GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יפה סולימני: בשנת 2015 היטלנו 1.3 מיליון בעיצומים כספיים ובשנת 2016 קרוב ל-560,000 שקלים.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה בשקף הקודם שאנחנו רואים שיש ירידה בין 2016 ל-2015 במספר התיקים שנפתחו בהם חקירות.
<מאיר דוד: אז קודם כל אני אתקן.
<מאיר דוד: נפתחו 28, זה מתוקן.
<מאיר דוד: אז קודם כל התקבלו פחות פניות בשנת 2016 מ-2015.
<מאיר דוד: התקבלו 20 פניות פחות.
<מאיר דוד: מתוך הפניות האלה, נענו יותר על ידי המעסיקים.
<מאיר דוד: הטיפול מול המעסיקים בשלב המוקדם, לפני שזה יורד לחקירה, עלה.
<מאיר דוד: זאת אומרת יש יותר תגובה וזה התוצר הרצוי מבחינתנו, שקודם כל כמה שיותר מעסיקים יענו.
<מאיר דוד: אני רוצה לומר שהרבה פעמים קיבלנו תגובות וחזרנו למעסיק פעם שנייה.
<מאיר דוד: אמרנו – למרות התגובה שלך, עדיין אנחנו מודיעים לך שאתה לא בסדר ומשכנעים אותו שהוא לא בסדר עוד לפני שאנחנו יורדים לאכיפה.
<מאיר דוד: וזה גם מסביר את הירידה אחר כך בכמות החקירות.
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשמוע אם אתם יוזמים איזה שהן פעולות הסברה, אכיפה יזומה.
<יפה סולימני: אני יכולה להגיד לגבי ההסברה, אנחנו הוצאנו את החוברת לנשים בהיריון בשנה שעברה.
<יפה סולימני: הפצנו אותה ועשינו אותה גם בעברית וגם בשפה הערבית.
<יפה סולימני: הפצנו אותה בבתי חולים ועשינו עכשיו הפצה נוספת בנושא ויש לנו את האפליקציה.
<יפה סולימני: פיתחנו אפליקציה לגבי עבודת נשים ונשים בהיריון.
<יפה סולימני: האפליקציה מופצת, היא חינמית ומתעדכנת כל פעם בהתאם לשינויים בחוק, שבה לא רק הנושא של ההיריון.
<יפה סולימני: זה כמעט כל הזכויות של האישה בהיריון.
עאידה תומא סלימאן: אם אני אישה שעומדת בפני שאלה, איך אני יודעת שיש אפליקציה כזו?
<יפה סולימני: אנחנו הגענו לטיפת חלב, לבתי חולים, בכל מקום שרק אפשר הפצנו את זה, בארגונים הפצנו את זה.
<יפה סולימני: אם יש רעיונות נוספים, אנחנו נגיע גם לשם.
<יפה סולימני: אנחנו משתדלים דרך הפייסבוק, בכל מקום שרק אפשר.
<יפה סולימני: שרית גם מבצעת המון הרצאות בקרב מעסיקים, כדי להסביר להם – תדעו לכם, אתם צפויים לענישה והיא המון המון, גם היא וגם רבקה, גם מאיר בכל פורום שרק אפשר הוא מציג את זה.
<יפה סולימני: האתר שלנו, שציינתי קודם, אמנם הוא בעברית ואנחנו בקרוב עובדים על התרגום שלו, כשברור שהמונחים הם נורא קשים ושצריך כדי לתרגם לשפה הערבית, צריך גם לדבר במונחים המקצועיים הנכונים.
<יפה סולימני: אז התחלנו עם גורמים מסוימים לתרגום, אחר כך החלטנו שחלק זה בעייתי בהבנה של הפרשנות.
<יפה סולימני: אני מקווה שבחודשים הקרובים כל אתר זכויות עובדים יעלה בשפה הערבית.
<יפה סולימני: אנחנו גם נצא לקמפיין.
<יפה סולימני: הקמפיין די מוכן, רק שאין טעם לצאת לקמפיין אם האתר לא מתורגם לערבית, כי מה הטעם שאני אשלח עובדים ערבים או נשים ערביות לקרוא את זה, כשהן לא קוראות.
<קריאה: מה עם אמהרית ורוסית?
<יפה סולימני: בשלב הזה אנחנו מדברים על ערבית.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים יש שתי שפות רשמיות במדינה, אז בואו נבטיח שהשפה השנייה קודם תעלה, ואחר כך.
<יפה סולימני: יש סרטונים שעשינו, שגם יעלו בקרוב, לגבי איך מגישים בקשה, מה הן הזכויות, על ידי עובדים שלנו שיעלו לאתר.
<יפה סולימני: אנחנו משתדלים כמה שיותר, כי בעצם מבחינתנו, ככל שעובדת יודעת מה הן זכויותיה, היא גם יודעת לעמוד עליהן וגם מה שאמרתי קודם עם הביטוח הלאומי, שאנחנו מנסים להגיע לנשים שאולי פוטרו ולא הגיעו.
<יפה סולימני: אנחנו מנסים לעשות איזה שהוא פיילוט איתם.
<יפה סולימני: יכול להיות שאנחנו יותר ויותר נגיע למודעות, שבעצם תקופת ההיריון היא תקופה זמנית.
