GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: אני חושבת שזו ההנחה השגויה של כל הדיון, אחר כך באים כל שאר הטיעונים.
מיכל רוזין: ההנחה שנשים הן קלות דעת והן עלולות לעשות תהליך שכזה מתוך איזו גחמה.
מיכל רוזין: אני חושבת שחוסר ההבנה פה של מהו התהליך שעובר על אישה בדבר הזה הוא ביסוד העניין.
מיכל רוזין: אתם יודעים, הסוגיה פה, והיא איכשהו נעלמת פה בדיון והיא צריכה להיות על השולחן ואנחנו לא מקבלים לגביה נתונים כי הנתונים חסרים.
מיכל רוזין: הסוגיה היא מעמדית, הסוגיה היא סוציואקונומית, היא חברתית כלכלית.
מיכל רוזין: אבל זו סוגיה שלא עולה כאן על השולחן וצריך לומר את האמת, ייתכן שיש כפול, או אנחנו יודעים שיש לפחות אותו מספר של הפלות שלא מגיעות ולא עוברות דרך הוועדה, מכיוון שיש אופציות לנשים, אופציות כלכליות שמאפשרות להן.
מיכל רוזין: אני חושבת שהעניין הזה צריך להיאמר כי זה אומר שאנחנו מפלים לרעה נשים שהן חסרות אמצעים ודווקא הן נזקקות ברגעים האלה ליותר תמיכה וליותר סעד.
מיכל רוזין: דובר פה נכון וזו נקודה חשובה, העניין של החינוך.
מיכל רוזין: בכיתה י', י"א, פתאום בתי הספר אומרים, באמת חשוב שניתן להם הדרכה וחינוך מיני.
מיכל רוזין: אז כואב לי לספר לכם שילדים כבר בגיל 10, 11 נחשפים דרך האינטרנט ודרך הרשתות לכל נושא המין והמיניות בדרכים לא נכונות הרבה פעמים ובדרכים שאנחנו היינו מעדיפים ומעדיפות לוותר עליהן.
מיכל רוזין: מצד שני, הבית, מערכת החינוך, ההוראה, לא נותנים להם את המידע הנכון ולא מאזנים את התמונה עבורם ובכך אנחנו נכשלים.
מיכל רוזין: אני רוצה שתזכרו, כל הזמן אנחנו מדברים על נשים וברור שנשים הן פה בפוקוס ובתמונה, אבל אנחנו לא עושות ילדים לבד, עם כל הכבוד.
מיכל רוזין: לכן החינוך המיני צריך להיות לשני הצדדים והאחריות צריכה להיות על שניהם.
מיכל רוזין: משפט אחרון.
מיכל רוזין: העובדה ש-51% מתוך אלו שמקבלות אישור לביצוע הפלה מוגדרים בבלבול עם יחסים אסורים, כאשר מדובר גם במקרי אונס או פגיעה מינית ואין הפרדה בין הדברים, הבלבול הזה בין מוסריות למוסרנות, הוא מראה על טשטוש הערכים בחברה שלנו וצריך גם פה לשים את הדגש ולהפריד את הנתונים.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על הצטרפות יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אלאלוף, וכמובן גם חבר הכנסת מאיר כהן.
עאידה תומא סלימאן: רק שתדעו, זו הצטרפות כהכנה לישיבה הבאה - - -
יוסף ג'בארין: גם ג'בארין.
עאידה תומא סלימאן: גם יוסף ג'בארין, כלומר, אנחנו גולשים כבר מהזמן.
נחמן שי: לא, אבל אני באתי גם ל - - -
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך, חבר הכנסת נחמן שי, ואחר כך נצטרך להתחיל לסכם.
נחמן שי: אני באתי כדי להשתתף גם בנושא הזה, עאידה, לא רק בנושא הבאף שגם הוא קרוב ללבי.
נחמן שי: אני לא אומר אפילו יותר כמה משפטים.
נחמן שי: מיכל אמרה שלעניין של היריון יש שני צדדים, שני פרטנרים, שזה חידוש מעניין, כבר הרבה שנים מקובל, אז אני אדבר בשם הצד השני.
נחמן שי: אין שום סיבה לעשות שינוי במנגנון הקיים, אם כבר אז אפשר לטפל ולתקן את המנגנון הקיים.
נחמן שי: לתקן אותו, אבל להקלה לא להחמרה, זה מה שהייתי מצפה בכלל, ואני מניח שבחיים הדברים לא נראים כמו במסמכים שראינו, אלא שהכיוון הוא לקולא.
נחמן שי: במלים אחרות, הרעיון זה הוא רעיון רע, על פניו.
נחמן שי: אני מקווה שהוא לא יקבל שום טיפול מעבר לטיפול בוועדה הזאת.
נחמן שי: אני מקווה שהדיון בוועדה הזאת הוא הפעם האחרונה שאנחנו שומעים עליו ושיורידו אותו, כמו שהוא עלה הוא ייעלם באיזשהו מקום.
