GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: ובגלל זה פנינו אז וביקשנו, אמרנו, אתם הרגולטור, תיקחו את זה לידיים.
<חנאן נג'ארה: נכון, ובאמת השר שלנו לקח את הדברים ברצינות רבה מאוד.
<חנאן נג'ארה: כמו שאמרו פה חברי הנהלת החברות המאכלסות, אפס סובלנות.
<חנאן נג'ארה: אני שוב רוצה לציין, התקנון זה חלק קטן, זה לא כל עבודת הוועדה.
<חנאן נג'ארה: אנחנו בעצם החלטנו לעשות שינוי ולהסדיר את הנוהל הקשור בין החברות המאכלסות לבין דיירות ודיירי הדיור הציבורי.
<חנאן נג'ארה: דבר ראשון, אנחנו רוצים לעדכן את הנוהל שלפיו נציגי החברות המאכלסות הולכים ומבקרים בדירות של הדיירות והדיירים של השיכון הציבורי.
<חנאן נג'ארה: אז ראשית, עדכון הנוהל – אנחנו נעדכן אותו בצורה כזאת שיהיו בו שאלות ברורות מה מותר ומה אסור לשאול.
<חנאן נג'ארה: באיזה שעות מותר לבקר?
<חנאן נג'ארה: האם לעשות תיאום טלפוני מבעוד מועד ולא להגיע בהפתעה, אלא במקרים חריגים כמובן.
<חנאן נג'ארה: זה מאוד חשוב, שהדיירות יידעו מה הולכים לבדוק, מה השאלות שיישאלו, אף אחד לא יהיה מופתע.
<חנאן נג'ארה: אנחנו רוצים לעדכן את תפקידי רכז השטח שמגיע, הוא צריך לדעת בדיוק מה התפקיד שלו, מה הסמכות שלו, מה הוא יכול לפתוח, מה הוא לא יכול לפתוח, כגון ארונות, ארונות מטבח, ארונות בחדר הארונות ועוד.
<חנאן נג'ארה: אני רוצה לציין, שתפקיד הרכז, הוא מגיע לשם כי הוא מחויב להיכנס לשם, הדיירות צריכות לדעת את זה, זה נוהל שמשרד הבינוי והשיכון הכתיב אותו והוא חייב לעשות את זה פעם בשנה.
עאידה תומא סלימאן: מה, לפתוח ארונות?
<חנאן נג'ארה: לא.
<חנאן נג'ארה: הביקור עצמו.
<חנאן נג'ארה: יש דברים שהוא חייב לעשות כדי לבדוק את מצבה של הדירה.
<חנאן נג'ארה: כלומר, הוא לא יכול להיכנס רק בדלת הכניסה.
<דניאלה חרמון: זאת בעיה.
<דניאלה חרמון: אין זכות לרכז לבדוק אם יש שם תחתונים של גבר, אם יש שם גרביים של גבר.
עאידה תומא סלימאן: בואו לא נתפרץ לדלת פתוחה.
עאידה תומא סלימאן: העלינו את זה בדיון הקודם ועל סמך מה שהעליתם בדיון הקודם עכשיו המשרד בא ואומר, אנחנו מתכוונים להוציא הנחיות חדשות שמונעות מהרכזים לפתוח את הארונות.
עאידה תומא סלימאן: זה סימן – תסמנו וי, השגתם משהו.
<יובל פרנקל: גברתי, אנחנו נסמן וי כשאנחנו נרגיש שזה מיושם בשטח ושהדיירות בדיור הציבורי באמת בטוחות.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל אנחנו בדרך.
<יובל פרנקל: ניפגש בעוד שנה ונראה אם זה - - -
עאידה תומא סלימאן: תפקידך לסמן כל פעם שלא מיישמים ואני מכבדת את זה ואני חושבת שזה נכון.
עאידה תומא סלימאן: אבל גם להקשיב כאשר הם אומרים שהם משנים את ההוראות והם עכשיו מונעים דבר כזה, זה רק בזכות העשייה שעשיתם עד עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לפעמים לקחת קצת אוויר ולהגיד, וואלה, התחילו לשנות, אנחנו נעקוב ונראה שהם מיישמים.
<חנאן נג'ארה: אני ממשיכה: יהיו הנחיות ברורות מה מותר לעשות ומה אסור לעשות.
<חנאן נג'ארה: אמרתי, הוא חייב לבדוק את מצבה הפיזי של הדירה, יחד עם זאת, אסור לו לפתוח את ארונות חדר השינה, אסור לו לשאול שאלות לגבי מה שאמרת אם יש סכין גילוח או תחתונים או בגדים כאלה ואחרים, זה יהיה כתוב ברחל בתך הקטנה מה מותר ומה אסור.
<חנאן נג'ארה: לכן אנחנו רוצים לעדכן את הנוהל.
<חנאן נג'ארה: דבר שלישי, אנחנו רוצים להגדיר בצורה ברורה מה הדרישות שלנו מול הספקים נותני השירותים.
