GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דינה זילבר: פנייה לגבי שלטי צניעות למשל שנתלים ביישוב מסוים ומבקשים למנוע מנשים להלך ברחובות מסוימים או לאפשר להן ללכת ברחובות האלה רק ובתנאי שהן תכפנה על עצמן דרישות צניעות מסוימות.
<דינה זילבר: יכולה להיות פנייה אחרת על טקס שיכול להיות לציון ימים שאמורים להיות מאחדים וכלליים בחברה הישראלית לציון יום הזיכרון, לציון יום השואה.
<דינה זילבר: ובעצם השתתפותן של נשים כדוברות או כמשתתפות בשירה וכולי, אפילו זה יכול להיות טקס יום הזיכרון או יום השואה, אמהות שכולות, אחיות שכולות, הן יכולות להיות רק קהל, הן לא יכולות ליטול חלק בדברים.
<דינה זילבר: יכולה להיות פנייה ספורדית אחרת על נשים שלומדות בקמפוסים נפרדים ועל מנת שהן תוכלנה לגשת למבחן ועל מנת שלא תמנע ההשתתפות שלהן הן נדרשות להופיע בצורה מסוימת, שאם לא כן תפגע האפשרות שלהן להתקדם.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת בצורה מסויימת?
עאידה תומא סלימאן: בלבוש?
<דינה זילבר: בלבוש מסויים, כן.
<דינה זילבר: בלבוש מסויים שאם לא כן לא תוכלנה לגשת למבחן ולהשתתף.
<דינה זילבר: זאת אומרת, דברים שכבר באמת פוגעים ביכולת שלהן ליטול חלק שווה בהקשר הזה של לימודים גבוהים.
<דינה זילבר: אז אנחנו כל פעם מטפלות בנושא ממוקד, אבל כמו שאמרתי, ההצטברות והאיחוד של כל הדברים, אותנו לפחות, כמי שעוסקים בנושאים האלה יום יום, ואני בטוחה שגם את חולקת את אותה תובנה, חידדו לנו את ההכרה שיש תופעה.
<דינה זילבר: זאת אומרת המילה הזאת זה תחת הרובריקה הכללית של שוויון וכולי.
<דינה זילבר: אבל זה כמו שיש כל מיני מילים שמשקפות תופעות חברתיות אז כמו שיש ייצוג הולם שזה כבר בתוך המשפחה של השוויון יש תופעה מסויימת אז יש גם את העניין של הדרת נשים כתופעה מובחנת שדורשת טיפול והתייחסות והתגייסות של כלל משרדי הממשלה שעוסקים בעניין.
<דינה זילבר: בעצם אנחנו, כמי שמייצגות את השלטון, מצפות ופועלות ומקדמות את העובדה שאותם משרדי ממשלה יפעילו את הכוחות הרגולטוריים שיש להם, כל אחד בתחומו, בין אם זה משרד התחבורה על אוטובוסים, בין אם זה המועצה להשכלה גבוהה על האוניברסיטאות, בין אם זה משרד הדתות כלפי בתי העלמין, בין אם זה משרד הפנים כלפי השלטון המקומי.
<דינה זילבר: ושוב, כל גזרה כזאת זה לא טיפול אחיד זה דורש, כמובן, בחינה של הסיטואציה הספציפית, התאמות, התחשבות ברגישות של מגזרים מסוימים.
<דינה זילבר: זאת אומרת לא טיפול בגרזן, אלא באמת איזשהו סוג של תפירה עילית שתתייחס למורכבות ולא תתעלם.
<דינה זילבר: זאת אומרת, עם כל הרצון הטוב שלנו לפעול לאותה מטרה שציינתי בתחילה, הדברים במידה רבה ובהרבה הקשרים צריכים להעשות בעדינות, מתוך שכנוע, מתוך גיוס של מגזרים מסוימים ולפעמים, כמובן, אם זה לא הולך להשתמש בכוחות של המדינה, בסמכויות האכיפה, בחקיקה, בהנחיות יועץ וכולי.
<דינה זילבר: כי בסופו של דבר התוצאה חשובה מכדי שנוותר עליה.
<דינה זילבר: אני רק אציג בקווים כלליים, סתם שתקבלו איזשהי תמונת מצב.
<דינה זילבר: אז באמת כפי שאמרה כבוד היושבת ראש, אותה תופעה שקרתה לה כשהיא מונתה, אז בעצם אני חושבת שהתמונה שהכי מאפיינת את העניין הזה זה כשמונתה הממשלה ה-33, פורסמה תמונת הממשלה המסורתית ובחלק מהעיתונים פשוט נעלמו לחלוטין הדמויות של השרות איילת שקד, מירי רגב וגילה גמליאל.
<דינה זילבר: ובעיתונים אחרים בפיקסלים יכולת לזהות שיש משהו עמום.
<דינה זילבר: כנסים ואירועים פומביים שמתקיימים תוך הפרדה מגדרית או ללא השתתפות נשים.
<דינה זילבר: עיריות ומוסדות שמבקשים לקיים אירועים ללא שירת נשים, אירועי תרבות ופעילויות שונות שמתקיימות לגברים בלבד.