<יפה סולימני: היריון זה לא מחלה.
עאידה תומא סלימאן: אני גם ראיתי שבדו"ח של נציבות שוויון הזדמנויות, יש ירידה בתלונות על פיטורים בעת היריון.
עאידה תומא סלימאן: נעה לא איתנו.
<נועה נאמן: אני מתנצלת.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת שראיתי בדו"ח הנציבות שלכם - - -
<נועה נאמן: כן, שהוא מולי.
עאידה תומא סלימאן: שיש ירידה גם כן במספר התלונות על פיטורים בזמן היריון.
<נועה נאמן: אני הסתכלתי לפני שבאתי לכאן על הדו"ח.
<נועה נאמן: אז קודם כל הפניות של נשים לנציבות שוויון, לפי נושא, היריון זה תמיד במקום הראשון.
<נועה נאמן: זאת אומרת ברמה של 31% מהפניות של נשים אלינו הן בנושא הריון, כשהנושא הבא הוא מין וזה 11%.
<נועה נאמן: זאת אומרת יש הבדל.
עאידה תומא סלימאן: אבל לפי הפרסומים אמרו שהשנה יש לכם ירידה.
<נועה נאמן: מבחינת נושא הפנייה באופן כללי, אז הפניות לנציבות שוויון לפי נושא הפנייה – 27% מהן היו לגבי נשים בהריון והירידה בפניות הייתה של 14%.
<נועה נאמן: אז את צודקת בכך שאת אומרת שהייתה ירידה.
<נועה נאמן: עדיין זה הנושא הראשון במעלה - - -
עאידה תומא סלימאן: מה ידעתי יותר ממך?
<נועה נאמן: הייתה ירידה של 14% וזה עדיין הנושא הראשון שבגינו נשים פונות לנציבות שוויון.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור ל - - -
<קריאה: לשלוש הנשים שאין להן אינטרנט - - -
עאידה תומא סלימאן: לא נתתי זכות דיבור עדיין.
עאידה תומא סלימאן: יש אנשים שנרשמו, אני רוצה לתת להם.
עאידה תומא סלימאן: אם את רוצה לדבר – נא להירשם.
עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין מאירה, בבקשה.
<מאירה בסוק: עורכת הדין מאירה בסוק מנעמ"ת.
<מאירה בסוק: אני רוצה להגיד משהו כללי, שכיוון שאני ותיקה ויש לי זיכרון ארוך, אז הדבר שאני רוצה להגיד כאן, שבסך הכל כל שנה זה פחות או יותר אותו דבר.
<מאירה בסוק: כמו ההיתרים היא 900 ומשהו וכמובן הסירובים היא 100.
<מאירה בסוק: אני מקווה שהפעם זה יקרה שאולי זה יהיה קצת יותר, או קצת פחות.
<מאירה בסוק: משהו שקצת יותר יראה שפחות נשים מפוטרות דרככם.
<מאירה בסוק: פשוט זה דבר ראשון.
<מאירה בסוק: דבר שני, אתם שמים לב שהפניות הן מועטות.
<מאירה בסוק: אפילו שיש 1,500 פניות בשנה, אנחנו יודעים שיש הרבה יותר נשים שמפוטרות בהיריון ולצערנו הן מפוטרות.
<מאירה בסוק: ואם הן חזקות הן לוקחות עורכי דין.
<מאירה בסוק: בדרך כלל הן מצליחות, לא תמיד כמובן, אבל הן מצליחות.
<מאירה בסוק: זו הערה כללית, שמאד חבל לי שתמיד זה 900, או 800.
<מאירה בסוק: זאת אומרת אתם רואים את זה לאורך שנים – בין 800 ל-900 היתרים, בין 100 ל-120 סירובים.
<מאירה בסוק: זאת אומרת זה שנים ככה.
<מאירה בסוק: זו הערה.
<מאירה בסוק: השאלה שלי, וזו גם שאלה שאני שואלת הרבה מאד פעמים ואני לא מקבלת תשובה, זה האם אתם עושים פילוח לפי כמות שנות העבודה של העובדת ולמה אני שואלת את זה?
<מאירה בסוק: כי לא יכול להיות שעובדת - - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ביקשנו בשנה שעברה וקיבלו את הפילוח.
<מאירה בסוק: אז אני לא ראיתי את זה.
<מאירה בסוק: למשל אישה עובדת חמש שנים, זה לא שפתאום אין לה תפקוד טוב.
<מאירה בסוק: לי זה נראה מאד - - -
<קריאה: כנראה שלוקחים את זה בחשבון.
<מאירה בסוק: אז אני לא ראיתי את זה בפילוח.
<שרית יהודאי: אבל אם העסק נסגר, אז הוותק לא רלבנטי.
<מאירה בסוק: עסק נסגר, זה גם כן.
<מאירה בסוק: פה מדובר שיש צמיחה במשק ואין כמעט מובטלים, ואצלכם פתאום כמות העסקים שנסגרים היא עצומה.
<מאיר דוד: אז סליחה על ההערה.
<מאיר דוד: מאיר דוד, מאגף האכיפה שוב.
