זה מאוד ברור - - -
עאידה תומא סלימאן: איזה סוג של הכשרה קיבלת?
<סאאדה מסרי: אני בוגרת תכנית אם לאם בקהילה וגם מדריכה לעיסוי תינוקות, מדריכת הנקה, מנחת קבוצות נשים וגם בעלת תואר ראשון למדעי החברה ורוח.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, קודם כל כל הכבוד, אבל אני מנסה ל - - - השאלה שלי, ברגע שאת מזהה אישה כזו, לאן את מפנה אותה?
<סאאדה מסרי: אני קודם כל התכנית היא פועלת דרך הרווחה במועצה המקומית שלנו ואני כל הזמן בקשר ישיר עם עובדות סוציאליות, עם מנהל הרווחה ובדרך כלל יש אנשי מקצוע שמגיעים בהתנדבות לתכנית והם גם עוזרים לי לזהות את הסימנים האלה.
<סאאדה מסרי: וגם ככה אני עוקבת אחרי האם שאני רואה אותה כל שבוע וזה מתבטא אפילו באיך שהיא נראית בפנים שלה.
<סאאדה מסרי: היא עצובה, היא שמחה וזה - - -
עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד, אני חושבת שזו דוגמה - - -
<קריאה: בכמה מטפלות כל זה - - -
עאידה תומא סלימאן: היא אמרה, שתי קבוצות, כל אחת 12.
<סאאדה מסרי: כן, אבל זה רק בכפר קרע.
<סאאדה מסרי: החזון שלי לפתח את התכנית הזאת בכל כפר.
עאידה תומא סלימאן: תסלחו לי אני חייבת לתת לעוד שניים שלושה אנשים, שתי דקות, ממש.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר אילן טל מההסתדרות הרפואית.
<אילן טל: אני גם בוועדת הביקורת של איגוד הפסיכיאטרים, אני אגיד לכם ממש דברים קצרים.
<אילן טל: אחד - גם אישה שמגיעה לרופא משפחה ורק מספרת לו קצת על אובדנות הוא רושם ואבן לעצמו.
<אילן טל: כי כל האנשים, אני לא צוחק, לא יודעים להתמודד עם אובדנות לא בגלל שהן הולכות להתאבד, אלא בגלל שזה נורא מפחיד אותם כבני אדם שמישהו בא ומספר לנו רק על מחשבות.
<אילן טל: והנשים האלה גם צריכות כתובת והכתובת, אין מה לעשות, היא או פסיכולוגים או פסיכיאטרים שמסוגלים להקשיב למחשבות האלה, לתת להן את הכיוון הנכון ולהרגיע.
<אילן טל: וזה רק באמצעות תקציב צבוע, זה לא יעזור לכם בדרך אחרת.
<אילן טל: שתיים - לצאת מדיכאון לוקח חודש, לפעמים חודשיים, לפעמים יותר.
<אילן טל: הייתי שמח אם כל אישה שיש לה דיכאון לאחר לידה הייתה יכולה לבחור מי ה-significant תווך שלה והוא היה מקבל חופשת מחלה לחודש והוא היה איתה בבית.
<אילן טל: לא רק התנדבויות, היא רוצה בעל, היא רוצה אמא, היא רוצה חברה, סבבה, מישהו שיהיה איתה על חשבוננו.
<אילן טל: דבר אחרון - לטעמי נעשה מעט מאוד בהעלאת המודעות.
<אילן טל: אתם מפספסים את בני הזוג.
<אילן טל: מפספסים.
<אילן טל: הם יודעים - - -
<אילן טל: אנחנו.
עאידה תומא סלימאן: זה לא התפקיד שלנו.
עאידה תומא סלימאן: הסתדרות הרופאים, משרד הבריאות, מה אתה בא - - -
<אילן טל: סבבה, את צודקת.
<אילן טל: אנחנו מפספסים, אנחנו, גם אני, אנחנו כקבוצה מפספסים את החשיבות של בני הזוג כי הם הרבה פעמים יודעים לפני כל אחד אחר שהמצב לא טוב.
