GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת ככה, כל עוד שאין החלטה בלשכת עורכי הדין בעניין ההסתייגות אני חושבת שלא כדאי להביא אותה כהחלטה או כעמדה ברורה.
עאידה תומא סלימאן: אם אתם כעורכי דין מייצגים את הלשכה, הולכים להמליץ ללשכה בעמדה כזו אז נא להגיד את זה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אם אין עוד החלטה בנושא הזה נא לדייק.
<עדי חן: הנושא לא עלה להחלטה, העמדה שלנו, ההמלצה, אם זה יעשה יותר טוב לסובבים פה - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין של הסובבים, זה עניין עושה יותר טוב ללשכה שאת מייצגת אותה.
עאידה תומא סלימאן: כי להגיע בשם מוסד זה להציג את העמדה של המוסד שאת מייצגת ולא את הנטיות לב שלך כנציגה.
<עדי חן: הנטיות שלי הן מאוד ברורות, אני בעד שינויים, בעד שוויון, בעד כל מה שמשנה את דיני המשפחה.
<עדי חן: יחד עם זאת צריך לעשות את הדברים בצורה מאוד מושכלת, בצורה שלא תפר את הסטטוס קוו במדינה, בצורה - - -
עאידה תומא סלימאן: זאת דעתה, שאני חולקת עליה במאה אחוז.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, אם יש משהו שהייתי רוצה לעשות במדינה הזאת זה להפר את הסטטוס קוו ושכולם יתעוררו.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, בלי מחיאות כפיים.
עאידה תומא סלימאן: וזה לא רק הסטטוס קוו בין הדתיים והחילונים בענייני דיני אישות, אלא כל הסטטוס קוו הזה שקיים של לשמר את כל האפליות הקיימות.
עאידה תומא סלימאן: ואת זה הייתי רוצה להפר.
עאידה תומא סלימאן: אבל זאת דעתה.
עאידה תומא סלימאן: וטוב שהבנו שזאת דעתה והמלצה שהיא תכוון ללשכה.
עאידה תומא סלימאן: את עמדת הלשכה נדרוש אחר כך כדי להבין מה בדיוק עמדת הלשכה.
עאידה תומא סלימאן: גברת לרה צנמן, ארגון משפחות נרצחים ונרצחות, בבקשה גברתי.
<לרה צינמן: אני רוצה להדגיש שהדרגה הקיצונית של אלימות היא רצח ואני מייצגת ארגון שמאחד משפחות בהם נרצחו, אמנם גם גברים, אבל גם נשים.
<לרה צינמן: ובתי נרצחה בתור אישה לפני 21 שנים.
<לרה צינמן: אבל יחד עם זאת, אנחנו רוצים להפנות תשומת לב שמדובר בתופעת אלימות במשפחה שזה לא רק נשים.
<לרה צינמן: זה יכולים להיות ילדים, זה יכולים להיות הורים שנרצחים על ידי ילדיהם, על ידי אחים.
<לרה צינמן: התופעה היא יותר רחבה מרק אלימות כלפי נשים.
<לרה צינמן: הדבר השלישי שרבים מהרוצחים המעורבים ברצח הם בעלי הפרעה נפשית חמורה.
<לרה צינמן: לראייה - - -
עאידה תומא סלימאן: מאיפה הסטטיסטיקה הזו?
<לרה צינמן: רק הבוקר היה רצח על ידי חולה נפש.
עאידה תומא סלימאן: הסטטיסטיקה לא אומרת שהרוב של הרוצחים הם חולי נפש.
<לרה צינמן: לא אני אומרת - - -
עאידה תומא סלימאן: ולא גם אחוז דיי גבוה.
<לרה צינמן: לא, לא, לא.
<לרה צינמן: אבל אני אומרת שרציחות במשפחה יש לעתים רקע פסיכיאטרי גם לרוצחים.
<קריאה: אולי אני אדגיש שלא מדובר על מחלת נפש, אלא מדובר על קו הגנה, כביכול, שבו נוקטים כמעט כל הרוצחים של קבלת - - -
עאידה תומא סלימאן: תאמיני לי, אני יודעת, אבל בואי ניתן לה לסיים את דבריה.
<לרה צינמן: אני רק רוצה להצטרף לצורך באמת בזרימת מידע על העבר הפסיכיאטרי של אלה שמגיעים בסופו של דבר למעשי רצח ואילו המידע הזה היה מגיע בזמן אז חלק ממעשי הרצח היו נמנעים וזאת נקודה מאוד חשובה שאנחנו גם הדגשנו שהגשנו חוות דעת לוועדה הבין משרדית.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, גברתי.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו נציגי משרדי ממשלה שיושבים איתנו, אנחנו שמענו.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר זהר, יש לך מה להוסיף בנושא הזה חוץ מאשר החקיקה שדיברתם עליה?
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לאפשר אם יש בין משרדי הממשלה שרוצים להתייחס.
<זהר סער לביא: מבחינתנו הגבנו כבר כמה פעמים לכל הבקשות.