<חנאן נג'ארה: הספקים לא עומדים מולנו ולא אנחנו אלה שמעסיקים אותם, מי שמעסיק אותם בעצם זה החברות המאכלסות, עמידר ועמיגור, אבל תהיה הנחיה ברורה, חשד ולו הקטן ביותר שיעלה, לא רק הוא יפוטר מהחברה אלא נפסיק להתקשר עם כל החברה, לא משנה איזה חברה תהיה.
<חנאן נג'ארה: חוץ מזה, מה שאמר גם ד"ר לקס, תהיה גם סנקציה של חילוט, זו סנקציה מאוד קשה לחברות.
<חנאן נג'ארה: אנחנו ממשיכים לעבוד עם החברות המאכלסות בשיתוף פעולה מלא, כל אחד מאתנו הביא את המסקנות שהוא אסף מהשטח שלו, אנחנו עובדים על זה ביחד על מנת לקיים תקנון אחיד ושלא תהיה למשל לחברת עמידר תקנון אחד, לעמיגור תקנון אחר ואנחנו בכלל רוצים משהו לגמרי שונה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם התייחסתם למנגנון הבקרה, כלומר, לאחר שזה יתחיל לפעול ויהיה מיושם, גם התקנון, גם ההוראות, מהו מנגנון הבקרה או הביקורת שתפעילו כדי להבטיח שזה מתקיים?
<חנאן נג'ארה: קודם כל נעמוד על זה שבכל חברה תהיה ממונה על טיפול בהטרדות מיניות.
<חנאן נג'ארה: הממונה עצמה תהיה מחויבת כל רבעון לדווח לי, כממונה במשרד הבינוי והשיכון, כמה תלונות, מה התלונות, מה נעשה ולתת לי מסקנות.
<חנאן נג'ארה: זה יבוצע בכל רבעון, יהיו מחויבים להעביר לנו את זה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יכולים לתרום לכם את הטופס שפיתחנו למוסדות להשכלה גבוהה, אתם תוכלו להשתמש בזה כטופס לדיווח.
<חנאן נג'ארה: בשמחה רבה.
<חנאן נג'ארה: אני רוצה לומר עוד משהו שבתקנון עצמו ובעיקרי התקנון יהיה כתוב גם מספר טלפון של מרכזי הסיוע, שזה גוף חיצוני.
<חנאן נג'ארה: אני חושבת שנציגות הדיירות של השיכון הציבורי ישמחו לעניין הזה, שלא רק אתם תדווחו או תהיו רק מול החברה עצמה, אלא אתן יכולות לדווח גם למרכזי הסיוע, יהיה מספר טלפון.
<חנאן נג'ארה: זה לא היה לפני כן וזה יהיה גם בעיקרי התקנון שיפורסם על דלתות הכניסה.
אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת למרכזי הסיוע?
אורלי לוי אבקסיס: איזה מנדט יש למרכזי הסיוע להוביל את זה הלאה?
אורלי לוי אבקסיס: זה גם ביום יום הן יכולות לדווח על מרכזי הסיוע.
<חנאן נג'ארה: לפני כן הן לא ידעו.
אורלי לוי אבקסיס: תראי, זה מפורסם כמעט בכל מקום.
אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי בין אלה ששינו את החוק, אני יזמתי את החוק שיחת חינם מכל טלפון, גם בחיסוי, כדי שלא לפגוע באותה מתלוננת.
אורלי לוי אבקסיס: גם היום זה משהו שקיים.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא, מה יהיה למרכזי הסיוע לעשות מול המשרדים הרלוונטיים במידה ומגיע אליהם – האם ניהלתם אתם איזשהו דין וחשבון?
אורלי לוי אבקסיס: האם פתחתם להם איזשהו נתיב לעשות משהו עם התלונות האלה פרט לתת איזה שהיא תמיכה מוראלית והכוונה של אותן נפגעות?
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להוסיף לשאלה של חברת הכנסת לוי אבקסיס, בניסוח הקיים של החברות כאשר כותבים איפה אפשר להגיש את התלונה, אם נפגעת אל תהססי להגיש תלונה, שמתן במרכז את הממונה, אחר כך במוקד שירות טלפוני ועל זה אנחנו גם צריכים לדבר, האם כדאי לשים את המוקד הטלפוני - שאני יודעת שאתם מפעילים אותו דרך אנשים שלא כל כך מוכשרים לקבל תלונות מסוג זה - ואחר כך פנייה באמצעות אתר האינטרנט ופנייה לארגוני סיוע.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם צריך לשים את זה כאחת הכתובות להגשת התלונה כי ממילא המרכזים האלה, כולן יודעות שאפשר לגשת אליהן אבל הן לא הכתובת להגיש את התלונה, אנשים פונים אליהם לייעוץ.
עאידה תומא סלימאן: אולי בניסוח כדאי להבליט כתובת ברורה אחת של הממונה ולכלול במקום אחר – לא כתוב שאחד מהתפקידים של הממונה גם לייעץ לפונה.
עאידה תומא סלימאן: תפקידה לא רק לרשום את התלונה.