<אילן טל: הם לא יודעים לקרוא לזה בשם, הם לא יודעים לשאול את השאלות הנכונות ואולי הם צריכים להיות הצינור הראשון של המודעות.
מרב מיכאלי: בגלל זה, גברתי, מה שדיברתי עליו קודם בהקשר של הצעת החוק של הגנה על תינוקות זה שבאמת טיפת חלב צריכה להיות תחנה למשפחה.
מרב מיכאלי: זאת אומרת משלב ההריון ההורים צריכים לבוא שניהם.
מרב מיכאלי: ובטח ובטח אחרי לידה צריכים לבוא שניהם ולא האמא לבד עם התינוק.
מרב מיכאלי: זה מצב מעוות.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד לך, אני לא חושבת שבטיפות חלב אף פעם לא גרשו בין זוג שהגיע עם אשתו לשקילת התינוק או לטיפול בתינוק - - -
מרב מיכאלי: ברור שלא אבל - - -
עאידה תומא סלימאן: השינוי צריך לקרות בחברה.
עאידה תומא סלימאן: אני, כשהגעתי עם הבן זוג שלי שמחו - - -
מרב מיכאלי: לא, חד משמעית.
מרב מיכאלי: אני רק אומרת שגם ההזמנה צריכה להיות לשניהם וגם באמת צריך לאפשר להם בימי off מהעבודה.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו עוד שתי דוברות ואני ממש עד הרגע, אני חייבת לצאת לראיון טלוויזיוני אז אני מבקשת.
עאידה תומא סלימאן: שרהלי גלצר, פסיכולוגית, חוקרת.
<שרהלי גלצר: שלום, אני באמת אקצר.
<שרהלי גלצר: אני חושבת שמה שנעשה במשרד הבריאות ואני ממכון גרטנר שהוא קשור למשרד הבריאות.
<שרהלי גלצר: איתור מוקדם על ידי רשת טיפות חלב, בין אם זה בקופות בין אם זה במשרד הבריאות.
<שרהלי גלצר: ואני רוצה להציג פה מה שעבר בקונגרס בנובמבר 2016 שתקציבים ייעודיים ילכו לכל המדינות לאיתור, לתמיכה ולטיפול בדיכאון סף לידתי.
<שרהלי גלצר: סף לידתי זה כולל התקופה של ההריון ושנה אחרי הלידה לפחות.
<שרהלי גלצר: אז אני מציעה שאנחנו באמת נכניס את זה כתקציב ייעודי.
<שרהלי גלצר: דבר שני, בנושא ההתאבדויות אני בהחלט רואה קשר.
<שרהלי גלצר: אני אישית נודע לי, לא על המקרים שמגיעים לעיתונות, אבל שלושה מקרים של התאבדות בחודשים אחרי לידה מהקיץ האחרון.
<שרהלי גלצר: אני חושבת שההתאבדויות בשנה אחרי הלידה, למרות שהן rare events, אבל חייבים לתעד אותן, קודם כל לספור אותן כמוות אמהי.
<שרהלי גלצר: באנגליה ובעוד ארצות יש לנו suicide as the most common cause of post-natal deaths, זה באנגליה ובשוודיה, בעוד ארצות הם עושים בכל מקרה.
<שרהלי גלצר: והדרכים שנשים מתאבדות אחרי לידה הן לא אפייניות לאלה בתקופות אחרות שבחיים הן יותר מצליחות מאחרות.
<שרהלי גלצר: אז אני חושבת שאנחנו כן צריכים להגיע לתיעוד, לספור ולתעד ואפילו לעשות psychological outopsy.
<שרהלי גלצר: הנשים האלה בתקופה הסף לידתית הן המטבע מתחת לפנס של מערכת דיי ענפה יותר מכל תקופה אחרת.
<שרהלי גלצר: ואנחנו מפספסים אם אנחנו לא מנסים ללמוד מקרה אחרי מקרה.
<שרהלי גלצר: הדבר השלישי, אני רק רוצה, אז זה שתי ההצעות, ההצעה השלישית - משרד הבריאות הוציא עלון מידע מאוד מאוד יפה על דכדוך ודיכאון בהריון ולאחר לידה - - -
עאידה תומא סלימאן: מי הוציא את זה?