<זהר סער לביא: אני חושבת שאנחנו עושים ורוצים לשאוף לעשות - - - אני אומרת שמשרד הבריאות הגיב כבר כמה פעמים לטיוטות שנשלחו על ידי משרד המשפטים, אנחנו נשאף ושואפים כבר עכשיו לקיים את מה שאנחנו יכולים ואם הנושא של שינוי בחקיקה יתאפשר אני חושבת שזה יכול לעזור מאוד לקדם מטרות - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש כמה שינויים בחקיקה שנוגעים למשרד הבריאות ולכל השירותים שמגיש משרד הבריאות בעניין האלימות שאני חושבת מן הראוי באמת להתחיל לקדם אותם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עלו לנו בדיונים פה כמה חלקים, כולל הטרדות מיניות על ידי מטפלים ודרך הדיווחים שלהם וכולי.
עאידה תומא סלימאן: והמעבר בין קופות חולים של מטפלים שהם מטרידים וחוסר הבהירות באיך מדווחים על זה ומה החוק מחייב בצורה זו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ש- - -
<זהר סער לביא: זה משהו שאנחנו עובדים עליו מאוד קשה כדי להוציא כמה שיותר מהר נוהל של המשרד ש- - -
עאידה תומא סלימאן: טוב מאוד לשמוע את זה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בזמנו פנינו אליכם בנושא ואני אשמח אחר כך לשמוע גם דיווח על הוועדה שיושבת והייתה אמורה גם באיזשהו שלב גם לסכם את העשייה.
עאידה תומא סלימאן: יש עוד נציגי משרדי ממשלה?
עאידה תומא סלימאן: לא, כנראה.
<תמר שוורץ: האם אפשר לקבל התייחסות מעורכת הדין טנא?
<הילה טנא-גלעד: אני צריכה את משרד הרווחה לזה כי הם - - -
<קריאה: לאיזה רכיב, סליחה?
<תמר שוורץ: של האלימות הכלכלית.
<תמר שוורץ: את התחלת להזכיר את זה במילה- - -
<קריאה: ההצעת חוק עצמה?
<תמר שוורץ: לא, ההצעת חוק אני יודעת שמחכים לתשובות, להתייחסות של משרדי ממשלה.
<תמר שוורץ: אבל אני מדברת על ה- - -
<ליאורה אברמוביץ: עורכת דין ליאורה אברמוביץ' ממשרד הרווחה.
<ליאורה אברמוביץ: הנושא של האלימות הכלכלית באמת ישבנו עם המשרד לשוויון מגדרי עם משרד המשפטים.
<ליאורה אברמוביץ: אנחנו בוחנים את ההצעה, ההצעה כרגע שתלויה היא הצעה שמדברת רק על אלימות כלכלית בין בני זוג כאשר היו אלה שסברו, במשרד שלנו, שאמונים על הנושא של קשישים שהנושא יותר רחב, יש בעיות של ניצול של הורים על ידי ילדיהם וההיפך וכולי.
<ליאורה אברמוביץ: אז חשבנו שצריך לעשות עבודה יותר רחבה והתחלנו לעשות דיונים בנושא הזה, ולכן הנושא הזה כרגע הוא לא ברור אבל הנושא הספציפי של אלימות בין בני זוג אנחנו לא מקדמים את זה עד שלא נעשה את הדיון הרחב.
<ליאורה אברמוביץ: זו הייתה המחשבה שלנו כרגע.
<ליאורה אברמוביץ: אין פה מישהו משוויון מגדרי נכון?
<ליאורה אברמוביץ: יש חשיבות לנושא הזה, אנחנו בעד, אבל חשבנו להרחיב את זה, ולכן לא התקדמנו אבל נתקדם.
<תמר שוורץ: אז יש הערכה מתי זה - - -
<ליאורה אברמוביץ: זה גם בעצם תלוי במסקנות של ההמלצות של הוועדה בפני ועדת שרים לאלימות במשפחה.
<ליאורה אברמוביץ: אבל כרגע אני לא יודעת להגיד בדיוק.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלצערי הרב, ככה זה המצב כאשר מקבלי ההחלטות, שרים, לא לוקחים את הנושא בראש סדר מעיינם אפילו אם זה בסמכות שלהם וזו הנישה שהם יושבים עליה, לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל מודה למרכז רקמן שהעלו את הסוגייה הזו ואני חושבת שאנחנו היום נכחנו בדיון הזה על החשיבות בכלי העזר הזה שמוצג שנקרא אמנת איסטנבול.
עאידה תומא סלימאן: שמוצג למדינה באופן כללי ולמדינות כדי להתקדם במאבק בתופעת האלימות נגד נשים ובתוך המשפחה באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: זה כלי העזר שהוא לא רק יסייע לנו כמחוקקים וגם לאחראים על יישום מדיניות ברורה בנושא לבדוק מדיי פעם בהשוואה לקריטריונים בינלאומיים איפה אנחנו עומדים ולאן פנינו מועדות, אלא גם יאפשר לקיים מחדש את השיח של מה בדיוק המסגרת, גם המקצועית וגם הרעיונית שאנחנו מובילים את המאבק הזה בתוכם.