<מאיר דוד: זה נכון שמדברים על צמיחה ושגשוג, אב אם נסתכל, אז כל שנה נסגרים בין 40,000 ל-50,000 עסקים בישראל.
<מאיר דוד: העסקים האלה פולטים החוצה גם לא מעט עובדים.
<מאיר דוד: אז אלפים ועשרות אלפי עובדים גם נפלטים לשוק העבודה ואחר כך נקלטים כנראה מחדש במקומות עבודה.
<מאיר דוד: אז יש שגשוג, יש צמיחה, אבל יש גם המון המון עסקים, בעיקר עסקים קטנים, שנסגרים בשנה.
<מאיר דוד: למעלה מ-40,000 עסקים.
עאידה תומא סלימאן: כדי שהתמונה תתבהר יותר, אנחנו ביקשנו את המידע על עילות הסגירה.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדעת מבחינת-.
עאידה תומא סלימאן: לא, בעצם כאשר אנחנו מדברים על עילות הסגירה, דיברנו על עילות הסגירה של התיקים, אבל כדאי מאד גם לקבל בעניין העסקים, מידע על ההיתרים שניתנים בגלל בעיות כלכליות.
עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי באמת לראות בכמה מתוכם נסגר העסק, כמה בעיות כלכליות ואיך הזה השתקף.
עאידה תומא סלימאן: האם יש לכם הוראות ברורות לחוקרות למשל, איך הן מודדות את העניין של הבעיות הכלכליות בעסק?
עאידה תומא סלימאן: איך הן בודקות את זה?
עאידה תומא סלימאן: האם יש נוהל ברור?
<רבקה מקובר: לגבי בעיות כלכליות הסברתי ואני חוזרת, כי זאת פשוט המציאות, שכמעט אין מה להתמודד, כי אין אי הסכמה לגבי זה שהוא מגיש את הבקשה והוא אומר סוגר ויש אישור רואה חשבון, אין סתירה.
<רבקה מקובר: העובדת אומרת נכון, כולם הולכים הביתה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על סגירה.
עאידה תומא סלימאן: יש קשיים כלכליים, נכון?
עאידה תומא סלימאן: איך מודדים את הקשיים הכלכליים?
עאידה תומא סלימאן: יש לכם ממש נוהל לחוקרות איך לבדוק את זה?
<רבקה מקובר: יש לנו יחידה כלכלית שמתייעצים איתה.
<רבקה מקובר: אם זה מגיע למצב – אין הרבה – אבל אם יש בקשה או שתיים שקשה לנו באמת להתמודד עם זה, כי זו בעיה כלכלית אולי שאנחנו לא מבינים בה, אז יש לנו יחידה כלכלית ואיתה מתייעצים.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל כשמכשירים את החוקרות, שזו לא ההכשרה המקצועית שלהן, הן גם לא עורכות דין והן גם לא רואות חשבון, אין הוראות ברורות איך לבדוק קשיים כלכליים?
עאידה תומא סלימאן: אחד, שניים, שלושה, ארבעה – צריך לבדוק את זה ולבדוק את זה ולהצליב מידע עם זה.
עאידה תומא סלימאן: ומי זה עסק גדול שעכשיו מפטר.
עאידה תומא סלימאן: כמה פיטורים אצלו מעידים על כך שזה לא מגמתי?
עאידה תומא סלימאן: כי אם יש לו שלושה עובדים ודווקא הוא בחר לפטר את זאת שבהיריון, אני לא יודעת.
<רבקה מקובר: אם זה יהיה שלושה עובדים וזאת שבהיריון - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, על רקע קשיים כלכליים.
<יפה סולימני: יושבת הראש, אנחנו כל הזמן בונים הכשרה למפקחות.
<יפה סולימני: - - -מהלך של משהו שאת אומרת אולי כדאי לחדד ולעשות אותו יותר, למרות שביחידה אומרים הם עושים את זה בסדר, אני לוקחת את ההערה הזאת.
<יפה סולימני: אנחנו כל הזמן מכשירים אותם.
<יפה סולימני: בשנה הזאת אני אקח יומיים, יום, עם גורמים מקצועיים ואעשה להם הכשרה הרבה יותר – מה זה חברה בפירוק ומה זה חברה נסגרת ואיך קוראים את הדו"ח ומה קוראים בדו"ח.
<יפה סולימני: אנחנו משקיעים כל כך הרבה.
עאידה תומא סלימאן: ומה זה חברה בקשיים כלכליים, זה העיקר.
עאידה תומא סלימאן: כי נסגרת, נסגרת.
<יפה סולימני: אני משקיעים כל כך הרבה בהשקעה של נשים, אז עוד יום ועוד יומיים, חשוב.
<יפה סולימני: זה ייתן יותר בירור.
<יפה סולימני: לקחנו את ההמלצה של יושבת הראש ואנחנו נכניס את זה למערכת ההכשרות שלנו.
<מאירה בסוק: ולגבי הפילוח של שנות עבודתה של העובדת והפיטורים?
<מאירה בסוק: זה מה שרציתי לדעת.
<קריאה: היא אומרת שזה היה בשנה שעברה.
<מאירה בסוק: השנה לא ראיתי את זה.
עאידה תומא סלימאן: השנה לא נעשה, זה נעשה בשנה שעברה.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שכל דבר שאנחנו מבקשות אותו, להוסיף אותו לדו"ח של השנה הבאה.