<רות לביא: אבל הממונה היא חלק – להתלונן בפני עובדת חברה שפגעה בה, יש פה בעיה מהותית - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, בחוק מעוגן מי יכול להיות ממונה על הטרדות במקום מסוים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה קיים בהרבה מקומות, גם עובדים שעובדים באותו מקום עבודה שמי שפגע בהם הוא הקולגה, הם פונים לממונה שהיא מאותה חברה.
<חנאן נג'ארה: אני רוצה להמשיך.
<חנאן נג'ארה: בעיקרי התקנון כתוב מפורשות, לפנות קודם כל לממונה על ההטרדות המיניות בחברה כי אנחנו חושבים שהיא הכתובת, שם העובד בעצם מועסק.
<חנאן נג'ארה: אם היא תפנה למקום חיצוני, איך אנחנו נטפל באותו עובד, כגון הרחקה, בירור וכדומה?
<חנאן נג'ארה: יהיה קשה מאוד.
<חנאן נג'ארה: אם החברה לא תקבל את הפנייה אז יהיה קשה לטפל בבן אדם בצורה המטיבה ביותר והוא עדיין ימשיך להיות מועסק שם כי אף אחד לא יידע על התלונה.
<רות לביא: הניסיון שלנו עם מתלוננות הוא מאוד בעייתי, לא תהיה חקירה במשרד.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני מאוד מבקשת, בואו ניתן לה לסיים ותרשמו לפניכם את ההערות.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת כמה זה קשה להציג - - -
<חנאן נג'ארה: כן, זה מפריע לקשב.
<חנאן נג'ארה: אני רוצה לקצר ולציין, הממונה עצמה תעבור הכשרה.
<חנאן נג'ארה: אנחנו כמשרד רוצים להתנות הכשרה ייחודית לממונה וכך היא בעצם תדע שהיא חייבת לדווח לי.
<חנאן נג'ארה: מה שאת אומרת זה יהיה היסטוריה, הדברים לא יחזרו על עצמם, יש כתובת, זה יגיע ממקום אחר, זה יגיע אלי בסופו של דבר, אי אפשר להתעלם מזה.
<חנאן נג'ארה: אני רוצה לציין, בין יתר עבודתנו כוועדה התייעצנו עם מרכזי הסיוע, יושבת פה עורכת הדין יפעת בלפר, שהיא גם היתה נוכחת במשרד וגם סייעה לנו בבדיקת התקנון שאנחנו רוצים להפיץ, התקנון השלם שטרם העברנו לחברי הוועדה.
<חנאן נג'ארה: אני מודה לה מאוד כי היא עומדת תמיד בקו הראשון, היא וחברי המרכז עומדים בקו הראשון מול המתלוננות ונותנים את הייעוץ הראשוני, על כן אני מודה גם לה וגם למרכזי הסיוע.
<חנאן נג'ארה: אני רוצה לציין, שהמשרד פתוח לשמוע הצעות, הערות ואם יש איזה בעיה שלא דנו בה, לא חשבנו עליה, אשמח לשמוע, יש לכם כתובת לפנות.
<חנאן נג'ארה: אני רוצה להוסיף ולומר, שגם חברי כאן, גם ד"ר לקס וגם מר יובל פרנקל הם אנשים מאוד קשובים, אכפת להם מכולם ואפשר לפנות גם אליהם ללא חשש.
עאידה תומא סלימאן: אורית סוליציאנו, אולי נשמע ממך אחרי שכבר נתנו לכם עוד ועוד משימות, איך אתן מתכוננות?
<אורית סוליציאנו: אני אתחיל באמת במאקרו ואחר כך עורכת דין יפעת בלפר שעשתה את העבודה בשטח תספר מההיבט של מרכזי הסיוע.
<אורית סוליציאנו: אז קודם כל אני מברכת על היוזמה הזאת, אין ספק שאנחנו באיגוד מרכזי הסיוע, ככל שעוברות השנים מבינות, שכל זירה בזירת חיינו הציבוריים היא זירה שצריך להסתכל עליה גם מהמשקפיים של מוגנות, מכיוון שהתחום של הטרדה מינית אני רואה את זה כמו איזשהו נגיף או חיידק, שברגע שיש הזדמנות או מוחלשות או חוסר הגנה הנגיף הזה תוקף.
<אורית סוליציאנו: והדיור הציבורי ונשים שגרות בדיור הציבורי, שלא תמיד יש להן עורף משפחתי, יש להן מוחלשות כלכלית, אין ספק שזה קהל מטרה מאוד נוח למי שמעוניין לפגוע.
<אורית סוליציאנו: יו"ר הוועדה, דווקא לשאלתך לגבי מנגנון בקרה אני רוצה לקפוץ עוד קומה.
<אורית סוליציאנו: הנושא של תקנון הוא דבר מאוד מבורך אבל אנחנו מכירים את המציאות ואנחנו יודעים – נשאלה פה שאלה מאוד טובה, איך יידעו בחברות המשכנות, במשרד השיכון בעצם שהדברים מיושמים?