עאידה תומא סלימאן: ביום האישה הבינלאומי הוועדה קיימה דיון בנושא של יעדים של האו"ם בנושא של התפתחות ופיתוח בר קיימא ה-SDG.
עאידה תומא סלימאן: והנושא החמישי היה, כמובן היעד החמישי זה שוויון מגדרי ובתוכו יש תשומת לב מיוחדת לנושא של אלימות.
עאידה תומא סלימאן: למרות שגם שם יש יעדים ויש קריטריונים שאולי יתאימו לנו ואולי לא יתאימו לנו אבל חשוב מאוד שאת המעטפת הזו כולה שהעולם הסכים עליה וגם האזור הסכים עליה שתהפוך לכלי עזר שלנו בהתקדמות.
עאידה תומא סלימאן: ובמיוחד בימים האלה, בימים של ריאקציה שמנסה, והוזכר בהתחלה כל הנושא של לחזור בנו מההישגים שנעשו לאחר מאבקים של שנים גם בענייני חקיקה וגם בענייני השיח הציבורי הקיים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים את הראקציה שמתחוללת בציבור ואת השיח שמנסה לקחת אותנו בחזרה לשיח שהוא של תלונות שווא, שיח של אלימות קיימת באוכלוסייה כאילו באופן שווה ולא רוצים לשמוע על העובדה שאולי 95% מקורבנות האלימות הן נשים דווקא.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא אומרות שאין בעיה של אלימות לפעמים גם כלפי גברים אבל אי אפשר להשוות וזה לא יכול להיות שאנחנו ניסוג למן שיח ריאקציוני כזה בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: ומה שנאבקנו למענו לפני 20 ו-25 שנים נתחיל מחדש עכשיו להאבק עליו.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני חושבת שהצהרה מדינית של המדינה שבאופן וולנטרי הולכת ומצטרפת לאמנה כזו יש בה את הכוח גם לשנות איזשהי אטמוספירה או שיח שמתקיים בציבור.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהצהרה כזו, ואמרתי הצהרה מדינית, היא גם תלויה בשיח הזה.
עאידה תומא סלימאן: והיא תלויה באנשים שנמצאים במעגלי קבלת ההחלטות שמובילים לפעמים, לצערי, שיח כזה.
עאידה תומא סלימאן: אבל בגלל זה בדיוק קיימנו את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: גם כן כדי להשפיע וגם כדי לדחוף בנושא.
עאידה תומא סלימאן: את כל הניסיון של - - - אני הבנתי את הפערים שדובר עליהם ואני קודם כל רוצה לברך על העובדה שמתקיימים דיונים ומתעסקים בצורה רצינית באמנה וברצון ואני מברכת על זה שנאמר באופן הגלוי שבמשרדי הממשלה יש נטייה חיובית כדי להצטרף.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שלנטייה ולכיוון, לא רק לזה אנחנו מייחלים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים הצטרפות אמיתית.
עאידה תומא סלימאן: רוצות הצטרפות אמיתית.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן, באמת, לקבל צעדים.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לתלות את זה בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהוועדה כבר הבהירה איפה אנחנו עומדים מבחינת מה שהשגנו עד עכשיו והמליצה על מה אפשר להתקדם.
עאידה תומא סלימאן: ודווקא ההמלצות של הוועדה יכולות להיות בסיס די איתן לבוא למועצת אירופה ולהגיד, תראו, לא רק שהתקדמנו בחקיקה ולא רק שהתקדמנו בעשייה, אלא יש לנו גם תכנית פעולה איך נתקדם עוד יותר.
עאידה תומא סלימאן: בסוגייה של הפערים תנסחו את זה כ- - - אני מצידי לא הייתי רוצה, לא הצהרה פרשנית ואני חותרת שיום אחד כן נפר את הסטטוס קוו.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בגלוי, זאת כבר לא חתירה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני יכולה אפילו לקבל שבשלב הזה אני הייתי רוצה לראות חתימה ואישרור בלי שום הסתייגויות.
עאידה תומא סלימאן: אבל אם זה מה שמעכב, תסתייגו, תרשמו הערה פרשנית אבל תתקדמו.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לחכות עוד יותר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכבר עברו יותר משנתיים והגיע הזמן לעשות.
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש פגישת עבודה יותר מצומצמת לראות איך אנחנו ננסה לדחוף את הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש גם דיווח על הוועדה אם כבר אנחנו - - - אני חושבת שקיבלנו פה ושם קצת מידע.
עאידה תומא סלימאן: מאוד צר לי שמאז שדווחה הוועדה, ואני יודעת שזה לא תלוי בדרג המקצועי, אבל מאוד צר לי שמאז שדיווחתם לנו בוועדה על ההמלצות של הוועדה עוד לא התקדם כלום.
עאידה תומא סלימאן: ועדת שרים עוד לא אישרו, אין לכם תקציב ברור בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא מתקדמים ככה.