עאידה תומא סלימאן: כי בשנה שעברה שלחתן לי את הפילוח אחרי שביקשתי.
עאידה תומא סלימאן: היה עד שנתיים במקום העבודה – 625 היתרים.
עאידה תומא סלימאן: מעל שנתיים ועד חמש שנים – 281 היתרים.
עאידה תומא סלימאן: ומעל 5 שנים 133 היתרים, שזה אחוז לא מבוטל.
<יפה סולימני: אנחנו מכניסים את זה - - - בשוטף - - -
עאידה תומא סלימאן: אתן רוצות גם?
עאידה תומא סלימאן: עפרה בלבן רצית להתייחס לעוד שאלות?
עאידה תומא סלימאן: כי יש עוד דו"ח שמעניין לשמוע עליו.
<עפרה בלבן: אני מעמותת חן לפריון ואנחנו לא פעם באים לבתי משפט כעד מומחה לנשים שהן בטיפולי פוריות והמעסיקים מפטרים אותן.
<עפרה בלבן: הבעיה שלנו בעניין הזה, זה הקטע של מתי היא צריכה להגיד ואיך היא צריכה להגיד שהיא בטיפולי פוריות.
<עפרה בלבן: צריך להבין, טיפולי פוריות הוא משהו שהוא טאבו במדינת ישראל.
<עפרה בלבן: עם כל הנאורות של המדינה, עדיין זה בושה גדולה בכל המגזרים.
<עפרה בלבן: אם מישהו חושב שבמגזר אחד או אחר זה יותר – לא.
<עפרה בלבן: בכל המגזרים זה בושה גדולה ולכן הנשים הרבה פעמים לא מודיעות, כפי שדורש החוק – לא מודיעות בכתב.
<עפרה בלבן: אז העצה הראשונה שלנו תמיד להודיע.
<עפרה בלבן: כי זו לא בעיה שלך, זאת אומרת זו לא אשמתך שאת צריכה טיפולי פוריות.
<עפרה בלבן: זה אחד.
<עפרה בלבן: שניים, הרבה שנים, חמש שנים היא הייתה מצוינת, ברגע שהיא הודיעה שהיא בטיפולי פוריות – בום טראח.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בשביל זה יש חוק.
<עפרה בלבן: בסדר, אבל זה קושי אמיתי ביום יום.
<עפרה בלבן: והדבר השלישי שהוא חמור בעיני מעבר להכל, בבדיקה שלנו הנשים, הבוסיות, הן לאין ערוך יותר גרועות מהבוסים הגברים, והייתי שמחה לראות יותר נתונים אמיתיים על - - -
עאידה תומא סלימאן: טוב, אני הייתי שמחה לקבל נתונים על האמירה הזאת.
<עפרה בלבן: זה הפניות שהיו אלינו.
<עפרה בלבן: האם היה לך בוס, או בוסית.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אני לא רוצה להיכנס לדיון כזה.
עאידה תומא סלימאן: בואי, זה לא המטרה של הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: יש עוד שאלה?
עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר, אם לאישה יש קושי להודיע שהיא בטיפולי פוריות, למרות שהחוק נותן לה את האפשרות הזו ואפשר להעביר את זה, אני חושבת שזה יותר פעילות של העלאת מודעות.
עאידה תומא סלימאן: הם לא יוכלו לעשות עם זה דבר, אז חבל.
עאידה תומא סלימאן: זה העלאת מודעות של הנשים, שזה יכול להיות עבודה גם של ארגונים וגם לקרוא את החומר שנמצא.
עאידה תומא סלימאן: הם לא יוכלו לעשות עם זה.
<עפרה בלבן: אני רוצה להפנות את תשומת ליבנו כולנו, שלא לכולנו יש אפליקציה.
<עפרה בלבן: ריבונו של עולם.
עאידה תומא סלימאן: אבל יש אתר.
עאידה תומא סלימאן: האפליקציה היא משהו נוסף.
<יפה סולימני: בטיפת חלב - - -
<עפרה בלבן: הגברת האתיופית שמנקה פה בחדר - - -
עאידה תומא סלימאן: יש טיפת חלב לגברת ויש בבתי החולים.
עאידה תומא סלימאן: השאלה אם זה - - -
<עפרה בלבן: בסדר.
<עפרה בלבן: אנחנו רק צריכים לחשוב גם על תקשורת בין אישית.
<ענבל אביב: ענבל, האגף לקידום מעמדה האישה ב-ויצ"ו.
<ענבל אביב: לא נרשמתי, אבל אני רוצה להתייחס בקצרה לסוגיה נקודתית לגבי הגנה על נשים במהלך טיפולי פוריות.
<ענבל אביב: אלינו פנתה אישה שהחלה לעבוד במקום עבודה מסוים, החלה טיפולי פוריות בהריון ראשון.
<ענבל אביב: הרתה, ילדה, יצאה לחופשת לידה וחזרה שוב למקום העבודה.
<ענבל אביב: אחרי שנתיים החלה שוב טיפולי פוריות לקראת היריון שני.