נחמן שי: אין מקום לשנות את המערכת הנוכחית, בוודאי ובוודאי לא להכניס לשם אנשי דת.
נחמן שי: אני מבין שבחוגים דתיים מסוימים הנושא הזה הוא עדין מאוד, הוא בעייתי ואני מכבד כל אחד בדרכו.
נחמן שי: מרגע שכוננה הוועדה הזאת, וזה מקומה וזה תפקידה, תניחו לה ותמצאו, חבריי, נושאים יותר חשובים ויותר מרכזיים היום במדינת ישראל.
נחמן שי: תנו למערכת הזאת להתנהל.
נחמן שי: למותר לציין שאני חוזר ותומך ברעיון שאישה היא בעלת אחריות מלאה על גופה והיא רשאית לעשות את מה שנראה לה נכון וככל שימעטו להתערב בכך כך ייטב.
מאיר כהן: רק להשכלה כללית, של מי היה הרעיון הזה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: שלי.
עאידה תומא סלימאן: אתה רוצה להגיד לי שעד עכשיו לא שמעת של מי היה הרעיון?
עאידה תומא סלימאן: זה כבר בתקשורת.
מאיר כהן: שמעתי את הרעיון ההזוי - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מתנצלת בפני כולם.
עאידה תומא סלימאן: יש ארגונים שהגישו ניירות עמדה והניירות יפורסמו או פורסמו כבר באתר של הוועדה, אפשר גם לקרוא את ניירות העמדה ולדעת את העמדות של כולם, אבל אנחנו נצטרך עכשיו לסכם את הדיון הזה ולהתחיל דיון, גם חשוב מאוד, למרות שזה לא כל כך מושך את התקשורת, לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לציין בתחילת הסיכום שלי את הדעה הנחרצת שאני מאמינה שרק לאישה ולאישה עצמה יש את הזכות על גופה ולהחליט מה היא עושה עם הגוף שלה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להוציא את הרחם של כולנו, הנשים, מהמאבק, או הלאומני או הדתי או הפטריארכלי - - -
מרב מיכאלי: עאידה, לאומני ודתי הן מלים נרדפות לפטריארכלי.
עאידה תומא סלימאן: תאמיני לי, אני יודעת.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת, אם היו מוציאים ולא חושבים על הרחם של האישה כעל כלי במאבק כוחני בין כל הגישות האלו, מצבנו היה - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא היה הכיוון ולא הייתה הסיבה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא עונה עכשיו להצעה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: את עונה להצעה.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, עד עכשיו, אחד הדברים שנאמרו עליי שאני מסכמת טוב.
עאידה תומא סלימאן: תחכו, תשמעו, תקבלו את הסיכום.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי את זה כי, לצערי הרב, אנחנו עדיין לא שם ולצערי הרב הבית הזה עוד לא הגיע לשלב כזה שייתן לנשים את האופציה הזו לשלוט בגופן.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב אני רואה שהבית הזה בשנה האחרונה אפילו סוטה לכיוון האחר לגמרי ואנחנו חייבות להיות ערניות וערניים לעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכל ההצעות שמדברות על הדילמה שעוברת האישה, ברור מאוד, ואמרתי את זה תוך כדי דיון, שהנשים עוברות את כל המחסומים עד להגעה לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: הוועדה היא לא תחילת הדרך, היא סוף הדרך, אחרי שהאישה, גמלה בלבה ההחלטה, התייעצה עם כל מי שהייתה צריכה להתייעץ וחשבה שהיא רוצה להתייעץ וטוב שהיא עושה את זה, עד שהיא מגיעה לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: מאוד מדאיג אותי כל העניין הזה שבוועדות אפשר לעבור מוועדה ולוועדה ולהגיש בקשות לוועדות שונות וההחלטות הן שונות בין הוועדות.
עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן שמשרד הבריאות יבדוק את העניין הזה וינחה הנחיות אולי יותר מחודדות, כדי לא ליפול לתוך זה.
עאידה תומא סלימאן: בכל העניין של להוסיף לוועדות הקיימות, או איש דת או כל איש אחר, אני הייתי רוצה להגיע למצב שלא תהיה ועדה, אבל אם כבר יש ועדה, אני חושבת שהוועדה אמורה להיות ועדה שהיא יותר מייעצת ולא חורצת דין ולא מקבלת החלטות עבור האישה.
עאידה תומא סלימאן: מה שיותר ברור הוא שאני לא הייתי רוצה לראות שהחלטה, שהיא קשורה בעיקר לשיקולים מקצועיים, תונחה על ידי איש דת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזכותה של האישה להתייעץ עם איש הדת, אם זה עניין חשוב לה.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שכל אישה דתייה יודעת מי איש הדת שהיא סומכת עליו והיא יכולה לפנות אליו והיא יכולה להתייעץ ואני בטוחה שהן עושות את זה בשלבים הראשונים.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על הצעת החוק שחברת הכנסת זהבה גלאון מקדמת ואני חושבת שהגיע הזמן שגם אולי בקואליציה ישקלו את הצעת החוק הזו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מצדנו - - -
מירב בן ארי: את מסתכלת עלינו כאילו אנחנו שר הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: לא, אבל את הודעת שאת היחידה שנמצאת מהקואליציה והצגת את עצמך כנציגת קואליציה אז אני פונה אלייך.