עאידה תומא סלימאן: חבל על העבודה הקשה שהשקעתם בצוותים, בוועדה, בהמלצות שהוצאתם אם לא נתקדם.
עאידה תומא סלימאן: אני גם אפנה ואדרוש שבקרוב מאוד נשמע על קיום דיון בוועדת שרים ואישרור לתכנית שלכם וגם תקציבים מאוד ברורים.
עאידה תומא סלימאן: ונשמח לדעת כמה באמת השרים והמשרדים השונים של המדינה מוכנים להשקיע במיגור תופעת האלימות נגד נשים ואלימות בתוך המשפחה.
עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו לא התקדמנו ממה שאושר לשנים קודמות ואני חושבת שאם לא מתקדמים ומוסיפים תקציבים זה אומר שאנחנו חוזרים אחורה.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה בעיני.
<חגי מויאל: נוספו תקציבים אבל עדיין לא ליישום החלטות הוועדה או המלצות הוועדה כי הן עוד לא עברו את ועדת שרים.
עאידה תומא סלימאן: יש מה שנקרא ההתפתחות הטבעית שאמורה להתקיים.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח אם יש לכם הערות, יש לכם הצעות אתם תמיד תוכלו לפנות לוועדה ותשלחו את ההצעות שלכם ואנחנו, כפי שמכירים אותנו, מתייחסות ברצינות לכל הצעה שמגיעה.
עאידה תומא סלימאן: אני כנראה אצטרך לפנות לוועדת שרים.
עאידה תומא סלימאן: ועדת שרים היא ועדה שמרוכזת על ידי השר לביטחון פנים, חבר הכנסת גלעד ארדן.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה לשר ואבקש דיווח מאוד מלא איפה זה עומד ולמה עד עכשיו ועדת השרים לא אישרה את ההמלצות האלה.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האשה.
עאידה תומא סלימאן: היום 9 במאי 2017.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום דנים בהורות שוויונית – איך מגיעים לזה?
עאידה תומא סלימאן: קודם כל, אני מברכת – זאת ישיבה ראשונה של הוועדה במושב הקיץ הזה, וכולי תקווה שנצליח במושב הזה להמשיך ולקדם את הנושאים החשובים לנו של מעמד נשים ושל שוויון מגדרי, שנצליח גם לעורר את השאלות המהותיות וגם לתת את התשובות הענייניות בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: (אומרת דברים בשפה האנגלית.
עאידה תומא סלימאן: להלן התרגום החופשי) אני מבקשת לומר כמה מילים באנגלית לטובת האורחים שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת אתכם בברכה לישיבה הזאת של הוועדה למעמד האשה בכנסת.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לקדם בברכה את מר קרל מגנוס נסר, שגריר שבדיה בישראל, ואת מר ניקולס לופגרן.
עאידה תומא סלימאן: אני ממש לא טובה בשמות, אז אני מצטערת אם אמרתי את שמך בצורה קצת מסולפת – אני מקדמת אותך בברכה, במיוחד בישיבה מיוחדת זו, הנערכת כאן.
עאידה תומא סלימאן: אדבר עכשיו בעברית על מטרת המפגש הזה.
עאידה תומא סלימאן: כפי שאתם רואים, בחרנו לפתוח את המושב הזה בתערוכה חדשה שנמצאת באולם הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: התערוכה, קיבלנו אותה באדיבות השגרירות השבדית, ונקראת: אבות משבדיה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לומר, שמאוד תפס את עיניי מכלול התמונות שמראה גברים, אבות שמקיימים את העשייה הכי טבעית, אני חושבת, כהורים – זה לטפל בילדים שלהם ברגעים שונים ובמטלות רבות, שבדרך כלל אנחנו לא רואים את זה בחיי היום-יום שלנו.
עאידה תומא סלימאן: בחרנו את התערוכה הזאת, שתמשיך להתקיים פה כחודש ימים, ותלווה את דיוני הוועדה לאור הנושא שנרצה לטפל בו היום.
עאידה תומא סלימאן: בשנים האחרונות עולה יותר ויותר הדיון על הורות שוויונית - כאן בכנסת, בית המחוקקים, וגם בציבוריות הישראלית באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאף אחד היום לא חולק על הדעה שאומרת שקיים תענוג רב בגידול הילדים שלנו, ובאותה מידה אנו גם יודעים שזה כרוך בהרבה קשיים והרבה דילמות והרבה התלבטויות.
עאידה תומא סלימאן: תמיד אמרתי שהמבחן הכי קשה שהחיים מעמידים מולנו הוא לגדל את הילדים – לגדל אותם לערכים שהיינו רוצים, האם נצליח בזה, לא נצליח, אם ניתן דוגמה טובה או לא – אלה שאלות שמלוות כל הורה.