<שרהלי גלצר: משרד הבריאות.
<שרהלי גלצר: ואני חושבת שזה יהיה מאוד יפה אם זה יחולק בכל בית חולים.
<שרהלי גלצר: אף אחד לא נכנס לדיכאון בגלל שהזכירו את המילה.
<שרהלי גלצר: זה עוזר להכין מבין מה זה דכדוך ומה זה דיכאון - - -
עאידה תומא סלימאן: איפה זה חולק אם את אומרת - - -
<שרהלי גלצר: אני לא יודעת.
<שרהלי גלצר: מי שיודע עושה ומי שלוקח, אבל הם אמורים לחלק את זה בכמויות לכל מי שרוצה.
<שרהלי גלצר: אני מציעה שזה יחולק בכל בית חולים.
<שרהלי גלצר: יש במדינת ניו יורק חוק כזה גם.
<שרהלי גלצר: ואנחנו ביקשנו, וזה עוד לא קרה, זה יתורגם לערבית ולרוסית לפחות.
<שרהלי גלצר: דבר שלישי- השיעור בקרב הערבים, ואנחנו יודעים מהמחקרים מפה, מלבנון, מירדן, לא נמוכים יותר בגלל המערך המשפחתי.
<שרהלי גלצר: דבר אחרון אני רוצה רק להגיד אני מורידה את הכובע - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא הבנתי את המשפט האחרון בקשר לערבים.
<שרהלי גלצר: בקשר לאוכלוסייה הערבית, יש להם צרכים לא פחות מאשר - - - מישהי, אחת מהחברות כנסת אמרה שבגלל המערך המשפחתי הרחב זה פחות בעייתי.
<שרהלי גלצר: זה לא נכון השיעורים של דיכאון מאובחן גם בארצות הסובבות אותנו וגם אנחנו יודעים ממשרד הבריאות, מעבודות, מחקרים שעשינו, זה לא פחות בקרב הערבים אולי אפילו קצת יותר.
<שרהלי גלצר: זהו, ודבר אחרון אני מבקשת אולי בשמי אולי בשם עוד אנשים להוריד את הכובע בפני רוני שחשפה אותנו לחוויה המאוד מיידית ומה שהיא חוותה.
<שרהלי גלצר: אנחנו מאוד מעריכים את זה.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר אנה לנדסמן, מרכז אקדמי לב.
<אנה לנדסמן: תודה רבה ואני מאוד שמחה שהזדמן לי להגיע לפה.
<אנה לנדסמן: אני מרצה וחוקרת במרכז האקדמי לב, בית ספר לסיעוד.
<אנה לנדסמן: אנחנו ערכנו ניסוי, אני אהיה מאוד קונקרטית ומאוד מהירה, הסיבה שאנחנו התחלנו בכלל את המחקר שלנו הייתה דווקא בעיה של כל פעם העליתם אותה של לזהות את הנשים.
<אנה לנדסמן: הרי נשים שמגיעות הן כבר מגיעות - - - זאת אומרת, לזהות אפשר כשיש סימפטומים כבר ואז הרבה יותר קשה לטפל, הרבה יותר קשה לעשות עם זה משהו.
<אנה לנדסמן: המטרה שלנו הייתה בעצם לזהות את זה לפני שכל הדברים האלה מגיעים, בכלל סיכוי לפתח את הדיכאון, לאו דווקא דיכאון עצמו.
<אנה לנדסמן: אתם יודעים שיש נשים שהן במצבים הכי טובים פסיכוסוציאליים, הכל טוב אצלן, הן מפתחות את הדיכאון, ולהיפך, נשים שהן ממש במצבים לא משהו הן לא מפתחות.
<אנה לנדסמן: זאת אומרת יש איזשהי עדות או חולשה לפני סטרס של לידה שזה לא עניין פסיכוסוציאלי, שזה עניין פיזיולוגי לחלוטין.
<אנה לנדסמן: אני אקצר ואני אגיד, כבוד היושבת ראש, שאנחנו גילינו שנשים עם היסטוריה של דיכאון שאין להן היום שום דיכאון, הן מבחינה גנטית עובדות אחרת לגמרי, זאת אומרת הפעילות הגנטית שלהן שונה לחלוטין, שני עולמות.