מירב בן ארי: זהבה יודעת שאני - - -
עאידה תומא סלימאן: בעניין ההצעה של חבר הכנסת גליק, אני חושבת שיש דבר מאוד חשוב בדברים שהוא אמר, שהאישה, כשהיא מגיעה להחלטה כזו וכשהיא עוברת הפלה או הפסקת היריון, היא באמת צריכה את כל השירותים הפסיכולוגיים, החברתיים והרווחתיים וגם את הרופאים, כדי לתמוך בה בתהליך הזה.
עאידה תומא סלימאן: הלוואי שמשרד הבריאות יקבל על עצמו החלטה להנגיש את השירותים האלה לכלל הנשים שרוצות.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שיום אחד נצליח להגיע לאפס הפסקות היריון פרטיות בלי פיקוח והשגחה בריאותיים לפחות על התהליכים האלה, כי בסופו של דבר אלה תהליכים שמסכנים את חיי הנשים.
עאידה תומא סלימאן: תודה לכם על דיון מאוד מעניין.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-10.1.2017 ואנחנו מקיימות את הדיון הזה גם כן במסגרת היום המיוחד לבריאות הבריאות הציבורית בכנסת, יום המודעות לבריאות, שיזמו חברי הכנסת דב חנין, יעל גרמן וכמדומני גם חברת הכנסת שולי מועלם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתמקד היום בטיוב הטיפול הראשוני בנפגעות אלימות מינית, חדרי מיון או מרכזים אקוטיים.
עאידה תומא סלימאן: את האמת התעוררתי בבוקר גם עם כתבה שהייתה בנושא הזה ואני ידעתי שהכתבה תהיה.
עאידה תומא סלימאן: הייתה התעניינות רבה בנושא ברגע שהכרזנו שהוועדה מקיימת את הדיון סביב הנושא.
עאידה תומא סלימאן: כמי שהייתה מעל ל-20 שנה במסגרת התנועה הפמניסטית שנאבקה למען תמיכה וטיפול בנפגעות תקיפה מינית, שמחנו בזמנו על הקמת החדרים האקוטיים וחשבנו שזה הישג דיי מרשים לנו, גם של איגוד מרכזי הסיוע, של הנהלות מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
עאידה תומא סלימאן: ראינו בזה התקדמות עוד צעד כדי גם לעזור לנפגעות באותו רגע וגם לשמור על זכותן להחליט, לא ברגע הטראומתי עצמו, לאחר שעברו את התקיפה או את האונס להחליט אם הן רוצות ללכת עם זה להתלונן במשטרה וראינו בבדיקות האלה קודם כל תמיכה ועזרה להן וטיפול בהן, אבל גם לשמור על זכותן להתקדם אחר כך בנושא התלונה ושלא יאבדו את זה בגלל חוסר הראיות או אי שימורן.
עאידה תומא סלימאן: כיום אנחנו עומדות בפני מצב, שתיכף נשמע עליו שלא מרגיע את הדעת, במילים הכי נעימות שאפשר להגיד, אלא להיפך, אני חושבת שנדלק תמרור אזהרה חמור בפנינו.
עאידה תומא סלימאן: כדי לשמר את מה שקיים וכדי גם לפתח אותו ולא להשאיר אותו במצב.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמע גם על הרגולציה שחסרה וההוראות הברורות שחסרות בהרבה מקומות בחדרים והן לא אחידות לפעמים, אנחנו נשמע גם כן על הנגישות ונשמע על ההכשרות לצוותים הקיימים.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן את זכות הדיבור לגברת יעל שרר, סגנית יושבת ראש אחת מתוך אחת שהייתה לה תרומה גם בלהבין מה קורה ולעבור על המצב שם.
<יעל שרר: בוקר טוב ותודה רבה על הישיבה שהתכנסה.
<יעל שרר: אני כבר ארבע שנים עוסקת בחדרים אקוטיים ובחדרי מיון ובעצם הידע שלי מגיע משיתוף פעולה עם הרבה מאוד גורמים שהסכימו בטובם לשבת איתי ולהסביר לי מה בעצם קורה בשטח ואני באמת מודה גם למכון לרפואה משפטית וגם לזהר סער לביא באמת על העזרה שלהם פה והיו כאן עוד אנשים שעזרו ותרמו מהידע.
<יעל שרר: מה שאנחנו רואים שלא בכל חדר מיון בישראל היום יש טיפול הוליסטי בנפגעות או נפגעים של אלימות מינית.
<יעל שרר: בעצם הטיפול המקיף, חדר אקוטי, נמצא רק בחמשה מקומות: בבני ציון בחיפה, בבית החולים פורייה, בוולפסון, בהדסה ובסורוקה.