עאידה תומא סלימאן: אבל לצערנו הרב, הדיון, שאמור להיות מאוד ער בכל אוכלוסייה שרוצה להתקדם לכיוון של שוויון מגדרי, ורוצה אולי לשנות את דפוסי ההתנהגות שהיו קיימים עד היום, ויש בהם חלוקה מגדרית לא שוויונית, גם בנושא של ההורות, הדיון הזה לא מתקיים הרבה פעמים בצורה נינוחה, וזה מה שרצינו לעשות בוועדה – לקיים את זה לא ביום שיש בו ריב על דברים שקשורים לגירושין או למזונות או למשמורת ילדים; לא בזמנים של קונפליקטים, שבהם ההתנגחות היא העיקר ולא הדיון האמתי המעמיק, שמנסה להוביל אותנו לשינוי חברתי אמתי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם לא רוצים לקיים את הדיון הזה, כאשר הכול כרוך בחופשות והטבות וחלוקת החופשות וההטבות האלה, והאם זה איזשהו פיצוי שניתן לאשה על התפקיד ההורי שהיא עושה, והאם זו הטבה שצריך להתחלק בה על זה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים דיון אמתי, ולכן כינסתי את הישיבה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבמדינת ישראל חלו שינויים גדולים בעשורים האחרונים, גם כן בדפוסי העבודה, ועברנו למצב שמצב המפרנס היחיד והחלוקה המאוד ברורה במה שנקרא התפקידים המגדריים – הגבר שיוצא החוצה ומביא את פת הלחם ואת הפרנסה הביתה, והאשה שיושבת בבית ומגדלת את הילדים – השתנה בעשורים האחרונים, למרות שבחלקים מהאוכלוסיות זה עדיין קיים, ובחלקים מהאוכלוסיות זה לא התקדם בצורה מתאימה כמו בשאר.
עאידה תומא סלימאן: אבל אי-אפשר להסתמך רק על יוזמות אינדיבידואליות של כמה מחברות וחברי הכנסת המאוד אמיצים להביא הצעות חוק כאלה ולקדם את הנושאים האלה, ואי-אפשר לומר: זה יתפתח באופן טבעי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת למדינה על כל מוסדותיה – גם בית המחוקקים וגם הממשלה וגם המוסדות האחרים, יש אחריות ליזום ראייה כוללת – לאן אנחנו מתקדמים ומה יש לעשות.
עאידה תומא סלימאן: יש לקחת בחשבון שזו צריכה להיות גישה כוללת שמטפחת הרבה דברים, והשאלה שלנו היום – ואני לא מתכוונת לענות על זה בתחילת הדיון – מה אנחנו צריכים לעשות כדי באמת ליצור את התשתית המתאימה לקדם תפישה שיש בה הורות שוויונית בחברה הישראלית על כל גוניה.
עאידה תומא סלימאן: ניסינו ללמוד מניסיונות שקיימים בעולם, והיו כבר אפילו מסמכים שפותחו בכנסת בעבר בנושא הזה, ומרכז המחקר והמידע פיתח מסמך שבעיניי, מאוד חשוב, בשנת 2015, בדצמבר 2015 על הסדרים לאיזון עבודה – חיים אישיים.
עאידה תומא סלימאן: נכון שזה לא ישר מדבר על הנושא של הורות שוויונית, אבל אני חושבת שהוא תורם לדיון הזה, ואני לפחות למדתי ממנו הרבה.
עאידה תומא סלימאן: כהרגלנו, אנו מודים למרכז המידע על זה – הממ"מ.
עאידה תומא סלימאן: אבל בכל זאת, בגלל שהמצב הוא לא כזה במדינה, שאין ראייה כוללת, כפי שאמרתי, אנו רוצים ללמוד, ולכן הזמנו את האורחים המכובדים שלנו היום – ללמוד מהניסיון השבדי כהתחלה, ולקשור את זה למה שאנחנו רואים מסביבנו.
עאידה תומא סלימאן: אתן קודם כל את זכות הדיבור לשגריר שבדיה בישראל, שיכבד אותנו בדברים בהתחלה.
קרל מגנוס נסר: (אומרת דברים בשפה האנגלית.
קרל מגנוס נסר: להלן התרגום החופשי) תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.
קרל מגנוס נסר: אני שמח מאוד להיות בכנסת היום כדי לשתף פעולה.
קרל מגנוס נסר: כאשר אנחנו מדברים על אבות שמקבלים את ההורות על עצמם – כמו הנשים, אבל בצורה אחרת, כי היחסים גם כן אולי היו אחרת, אם זה היה קורה לעתים יותר תדירות, ואת זה תראו בתצוגה.
קרל מגנוס נסר: התערוכה הזאת למעשה תלויה כאן בוועדה, וזאת כדי שתראו את ההורות השווה.
קרל מגנוס נסר: הורים שבדיים, אבות שבדיים שנשארים בבית לפחות לששה חודשים – וראינו את זה לפני כמה שבועות, הצלם הזה, והוא למעשה נשאר במשך הרבה מאוד שנים.
קרל מגנוס נסר: השאלה היתה למה אבות נשארים בבית, והניסיון, ואז השאלה גם האם היחסים השתנו.
קרל מגנוס נסר: השגרירות השבדית בתל-אביב מאוד גאה על שיתוף הפעולה.