<ענבל אביב: הודיעה למעסיק שלה שהיא שוב בטיפולי פוריות ואחרי כמה שבועות פוטרה, לאחר שהמעסיק קיבל היתר ממשרד הכלכלה לפיטורין.
<ענבל אביב: אנחנו פנינו למשרד הכלכלה, משרד הרווחה היום, ושאלנו האם ולמה הפיטורין האלה חוקיים והובהר לנו שהפרשנות של החוק היא שיש הגנה לשנתיים על אישה בטיפולי פוריות ועל שני הריונות בתוך השנתיים האלה.
<ענבל אביב: מה שברור שאישה, גם אם אין לה בעיות פוריות, תתקשה להרות וללדת פעמיים במהלך שנתיים.
<ענבל אביב: לכן אנחנו מבקשים או לתקן את הפרשנות של החוק, או לתקן את החוק שיהיה ברור שההגנה היא לשנתיים עבור כל היריון.
<קריאה: אנחנו בוחנים את זה היום.
<ענבל אביב: זה היה מקרה שקרה.
<קריאה: הפרשנות המקובלת זה עבור כל ילד שנתיים.
<ענבל אביב: אוקיי, זה מקרה שקרה.
<קריאה: זה לא הפרשנות של משרד העבודה, כשפונות אליהן נשים.
עליזה לביא: המצוקה הולכתך וגדלה.
עליזה לביא: אני רוצה לשתף אתכן בשיחה שהייתה לי עם בתי שלומדת רפואה, ונאמר להם בצורה חד משמעית, לסטודנטיות, שיש להן תאריכים מסוימים שהן יכולות להיכנס להיריון, ומי שתעשה את מה שהיא רוצה בלי להתחשב, היא תישאר שנה.
עליזה לביא: האיומים הולכים וגדלים.
עליזה לביא: הם הולכים וגדלים.
עליזה לביא: היצירתיות שופעת במקרים הללו.
עליזה לביא: היריון זה לא מחלה ואם מישהי חושבת שהסטודנטיות לא מבוהלות ומפוחדות, טועה.
עליזה לביא: הן לא רוצות לאבד שנה.
עאידה תומא סלימאן: זה הדיון שהתקיים לפני שבוע בוועדה.
עליזה לביא: כן, אבל זה השקה לעולם העבודה ועולם עבודה שעדיין מתייחס אל היריון כמחלה, כטיפולי פוריות כאיזה סוד שצריך-.
עליזה לביא: תראו, אני אומרת לכם את האמת, את ההיריון הראשון שלי אני הסתרתי.
עליזה לביא: זה לא היה מקובל עם השמלות היפיפיות.
עליזה לביא: ממש הסתרתי.
עליזה לביא: התמניתי להיות מנכ"לית המועצה לחילופי נוער וצעירים וחודשיים אחרי זה גיליתי שאני בהיריון.
עליזה לביא: הסתרתי את ההיריון הזה.
עליזה לביא: למזלי גם לא ראו עלי, אבל הסתרתי.
עליזה לביא: התביישתי בהיריון שלי.
עליזה לביא: הבטחתי לעצמי שהעולם שהבנות שלי תגדלנה בו, יהיה עולם אחר.
עליזה לביא: והבנות שלי גדלות לא בעולם אחר.
עליזה לביא: הגדולה שלי עם שתי ילדות, באותו עולם שאנחנו פה חיות.
עליזה לביא: מצד אחד פתחנו ואפשרנו ואנחנו עושות הכל, מצד שני אנחנו נבלמות.
עליזה לביא: כשאני קוראת את הנתונים כאן והעדפה של שיקולים כלכליים על פני הבנה של איך עובדים ועובדות צריכים לחיות, כי מי שחושב שהמצוקה היא רק של האישה, לא מבין שגם יש לה לרוב בן זוג.
עליזה לביא: זו מצוקה משפחתית וזה אזרחים פחות טובים.
עליזה לביא: אני קוראת מכאן גברתי, לא עוד להמשיך, את יודעת, כל שנה אנחנו מקבלות את הנתונים ומתכנסות.
עליזה לביא: יש גם שר כלכלה חדש במדינת ישראל, קשוב מאד.
עליזה לביא: יש לו ארבעה ילדים, הוא בא איתם ביום שהוא התמנה.
עליזה לביא: הוא מדבר הרבה על הילדים שלו.
עליזה לביא: אני מקווה מאד שהוא יהיה שותף להבנה שהיריון זאת לא מחלה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת למר יוחאי ברנשטיין, מרכז בכיר רגולציה.
עאידה תומא סלימאן: אתם עשיתם דו"ח.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שתעבור ליד השולחן, כך תהיו שני גברים ליד השולחן.
עאידה תומא סלימאן: אני קראתי את הדו"ח שלכם בעיון רב.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, אם אפשר, להציג את עיקר הדברים.
עאידה תומא סלימאן: אתם עשיתם עבודה מעניינת.
<קריאה: זה לא באתר, נכון?
<קריאה: אנחנו לא רואים את זה.
<יוחאי ברנשטיין: הדו"ח מפורסם ואני מיד אסביר.
<יוחאי ברנשטיין: אז קודם כל תודה רבה על ההזמנה, על זכות הדיבור.
<יוחאי ברנשטיין: אני אתן את ההקשר הרחב.