<יעל שרר: יש לנו גם את בית לין שעוסק בילדים.
<יעל שרר: בעבר היה גם חדר כזה בבית החולים לניאדו - - -
<זהר סער לביא: הבדיקות האקוטיות בבית לין לא נעשות, נעשות בחדרים האקוטיים המרכזיים.
<יעל שרר: בסדר גמור, ואנחנו יודעים שמתקיימות גם בדיקות גם בחדרים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, רציתי להבין, כי עד עכשיו חשבנו שיש חדר אקוטי לילדים מיוחד.
עאידה תומא סלימאן: את אומרת לי שהבדיקות לא נעשות בבית ליד?
<זהר סער לביא: רוב הבדיקות לילדים הן לא אקוטיות.
<זהר סער לביא: ילדים בדרך כלל, רוב הבדיקות, האחוזים במרכזים האקוטים של הילדים הם פחות גבוהים.
<זהר סער לביא: הילדים בדרך כלל חושפים את הפגיעה בשלבים יותר מאוחרים וזה בדרך כלל לא בטווח של שבוע.
<זהר סער לביא: אחוזי הילדים שמגיעים לחדרים האקוטיים יחסית נמוכים.
<זהר סער לביא: יש את בתי לין שבעצם שמה בודקים את הילדים אחרי שבוע.
עאידה תומא סלימאן: מבחינת מתי הם מגיעים זה משהו אחר אבל יש בבתי לין- - -
<זהר סער לביא: יש.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, זה מה שרציתי לדעת כי זה מחייב הכשרה מסויימת לילדים זה לא דומה כמו לאנשים בוגרים.
עאידה תומא סלימאן: הדבר קיים אבל זה לא כל כך אקוטי או emergence כמו שה - - -
<זהר סער לביא: כשיש מקרה אקוטי הם מגיעים לבתי חולים.
<יעל שרר: אז זאת בעצם הפריסה ותודה על ההבהרה.
<יעל שרר: מה שכמובן לא מופיע פה זה הנגב והיום בבוקר קיבלתי נתונים מהלמ"ס ועשיתי גם הצלבה בערך בכמה אנשים מטפל כל חדר.
<יעל שרר: אז מחוז הדרום שאנחנו מדברים על סורוקה 1.2 מיליון איש מקבלים שירות מהחדר הזה, מירושלים אנחנו מדברים בערך על מיליון איש שמקבלים שירות בהדסה , בצפון 1.3 מיליון אנשים, חיפה יש לנו 900 אלף איש שמקבלים שירות מבני ציון ווולפסון הוא המרכז העמוס ביותר שמשרת 3.3 מיליון לקוחות באזור תל אביב והמרכז.
<יעל שרר: הבעיות העיקריות שאני מיפיתי, ושוב זה עולה מהעדויות של הגורמים ומעדויות של נפגעות מתחלקות לשתיים.
<יעל שרר: הבעיה - - - בחדרי מיון זה שיש לנו המתנה ממושכת, תהליך מאוד מסורבל ולא יעיל.
<יעל שרר: ובהרבה מקרים אין בכלל יידוע שיש חדרים אקוטיים, הפניה אליהם או איזשהו ניסיון להתמודד עם ראיות או לאסוף ראיות.
<יעל שרר: והרבה פעמים יותר מזה, יש לנו זיהום של הראיות הקיימות והשמדה של הראיות הפיזיות שנשארות על הנפגעת וזה פוגע בהליך המשפטי אחרי זה.
<יעל שרר: עוד משהו - - -
עאידה תומא סלימאן: השמדה לפני שלושת החודשים שאמורים - - -
<יעל שרר: מתחילים להתעסק בפצעים, לגעת, לנקות - - -
עאידה תומא סלימאן: אה את מתכוונת - - - אוקיי, לא, חשבתי לאחר לקיחת הבדיקות משמידים.
<יעל שרר: לא קורה בחדרי מיון לפי מה שאני שומעת מהצוותים הרפואיים.
<יעל שרר: הטיפול התרופתי בחדרי מיון הוא או לא נכון או לא מתאים או לא שלם.
<קריאה: בחדרי המיון הכלליים או בחדרים האחרים?
<יעל שרר: חדרי מיון כלליים.
<יעל שרר: ויש חוסר בהפניה לטיפול המשך.
<יעל שרר: כלומר, הנפגעות או הנפגעים יוצאים כשאין להם מידע או הפניה למרפאות איידס, לטיפול פסיכולוגי מתאים אחרי ההליך או לטיפול פסיכיאטרי.
<יעל שרר: יש בעיה מאוד חמורה של סודיות שגם הצוותים הרפואיים מודים שהיא קשה לפתרון.
<יעל שרר: יש לקיחת ערכות עצמאיות בחדרי מיון שלא בפיקוח של משרד הבריאות ולא על ידי אנשים שהוכשרו לזה.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת לקיחת ערכות עצמאיות?