<אנה לנדסמן: אנחנו גילינו תשע גנים שמאפשרים היום לזהות בצורה מאוד פשוטה ואמינה סיכוי לפתח דיכאון.
<אנה לנדסמן: אנחנו מציעים פתרון מעשי.
<אנה לנדסמן: אנחנו מציעים היום לעשות את הסקירה כמו שזה חלבון עוברי, זה משהו מאוד זול ופשוט, לעשות סקירה מקיפה של השאר, שמגיעים לקופת חולים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול, אנחנו לא נוכל עכשיו להיכנס באמת לצד המדעי של הנושא - - -
<אנה לנדסמן: לא מדעי, אני אומרת משהו מעשי מאוד.
<אנה לנדסמן: תנו לנו יד, תעזרו לנו.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אז אני רוצה לשאול אותך, את נציגה של מרכז אקדמי.
עאידה תומא סלימאן: פניתם למשרד הבריאות בעניין?
<אנה לנדסמן: אנחנו כרגע בונים את המערכת של איך אנחנו בעצם- - -
עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת, תעבירי אלינו 2-3 דפים שמסבירים את כל העניין ואנחנו נבדוק את זה ואנחנו נוכל - - -
<אנה לנדסמן: מילה אחת אחרונה.
<אנה לנדסמן: אנחנו מציעים את הפתרונות שלנו דרך ייעוץ לזוגות.
<אנה לנדסמן: זאת אומרת, אנחנו גם מתחילים לדבר עם האנשים.
<אנה לנדסמן: ייעוץ זוגי לפני לידה, הכנה ללידה זוגית שם אנחנו רוצים להכניס את תכנית ההכנה, הכשרה של אחיות ואני מאוד מזמינה - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא המקום לפרסם עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: אני נשמעת עכשיו מאוד חדה, אבל אני כבר הסברתי.
עאידה תומא סלימאן: אני ביקשתי שתי דקות, אני אמרתי.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר עכשיו להיכנס, להתחיל לפרסם תכניות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאחד הדברים שמאוד טובים ויוצאים מהוועדה הזו שכל מיני גורמים מתחילים לראות עוד גורמים בשטח.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שאתם תוכלו ליצור קשר ואתם תוכלו לספק את הידע שיש לכם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת שתשלחו לנו את המידע שיש לכם ואנחנו ניצור איתך קשר, עם משרד הבריאות ונראה איך אפשר להתקדם.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם מאוד בקיצור, לא בגלל שאני לא מאמינה שיש הרבה מה לעשות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום, כמו בדיון הקודם שהזכירה אותו חברת הכנסת רחל עזריה שקיימנו לפני היציאה לפגרה הקודמת על תחלואה לאחר לידה ומסוכנות לתחלואה, אחד הנושאים שעלו זה הנושא של אובדנות של נשים בשנה הראשונה ואז גם הייתה לנו המלצה שמשרד הבריאות יתחיל, כי שאלנו על סטטיסטיקה ולא הייתה סטטיסטיקה וביקשנו שיתחילו לרשום את זה כדי שנדע מה קורה בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נדגיש את זה שוב ואנחנו נפנה שוב.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו המון מה לפנות למשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון שהייתי רוצה לדעת ועכשיו אני מסכמת שאנחנו פונות, אני רוצה לקבל דיווח מלא של משרד הבריאות, לא רק על איזה תכניות הם מקיימים ולא רק על איזה מידע הם מפיצים, אלא גם על איזה תקציבים הם מקצים לזה, ממש, בפרטי פרטים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תקציב ברור מה בדיוק משרד הבריאות מקצה לנושא של דיכאון אחרי לידה בכל הכיוונים: גם מחקרים, גם סטטיסטיקה, גם תכניות, אני רוצה לדעת את זה.