<דינה זילבר: ושוב, אני לא מדברת על אירועים שמלכתחילה מכוונים, וזו בעצם טענה שבצורה דמגוגית לפעמים מפנים כלפינו: למה אתם לא נותנים לקבוצות תרבותיות מסוימות לחיות את חייהן על פי דרכן.
<דינה זילבר: לא לכך הכוונה.
<דינה זילבר: אנחנו לא מבקשים להכנס או לשנות את אותן תרבויות או אותן חברות פנימה.
<דינה זילבר: אנחנו מבקשות שבאירועים שמיועדים לציבור הרחב, הכללי.
<דינה זילבר: ללכת יחד ברחוב, להיות יחד בכיכר רבין, לשבת יחד בקופת חולים, ללמוד יחד באוניברסיטה, שתהיה אפשרות לעלות ביחד לאוטובוס ושלא מתכתחילה נשים תוסללנה לשבת מאחור.
<דינה זילבר: לכן אנחנו מדברים באמת על המרחבים הבסיסיים ביותר ולא להכנס פנימה לתוך הקהילה החרדית למשל או קהילות אחרות ולכפות עליהן לשנות את אורחות חייהן וזו נקודה שמאוד מאוד חשוב לי להדגיש.
<דינה זילבר: צניעות, צניעות, צניעות.
<דינה זילבר: שלטי צניעות ודרישות לבוש צנוע גם לאתרים שונים שהם לאו דווקא אתרי דת או אתרים קדושים.
<דינה זילבר: כל אלה ליוו אותנו בשנה האחרונה ונמצאות פה נציגות שתוכלנה לספר על התובנות שלהן בהקשרים האלה.
<דינה זילבר: מכתב שנשלח לתושבי יישוב מסוים שכלל דרישה לנשות היישוב להמנע מלעורר תשומת לב.
<דינה זילבר: למשל לא להסתובב ברחובות היישוב תוך שיחה בטלפון סלולרי.
<דינה זילבר: להתלבש באופן צנוע ולהמנע מנסיעה באופניים.
<דינה זילבר: שוב, פניות מעשיות שטיפלנו בהן.
<דינה זילבר: חיילות ומפקדות שלא יכולות להכנס לנשקייה, לשקם ולמקומות נוספים בבסיסים בכל פעם שישנה נוכחות של חיילים חרדים במקומות האלה.
<דינה זילבר: לקראת הילולת רשב"י שנערכת בל"ג בעומר הוכרז על ידי ועד האגודה השיתופית מירון שתוכשר דרך מהדרין לגברים בלבד.
<דינה זילבר: זאת אומרת, דרך שעולה לאתר שרק גברים יכולים ללכת עליה, נשים מצופות להגיע בדברים אחרים.
<דינה זילבר: כמובן שניסיון זה לא צלח בסופו של דבר נוכח התנגדות המשרד לשירותי דת בתיאום איתנו.
<דינה זילבר: אז הנושאים הכלליים שבהם עסק הדוח ואותם אנחנו מלווים: נושא של הפרדה בין נשים לגברים בבתי עלמין, בבתי הספד, נושא של טקסים ממלכתיים ואירועים ציבוריים, הפרדה בין נשים לגברים בסניפים של קופות חולים, הפרדה בין נשים לגברים בקווים מסוימים של התחבורה הציבורית, שלטי צניעות, מדיניות - - -
עאידה תומא סלימאן: עדיין קיימת ההפרדה באוטובוסים בקווי תחבורה?
רחל עזריה: יש הסדרים מיוחדים איפשהו, זה מוגדר או שזה כאילו - - -
<רותם ארנרייך: באופן עקרוני לא אמורה להיות שום הפרדה באוטובוסים.
<רותם ארנרייך: אם קבוצה, אוכלוסייה, רוצה באופן וולנטרי מרצונה - - -
רחל עזריה: אז זה פסיקה של בג"צ אין שום - - -
<רותם ארנרייך: מאבק מתמיד על היישום שלה.
רחל עזריה: לא, לא, אני רק שאלתי אם אין שום הנחייה שמאפשרת - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, אין הנחיות, אבל השאלה אם באמת הצלחתם או לפחות האם קיבלתם תלונות.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אגיד הצלחתם כי אין לכם דרך לאכוף את זה באופן פעיל.
עאידה תומא סלימאן: השאלה האם קיבלתם תלונות על זה שעדיין קיימת הפרדה כזו.
<רותם ארנרייך: בגדול זה אחד הנושאים, אחד הפרקים בדוח שזכה להכי הרבה הצלחה במובן הזה שכמעט ואין פניות בנושא הזה.
<רותם ארנרייך: פנייה אחרונה הייתה לפני יותר משנה.
<רותם ארנרייך: היה איזה סדרן מטעם עצמו באחד מקווי האוטובוס שהורה לנשים, ככה באמת מטעם עצמו, לנשים להכנס מאחורה ולגברים להכנס מקדימה.
<רותם ארנרייך: בשיח עם משרד התחבורה ועם אגד נמסר לנו שהם הודיעו לו שאין דבר כזה ושתהיה אכיפה של הנהגים שישימו לב שאין דבר כזה ושאסור לאף אחד להגיד לאף אחת איפה לעמוד באוטובוס.