<יוחאי ברנשטיין: הדו"ח נכתב במסגרת תהליך רחב שהממשלה מבצעת, של טיוב הרגולציה הממשלתית.
<יוחאי ברנשטיין: בשנת 2014 החליטה הממשלה שכל משרדי הממשלה יגדירו תכנית חומש לטיוב הרגולציה, כל משרד בתחומו.
<יוחאי ברנשטיין: כל תחומי הרגולציה בכל משרד ייבחנו במשך 5 שנים בהתאם למתודולוגיה מפורטת, שאומרת מה בודקים, איך מנתחים את התהליך הרגולטורי לקיום של שיח עם בעלי עניין, ניתוח הנתונים והגעה למסקנות והמלצות לשיפור הרגולציה; כשרגולציה מטויבת היא רגולציה שבאמת אנחנו מוצאים בה את הנקודות שבהן מתקיים נטל עודף.
<יוחאי ברנשטיין: זה אומר איזה שהוא נטל שלא נדרש על מנת לייצר את תכלית הרגולציה, את ההגנה על האינטרסים הציבוריים.
<יוחאי ברנשטיין: אז עד כאן הרקע הכללי.
<יוחאי ברנשטיין: במסגרת תכנית העבודה של שנת 2015, תחום בקשה להיתרי פיטורים של אישה בהריון או בטיפולי פוריות, היה במסגרת תכנית העבודה שלנו ועבדנו בהתאם למתודולוגיה.
<יוחאי ברנשטיין: חשוב להגיד, התהליך הזה הסתכל רק על המעטפת, נקרא לזה הבירוקרטית.
<יוחאי ברנשטיין: מה הם השלבים שמעסיק צריך לעשות, מה הם השלבים שהעובדת צריכה לעשות במסגרת התהליך הזה.
<יוחאי ברנשטיין: לא נכנסנו בשום שלב לשאלת שיקול הדעת שמופעל על ידי מפקחות.
<יוחאי ברנשטיין: זה לא מסמכותי.
<יוחאי ברנשטיין: זה לא משהו שאני עוסק בו.
<יוחאי ברנשטיין: אנחנו, אני כנציג אגף אסטרטגיה, לצורך העניין, שמלווה את התהליכים האלה עם כל הרגולטורים במשרד, הסתכלנו על התהליך, על המסגרת והרעיון היה לראות אם יש מקומות שבהם אפשר לשפר, להקל, וההמלצות מפורטות בפנים.
<יוחאי ברנשטיין: קודם כל מבחינת איסוף הנתונים – אנחנו פנינו, עשינו סקרים מאד רחבים, גם למעסיקים שפנו לקבלת היתר, גם לגבי נושים.
<יוחאי ברנשטיין: פילחנו את הנתונים, ניסינו לזהות את המקורות שבהם יתכן שבהם יש מוקדי נטל או מוקדי עומס גם על העובד/ת, גם על המעסיק או המעסיקה.
<יוחאי ברנשטיין: ההמלצות היו בסך הכל ברמה של שיפור קטן של התהליך עצמו.
<יוחאי ברנשטיין: ראינו שיש הרבה אי ודאות.
<יוחאי ברנשטיין: זאת אומרת אם אנחנו מסתכלים על מיפוי העומסים שנעשה – זו השפה שבה אנחנו משתמשים בתיאום רגולציה – מיפוי העומסים – ראינו שהסוגיה המרכזית זו איזו שהיא אי בהירות אולי או בעיה בתיאום הציפיות – מה המעסיק מצפה מהתהליך, מה העובדת מצפה וזה הנקודות שבהן שמנו את ההמלצות לגבי הנגשת המידע, הגברת הוודאות.
<יוחאי ברנשטיין: בהמשך לשאלה, כל דו"חות טיוב הרגולציה בממשלה – זה נעשה בכל המשרדים – מפורסמים באתר הרגולציה הממשלתי שאני מזמין אתכם להיכנס אליו ולהשתתף בו.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל עיקר הדברים שאתם יצאתם איתם מבחינת התהליך, אני קראתי את זה ואתם התייחסתם גם לעלויות גם של המעסיק וגם של העובדת – כמה זה עולה להם, התהליך הזה.
<יוחאי ברנשטיין: כן, נכון.
עאידה תומא סלימאן: הייתה לי הערה שאני חושבת שהמעסיקים הגזימו קצת בעלויות שהם הגישו שם, על 12 שעות עבודה 5,000 ומשהו שקלים לעובד שמילא את הטפסים.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה להכיר את העובד שמקבל על 12 שעות עבודה 5,000 שקלים.
<קריאה: גברים, לא נשים.
עאידה תומא סלימאן: לגבי העובדת, והשאלה שלי היא לגברת יפה – במקרים, למרות שהם לא גדולים, של 10% שלא מאשרים את ההיתר וכבר עלה לעובדת גם להגיב מבחינת שעות שהיא השקיעה בכתיבה וגם אולי הביאה את עורך הדין לשימוע והיא שילמה את הנסיעות, שזה מזכיר לי.
עאידה תומא סלימאן: החוקרות כולן יושבות בירושלים, נכון?
<יפה סולימני: לא.
עאידה תומא סלימאן: איפה יש?