עאידה תומא סלימאן: וגם העובדה שאני שמעתי שאין הוראות ברורות לטיפול מיידי מ-X לנשים בהריון בצד הנפשי זה מדליק נורה אדומה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהוראות ברורות, במיוחד כאשר מעבירים את בריאות הנפש לקופות חולים, ההוראות והרגולציה בנושא הזה חייבים להיות הכי ברורים כדי להבטיח באמת את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: אני מורידה את הכובע ואומרת שאפו לכל היוזמות, אם זה ברשויות המקומיות, אם זה כל מיני עמותות או התארגנויות של אנשים שאכפת להם מהנושא ורוצים לקדם אותו.
עאידה תומא סלימאן: אני קוראת למשרדי הממשלה להתחיל להתפכח ולתת יד ולעזור לארגונים האלה ולעשייה הנפלאה שנעשית.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על המשרד לשוויון חברתי שלקח בחשבון שאחת מהתכניות שיכולות להיות ליועצות בקול הקורא זה הנושא של העלאת מודעות בעניין הזה ואני אבקש אחר כך שבאמת תעקבו צמוד אחרי שתאשרו את כל התקציבים על הביצוע כדי להבטיח באמת שהכסף יוצא לדברים שלמענם אושרו התכניות.
עאידה תומא סלימאן: נתתם לנו הרבה הצעות מבחינת החקיקה, אני בטוחה שחברת הכנסת וחברי הכנסת שירצו לקדם את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני גם כיושבת ראש הוועדה ארצה לקדם חלק מהדברים שעלו ואנחנו נמשיך לטפל בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבטיחה שאנחנו ממשיכות, אני כיושבת ראש הוועדה ממשיכה לטפל בזה ונודיע על כל התקדמות שתקרה בנושא.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה רבה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, ואנחנו מציינות היום את יום האינטרנט הבטוח הבינלאומי ביוזמת חברת הכנסת רויטל סוויד שתצטרף אלינו יותר מאוחר.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב חברי הכנסת וחברת הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום הקדשנו את היום הזה לנושא אלימות נגד נשים ברשתות החברתיות וגם דנות באזלת היד באכיפת חוק הסרטונים שהייתה הצעה לסדר והועברה מהמליאה לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: הצעה לסדר שיזמתי אני וחברת הכנסת יעל גרמן.
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לפתוח ולהזכיר לכולנו, פעם, כשדיברו על זכויות נשים ועל כל הגישה הפמניסטית בלהבין את מעמדן של הנשים דיברנו על שתי ספירות, דיברנו על שני מרחבים שאנחנו נמצאות בהם פחות או יותר: המרחב הפרטי והמרחב הציבורי.
עאידה תומא סלימאן: המרחב הפרטי בתוך הבתים שלנו, בתוך המשפחה שלנו והמרחב הציבורי שכמעט ולא היינו קיימות בו לפני כמה וכמה שנים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יצאנו למרחב הציבורי, הפכנו לחלק נראה במרחב הציבורי.
עאידה תומא סלימאן: כיום הנשים גם עובדות וגם מייצגות, נמצאות במערכות פוליטיות, מייצגות את הציבור אם זה בכנסת, אם זה בשלטון המקומי, נשים נמצאות במרחבים האלה.
עאידה תומא סלימאן: וכל הזמן הייתה הרבה ספרות והיו הרבה מקרים והרבה תופעות שהתייחסנו אליהן על אלימות נגד נשים ופגיעה בנשים גם במרחב הפרטי, בתוך הבית, וגם במרחב הציבורי.
עאידה תומא סלימאן: מאז שהתפתח עולם האינטרנט אני חושבת שיצרנו לעצמנו מרחב נוסף.
עאידה תומא סלימאן: מרחב שאפשר להוסיף אותו, שבחלק מהמרכיבים שלו הוא מאוד נושק למרחב הפרטי וחלק ממנו הוא חלק מהמרחב הציבורי הכללי.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו כנשים, או בכלל, גם בני נוער, גם כל אדם, יכול להיות מאוד פגיע וסחיט ובקלות מוחלש בתוך הספירה החדשה הזו, בתוך המרחב החדש הזה שנקרא אינטרנט.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא אומרים את זה כי אנחנו רוצים רק להסתכל על הצד השלילי שקיים במרחב האינטרנטי.