<אורית סוליציאנו: אז אני רוצה לעלות עוד קומה ולהציע הצעה שגם דיברנו עליה באופן פרטי עם משד השיכון, לקחת את כל מה שנעשה ולעגן את זה בקוד הוולונטרי שפיתחנו, שכרגע מכון התקנים עומד להפוך אותו גם לתו תקן.
<אורית סוליציאנו: היתרון בדבר הזה, שמעבר לכל הדברים שנעשו, וזה מאוד מרשים לראות את מה שנעשה, כל שנתיים תהיה בדיקה של גוף חיצוני, כמו שגם אתם בדיור הציבורי דיברתם עליו, כל שנתיים תהיה בדיקה של מכון התקנים לראות, שכל הדברים שדוברו כאן ועוד ידוברו, יתוקנו.
<אורית סוליציאנו: אני חושבת שזה החזון שלנו באיגוד, שהדבר הזה יהפוך להיות חלק מדרישות רגולטוריות של מדינה, שחברות משכנות, שהן חברות שנותנות שירות לאזרחי המדינה יצטרכו לעמוד בתקינה למניעת הטרדה מינית.
<אורית סוליציאנו: בתהליך הזה בעצם יהיה ביקורת ובקרה שוטפת.
<אורית סוליציאנו: עכשיו יש אנשים נהדרים כאן, עוד חמש שנים אולי אף אחד מאתנו לא יהיה כאן, אני לא יודעת מה יהיה, צריך שהדבר הזה יישאר לדורות ולא יהיה תלוי בגורם זה או אחר.
<אורית סוליציאנו: זו ההצעה שלי, להפוך את - - -
עאידה תומא סלימאן: את יודעת שפוליטיקאים לא אוהבים כשאומרים להם בעוד חמש שנים לא תהיו פה.
<אורית סוליציאנו: זאת הדאגה שלי, שיהיה המשך לדבר ולכן אני רוצה להציע את הרעיון הזה, דיברנו על זה והייתי רוצה את ברכתך לעניין.
<אורית סוליציאנו: הייתי רוצה גם שעורכת הדין יפעת בלפר קצת תספר מהשטח ומה מגיע למרכזים וסוגיות ספציפיות שעוד לא עלו כאן.
<יפעת בלפר: קודם כל אני רוצה לברך על הדיון הזה ועל ההובלה שלך יושבת ראש הוועדה כי זאת ממש תופעה שהיא מעבר להטרדות מיניות שאנחנו מטפלות כל הזמן פה בוועדה, היא בעיה שהיא מאוד אקוטית וקשה ואנחנו רואים הטרדות מיניות בדיור הציבורי כפגיעות בבית, ממש משולות לפגיעות בבית ומתוך כך לנשים אין להן לאן לפנות בחוסר אונים.
<יפעת בלפר: מרכזי הסיוע מלווים דיירות שעוברות הטרדות מיניות גם בימים אלה והדברים שלהן הוצגו כמו שנאמר בפני הוועדה של משרד השיכון וגם הערות שלנו לתקנון הועברו.
<יפעת בלפר: אני אתייחס לכמה נקודות שחשוב להזכיר, כמובן הצגה של מדיניות מפורשת, אפס סובלנות גם מצד משרד השיכון וגם מצד החברות המשכנות, כשמדובר בפעילות של מניעה וטיפול, סדורה, מקצועית ובלתי מתפשרת.
<יפעת בלפר: מנגנוני פיקוח ובקרה שדובר עליהם פה.
<יפעת בלפר: המטרה שלנו למעשה היא להפוך את הסיטואציה של הטרדה מינית, שהיא סיטואציה פרטית לסיטואציה פומבית.
<יפעת בלפר: זה מה שצריך לעשות כי זה בעצם סיטואציה שבין רכז ודיירת בבית שלה או משהו בחדרי חדרים, אנחנו אומרים, את זה צריך להפוך לפומבי וזה אומר, מערך בקרה של משרד השיכון שהוא ירכז וייקח על זה אחריות.
<יפעת בלפר: העברת דוח שנתי, כמו שהטלתם על המשרד באופן תדיר.
<יפעת בלפר: וגם קביעה של מנגנוני פיקוח פנימיים בחברות המשכנות.
<יפעת בלפר: זאת אומרת, נוהל שיחות בקרה יזומות של הממונה או של גורמים אחרים לדיירות אחרי מפגש כדי שרכזים ומי שמבקר יידע שאחרי זה יש עליו פיקוח ובקרה וישמעו מה קרה.
<יפעת בלפר: בנוסף, רישום ותיעוד של הרכז או הקבלן את מהות המפגש.
<יפעת בלפר: וכל מה שדובר על הסדרה של ביקור, אני לא אחזור על זה מה מותר ומה אסור, גם כדי שהדיירות לא יהיו שם במצב של הפתעה, הרבה פעמים הן לא יודעות אם אלה שאלות שצריכות להישאל או לא, שזה יהיה מאוד שקוף.
<יפעת בלפר: הדבר הנוסף, יש לקיים הכשרות ייעודיות.