<רותם ארנרייך: ככה שמבחינתנו דווקא הפרק הזה זכה ליישום מוצלח.
<דינה זילבר: זהו, אז שוב, פרקים כלליים שבהם אנחנו עוסקים ונתעתד לעסוק בשנה הקרובה באמת זה הנושא של ליווי משפטי של המועצה להשכלה גבוהה בעיצוב תכנית החומש להפרדה מגדרית לחמשת השנים הקרובות.
<דינה זילבר: בימים האלה נמצאת על המדוכה, ואולי זה גם נושא שמצדיק באמת איזשהי תשומת לב קונקרטית של הוועדה, יש דיון בעיצוב תכנית החומש להפרדה בלימודים הגבוהים, אגב, שמדינת ישראל תומכת בה ומעוניינת לשלב כמה שיותר חרדים במוסדות להשכלה גבוהה.
<דינה זילבר: אבל לבדוק איך לעשות את זה באופן שמצד אחד מאפשר שילוב מוצלח שלהם ומצד שני לא משיג את ההיסגים ב-ס' אחורה של שילוב הנשים שגם זה דבר לא טרוויאלי מבחינת גם היקף הנוכחות של נשים בעולם ההשכלה הגבוהה שגם הוא עדיין אנחנו רחוקים משוויון בו.
<דינה זילבר: אז איך לעשות את זה באופן שבאמת מאזן בעדינות ובתבונה בין הצרכים של כלל האוכלוסיות.
<דינה זילבר: נושא של ביטול הפרדה מגדרית בלשכות תעסוקה.
<דינה זילבר: זאת אומרת שגם נשים וגברים שבאים לקבל את השירות הכל כך חשוב הזה יוכלו לקבל את השירותים ללא כל הפרדה מגדרית או אחרת.
<דינה זילבר: טיפול בהפרדה והסללה מגדרית במרכזים קהילתיים - שוב, דיברתי על הנושאים האלה שלפעמים מתחילים בגילאים מאוד מאוד צעירים של חוגים לילדים שמתקיימים במתנ"סים ומוטלות כל מיני מגבלות על בני משפחה.
<דינה זילבר: נושא מאוד מאוד כבד שככה אנחנו, מונח על שולחננו, אבל הוא באמת יותר מורכב, נושא של שילוב נשים בבחירות, במפלגות, השתתפות שוויונית במערכת הזאת וכולי.
<דינה זילבר: אז אם אנחנו עם הפנים קדימה - - -
יוסף ג'בארין: מה אתם רוצים, שילוב נשים בבחירות.
<דינה זילבר: אז אני אומרת זה סוגייה שהיא עלתה כי הייתה עותרת בהקשר של שילוב במפלגה חרדית שהיה גם בבחירות הקודמות, גברת רות חוליאן, וזה כמובן נושא שהוא לא טרוויאלי ומאוד מורכב.
<דינה זילבר: מצד אחד זכותן של מפלגות להתאגד ולקבוע לעצמן את הכללים החלים ומצד שני הרצון לאפשר בסוגייה שהיא כל כך חשובה של השתתפות שוויונית לכל אחד וכל אחת באמת איך לאפשר גם לקהל של הנשים החרדיות ייצוג הולם בזירה הפוליטית שבעצם משפיע על כל הנושא של צדק חלוקתי וחלוקת משאבים וכולי.
<דינה זילבר: ובאמת זה אתגר מאוד מאוד גדול שכמובן הוא לא מונח לפתחה של המערכת המשפטית אלא מונח לפתחה של החברה הישראלית.
<דינה זילבר: כל הדברים שדיברתי עליהם יש להם זוויות משפטיות ניכרות אבל כמובן שזו סוגייה שלא מתמצת, אי אפשר להסתכל עליה רק בפריזמה המשפטית, זו סוגייה שהיא חברתית, טעונה מאוד מאוד ערכית ומחייבת התגייסות של כלל האנשים שמוכנים לאתגר הזה של השתתפות שוויונית לכולם במרחב הציבורי, נשים כגברים.
<דינה זילבר: מבחינתנו אנחנו פועלים ובמידה רבה אני רואה את זה כפעולה משותפת משולבת.
<דינה זילבר: יש שוטרים, יש פונים, יש את הציבור, יש את חברי הכנסת שמפקחים עלינו וגם מבקרים אותנו, וטוב שכך, לציפייה לפעולה ממשלתית מתמדת בנושאים האלה.
<דינה זילבר: יש החלטת ממשלה שהתקבלה שהממשלה נטלה על עצמה מחוייבות לפעולה אקטיבית לביעורה של תופעת הדרת הנשים וצריך להבטיח שזה לא יישאר ברמה של הצהרה רטורית גרידא, אלא יתורגם למציאות מעשית, יום יומית שוטפת.
<דינה זילבר: זה כמובן מחייב התגייסות של כולם.
<דינה זילבר: את דיברת על הנושא של הרחבת תחומי הפעילות.
<דינה זילבר: אז כמובן גם הנושא הזה של בחינה של מופעים קונקרטיים של הדרת נשים וראייה מגזרית.