<יפה סולימני: הן יושבות בתל אביב, אבל אם יש חקירות בחיפה, בירושלים ובבאר שבע, הן נוסעות לשם.
עאידה תומא סלימאן: הבירורים נעשים בשלוש הערים האלה – ירושלים, תל אביב וחיפה?
<יפה סולימני: ובאר שבע.
עאידה תומא סלימאן: וגם בבאר שבע.
<יפה סולימני: אנחנו לא מביאים את העובדות לתל אביב.
<יפה סולימני: אנחנו מגיעים למחוז.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אבל עדיין העובדת משלמת נסיעה, גם כן אם היא נמצאת מחוץ לארבע הערים האלה.
עאידה תומא סלימאן: האם קורה משהו, למשל אם המעסיק התחיל את ההליך, הוא זה שגרם לה לשלם עבור התהליך הזה, האם יש איזה שהוא החזר הוצאות לעובדת על התהליך שנכפה עליה ועלה לה כסף?
<יפה סולימני: לא, אין.
<יפה סולימני: אבל אני אגיד, אנחנו - - -
<קריאה: - - - יתעלל בה ובסוף יפטר אותך איך שלא יהיה.
עאידה תומא סלימאן: טוב, לאחר שנשאלה שאלה שבעיני היא חשובה, בואו נקשיב לתשובה ולא נקיים את השיח הזה.
<יפה סולימני: לא, אין החזר כספים לעובדת.
<יפה סולימני: אין את האפשרות הזאת.
<יפה סולימני: זה לא קיים.
עאידה תומא סלימאן: אין לכם סמכות לחייב בדבר כזה?
<יפה סולימני: לא, לא.
<יפה סולימני: אבל כן במסגרת הפעילות של המינהל, אנחנו מאשרים בכל שנה כמיליון שקלים תמיכות לארגונים שעוסקים בנושא של זכויות עובדים, גם לגבי נושא של סיוע בהגשת תביעות משפטיות, ייעוץ מורכב לעובד ועוד גורמים כאלה, שמקבלים כל שנה מעל מיליון שקלים שאנחנו נותנים לאותם גופים שמגישים בקשות.
<יפה סולימני: ובאמת, אנחנו מפנים לשם אנשים, בדיוק כמו שביקשתם בפעם הקודמת, להפנות את אותם עובדות למרכזי הסיוע ולמקומות כאלה.
<יפה סולימני: חלקם מגיש בקשות לתמיכות ואנחנו נותנים תמיכות לאותם ארגונים לסייע לעובדים בעניין של הייעוץ, העמדת עורך דין אם צריך או לסייע להם להכין את התשובה.
<יפה סולימני: כמה זה מנוצל על ידי אותן נשים, אני לא יודעת, אבל זו אחת הדרכים שאנחנו מצאנו כמינהל, לאפשר עוד איזה שהם גופים במגזר השלישי ומגזרים מסוימים, כדי לסייע לאותם עובדים.
<יפה סולימני: אבל לשאלה שלך, ששאלת האם יש את הסיוע הישיר, זה לא קיים.
<יפה סולימני: אין לנו גם את האפשרות.
עאידה תומא סלימאן: לא דיברתי רק על סיוע, אני מדברת גם על החזר הוצאות.
<יפה סולימני: לפעמים יש תמלול שיחות שהעובדות - - -
עאידה תומא סלימאן: על החזר הוצאות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר המאבק הזה כדי להיאבק.
עאידה תומא סלימאן: אני לא דיברתי על איפה שאתם מאשרים או נותנים היתרים, אבל במקרים שברור שלא ניתן ההיתר ואתם לא הצדקתם את הבקשה, לפחות שהעובדת לא תשלם על זה כסף, כי זה עולה לה משהו בסביבות ה-4,000 שקלים.
<יוחאי ברנשטיין: בממוצע.
<יוחאי ברנשטיין: זה תלוי מה ההוצאות.
עאידה תומא סלימאן: כן, 3,000 שקלים ואם יש נסיעות וזה, אז עוד 800 שקלים.
<יפה סולימני: אבל כן במקרים שבהם עובדת מביאה שיחה של מעסיק מוקלטת או שיחות מסוימות, אנחנו מבצעים לעובדת את התמלולים.
<יפה סולימני: במקום כזה אנחנו לוקחים את זה ואנחנו מתמללים, נותנים את זה לעובדת כדי שזה יסייע לה בהגשת החומרים אחר כך.
<יפה סולימני: אבל זה המקום היחיד שבו יש לנו איזו שהיא דרך לסייע.
<קריאה: למעשה, למעט הוצאות נסיעה וזמן נסיעה, אם היא לא לקחה עורך דין, אז בעיקרון - - -
<יפה סולימני: לא, היא אומרת למה היא לא תיקח עורך דין?
<קריאה: היא יכולה לקחת.
עאידה תומא סלימאן: כן, היא יכולה לקחת, אבל גם יש לה עליות של נסיעה וזה.
עאידה תומא סלימאן: עורך דין קרן בר יהודה, בבקשה.
<קרן בר יהודה: קודם כל להגיד מילה אחת טובה גם.