<יפעת בלפר: כשאני אומרת ייעודיות חשוב לי להדגיש, לא הרצאות על החוק למניעת הטרדה מינית ב-40 דקות ל-500 איש.
<יפעת בלפר: הדרכות ייעודיות אחרי שייכתב בנוהל הזה על ידי משרד השיכון מה צריך להיות בביקור המעגל, הכשרות ייעודיות לרכזים וגם לראות איך מכניסים את זה לקבלנים.
<יפעת בלפר: נקודה נוספת, עיגון זכויות של מתלוננות בהליך וכאן אנחנו נכנסות, להבטיח שמרכזי הסיוע והמתנדבות יכולות להגיע כמלוות לתהליך הזה, שהתמונה תילקח על ידי אישה, שיהיה עדכון שוטף למתלוננות והן לא יהיו תלויות באוויר.
<יפעת בלפר: וכל הנושא של הרחקה כמובן.
<יפעת בלפר: דבר אחרון שחשוב לי להדגיש, בתקנון הזה ניכרת עבודה מאוד מאוד מקצועית חשובה ואני מברכת על זה ועל כל התהליך וגם השאלות שהוצגו שם עדיין זה מתייחס לסיטואציה של הטרדה מינית בדיירת בביתה.
<יפעת בלפר: אנחנו מתוך מרכזי הסיוע מזהות עוד שתי סוגיות חשובות, האחת, הטרדות מיניות על ידי פקידים בסניפים עצמם.
<יפעת בלפר: פה זה עובד מעביד אבל חייבים גם פה להתייחס למענה כי זה קורה ואנחנו מלוות את זה.
<יפעת בלפר: שנית, הטרדות מיניות של דיירות על ידי שכנים.
<יפעת בלפר: אני יודעת שהחברות המשכנות לא יכולות לאכוף, זה עניין של המשטרה, אבל מה שאנחנו כן היינו מבקשות, להכניס את זה כקריטריון לבחון העברה של דיירת לדירה אחרת כי יש נשים שמוטרדות ונפגעות על ידי שכנים וזה משהו שאנחנו מלוות גם כרגע.
<יפעת בלפר: גם אם הן פונות למשטרה, עדיין הן נמצאות פיזית בבית שהוא גם המקום שבו הן נפגעות.
<יפעת בלפר: אז אם אפשר להכניס את זה כקריטריון בחברות המשכנות של מעבר לדירה אחרת - - -
<אורית סוליציאנו: הדבר הזה, היום בבוקר כשעשינו סקר עם מרכזי הסיוע שלנו, הסוגיה הזאת היא ממש אקוטית.
<אורית סוליציאנו: אחת מהמנהלות בשטח אמרה לי, שהדיירת מרגישה כמו בבית הכלא בביתה כי כל פעם שהיא יוצאת יש שם איזה בעיה עם שכן מטריד.
<אורית סוליציאנו: ברור שזו אולי בעיה שהיא נקודתית אבל צריך לתת עליה את הדעת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש גבול - זה נשמע מאוד משונה שאני אומרת את זה – כולנו דיירות באיזשהו בית ולכולנו יש שכנים ולכולנו יש אפשרות שנהיה מוטרדות על ידי שכן זה או אחר.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש יחס אחר לדיירות הדיור הציבורי ויש סטריאוטיפ שקיים, שדיירות הדיור הציבורי הן מוחלשות עד כדי כך שאפשר לנצל אותן.
עאידה תומא סלימאן: אבל בגלל זה אני חושבת שקיים חוק ואפשר תמיד לגשת להתלונן במשטרה.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני מבינה שלפעמים כאשר העניין עובר מהטרדה לפגיעה, יכול להיות שכן צריך לשקול את זה כי אז היא נמצאת בדיוק ליד.
עאידה תומא סלימאן: אבל אי אפשר לשים את זה כקריטריון.
עאידה תומא סלימאן: צריך לפנות וצריך לקחת את זה בחשבון וצריך לדבר על זה, נכון, אבל לשים את זה באופן גורף זה בלתי אפשרי.
<אורית סוליציאנו: אני מציפה את זה כנושא שצריך התייחסות.
עאידה תומא סלימאן: זה טוב, בגלל זה אני התייחסתי לכך.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה גברתי היושבת ראש, האמת היא שאני מתרגשת היום כי היינו כאן לפני כשנה ביום הדיור הציבורי - - -
עאידה תומא סלימאן: נכון, ביולי שנה שעברה.
אורלי לוי אבקסיס: והעלינו את התופעה של ההטרדות המיניות והיו עדויות מאוד אמיצות שהציגו הפורום של הדיור הציבורי, נשים שבחלקן גם נחשפו, קראנו פה חלק מהסרטונים הללו, וההתקדמות והרצינות שמשרד השיכון לקח את הדברים ואת המסקנות והוועדה שעכשיו באה, כמעט שנה אחרי, באה ובודקת איפה הדברים נמצאים, זה בהחלט מרגש כי סוף סוף יש לא רק התייחסות אלא יש באמת פעילויות שמביאות ליציקת תוכן בדברים ולא רק לשם אמירתם.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להדגיש כאן נקודה שעלתה כאן כמה פעמים בנוסח כזה או אחר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לזכור שיש פה את הממד הפסיכולוגי והממד הפסיכולוגי של הנשים המוחלשות בעצם מחליש אותן יותר כי הן נמצאות בסיטואציה של זכות קיומית.