עאידה תומא סלימאן: כמובן, אנחנו בדיונים אחרים ואולי בוועדות אחרות יתייחסו גם כן לתועלת ולשימוש החיובי שקיים באינטרנט.
עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו נתמקד דווקא איך אפשר ואיך באמת קורה שבמרחב הזה מנצלים נשים ומייצרים סוגים חדשים לפעמים של אלימות או האלימות שאנחנו מכירים מחיי היום יום "המסורתית" משתכללת בעולם האינטרנט ובמרחב האינטרנטי ומשתמשים בה כנגד נשים.
עאידה תומא סלימאן: כמובן אפשר לתת הרבה דוגמאות, אבל אתמול, אני כבר משלשום בערב נודע לי על עוד מקרה, אבל אתמול זה היה בטלוויזיה, על הפצת סרטון אם זה לא רק באתרים מסוימים או בקבוצות, אלא גם אפילו דרך העברה בוואטסאפ ובכל מיני קבוצות אחרות.
עאידה תומא סלימאן: סרטון נגד דור סלע ז"ל, שנרצחה לפני שבוע.
עאידה תומא סלימאן: וזה חלק ממסע, כנראה, מצד אחד, השמצה ומצד שני, קמפיין שנותן לגיטימציה, לצערי הרב, לדבר שאי אפשר לתת לו לגיטימציה שזה מעשה הרצח המזוויע שהיה.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו עדות להרבה מקרים אחרים מזעזעים שבהם האחריות מוטלת לא רק על מי שמפיץ את הדבר הראשון, מי שמפיץ את הסרט פעם ראשון, אלא הרבה אנשים שנקראים נורמטיבים לגמרי, אנשים שנמצאים לידנו, אם זה במקום העבודה, אם זה בבית, בני משפחה, לצערנו הרב הרבה פעמים משתפים פעולה עם מקרים כאלה, עם עבירות כאלה, עם מסעי השמצה בזה שאנחנו גם צופים וגם מעבירים הלאה.
עאידה תומא סלימאן: ואני מדברת אנחנו, למרות שאני בתוקף סירבתי כל הזמן להיות חלק מדברים כאלה, אבל אנחנו לא חייבים להתנער מיד מהאחריות.
עאידה תומא סלימאן: זאת אחריות קולקטיבית של כולנו כחברה ואני חושבת שהגיע הזמן שנדבר על זה וניקח אחריות על העניין.
עאידה תומא סלימאן: אני שמתי לב שבשבוע שעבר, לפני שבועיים כשהעלנו אני וחברת הכנסת יעל גרמן את ההצעה לסדר בעניין החוק למניעת הטרדה מינית והפצת סרטונים ודיברנו על האכיפה ועל המספר המאוד מועט של כתבי אישום שמעיד על אכיפה לא ברמה שהיינו רוצים ורוצות לראות.
עאידה תומא סלימאן: ענתה לי שרת המשפטים, חברת הכנסת איילת שקד, שאנחנו מתפרצות אל דלת פתוחה כי המשרד אכן מתחיל מסע הסברה בנושא ולשמחתי, בשבוע שעבר כבר התחלתי לראות את סרטוני ההסברה שמשרד המשפטים מפיץ בנושא הזה שמדברים על האחריות של כולנו, על איך יכול להיות שאפילו הילדים שלנו לא רק יכולים להיות קורבן לדברים כאלה, אלא גם כן יכולים להיות חלק, לבצע עבירות בלי לדעת בכלל שמה שהם עושים זה עבירה על החוק והופך אותם לשותפים בעבירה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על מסע ההסברה הזה ואני לא רואה בו, כמובן, תחליף לאכיפה אינטנסיבית בעניין.
עאידה תומא סלימאן: אבל הייתי רוצה, אני יודעת שיש תרגומים בתוך סרטוני ההסברה.
עאידה תומא סלימאן: עוד לא בדקתי אם נמצאים איתנו נציגים או נציגות ממשרד המשפטים.
עאידה תומא סלימאן: אבל ראיתי שיש תרגום לערבית.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה גם למשרד המשפטים, אני חושבת שהגיע הזמן להוציא סרטונים דוברי ערבית מהתחלה ולא להסתמך על זה שיש תרגום שאפשר לקרוא אותו.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת יעל גרמן.