<יעל שרר: זאת אומרת שנפתחת ערכת אונס של המשטרה בבתי חולים- - -
<קריאה: זה במרכזים האקוטיים?
עאידה תומא סלימאן: לא, תסתכלו, כתוב שזה בחדרי מיון.
<קריאה: אם מישהו לוקח ערכה זה צריך להיות מתואם עם המשטרה - - -
<יעל שרר: צריך.
<קריאה: ולוקחים ערכות באופן עצמאי?
<קריאה: אנחנו לא יודעים על זה, אנחנו יודעים על זה?
<יעל שרר: באתי לחדש.
עאידה תומא סלימאן: כדאי רק להסביר איך הגעת לכל המידע הזה – עדויות של צוותים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר היא עשתה מן מחקר כזה, מחקר שטח.
<יעל שרר: חוסר בהסעות במידה והנפגעת או הנפגע רוצים להתפנות באמת לחדר אקוטי והסעות לא סטריליות.
<יעל שרר: ברגע שאנחנו מושיבים נפגע או נפגעת בניידת מאחורה, יש שם ד.נ.א של פושעים אז זה גם כן משהו שיכול להיות בעייתי ולעתים אין לנו באמת זמינות לניידות, לאמבולנסים.
<יעל שרר: חדרים אקוטיים לבעיות אחרות - קודם כל עולה שיש חוסר תיאום בין הגורמים השונים.
<יעל שרר: שיש הרבה פעמים הכשרה חסרה למי שלוקח את הערכות.
<יעל שרר: חשוב להגיד שמי שלוקח ערכות לא בוולפסון זה לא רופא משפטי ולפעמים יש בעיות גם שם.
<יעל שרר: השאלונים שחלק מהחדרים האקוטיים עובדים איתם הם מיושנים והתשאול לא נכון והנפגעות מדברות על זה שהתשאול לפעמים תוקפני, פולשני, לא קשור לעניין.
<יעל שרר: שוב, יש לנו רק איסוף חלקי של ראיות במקרים של סם אונס.
<יעל שרר: הרבה פעמים לא נלקחות בדיקות.
<יעל שרר: והרבה פעמים שוב, יש לנו בעיה בעצם עם השמדה של הראיות אחרי שלושה חודשים.
<יעל שרר: גם אם הן נלקחות בחדר ויש ביסוס להגיש תלונה יש רק שלושה חודשים עד שהערכה בעצם הולכת לפח.
<נציגות וולפסון: זה גם לא מדוייק.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהקדשנו זמן גם לתגובות ותגובות של המשרד באופן מסודר אז אם יש לכם הערות נא לרשום.
<יעל שרר: הזמינות נמוכה מאוד של חדרים בפריפריה.
<יעל שרר: אזור הדרום, החדרים רחוקים.
<יעל שרר: עומס גדול מאוד בוולפסון וגם עדויות של נפגעות שיש שם תור וזה לא נעים.
יעל גרמן: ובכל זאת אנחנו ראינו שמספר הפונות ירד.
יעל גרמן: יש לך הסבר לכך?
יעל גרמן: את אומרת עומס ובכל זאת אני ראיתי בנתונים שמספר הפונות, במיוחד בוולפסון, ירד.
<יעל שרר: אני חושבת שזה נובע מחוסר אמון במערכת ומפידבק - - -
<נציגות וולפסון: לא, לא.
<נציגות וולפסון: אני לא מסכימה.
<קריאה: נפתחו מרכזים חדשים פשוט.
<קריאה: אנחנו היינו הראשונים ועם הזמן נפתחו מרכזים נוספים.
<נציגות וולפסון: וולפסון.
<נציגות וולפסון: ואז פשוט נשים שהיו בבאר שבע או בירושלים יכלו - - -
יעל גרמן: אז זה ההסבר שלכן.
<נציגות וולפסון: בהחלט כן.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל זה גם לא - - - מצד שני זה לא עונה על השאלה המהותית למה מספר הפונות הוא כל כך נמוך באופן ארצי.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, זה יכול להיות הסבר של וולפסון אבל לא בארצי.
עאידה תומא סלימאן: בארצי זה בכלל לא מנבא את המצב האמיתי של נשים שבמיוחד - - -
יעל גרמן: אם יש לנו 9190 פונות ויש לנו רק כ-778, אם אני לא טועה, נשים שמגיעות לחדרים האלה, זאת שאלה שאותי היא מטרידה.
יעל גרמן: למה.
<קריאה: יש מספרים מהמשטרה כמה תלונות היו?
עאידה תומא סלימאן: התלונות באופן כללי זה - - -
<קריאה: אתם זה ממרכזי הסיוע, סליחה ש- - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי אז בואו - - - יש חברות - - - אני יודעת.
עאידה תומא סלימאן: יש פניות שמגיעות למשטרה ולא מגיעות למרכזי סיוע ויש פניות שמגיעות למרכזי סיוע ולא מגיעות לאקוטי ולא מגיעות למשטרה זה ברור.