קרל מגנוס נסר: אנחנו מאוד גאים להביא את התערוכה הזאת לכנסת, וכשמדובר בחופשה של אבות ושל אימהות, הנושאים האלה נמצאים גם בבתי הקפה על סדר-היום.
קרל מגנוס נסר: כשגריר בישראל אני שואל לא פעם, איך החופשה אצלכם?
קרל מגנוס נסר: אצלנו המערכת היא אחת המערכות הכי נדיבות בעולם – 480 יום, כלומר 80% מקבלים מהשכר.
קרל מגנוס נסר: אבל את הימים אפשר לחלק בין ההורים – לפחות 90 יום יהיו גם לאב, וזה כדי לעודד את השוויון באחריות.
קרל מגנוס נסר: שבדיה היא מהראשונה בעולם שלמעשה אפשרה זאת.
קרל מגנוס נסר: יותר מארבעים שנה מאוחר יותר, האבות הם 25% מימי החופשה למשפחה, וזה טוב, אך לשבדיה יש עדיין דרך ארוכה כדי להגיע לכלל שוויון.
קרל מגנוס נסר: גברתי היושבת-ראש, כשגריר שבדיה לישראל איני מומחה בהיסטוריה של חופשת לידה לאבות.
קרל מגנוס נסר: לכן יש לנו פה מר יורקן, והוא זה שיוכל לסייע לנו ולהסביר לנו את כל ההיבטים, ואז, כאשר הוא דן בכך, הוא יוכל להתייחס ל-15 שנות פעילות.
קרל מגנוס נסר: אנחנו רואים שהשאלות בתחום הזה באו אליו, והוא השתתף במאות ראיונות – גם ארציים וגם בין-לאומיים במהלך השנים.
קרל מגנוס נסר: השתתף כמומחה בשתי ועדות ממשלתיות, והוא גם עסוק בכל מיני מקומות.
קרל מגנוס נסר: אני רוצה להודות לך, גברתי היושבת-ראש, וגם לגב' אזולאי ולשרון סופר על הגישה המתלהבת ועל כך שהבאתם את התערוכה לכנסת.
קרל מגנוס נסר: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכים להודות לך על שהצגת לנו את התערוכה המופלאה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל, אני רוצה לברך על השתתפות חברי הכנסת בישיבה הראשונה – גם חברת הכנסת תמר זנדברג, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, חבר הכנסת נחמן שי וחברת הכנסת רחל עזריה, שהרבה מהדיונים בתקופה האחרונה על חוקים שקשורים לנושא שלנו, מתנקזים לוועדה בראשותך.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אדון ניקולס.
ניקלס לופגרן: (אומרת דברים בשפה האנגלית.
ניקלס לופגרן: להלן התרגום החופשי) אני מקווה שכל הדברים היפים שאמרתם אכן יתאמתו.
ניקלס לופגרן: לכבוד הוא לי להיות כאן.
ניקלס לופגרן: זהו תחום ההתעניינות שלי.
ניקלס לופגרן: אני עובד עם הנושאים האלה כבר זמן רב.
ניקלס לופגרן: למעשה זו שיטה שאינה מושלמת מכל מקום.
ניקלס לופגרן: יש הרבה מאוד ליקויים, אבל אני מאוד גאה בזה, כי זה עובד.
ניקלס לופגרן: זה ממש עובד, ואתם כהורים בשבדיה יכולים להיווכח שזה עובד.
ניקלס לופגרן: אנחנו דיברנו על כל מיני דברים שנוגעים לחופשת לידה להורים, ואנחנו יכולים לדבר על כך בצורה יותר מלאה.
ניקלס לופגרן: אלה דברים שהמשפחות צריכות למעשה להגיע לכדי מבט הוליסטי.
ניקלס לופגרן: כך הם יוכלו לפעול ולעבוד.
ניקלס לופגרן: המטרה שהיתה לנו מאז התחלנו במדיניות הרווחה הזאת ב-74' היא לאפשר לשני ההורים לשלב את העבודה עם חיי המשפחה – גם גברים וגם נשים.
ניקלס לופגרן: זה מה שאנחנו מנסים לפתור אצלנו במערכת – לאפשר לשני ההורים לעשות זאת, אבל גם כמובן לתת גם כן כסף מהורים שאין להם ילדים לאלה שיש להם ילדים, ואז אתה יכול לשלם לעצמך ויש ימים שאתה משלם לאחרים, שזה לא דבר טבעי, אבל מצד שני, המערכת הזאת צריכה לסייע בימים שהם קשים יותר, ואז יש לנו המטרות האלה.
ניקלס לופגרן: לפיכך אנו חשנו שמה שנקרא בפינו פוליטיקה משפחתית, אנחנו פיתחנו גם שירותים לפני בית הספר וגם אחרי בית הספר במהלך שנות ה-70' וה-80'.
ניקלס לופגרן: חלק מאוד חשוב של המדיניות המשפחתית הזאת – בתי ספר וגם העניין של הביטוח.