יעל גרמן: ראשית אני ממש מתנצלת על האיחור, יש לנו היום, אנחנו מציינים את יום זכויות בעלי החיים וכיושבת ראש השדולה הייתי חייבת לפתוח עוד דיון בוועדת חינוך.
יעל גרמן: אבל אני רוצה להתחיל בקודם כל להודות לך, חברת הכנסת עאידה סלימאן, על כך שבאמת נענית במהירות בזק לדון בנושא הכל כך חשוב.
יעל גרמן: אני לא יודעת אם זה מפני שאנחנו באמת נמצאים היום בדיון וידעו על כך או אולי לא יודעת כיוונו לדעת גדולים, אבל הינה כבר קיבלנו כבר תשובה וקיבלנו את חוות דעתו של שי ניצן.
יעל גרמן: נדמה לי שהוא הוציא אותה אתמול.
יעל גרמן: שלשום, אוקיי.
יעל גרמן: אני רוצה לקוות שתרמנו במשהו, בזה שהחלטנו לקיים את הדיון.
יעל גרמן: שי ניצן בא ואומר במפורש עד כמה באמת חשוב להתייחס לחוק הסרטונים, עד כמה בכלל חשוב להתייחס לכל העבירות שנעשות ברשת והוא מודע לכך שיותר ויותר עבירות נעשות ברשת ושיש להן השלכות.
יעל גרמן: אתם יודעים, יש ידיעות של א.א.א., אני לא יודעת אם זה זה, אבל כולנו קראנו על אותו סרטון נורא, סרטון בעל משמעות מינית שיוחס לנרצחת.
יעל גרמן: אבל לא צריך אפילו ללכת לשם כדי להבין את המשמעויות החמורות של צילום אישה בניגוד לרצונה והפצת תמונות בעלות משמעות אירוטית, משמעות מינית, הפצתן ברשת.
יעל גרמן: זה שיימינג, אישה לא יכולה אחר כך להראות את פניה, זה להרוס חיים.
יעל גרמן: לא יכול להיות, כמו שקראנו, דרך אגב, בתחקיר.
יעל גרמן: אני חייבת לציין שהיוזמה והבקשה לקיים את הדיון באה בעקבות התחקיר שאנחנו קראנו.
יעל גרמן: תחקיר מאוד מאוד מעמיק שהראה שאחוז מזערי מהתלונות על הפצת סרטונים ברשת מגיע בסופו של דבר לכדי מימוש ולכדי הגשת כתבי אישום ואפילו קראנו כל מיני תירוצים שניתנו מדוע לא מעמידים לדין.
יעל גרמן: אני קוראת לזה תירוצים מפני שאין שום הצדקה.
יעל גרמן: ברגע שאישה נפגעת, ברגע שתמונות שלה מופצות ברשת בניגוד לרצונה (דרך אגב, אישה או גבר, אבל מרבית המקרים הן נשים כמו שאנחנו יודעים), ברגע שזה קורה אין שום סיבה לבוא ולומר שאין מספיק עדויות או שאולי זה לא מתממש לכדי כתב אישום ובוודאי שאי אפשר לבוא ולומר שאין לזה עניין בציבור.
יעל גרמן: יש לזה עניין בציבור וצריך למצוא את העדויות.
יעל גרמן: וטוב עשה שי ניצן שבא והודיע ואמר שהוא היום יעשה זאת ולמעט מקרים יוצאי דופן כמו ילדים מתחת לגיל 15 אז גם בני נוער, בני 16, 17 ו-18 יועמדו לדין.
יעל גרמן: אז אני מקווה שהדיון הזה באמת יביא למודעות הציבור את הנושא.
יעל גרמן: יגרום לכך שכל גורמי אכיפת החוק יעשו את מה שהם צריכים לעשות ואני סומכת עלייך שזה יהיה רק דיון ראשון ושאנחנו נמשיך ונעקוב אחרי זה ונבקש באופן קבוע שיהיו לנו דיווחים על מספר כתבי אישום וגם על פסקי דין.