<דינה זילבר: אבל אני חושבת שבגלל שזה באמת משהו שהוא חוצה את כל המגזרים ואפילו מגיע לאלמנט הבסיסי של פעולה שמכוונת כנגד נשים בלי קשר לכל מגזר שאליו הן נמנות.
<דינה זילבר: הגם שיכול להיות שבהקשרים מסוימים, כמו שנתתי דוגמה בתחבורה, בהשכלה גבוהה, בבריאות וכולי אז גם המופעים של הדרת הנשים הם שונים אז יכול להיות שגם בראייה מגזרית זה משהו שדורש תשומת לב מיוחדת.
<דינה זילבר: הציפייה שלנו לשילוב ידיים אנושי כללי כי פשוט אנחנו שוות וזכאיות לאותו מינימום שציינתי, לחלוקה של מרחב מינימלי, להישיר מבט, להשמיע קול, להשתתף בצורה שוויונית.
<דינה זילבר: והעובדה שקריאה כל כך בסיסית הופכת להיות כל כך לא מובנת מאליה מעידה בעינינו על חומרת המצב בו אנחנו שרויים מצד אחד ועל מידת ההכרח לפעולה מצד שני.
עאידה תומא סלימאן: את האמת רציתי לפני שאנחנו פותחים את הדיון לשאול שתי שאלות.
עאידה תומא סלימאן: הערכתך כמי שעוסקת בנושא.
עאידה תומא סלימאן: את התחלת בזה כשזה התחיל בטפטוף ואחר כך זה הפך ל- - -.
עאידה תומא סלימאן: זאת שאלה שנשאלת בכל תופעה, הם יש לכן הרגשה, כמי שאמונות על זה, שהתופעה הולכת וגוברת ונעשית יותר ויותר רווחת, אתן צריכות לטפל ביותר ויותר בעיות או שבגלל שיש יותר מודעות ויש כתובת אז יש יותר תלונות על המצב.
<דינה זילבר: לא, אני דווקא בתחושה שהדבר הראשון שבאמת מבחינה אובייקטיבית זה משהו ש- - - זאת אומרת, אני חושבת שכולנו לא מאותו גיל, אבל בגדול גדלנו באותם עשורים בערך במדינת ישראל ואני חושבת שתופעות שבהן, נניח כשאנחנו היינו ילדים וההורים שלנו, היישוב, בלי קשר לאיזה מגזר הם היו שייכים, אז זו הייתה באמת איזשהי תובנה טריוויאלית שבאמת כולם יכולים לחלוק איזשהו מינימום משותף וזה בכלל לא issue ללכת באותו רחוב, זה בכלל לא issue ללמוד יחד במוסד להשכלה גבוהה וכולי.
<דינה זילבר: ואני כן, לפחות זו ההתרשמות שלי, שיש איזשהי מגמה.
<דינה זילבר: זה נהיה סוג של טרנד שהוא נורא מסובך לפשט את הסיבות שעומדות מאחוריו, אבל נושא של באמת מגמות של צניעות ומגמות של כל מיני כוחות ופעולות אחרות שבסופו של דבר מתרגמות בין היתר להקשרים האלה למישטור ההתנהגות הנשית והנוכחות הנשית במרחב הציבורי בקשת שלמה של תופעות.
<דינה זילבר: זה באמת היה מפתיע להחשף עד כמה זה.
<דינה זילבר: סתם, למשל הנושא שרותם הדגימה, הנושא של האוטובוסים שדווקא טופל ויחסית נפתר אבל אנחנו כולנו זוכרים את הסרטים בארצות הברית שבהם רואים את רוזה פארקס עולה לאוטובוס ומאתגרת את העניין של אישה שחורה שיושבת מקדימה.
<דינה זילבר: אז זה באמת היה מפתיע לגלות שגם בישראל שהיא מדינה דמוקרטית שמתיימרת לחשוב על עצמה ואוהבת לחשוב על עצמה כמדינה נאורה זה תופעה שעדיין בשנת 2014-15-16 זה עדיין תופעה נוכחת וזה רק דוגמה קטנה.
<דינה זילבר: אז אנחנו באמת כן רואות בעצמנו כתובת.
<דינה זילבר: אנחנו לא כתובת בלעדית, אנחנו מצפים להתגייסות של כולם אבל כל מי מכם, נציגי ארגונים, ח"כים, נציגי חברה אזרחית.
<דינה זילבר: כי אנחנו באמת רואים בזה סוג של פרויקט משותף.
<דינה זילבר: אנחנו קוראים לכם, מפצירים בכם להעזר בנו, תראו בנו כתובת.
<דינה זילבר: כל מי שנתקל בתופעה של הדרת נשים יש כתובת - - -
<רותם ארנרייך: אנחנו גם נפרסם בהמשך במסמך שהעברנו לוועדה.
<דינה זילבר: באתר משרד המשפטים ואת המסמך שהעברנו שלעשות בו כל שימוש שתחשבו לנכון, להציף את המודעות לתופעה.
<דינה זילבר: ובד בבד אני כן באה ואומרת שהשאיפה שלנו שהטיפול לא יהיה טיפול כופה, אלא באמת טיפול שייעשה במידה רבה בצורה דיאלוגית תוך שיתופי פעולה כי אנחנו רוצים לשכנע בעניין הזה של המסר באמת לקדם אותו באופן שיהיה גם אפקטיבי.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה עורכת הדין דינה.