<קרן בר יהודה: הקיצור של משך הטיפול ובצד זה הארכה של זמן תגובה לעובדת, זה שני דברים מאד קריטיים וזה נראה כאילו זה מעט ימים, אבל אחד מהדברים הנוראים גם לעובד וגם למעסיק זה לשבת ולחכות להחלטה כל כך קריטית בעניין עתידן, וזה בהחלט דבר מבורך וצריך לברך על זה.
<קרן בר יהודה: הבעיה הקשה שלנו זה העדר נתונים, שלמרבה הצער הממונה על חוק עבודת נשים לא מסוגלת לספק אותם, כי זה המקרים שלא מגיעים אליה ושלא מתבקש היתר.
<קרן בר יהודה: והמקרים האלה, גם כשהם מתחפשים בדיווח של אגף האכיפה להסכמה של העובדת, הם לא תמיד הסכמה בדיוק חופשית ונקייה של עובדת, שבאמת שקלה את שיקוליה והחליטה להסכים לעזוב את מקום עבודתה בהיריון.
<קרן בר יהודה: חיפשתי כרגע בנתונים של הלמ"ס.
<קרן בר יהודה: יש בישראל כ-150,000 לידות בשנה.
<קרן בר יהודה: נשים מעל גיל 15 מועסקות 60% מהן בשוק העבודה הישראלי.
<קרן בר יהודה: הכמויות של הנשים בהיריון מדי שנה ביחד, אפילו עם הנתונים שאמר ראש אגף האכיפה על 40,000, 50,000 - - - יש פה איזה שהוא חוסר נוראי בנשים, שאנחנו רואות אותן בשטח בתיקים שאנחנו מנהלים בבית הדין לעבודה, אבל חלק גדול מהן גם לא מגיעות למקום הזה.
<קרן בר יהודה: אני חושבת שהגיע הזמן, אחרי כל השנים שאנחנו שומעות דיווחים שהם דומים, של סדר גודל של 1,000 תיקים שמתבקשים בהם היתרים, לבדוק איפה כל שאר הנשים בהיריון נמצאות.
<קרן בר יהודה: יש מנהל מחקר מצוין במשרד הכלכלה.
<קרן בר יהודה: אני חושבת שהגיע הזמן לבקש מהם לעשות סקר מקיף על נשים בהיריון מועסקות במשק הישראלי, כמה מהן מוצאות את עצמן בלי עבודה, בלי שמתבקש היתר ובלי שאנחנו דנים בעניין שלהן כאן מסביב לשולחן הזה, כי הן פשוט לא מגיעות לשלב לא של להגיש תלונה ולא של להתגונן מפני בקשה של המעסיק.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שאני שואלת את עצמי, האם כדאי להשקיע במחקר, שאחר כך נבין שהן לא יודעות על הזכויות שלהן, או האם כדאי להשקיע בהנגשת המידע יותר ויותר לנשים מתן גב להן, בזה שהן תיגשנה וכן יבקשו.
<קרן בר יהודה: אני יכולה להשוות את זה למה שקרה בתחום החוק למניעת הטרדה מינית, שהיה לנו חוק מצוין, עם צורך ליידע את כל הנשים בשוק הישראלי באמצעות תקנונים במקום העבודה.
<קרן בר יהודה: רק שנעשה בשנת 2013 סקר, גילינו גם את ממדי התופעה, גם את העלות שלה וגם את העובדה ש-50% מהמעסיקים לא שמרו על החוק ולא תלו תקנונים.
<קרן בר יהודה: ועם כל הכבוד למינהל האכיפה ולפעולות שהן עושות, הם לא מצליחים להגיע לאחוזים גדולים מאד של המעסיקים שלא שומרים על החוק.
<יפה סולימני: סליחה, אני רוצה - - -
<קרן בר יהודה: בעניין הזה צריך בדיקה שהיא בדיקה חיצונית, שהיא בדיקה של נשים שלא מגיעות ל - - -
עאידה תומא סלימאן: אז אולי כדאי - - -
<קריאה: הנתונים בביטוח הלאומי, מה?
<קריאה: בשלוף.
עאידה תומא סלימאן: אז אולי כדאי, כמו שאנחנו בודקים את האכיפה, שהמחקר יבדוק את הנגשת המידע ויבדוק האם הדבר נעשה כמו שצריך והאם באמת.
עאידה תומא סלימאן: כי אני זוכרת את הדיון שהיה לפני ועכשיו מזכירים לי שנתיים, זה פחות משנתיים, זה היה לפני שנה וחצי, כי אנחנו עדיין לא נמצאים פה שנתיים, בקדנציה הזו.
עאידה תומא סלימאן: סיפרתן על העלונים שמפוזרים בבתי חולים וכו', ונאמר שזה לא הגיע לכל מקום וכמה בדיוק הכמויות וכל כמה אתם מחלקים.
עאידה תומא סלימאן: הוצאתם פעם ושלחתם לבתי חולים.
עאידה תומא סלימאן: הרי זה אמור להיות מונח שם כל הזמן, כי כל הזמן יש נשים שיולדות.
עאידה תומא סלימאן: השאלה כמה עלונים כאלה למשל מדפיסים?
עאידה תומא סלימאן: האם זה באמת מכסה?
עאידה תומא סלימאן: האם זה נמצא – פעם אחת הוצאנו – מחולק לבתי חולים וזהו.