עאידה תומא סלימאן: אבל היחס של הפונות שמגיעות לחדרים אקוטים הוא לא פרופורציונלי בכלל עם מצב התקיפות המיניות והאונס במדינת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: זה מעיד על סימן שאלה של למה לא מגיעות לחדרים האלה, האם הן לא יודעות על החדרים, האם הן לא פונות, האם המשטרה לא מפנה.
עאידה תומא סלימאן: זה כל מיני שאלות.
עליזה לביא: איך מפרסמים את החדרים הללו.
עליזה לביא: כמה הנשים יודעות על החדרים הללו.
<זהר סער לביא: החדרים האלה מקבלים נשים או גברים שעברו פגיעה בשבעה ימים האחרונים.
<זהר סער לביא: יש לזה הרבה משמעות בהסתכלות על הכמות של הנשים.
<זהר סער לביא: כי אם אנחנו מדברים על הפניות שעלו במרכזי הסיוע, חלק גדול מהפניות, ותקני אותי רות אם אני טועה, זה פניות של אנשים שעברו פגיעות לפני שנה, לפני חצי שנה, לפני שלוש שנים, לפני עשר שנים.
<זהר סער לביא: אנחנו רואים את זה היום בתקשורת הרבה מאוד.
<זהר סער לביא: יש לזה משמעות לגבי הפונקציה של מרכז אקוטי שהפונקציה היא מדברת על שבעה ימים - - -
יעל גרמן: יש לך הערכה לגבי כמה נשים נפגעות עבירות מין בשנה יש בארץ?
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לעשות הערכה כזאת.
יעל גרמן: הרבה יותר מה-670 שפונות.
עאידה תומא סלימאן: כן אבל אלה פניות של נשים שעברו בילדות ונשים ש - - -
<זהר סער לביא: יש הבדל פניות אקוטיות ואני חושבת שאם השיח פה הוא על מרכזים אקוטיים צריך לשים את הדגש על הפגיעה בשבעה ימים הראשונים - - -
יעל גרמן: אוקיי אז השאלה שלי היא אחרת - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל את יודעת מה, אני חושבת שמה שיכול לשים אותנו בפרופורציה נכונה זה לחזור על מספר הפניות לחדרים האקוטיים או למרכזים או למיון בשלושת-ארבע השנים האחרונות.
עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו בעקומה שעולה או האם אנחנו בירידה.
עאידה תומא סלימאן: זה רק יכול לעשות לנו את הפרופורציה הנכונה.
עאידה תומא סלימאן: תיכף נבקש את הנתונים האלה מאולי משרד הבריאות יוכל לענות לנו על השאלה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אבל אם - - -
עליזה לביא: רק הערה אחת, אני מזכירה, וגם לפרוטוקול, שנפתח מרכז מהות בצבא ועליו לא דיברנו.
עליזה לביא: והוא גם מקרין על השאלה הזאת, פניות , בוודאי בגילאים הללו, והצבא פתח, תודה לאל, את מרכז מהות שעובד, ושמענו לא אחת את העבודה שם בתוך הצבא- - -
שולי מועלם-רפאלי: ויש הרבה פניות.
עליזה לביא: ויש הרבה פניות בתוך הצבא בגילאים הללו וכשביקרתי בבאר שבע שמענו גם על החלטה של הבת עצמה אם לפנות לצבא, אם להגיע למרכז ועוד ועוד.
עליזה לביא: אז בואו נקח את זה גם בחשבון מול הנתונים.
<יעל שרר: אבל מהות לא נותן טיפול רפואי.
עליזה לביא: הוא נותן טיפול אקוטי ברגע שיש - - -
<קריאה: רק נפשי.
<קריאה: זה טיפול ראשוני נפשי.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי אבל אם לא נותן את הטיפול הפיזי ואיסוף הראיות וכולי זה אומר שאני יוצאת מנקודת הנחה שמעבירים אותם בכל זאת לחדרים אקוטיים או למרכזים ואז הסטטיסטיקה נמצאת שם.
עאידה תומא סלימאן: יעל, אני רוצה שתתקדמי ונא לקצר כדי שנוכל לתת את זכות הדיבור לאחרים גם כן.
<יעל שרר: אז יש זמינות נמוכה של חדרים, זה יוצר עומס גדול בוולפסון, אמרנו שהוא משרת 3.3 מיליון בני אדם.
<יעל שרר: ויש בעיות בהנגשה של הטיפול בשפות שהן לא עברית.
<יעל שרר: מה שהוצגה לי כדילמה על ידי ד"ר ריקרדו נחמן זה האם לתת טיפול מצויין למעט אנשים או טיפול גרוע להרבה אנשים ואני כן, כן חשבתי על הדילמה הזאת ודיברנו עליה לא מעט, גם כלכלית.
<יעל שרר: אבל מכל הבדיקות שלי בארבע שנים האחרונות עולה שאנחנו נותנים טיפול גרוע למעט אנשים ואם באמת המספר הולך ויורד זה עוד יותר נורא בעיני כי התקיפות המיניות לא יורדות.