עאידה תומא סלימאן: את האמת, יש לי המון מה להגיד בנושא הזה אבל אני אתאפק עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: נרצה לשמוע מהאורחים שנשמעו לדבר וגם כמובן, אני מברכת על זה שהצטרפתם חברי הכנסת.
רחל עזריה: זה השבוע האחרון של המושב.
עאידה תומא סלימאן: אני אדאג שבפעם הבאה שיתקיים דיון כזה זה לא יהיה בשבוע האחרון של המושב.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חברת הכנסת רחל עזריה.
רחל עזריה: אני ממש מברכת על הדיון הזה, אני חושבת שכן ירבו, באמת זה נושא חשוב.
רחל עזריה: ומה שעורכת דין דינה זילבר אמרה שבעצם זה טרנד שהולך וצובר תאוצה, אני חושבת שהיה בעצם גל משנת 2000 עד בערך לפני חמש שנים שזה היה מן פשוט, זה צבר תאוצה ולא הייתה שום התנגדות, זה פשוט היה - - - בירושלים הרגשת את זה בצורה מאוד מאוד חריפה, יושבים שם גם המרכז לפלורליזם יהודי, הפורום לדת ומדינה, להחליף שם זה אף פעם לא רעיון טוב.
רחל עזריה: ויש פה גם את מרים שעתרנו יחד לבג"צ על המדרכות במאה שרים ויש את קול"ך ויש פה כמה ארגונים שבעצם עד שאנחנו התחלנו באיזשהו תהליך זה פשוט היה- - - היינו קמים בבוקר וכל בוקר הייתי מגלה על חנות דגים שהיא נפרדת ועל סופר נפרד ועל בנק נפרד ועל סניף דואר נפרד, בירושלים.
רחל עזריה: ואז היו רחובות נפרדים וכמובן אוטובוסים.
רחל עזריה: אבל אני אומרת, היתה תקופה שזה היה מן טרנד שכאילו כל יום לא ידענו מאיפה זה יבוא לנו.
רחל עזריה: כאילו, עוד דבר ועוד דבר ועוד דבר.
רחל עזריה: וגם מה שהיה מדהים שזה בכלל לא עניין את התקשורת.
רחל עזריה: היה את הסיפור בבית שמש, היו כל מיני סיפורים ממש ממש בלתי נתפסים.
רחל עזריה: אז זה כאילו לא היה עניין תקשורתי אבל כתבו על זה בגיליון של ארץ אחרת שזה מדהים שזה בכלל לא issue לטיפול.
רחל עזריה: הנה יושבת פה גם מירי מבית שמש.
רחל עזריה: ומה שקרה, אני חושבת, זה שאנחנו התחלנו, יצרנו איזשהי התנגדות לטרנד.
רחל עזריה: והטרנד, לדעתי, נעצר, הוא נעצר.
רחל עזריה: אבל כל הזמן יש לנו את הטפטופים האלה שחוזרים.
רחל עזריה: ככה אני רואה את זה מהבחינה הזו.
רחל עזריה: אני רוצה לשאול על שלושה נושאים שזה ככה נושאים.
רחל עזריה: קודם כל לגבי הנושא של תרבות תורנית שיש תקצוב של המדינה לדרך תרבות תורנית ואני קיבלתי תלונות מכמה אמנים שדורשים מהם שאם הם מופיעים אז שלא תופיע אישה, אפילו אם היא מנגנת או מקריאה.
רחל עזריה: זה מן הסדר, זה לא כתוב בשום מקום, פשוט לא יזמינו אותם.
רחל עזריה: אז האם זה משהו שאתם מטפלים בו, קיבלתם פניות?
<דינה זילבר: את המקרה הספציפי אני לא מכירה אבל - - -
רחל עזריה: לא, תרבות תורנית זה משהו של המדינה.
רחל עזריה: זה מימון של המדינה שעובר לרשויות המקומיות והרשויות המקומיות מזמינות כל מיני אמנים לאירועים, זה לא אירועים דתיים, זה אירועים - - -
<קריאה: קריאות מגילה היה עכשיו נגיד.
רחל עזריה: כן, אבל זה לא חייב להיות ממש זה.
רחל עזריה: זה יכול להיות ערב לקראת ראש השנה, איזה מן משהו כמו - - -
<דינה זילבר: אז בעניין הזה אנחנו עושים הבחנה.
<דינה זילבר: יש עניין של תמיכה מדינתית למגזרים בעלי ייחודיות תרבותית שזה דווקא אנחנו רואים מאוד בברכה כדי לפתח את העניין של ההנגשה של התרבות גם למגזרים שהיום פחות זוכים להנות מהעוגה הציבורית.
<דינה זילבר: זאת אומרת להביא להשתתפות מוגברת שלהם בהקשרי תרבות.
<דינה זילבר: אין שום רצון לכפות את התרבות ההגמונית של הרוב על אותן קבוצות מיעוט, ולכן בוודאי שאם הן רוצות לצרוך תרבות בתוך הקהילות שלהן הדבר צריך להעשות באופן שבו הן רגילות לצרוך את אותה תרבות.