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על מצב שבו אותו בן אדם שעומד מולן הוא זה שיחליט האם יהיה להן או לא יהיה להן, לא משנה כמה הוא מוגבל, בסופו של דבר כשאתה רואה את אותם רכזים אתה יודע שגורלך או הן יודעות שגורלן נמצא גם בידיהם, יש להן את הסיכוי להשתדרג או חלילה וחס להידחף לסוף התור.
אורלי לוי אבקסיס: כמה שלא ננסה לשים פה חישוקים ופתרונות, לא נצליח לבטל את הממד הפסיכולוגי הזה שהופך אותן לקורבנות פוטנציאליים גם מצד אלה שמחזיקים בכוח וגם בראייתן את עצמן מול מחזיק הכוח.
אורלי לוי אבקסיס: כדי להבין האם אותה אישה – דיירת הדיור הציבורי – יכולה להגיע לאותו סניף ששם היא הוטרדה ולדבר עם אותה קולגה של המטריד, יש פה פחד שהנתונים שלה ייצאו החוצה, יהיה פה סגירת חשבונות - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא באותו סניף.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל ברור שיש ממשקים בין הסניפים השונים של החברות המשכנות והממד הזה קיים.
אורלי לוי אבקסיס: לבוא ולטעון ולהגיע ועכשיו לדעת, שאותו משרד או אותו סניף עכשיו גם דן לא רק במקרה שלך אלא גם בנושא של האם תהיי זכאית או באיזה שלב אתה מונע מחצי מהנשים האלה בכלל להגיע בשלב הזה וידברו פה מרכזי הסיוע על תלונה שמקבלים, עוד אפילו שלא מדובר בדיירים של הדיור הציבורי, כמה נשים נמנעות מכך מלכתחילה.
אורלי לוי אבקסיס: ויש לי רעיון איך לפתור את הדבר הזה, אני חושבת שהוא רעיון הגיוני, נכון ואני בטוחה גם שמי שנמצא היום בראש המחלקה לסיוע משפטי במשרד המשפטים יראה לנכון גם לפתוח את הנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: מאחר ומדובר בדיירות של דיור ציבורי, אנחנו מדברים על האוכלוסייה כמעט החלשה ביותר ברצף החברתי במדינה.
אורלי לוי אבקסיס: על פניו, אם היו צריכים לבוא לעשות להן מבחן הכנסה, ברור שמגיע להן סיוע משפטי חינם.
אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת, כדי לנתק את הקשר בין התלונה לבין אותו משרד או אותה חברה שאמורה גם לדאוג לך לקורת גג, אנחנו צריכים להביא שחקן בלתי תלוי, שחקן אובייקטיבי.
אורלי לוי אבקסיס: ואני לא באה לשנות את כללי המשחק, אני אומרת, עדיין מדובר בזכאיות שעל פי חוק אם היו עושים להן בדיקה, היה מגיע להן ייעוץ משפטי חינם.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מכניסים פה את האגף הזה שדרך אגב, הוא גם פעיל בנושאים נוספים, לא רק בסיוע משפטי אלא הוא גם מקבל אליו וגם בודק את המערכות השונות ומגיש דוח אחת לשנה, אז לדעתי זה המקום שבו יהיה גם ביטחון לדיירות, גם שקט שהוא עושה את תפקידו בלתי תלוי והוא לא שייך למשרד.
אורלי לוי אבקסיס: אני פונה אליך חגי, בוא ננסה לבדוק, אני חושבת שמי שעומד היום בראש זה גלעד סממה, אדם עם ראייה מצוינת, מבין את הרגישות החברתית שבה אנחנו נמצאים, בוא ננסה לפתח את זה שזה יהיה הגוף בעצם שיקבל אליו את התלונות, שיבדוק מול המשרדים מי ייתן את הדיווח, הוא יהיה הגוף המתכלל במקרה הזה ואני חושבת שבא לציון גואל, אף אחד לא יכול לבוא ולטעון עכשיו, הנה, יתנקמו בך, אתה יודע שיש לך גב, גב של משרד המשפטים.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רואה לנכון איזה שהיא טענה שהחברות המשכנות לא ירצו בזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שלמשרד יש אינטרס שזה ייקרה כי זה מסיר ממנו את כל האבק הזה של אולי אתם נותנים יותר מדי יד.
עאידה תומא סלימאן: אני אוהבת את האופטימיות שלך, שהסיוע המשפטי ירצה לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נאבקים אתם על דברים אפילו - - -
אורלי לוי אבקסיס: גם ככה הם - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל הם יסכימו אולי לייצוג.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבדוק.