שולי מועלם-רפאלי: בטח התכוונת מיעוט הרשעות.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מקווים שאנחנו לא נותנים הרשאות לאנסים.
<יעל שרר: אז כן, הבעיות העיקריות שיש לנו, מיעוט הרשעות שיש לנו בעיה עם התיקים.
<יעל שרר: שיש טראומה נוספת ומיותרת לנפגעות ולנפגעים בחדרים האלה.
<יעל שרר: ההליך קשה.
<יעל שרר: שאם אנחנו באמת לא מטפלים ותופסים בזמן מחלות מין ואיידס זה מתפזר.
<יעל שרר: הריונות בלתי רצויים, אשפוזים פסיכיאטריים שיכלו להימנע אם היה טיפול המשך ועלות גבוהה למדינה.
<יעל שרר: אני סיימתי ואני מאוד רוצה להודות לכל מי שעזר עם הנתונים והמצגת.
עאידה תומא סלימאן: כשפתחנו היוזמות של היום המיוחד הזה וגם של הדיון לא היו עוד באולם אז אני רוצה לפני שאני עוברת לשאר הדוברים והדוברות שביקשו זכות דיבור, לתת לחברת הכנסת, יעל גרמן, כאחת היוזמות של היום המיוחד להגיד כמה דברים ואחר כך - - -
יעל גרמן: תודה רבה לך גברתי היושבת ראש.
יעל גרמן: כמו שאתם יודעים, כמו שאתן יודעות, אנחנו נמצאים ביום הבריאות ואין ספק שכל הנושא של טיפול בנפגעות עבירות מין ובמיוחד בנפגעות ונפגעי אונס זה אחד מעמודי התווך שצריכים להיות, על כל פנים, למערכת הבריאות.
יעל גרמן: אנחנו חייבים לדעת לתת את הטיפול הטוב.
יעל גרמן: אני קודם כל רוצה לומר באמת מילת שבח לחדרים האקוטיים.
יעל גרמן: אין ספק שהחדרים האקוטיים שבכלל יש לנו ושאנחנו הולכים ומוסיפים נותנים מענה.
יעל גרמן: השאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו, גברתי היושבת ראש, זה השאלה שאת שאלת, וזה היה הדבר הראשון שאני שאלתי כשראיתי את הנתונים, מדוע המספרים יורדים כי להערכתי הם היו צריכים לעלות, האם באמת יש מודעות.
יעל גרמן: והשאלה השנייה, הלא פחות חשובה, האם באמת כל הצוותים שנמצאים בחדרים האקוטיים מקבלים את ההנחיה והתדרוך שהם צריכים לקבל.
יעל גרמן: אלה להערכתי שתי השאלות שהייתי רוצה שידונו פה ויקבלו תשובה מפני שאני חושבת שהשנה במיוחד אנחנו מאוד מאוד מודעים למקרי האונס ואני חושבת שאנחנו צריכים להיות עוד יותר מודעים לטיפול בנפגעות האונס.
יעל גרמן: זה למעשה הנושא שאת מטפלת בו כל כך הרבה וזה הנושא שאנחנו צריכים פה לדון איך אנחנו באמת נותנים לנפגעות האונס את הטיפול המיטבי הראשוני ומאפשרים להן גם, כמו ששמעתי כאן, את המשך הטיפול הפסיכולוגי.
יעל גרמן: כי אני ראיתי נפגעות אונס בבתי חולים פסיכיאטריים והן לא צריכות להיום שם.
עאידה תומא סלימאן: תודה גם על היוזמה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת, שולי מועלם, בבקשה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאין נושא יותר משלב גוף ונפש מאשר הדיון שאנחנו עוסקים בו כאן.
שולי מועלם-רפאלי: אני אגיד בכאב שמערכת הבריאות במדינת ישראל בוחרת שנה אחרי שנה, לצערי, וקירות הבית הזה כבר שומעים אותי אומרת את זה ארבע שנים והשרה גרמן , השרה לשעבר, שומעת אותי אומרת את זה.
שולי מועלם-רפאלי: מדינת ישראל בוחרת שוב ושוב להשקיע פחות במניעה ולהגיע בסוף לאקוטי.
שולי מועלם-רפאלי: אני מקווה שדווקא בתחום הזה אנחנו פוגשים כן איזה בחירה שצריך להודות, שוב אני אתן פה קרדיט למה שאני, מה שהוא הבית שלי, הוא לא פוגע כמובן בשום דבר אחר, אני זוכרת שזה בסוף היה יוזמה של ד"ר פרננדה פרס בסורוקה להוביל את בית החולים ואת תפיסת הדרום לזה שרגע, יש פה אירוע שצריך להסתכל עליו אחרת ובזכות מה שנעשה בוולפסון הדבר הזה מקבל גם תהודה ברמה הארצית.
שולי מועלם-רפאלי: אני כן מבקשת לשים דגש על שני דברים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שתת הדיווח קיים גם כאן ואולי הוא ההסבר למספרים הלא כל כך ברורים.