<דינה זילבר: אני עושה הבחנה בין - - -
עאידה תומא סלימאן: ואם הן רוצות לעשות את זה בצורה אחרת?
עאידה תומא סלימאן: הרי העיקרון הבסיסי בכל גישה ליברלית הוא לאפשר לקבוצה גם לקיים את האירועים שלה בצורה שהיא רוצה אבל שיהיה גם exit לכל מי שרוצה לעשות את זה בדרך אחרת.
עאידה תומא סלימאן: שלא תפגע מזה שהיא בוחרת לעשות את זה.
<דינה זילבר: בוודאי.
<דינה זילבר: אז לכן אני אומרת, בעניין הזה אנחנו כמדינה עושים הבחנה בין העניין של תקצוב מדינתי או תמיכה מדינתית, בדרך כלל בהקשרים של תמיכה, לאירועי תרבות מגזריים שנעשים כלפי פנימה לבין אירועים כלליים שבהם למשל התחלנו והדוגמה הייתה שמשכה הרבה מאוד אש של תל אביב, כיכר העיר, באירוע שמכוון לכלל הציבור ששם באמת אנחנו לא מקבלים את העניין של כניסה להשתתפות של נשים - - - שכשמל
<דינה זילבר: כתחילה שוב לא היה מדובר בבחירה של איזשהו ליין אפ תרבותי שככה הם קבעו לעצמם.
<דינה זילבר: וחלק מהאמנים פנו וביקשו שנשים תשתתפנה ואז בעצם ההשתתפות נאסרה.
<דינה זילבר: וזה שוב, אירוע שלא מיועד לקהל מגזרי מסוים - - -
רחל עזריה: אז קודם כל אני חושבת שגם האירועים האלה - - -
בצלאל סמוטריץ': מאיזה סמכות הייתה הפנייה שלכן - - -
רחל עזריה: רגע שנייה, אני בזכות דיבור.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת רחל עזריה ברשות דיבור.
רחל עזריה: אני מבקשת לסיים את זכות הדיבור שלי.
בצלאל סמוטריץ': אתן בדיאלוג פה.
רחל עזריה: לא, לא, לא אני שאלתי שאלה.
רחל עזריה: אז אני רוצה לומר בהקשר הזה שמה שאחד האמנים אמר לי, הוא אמר לי שהוא מוכן שהנגנית הנוספת בלהקה היא לא תופיע בתנאי שהקהל ישב בנפרד.
רחל עזריה: אני חושבת שצריך איזשהי הגדרה למתי זה ציבור מיוחד שאליו צריך להתייחס אחרת ומתי זה אירוע שהעירייה נהנית מזה שיש איזשהו צינור שמביא כסף, אבל ככה בעצם כופים על כלל הציבור ולא מאפשרים לנשים אמניות להופיע לא במשהו שייחודי לציבור אחד.
רחל עזריה: הדבר השני זה הנושא של אוטובוסים.
רחל עזריה: האם יש באיזשהו דרך הסדר מיוחד לאיזשהי חברת אוטובוסים.
<רותם ארנרייך: ככל שידוע לא אבל אולי יש פה נציגים של משרד התחבורה.
עאידה תומא סלימאן: אז יש לך תשובה?
<נעה אבירם: משיחות קודמות אין שום הסדר מיוחד.
רחל עזריה: והנושא האחרון זה הנושא של קדיש בבתי העלמין.
רחל עזריה: אני יודעת שיש את העניין של הספד אבל מאז רחלי פרנקל, שאמרה קדיש על בנה, זכרונו לברכה, אני חושב שמאוד הובהר שיש פה צורך מאוד גדול.
רחל עזריה: הייתי באירועים שראיתי שזה לא דבר שקרה בקלות.
רחל עזריה: האם יש התייחסות לזה, האם זה נושא - - -
<רותם ארנרייך: עד היום לא הגיעו פניות בנושא - - -
רחל עזריה: אבל בעיקרון גם על פי הדוח ה- - -
<רותם ארנרייך: לפי הדוח אסור שתהיה שום הפרדה.
<רותם ארנרייך: חברת הקדיש לא תגיד למישהו מה לעשות בטקס הלוויה והכל אמור להעשות לפי משפחת הנפטר.
<רותם ארנרייך: אני לא מכירה פניות שהגיעו בסיטואציה הספציפית הזאת של קדיש, כן או לא, אז לכן אני לא רוצה להתייחס.
עאידה תומא סלימאן: תודה תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שיש לנו גם נציגה של משרד שירותי דת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה אלייך אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין אורלי ארז לחובסקי, המרכז הרפורמי לדת ומדינה, בבקשה, אתן הגשתן מצגת - - -
בצלאל סמוטריץ': אני יכול?
בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל ממש מראש פשוט יש לי איזה דיון אחר של חוק שאני צריך להיות בו.
בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להגיד שני משפטים לפני שמתחילים פה.
בצלאל סמוטריץ': אפשר?
עאידה תומא סלימאן: למרות שלא שמעת את הדיווח, בבקשה, אני אתן לך.
בצלאל סמוטריץ': שתי דקות אני - - -
עאידה תומא סלימאן: שני משפטים או שתי דקות חבר הכנסת?