אורלי לוי אבקסיס: גם המשרד יכול לבקש - - -
עאידה תומא סלימאן: מה, שאני אהיה פחות אופטימית ממך?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים כל הזמן על דיירות ועל ביקור אצל הדיירות.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתה כבר דייר בדיור הציבורי, הצלחת להגיע לנקודה שבה בוא נודה על האמת, הממתינות בתור ועל כל אחת שנכנסת יש כל כך הרבה נשים שהיו "מתות" להיכנס לדיור הציבורי ורוצות והן גם זכאיות אבל פרט לאותה תעודה שמזכה אותן הן לא רואות את התור מתקצר.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן מעמדן אפילו חלש יותר מאותן נשים שכבר קיבלו דיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: לא ראיתי פה התייחסות לאותן ממתינות והנושא הזה של ממתינות – צריכים לקבל התייחסות ספציפית אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: כל זה נובע מהמחסור הגדול שאנחנו נמצאים בו של דיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: בלי פתרון אמתי למחסור הדיור תמיד תהיינה נשים מוחלשות, תמיד תהיינה נשים שמפחדות שמישהו עלול לשחק בגורל שלהן ותמיד יהיו כאלה שיהיו מוכנות לשלם מחיר מסוים כדי להציל את הילדים שלהן ובואו לא נהיה אנחנו השופטים האם הן קיבלו את ההחלטה הנכונה או לא כי בהישרדות יש כללים אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: ההתקדמות של משרד השיכון בימים האלה באה ממקום טוב.
אורלי לוי אבקסיס: הם גם קשובים, דיברתי עם חגי, גם אתמול עשינו שיחה ביחד ואני שמחה מאוד שהצלחת להגיע היום, זה חשוב ביותר.
אורלי לוי אבקסיס: באמת צריך להבין שמשהו השתנה, אבל זה לא מסתכם בזה.
אורלי לוי אבקסיס: זה כל הזמן כאילו אנחנו באים ותופרים את השוליים.
אורלי לוי אבקסיס: המרכז זה הבעיה הגדולה ביותר עדיין במחסור הגדול של דיור ואת זה אנחנו צריכים לפתור.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לטפל בכל המסביב אבל זה סימפטומים לבעיה המרכזית שהיא צריכה טיפול שורש ועל זה אנחנו גם צריכים לתת הדגש.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שביום הדיור הציבורי הבא אנחנו נטפל פה בנושאים נוספים.
אורלי לוי אבקסיס: אני כבר משריינת אצלנו דיון בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: גברת דניאלה חרמון, קבוצת המאבק דורשי צדק למען הדיור, בבקשה גברתי.
<דניאלה חרמון: קודם כל אני רוצה להודות לך גברתי על הדיונים האלה.
<דניאלה חרמון: אני גם רוצה להודות לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ולחגי רזניק וגם לחברות המשכנות, שעם כל הכבוד באיזשהו מקום יש אוזן קשבת.
<דניאלה חרמון: הייתי רוצה לגעת בשלוש נקודות שדווקא לא הועלו כאן.
<דניאלה חרמון: נקודה אחת זה הנושא של ביקורי מעגל.
<דניאלה חרמון: בביקורי מעגל מאוד חשוב שגבר רכז לא ילך לאימהות חד הוריות הביתה, ואם כן, שילכו בזוגות, לא לבד, או שילכו נשים.
<דניאלה חרמון: אם אין מספיק רכזות באותו סניף, כמו למשל בדימונה, בדימונה למשל יש יותר רכזים ופחות רכזות – יש הרבה מאוד אימהות חד הוריות בדימונה, אז אני יכולה להגיד לך, שלא צריך שרכז ילך לבד לאם חד הורית אלא זה צריך להיות בזוגות.
<דניאלה חרמון: דבר שני שהייתי מציעה, היות והדיירים בדיור הציבורי גרים שם הרבה מאוד שנים והם לא גרים שם יום יומיים, הם לא הולכים להחליף ולקנות בית, הייתי מציעה שהחברות המשכנות במסגרת קשרי הלקוחות שהתחלתם לעשות, מר לקס, אפילו איזשהו כנס אחת לחצי שנה, אחת לשנה, שבו אתם בעצם מיידעים את הדיירים של הדיור הציבורי לגבי החובות שלהם והזכויות שלהם בדיור הציבורי, או לגבי הזכויות שלהם אל מול החברות המשכנות בכל הנושא של ההטרדות המיניות.
<דניאלה חרמון: גברתי עורכת הדין, דיברת על הנושא הזה של מקרים שדיירות עוברות הטרדות מיניות על ידי שכנים, אני רוצה דווקא לחזק את הנקודה שלך ואני אתן לך דוגמה.
<דניאלה חרמון: יש בנות – לא האימא, הילדות – שעברו הטרדה מינית על ידי השכנים ויש להן אפשרות בקשה וזה על ידי תלונות שהוגשו למשטרה, אותה דיירת הגישה בקשה על ידי החברה המשכנת למשרד השיכון ומשרד השיכון דחה אותה חמש פעמים.
<דניאלה חרמון: הילדה הזאת היום בת 16, מגיל תשע היא עברה הטרדות מיניות על ידי אותו שכן שלה ועד היום לא רוצים להעביר אותה ואני לא מבינה למה.