ניקלס לופגרן: כל הדברים האלה יחדיו מנסים לפתור את הבעיה שיש להורים.
ניקלס לופגרן: אז איפה העזרה?
ניקלס לופגרן: איפה הקצבה?
ניקלס לופגרן: קצבה משמעותה יתרון למשפחה.
ניקלס לופגרן: מה שנכחנו בו, מה שכרוך בכך הוא שיש לנו לעומת מדינות מערביות אחרות – יש לנו פריון גבוה – 1.9%, וזה לא רע בשביל מדינה כשלנו.
ניקלס לופגרן: 1.9.
ניקלס לופגרן: זה לא רע לעומת מדינות אירופה אחרות.
ניקלס לופגרן: בארצות אחרות זה 1.75, לא יותר, ולכן יש לנו 1.9, שזה לא רע.
עאידה תומא סלימאן: האם זה עלה בשנים האחרונות או ירד?
ניקלס לופגרן: במהלך עשר השנים האחרונות היתה לנו עלייה בפריון – יותר ילדים נולדים מדי שנה.
ניקלס לופגרן: נדמה לי שרק שנה אחת זה ירד, אבל חוץ מזה ב-15 השנים האחרונות היתה תמיד עלייה.
ניקלס לופגרן: יש גם הרבה נשים בכוח העבודה, אז יש פער קטן מאוד בין גברים לנשים.
ניקלס לופגרן: בשוק העבודה יותר מ-80% מהנשים עובדות.
ניקלס לופגרן: זה גם כן חיובי לדעתנו.
ניקלס לופגרן: גברים ונשים, יש להם ילדים בה בעת.
ניקלס לופגרן: אנחנו פיתחנו את המערכת הזאת מ-1974.
ניקלס לופגרן: יש לנו היתרון הזה, אבל זו התפתחות שלקחה יותר זמן.
ניקלס לופגרן: הייתי אומר שזה התחיל בערך בשנות ה-50' המאוחרות, תחילת שנות ה-60' על עניין השוויון בין המינים, ואז נשים שאלו – אם יבקשו מהן לעבוד יותר בשוק העבודה, למה שיעבדו גם בבית וגם בעבודה, בשתי משרות, והגברים רק יעשו עבודה אחת?
ניקלס לופגרן: כך זה החל.
ניקלס לופגרן: עוד מה שהתחיל היה ההצהרה, שהשפחות של המשפחה, יש לשחרר אותן, ואז החל דיון, והנשים החלו גם כן יותר להצטרף לשוק העבודה.
ניקלס לופגרן: לפיכך פתאום נתבקשנו לעשות שינויים בתחום הסוציאלי.
ניקלס לופגרן: בסוף שנות ה-50' היו לנו מיליון עקרות בית; היום לא מדברים עליהן יותר כקבוצה, ולכן הגענו למטרה.
ניקלס לופגרן: נתנו את הקצבה הזאת ב-1974, התחלנו עם ה-80 יום, ששה חודשים של קצבת לידה.
ניקלס לופגרן: הרעיון הזה שזה צריך להיות 50-50, אבל אם אתה רוצה, אתה יכול לתת ימים להורה השני.
ניקלס לופגרן: רוב ההורים נתנו את כל הימים לאימהות.
ניקלס לופגרן: על אף שהרעיון היה חיובי, הרי שרק מעט מאוד גברים מלכתחילה החליטו להתערב בשוק.
ניקלס לופגרן: זה לא שהגברים דרשו להישאר בבית ולקבל בשביל זה תשלום; אנחנו יודעים שזה לא אירע.
ניקלס לופגרן: כשאנחנו מדברים על רפורמות, הרי שמדובר לא רק כי זה ביקוש, אלא בגלל הפוליטיקאים, שמעוניינים להגיע לכלל שימוש יותר זהה ושווה של הקצבה.
ניקלס לופגרן: אבל מה שהפך למאוד פופולרי הוא להגדיל את משך הימים.
ניקלס לופגרן: הפוליטיקאים רצו לתת להורים יותר ימים, ולפני בחירות בכלל זה מאוד היה מקובל.
ניקלס לופגרן: התחלנו עם ה-80 יום; היום זה 480 יום.
ניקלס לופגרן: זה לאו דווקא בא מהאב; זה בא מהפוליטיקאים, להאריך את מספר שבועות חופשת הלידה.
ניקלס לופגרן: רובם בעצם משתמשים אפוא בימים האלה, עד שמכניסים את הילדים לגן או לגנון, כך שזה מאוד חשוב מלכתחילה.
ניקלס לופגרן: השגריר כבר אמר ש-80% מההכנסה מגיעה לך, וזאת עד תקרה מסוימת לביטוח, אבל זה מאוד רגיל בשבדיה, שיש לך הסכמה עם החברות, ומקבלים אף 90% מההכנסה.
ניקלס לופגרן: אין שום תקרה להכנסה, אז כשאני עובד למדינה, יש לי 90% ואין לי תקרה.
ניקלס לופגרן: ההפרש משולם ישירות דרך החברה.