בצלאל סמוטריץ': שני משפטים ארוכים זה יקח לא יותר משתי דקות.
בצלאל סמוטריץ': אני מניח שאני שונה כאן מרוב מי שבא להציג וזה בסדר.
בצלאל סמוטריץ': הוצאתי בעניין הזה מכתב גם ארוך ומנומק מאוד ליועץ המשפטי לממשלה, לא יודע אם עורכת הדין זילבר ראתה אותו או לא.
בצלאל סמוטריץ': אני סבור שחלק מאוד גדול מהפעילות של משרד המשפטים בשנים האחרונות בהקשר הזה הוא לא חוקי בעליל.
בצלאל סמוטריץ': החוק- - - אתם יכולים או יכולות לצקצק, מותר להגיד יכולות/יכולים היום פה או שבמגדר כבר אסור - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה לא - - - אני נתתי לחבר הכנסת להתבטא הוא רצה להביע דעה, למרות שהיה חבר כנסת אחר לפניו באולם, אז אנא בוא נעשה את זה - - -
בצלאל סמוטריץ': אני רק מבקש, אני מבקש שנעשה הפרדה מאוד ברורה גם בדיון הזה וגם בדיונים אחרים בין השקפת עולם אידיאולוגית, פוליטית, שהיא לגיטימית לחלוטין.
בצלאל סמוטריץ': אני לא שולל גם לא דעות של אנשים שחושבים אחרת ממני תרבותית, מוסרית, יהודית, אפשר להגדיר את זה איך שרוצים וזה לגיטימי לחלוטין, לבין חוק ומשפט.
בצלאל סמוטריץ': הניסיון לאכוף אג'נדה, השקפת עולם אידיאולוגית באמצעות משפט זה בעיני דבר שלילי.
בצלאל סמוטריץ': אני אומר שוב, הוא לא חוקי.
בצלאל סמוטריץ': בעיני החוק בעניין הזה הוא ברור לחלוטין, הוא קובע שהפרדה מגדרית בשל אמונה דתית איננה עולה כדי הדרת נשים.
בצלאל סמוטריץ': הרי צריך לומר את זה לשולחן, להדרת נשים כולנו מתנגדים, זאת לא שאלה של הדרת נשים.
בצלאל סמוטריץ': רק שאני טוען שכאשר אני מייצר הפרדה בין נשים לגברים, בין אם זה בבית הכנסת ובין אם זה באירוע אחר.
בצלאל סמוטריץ': אני לדוגמה לא יכול, אני כאדם דתי לא יכול לצרוך אירוע תרבות, אני לא יכול להיות בהופעה שיש בה גם שירת נשים.
בצלאל סמוטריץ': אפשר להגיד שאני חשוך, פרימטיבי, אני דפוק, מה לעשות, אני מקיים תורה ומצוות שעם ישראל קיבל לפני יותר מ-3000 שנה.
בצלאל סמוטריץ': יש גם כמה פסיכים כאלה בעולם - - -
רחל עזריה: בסדר, יש עוד הרבה אנשים - - -
בצלאל סמוטריץ': אני רק טוען שלאפשר לי לצרוך אירוע כזה זה לא הדרת נשים, להיפך, מי שמנסה למנוע הוא מדיר אותי, הוא מדיר אוכלוסייה שלמה מהיכולת להנות מאותם משאבים ציבוריים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת לסיים - - - משפט אחד.
בצלאל סמוטריץ': ממש משפט אחד.
בצלאל סמוטריץ': כל הבקשה שלי, אני לא הולך לשכנע אתכם באג'נדה.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו ננצח אתכם בסוף כי הדמוגרפיה תנצח והכל בסדר.
בצלאל סמוטריץ': אבל גם אם תנסו- - -
<קריאה: לא, לא הכל בסדר.
רחל עזריה: מה זה אתכם, מי זה אתכם, מי זה תנצח אתכם- - -
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת בצלאל, אל תתן לי להתחרט על זה - - - רחל, אני מבקשת - - -
רחל עזריה: לא אבל אני שואלת באמת - - -
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת בצלאל, שני המשפטים שלך הסתיימו - - -
בצלאל סמוטריץ': הבקשה היחידה שלי - - -
רחל עזריה: את מי אתה רוצה לנצח, מה זה הדבר הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, שנייה, לא יפה מה שאתה עושה.
עאידה תומא סלימאן: אל תגדיר לי מה יפה ומה לא יפה.
עאידה תומא סלימאן: אני נתתי לך זכות לפנים משורת הדין, הקדמתי אותך על חבר כנסת שיושב - - - אתה נכנסת, לא שמעת מי שדיבר לפניך, לא רוצה לשמוע מי שמדבר אחריך.
עאידה תומא סלימאן: שמענו אותך שתי דקות, מספיק.
בצלאל סמוטריץ': אבל למה לא נתת לי את המשפט האחרון, היא הפסיקה אותי במשפט האחרון שלי.
בצלאל סמוטריץ': אני לא מנסה לשכנע - - -
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין אורלי ארז לחובסקי.