<דניאלה חרמון: לכן אני כן מחזקת את הסוגיה הזאת, שאם יש שכנים שמטרידים את הדיירים בדיור הציבורי, כן להעביר אותם למקומות אחרים, בעיקר כאשר יש תלונות חוזרות ונשנות על ידי המשטרה ועל ידי אותה דיירת ולכן צריך לתת לה שם את הכוח.
עאידה תומא סלימאן: ריקי בנלולו, בבקשה.
<ריקי כהן בנלולו: כל הכבוד על הדיון החשוב הזה, גם לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, על זה שהיא אתנו ודוחפת את הנושא של הדיור הציבורי.
<ריקי כהן בנלולו: רציתי לשאול שאלה, בתוך התקנון בלט לי מאוד בסעיף 14א, טיפול החברה במקרה של הטרדה מינית, בסעיף (3) כתוב: אי נקיטת צעד כלשהו.
<ריקי כהן בנלולו: ואני רוצה להבין מה זה אי נקיטת צעד כלשהו במקרה שהוגשה תלונה?
<ענת מימון: אני רק אעיר, שבסעיף 7 בחוק היום כתוב, כשיש הטרדה או התנכלות במסגרת מקום העבודה יש כמה אפשרויות של מה המעסיק יכול לעשות ואחת האפשרויות זה אי נקיטת צעד כלשהו.
<ענת מימון: ככל שהוא מברר את התלונה ומוצא שלא היה ממש בתלונה אז הוא לא חייב לנקוט צעד.
<ענת מימון: אני מאמינה שזה על סמך החוק.
עאידה תומא סלימאן: נקיטת צעד זה לא החתירה של הנושא והבדיקה.
עאידה תומא סלימאן: אי נקיטת צעד זה במסקנות שהם יכולים להגיד, לא ראינו לנכון לנקוט כל צעד או לעשות משהו בנושא הזה.
<ריקי כהן בנלולו: בנוסף לזה, גם מתלונות שאנחנו ראינו בעצם נשים נפגעו כשהן באו לבקש את הזכויות שלהן ואז הן נמצאות בעצם מול מצב כזה שתוקע אותן גם עם חובות או דברים שהובטחו להן ולא קוימו ואז החובות תופחים ואז אחר כך יש תירוץ לפנות.
<ריקי כהן בנלולו: אז אני אומרת, באותו מעמד של בדיקת התלונה צריך לבדוק מה מצבה ומה נגרע ממנה כשהיא היתה באותה סיטואציה.
<ריקי כהן בנלולו: זאת אומרת, איזה זכויות היא לא הצליחה לקבל?
<ריקי כהן בנלולו: כלומר, שזה לא יהיה כלי בסופו של דבר, שגם ניצלו אותה וגם דחו את הבקשה שלה לסיוע בשכר דירה.
<ריקי כהן בנלולו: אני חייבת להגיד, שנושא המלאים, המצוקה הזאת לא נמצאת רק בחברות המשכנות, רק לפני שבוע וחצי שמענו, שבכיר במשרד השיכון פוטר וננזף ובזה זה נגמר אחרי ששנים הוא הטריד, הוא תקף, אפשר לקרוא לזה איך שרוצים אבל המעשים המגונים שם, ראיתי את גזר הדין שזה נדון בבית דין למשפט ואני שואלת, האם בפיטורים יש די ומספיק כדי להתריע ולהרתיע את אותם עברייני מין שנמצאים מעלינו?
עאידה תומא סלימאן: אבל את יודעת, זה בשביל שלא יהיה צורך להגיש תלונה למשטרה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, המשרד או החברה או מי שיהיה, חייבים לנקוט בצעדי המשמעת, אבל הצעד הפלילי, המקום שלו לא - - -
<ריקי כהן בנלולו: נכון, אז גם למשל - - -
<קריאה: אבל המשרד יכול להגיש תלונה.
עאידה תומא סלימאן: לא, המשרד לא יכול להגיש תלונה כי הוא לא צד במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: הצד זה המתלוננת, הנפגעת היא הצד והיא הסוברנית להגיש תלונה למשטרה או לא.
<יובל פרנקל: אני רוצה להעיר במהירות, קודם כל אני מוכרח עוד פעם לומר, זה חלק מהקשר עם ארגוני הדיירות בעצם, ריקי הפנית את תשומת לבי לפני שנתיים שלוש לעניין הזה של שכנים או מישהו שעבר הטרדות מיניות באזור, אני יכול לומר לפחות על 20 מקרים שאפשרנו לעבור דירה, בוודאי אם יש משהו מאוד מתועד.
<יובל פרנקל: המשרד היה פתוח לעניין הזה של פדופיליה, אני אישית טיפלתי בזה.
<יובל פרנקל: אבל עוד פעם, אני בהחלט חושב שצריך לשים את זה - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואז הכניסו לשם משפחה אחרת עם ילדים באותו מקום שפיניתם?
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, בקיבוצים היו פעם מעבירים הפדופיל - - -