ניקלס לופגרן: כל המערכת ממומנת מביטוח לאומי.
ניקלס לופגרן: אנחנו משלמים 31.4% מעל התשלום, כלומר כדי שיהיו לנו הביטוחים האלה אנו צריכים לשלם כמובן.
ניקלס לופגרן: 31.4%, 2.7% מזה הוא למימון אותה חופשת הורים.
ניקלס לופגרן: לכן לא צריך לקחת מסים נוספים כדי לשלם לקצבת הורים שכאלה.
ניקלס לופגרן: כך אנו מממנים 480 יום לכל ילד זה לא רע, אבל יש 240 לכל אחד מההורים שאפשר להשתמש בהם, אבל אפשר להעביר ימים.
ניקלס לופגרן: שלושה חודשים צריך כל אחד להשתמש – אחרת הם ילכו לאיבוד.
ניקלס לופגרן: כלומר 90 יום תצטרך להשתמש בעצמך.
ניקלס לופגרן: ההורים בשבדיה משתמשים יותר מ-90 יום לרוב האנשים.
עאידה תומא סלימאן: 90 הימים האלה, אם האב לא משתמש בהם, כל המשפחה תאבד את זה, נכון?
עאידה תומא סלימאן: כלומר אי-אפשר שהאשה תשתמש ב-90 היום האלה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר כדי לעודד את האבות להישאר בבית.
ניקלס לופגרן: זה הולך לאיבוד, זה נמחק.
ניקלס לופגרן: אבל רוב האנשים לא משתמשים בכל הימים; יש ימים שלא משתמשים בהם בכלל.
עאידה תומא סלימאן: כמה משתמשים בכל ה-480?
ניקלס לופגרן: כ-50%.
עאידה תומא סלימאן: לא, לכל ילד.
עאידה תומא סלימאן: אם יש 480 יום, כמה משתמשים במלוא הימים?
תמר זנדברג: וכמה מההורים- - -
ניקלס לופגרן: אין לי המספרים בדיוק, אבל זה אחוז קטן.
רחל עזריה: אמרת 25%?
ניקלס לופגרן: תראו פה.
ניקלס לופגרן: 27% מנוצל על-ידי האבות.
ניקלס לופגרן: התשלום לאבות הוא 27%, ולאימהות – 73%.
רחל עזריה: כלומר הרבה מהאוכלוסייה לא משתמשים בכל הימים האלה, שניתנים להם כחופשה?
רחל עזריה: לא משתמשים בכל הימים?
רחל עזריה: לא מנצלים אותם?
ניקלס לופגרן: את ה-240 יום?
ניקלס לופגרן: 50% לא.
ניקלס לופגרן: לא משתמשים ב-480.
ניקלס לופגרן: רוב האבות לא משתמשים.
תמר זנדברג: מהו ממוצע הימים שמשלמים לגברים בדרך כלל, שכן משתמשים בהם?
ניקלס לופגרן: 107 יום – זה המקסימום, עד שהילד קצת גדל.
רחל עזריה: כלומר 90 הם ימים שלא משתמשים בהם – אז זה בעצם עוד חופשה רגילה, שהילדים לא נמצאים בבית הספר – הרי שיש פה פער בין ילדים שנמצאים לא בגן ולא בבית הספר, ולכן זה עד גיל 8?
רחל עזריה: אתה יכול שבוע באוגוסט ושבוע פה ושבוע שם?
ניקלס לופגרן: בשנתיים הראשונות 80% ישתמשו בימים, אחר כך פחות, אבל בדרך כלל זה בהתחלה, וגם כשהתינוק חולה או כשזה נפרד?
ניקלס לופגרן: לא, זה כבר ביטוח אחר.
ניקלס לופגרן: כשהילד חולה, אתה זכאי לעד 120 יום של קצבה בגלל שהילד חולה, מהיום הראשון.
עאידה תומא סלימאן: זה נכון לשעה?
ניקלס לופגרן: אבל ההורים לא משתמשים בזה כל כך.
עאידה תומא סלימאן: אם תמשיך כך, הם יחשבו שאני מעודדת הגירה לשבדיה.
ניקלס לופגרן: הן לא משתמשות בכל הימים, אבל הן זכאיות.
ניקלס לופגרן: פה יש גם זכויות של 80% מהמשכורת אם הילד חולה, עד גיל 12.
עאידה תומא סלימאן: כמה זה 80% מהמשכורת?
עאידה תומא סלימאן: כלומר אם הילד חולה, אתה מקבל 80% מהמשכורת, וזה יותר ממה שאנחנו מקבלים.
עאידה תומא סלימאן: אני רק חושבת לעצמי שהכול נעשה בממשלה בישראל – הימים הראשונים זה על חשבונך, ואחר כך זה המעסיק.
עאידה תומא סלימאן: רק אחר כך – כלומר אצלכם זה לגמרי שונה, ומהיום הראשון זה 80%.
עאידה תומא סלימאן: כדאי שהילד יהיה חולה לפחות ארבעה ימים...