עאידה תומא סלימאן: נותנת לך את זכות הדיבור - - -
בצלאל סמוטריץ': שימו לב איך משתיקים מי שמנסה - - -
עאידה תומא סלימאן: אתה יודע איך מרגישים כשמודרים ומושתקים?
עאידה תומא סלימאן: תעשה לי טובה.
<אורלי ארז לחובסקי: תודה רבה, אני גם באמת מברכת על קיום הדיון החשוב הזה ואני רוצה- - -
<קריאה: ואתה אפילו לא ממשיך להקשיב לאחרים.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, זה לא מקובל.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ממך, אם את רוצה לדבר עם חבר הכנסת אז בבקשה בחוץ.
עאידה תומא סלימאן: תני לנו לנהל את הדיון.
<אורלי ארז לחובסקי: המרכז הרפורמי לדת ומדינה בעצם מטפל בתופעה של הדרת נשים והפרדה מגדרית במרחב הציבורי כבר למעלה מעשור ואנחנו בעצם הוצאנו דוחות על התופעה הזאת עוד לפני שניתן לה שם ועוד לפני שבעצם היא עלתה לסדר היום הציבורי החל משנת 2010- - -
עאידה תומא סלימאן: זאת לא פעם ראשונה שאדוני, מבקשת ממך, זה לא הדיון הראשון אם אני זוכרת טוב.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, לא עומדים באולם, לא מסתובבים ולא מנהלים שיחות צד.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, ובשקט.
<אורלי ארז לחובסקי: ובאמת לאורך שנים אנחנו ניהלנו מאבקים מאוד מאוד קשים והיינו מאוד מתוסכלות מהעובדה שרשויות המדינה יישרו קו, למעשה, עם דרישות מאוד קיצוניות של חלק מהמגזר החרדי, כי אנחנו יודעים שבציבור החרדי יש כל מיני דעות.
<אורלי ארז לחובסקי: הדברים האלה כבר נאמרו פה.
<אורלי ארז לחובסקי: ולשמחתנו, בשנת 2013, היועץ המשפטי לממשלה בעצם הפסיק את הגישה המאוד מאוד בעייתית והבלתי חוקית הזאת ומאז פרסום הדוח המאוד מאוד חשוב הזה אנחנו עובדות יד ביד עם עורכת דין זילבר ועם עורכת דין ארנרייך כדי לוודא שהדברים החשובים שנאמרים בדוח אכן מתקיימים הלכה למעשה.
<אורלי ארז לחובסקי: הכנו מצגת קצרה שאני רוצה לעבור ממש בקצרה על התחומים כיוון שאנחנו ליווינו את כל התחומים שקיימים בדוח.
<אורלי ארז לחובסקי: אני אסקור ממש בקצרה.
<אורלי ארז לחובסקי: שאלו פה על הנושא של תחבורה ציבורית.
<אורלי ארז לחובסקי: כמו שנאמר פה בהחלט יש פה שיפור לעומת מה שקרה בעת מתן הדוח אבל עדיין צריך להזכיר שיש מקרים של הדרה.
<אורלי ארז לחובסקי: רק לפני שבוע או שבועיים פורסם על נוסעת בקו 8א' של סופרבוס בטבריה שהגיעה לאוטובוס, האוטובוס היה מלא בגברים חרדים, הם אמרו לה לא לעלות, והנהג אמר לה באמת, אל תעלי תחכי לאוטובוס הבא.
<אורלי ארז לחובסקי: היא מרוב הלם באמת לא עלתה וחיכתה לאוטובוס הבא.
<אורלי ארז לחובסקי: אנחנו, כמובן, פנינו בעניין הזה.
<אורלי ארז לחובסקי: טיפלנו לאורך השנים, גם אחרי הדוח בכמה וכמה מקרים שנוסעות היו חשופות להטרדות מאוד מאוד קשות מצד נוסעים והנהגים לא קיימו את החובה שלהם להגן על הנוסעות, זו החובה של הנהגים.
<אורלי ארז לחובסקי: מה שאנחנו אומרות שמשרד התחבורה וחברות האוטובוסים חייבות לקיים פיקוח ובקרה שוטפים כל הזמן, במיוחד על קווים בעייתיים, לרענן את ההנחיות לנהגים ולנקוט הליכים כנגד נהגים שפועלים שלא כחוק על מנת באמת להביא לשינוי.
<אורלי ארז לחובסקי: הנושא של בתי עלמין גם כן עלה פה.
<אורלי ארז לחובסקי: בעקבות פעילות שלנו, אנחנו עבדנו בהקשר הזה ביחד עם הקליניקה לזכויות אדם באוניברסיטת תל אביב, לגבי תלונות שהגיעו אלינו על שלטי הפרדה בבתי עלמין.
<אורלי ארז לחובסקי: פעלנו ובאמת כמה חברות קדישא בהחלט הסירו.
<אורלי ארז לחובסקי: יחד עם זה, אנחנו כארגון לא יכולים להגיע לכל בתי העלמין ברחבי הארץ, אנחנו מדברים על מאות ואלפי בתי עלמין.
<אורלי ארז לחובסקי: ואותם מקרים באמת טיפלנו בהם.
<אורלי ארז לחובסקי: אני יכולה לתת לכם דוגמה על חברות קדישא שניסו להתחכם.