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, מצד אחד אנחנו פוגשים יותר מקרים, מצד שני פחות נשים שמגיעות.
שולי מועלם-רפאלי: אני כן מקבלת את מה שאמרה עליזה וגם אנחנו מכירים את זה בתהליכים שהצבא עושה בתוכו.
שולי מועלם-רפאלי: אבל שוב, צריך לשים לב, הצבא בסוף מפנה את הבנות/נשים, אני לא יודעת איך נקרא להן, גברות/גברות כמאמר השבוע שעבר, אבל כן מפנה אותן בסוף למרכזים האקוטיים, לחדרים האקוטיים.
שולי מועלם-רפאלי: והדבר אולי המרכזי בעיני הוא הסיפור של הכשרת הצוותים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חשה שהחוויות הקשות שמתארות נפגעות, הדבר הזה צריך ללכת ולרדת מתוך זה שאנחנו צריכות לדרוש השקעה כספית הרבה יותר גדולה בהכשרה של הצוותים.
<קריאה: הכשרה והדרכה, לא רק הכשרה.
שולי מועלם-רפאלי: המילה שהוספה פה היא הקריטית בעיני.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא מספיק היום להכשיר מישהי ולחשוב שיופי, עכשיו 20 שנה היא תהיה בחדר האקוטי.
שולי מועלם-רפאלי: הדברים מתפתחים, הדברים משתנים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שבוועדה הזאת אנחנו כל הזמן - - -
עאידה תומא סלימאן: גם צריך להכשיר במיון באופן כללי - - -
שולי מועלם-רפאלי: בוועדה הזאת אנחנו כל הזמן מדברים על ההתקדמות שקורית במערכת המשפט ביחס לנשים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאין ספק שמיונים ידעו לעשות.
שולי מועלם-רפאלי: וכמי שבאה ממערכת הבריאות, חברי המיון בארץ יודעים לעשות אבחנות ובעיני זאת צריכה להיות אחת האבחנות שצריך להתחיל לעשות.
<מרים שלר: אולי כדאי לציין את העובדה שהיום אני מנהלת את המרכז סיוע בתל אביב ואנחנו עושות המון המון עבודה משותפת עם וולפסון והכשרות והדרכות, הכל על חשבוננו, אנחנו לא מקבלות שקל על ההכשרות האלה.
<מרים שלר: המדינה לא משקיעה שקל.
עאידה תומא סלימאן: כן מרים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעבודה שלכן היא מבורכת, אבל כל עוד שזה לא הופך לחלק בלתי נפרד מההכשרה של הצוותים הרפואיים אנחנו בבעיה.
<מרים שלר: אני אומרת היום, אדרבה, זה גם ללא תשלום.
<מרים שלר: זה קורה ללא תשלום.
שולי מועלם-רפאלי: בהמשך היום עוד יש לנו גם ישיבה עם שר הבריאות וגם עם פרופסור אידלמן וגם עם האחות הראשית החדשה של משרד הבריאות.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכמו שידענו לדרוש הכשרה בתהליך הלימוד של אנשי צוותים שפוגשים אותם במשטרה, חוקרים, שוטרים, שופטים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהשלב שבו אנחנו נמצאים עכשיו הוא דרישה של הכשרה ספציפית כבר בתהליך הלימוד ואחר כך התמקצעות.
שולי מועלם-רפאלי: והתמקצעות היא בסוף בחירה אישית ויש רבים וטובים וטובות שירצו להתמקצע בתחום הזה גם בחדרי המיון הכלליים שלשם אני מניחה מגיעות עדיין רוב הנשים, לחדרי המיון הכלליים ושם לשים את הדגש של ההכשרה וההדרכה לאורך התהליך.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן את זכות הדיבור לאורית סוליציאנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע.
<אורית סוליציאנו: אז קודם כל תודה רבה על הקיום של הדיון הזה הוא מאוד מאוד חשוב.
<אורית סוליציאנו: אני לא יודעת אם להגדיר את החדרים האקוטיים כמשהו קצת, לא רוצה להגיד, כמו בן חורג של מערכת הבריאות, אבל יחסית נוסע שחייב לעבור איזשהי קפיצת מדרגה.
<אורית סוליציאנו: ואחד מהדברים שאנחנו ראינו, אנחנו באיגוד עושים עכשיו איזשהו פרויקט של מיפוי צרכים גם של אנשי המקצוע בחדרים האקוטיים וגם של הנפגעות עצמן.
<אורית סוליציאנו: אחד מהדברים שעולים, נקרא לזה במילה גדולה רגולציה וסטנדרטיזציה, שזה בעצם בא לידי ביטוי במה שאתם אמרתם.
<אורית סוליציאנו: כי באמת עובדה שהמרכז סיוע בתל אביב לקח על עצמו לעשות הכשרות על חשבון התקציבים שיש לו או אין לו זה יפה מאוד אבל זה לא הפתרון.