GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: אני רוצה רגע להבין, לפני שאתן מציגות נתונים, מה עמדת החמ"ד?
עליזה לביא: אשר לשמוע אותה באופן ברור?
עליזה לביא: קודם כל תודה שאתה אתנו, בוקר טוב, רם זהבי, מנהל תחום חינוך על-יסודי ממשרד החינוך.
<רם זהבי: שלום לכולם ובוקר טוב.
<רם זהבי: אנחנו נדרשנו לסוגיה הזאת פעם, פעמיים ושלוש.
<רם זהבי: צריך לומר שאנחנו נמצאים גם בדיון פתוח בבג"ץ, שעתיד להידון בספטמבר בשאלה של היחס שלנו לגיוס בנות לצה"ל והמענה שאנחנו נותנים בתוך המערכת.
<רם זהבי: אנחנו יושבים מצד אחד באותו צד, כי אנחנו המדינה.
<רם זהבי: על פי חוק שירות הביטחון, כפי שמדינת ישראל השיבה לבג"ץ, חוק שירות הביטחון מכיר בבת בישראל, בכל בת, לא משנה באיזה מערכת חינוך, אבל בטח מערכת חינוך של החמ"ד, ביכולת שלה לבקש פטור משירות צבאי.
<רם זהבי: ממילא חוק שירות הביטחון אינו מחייב את השירות.
<רם זהבי: על גבי זה, חוק חינוך ממלכתי-דתי מכיר בזרם החינוך הממלכתי-דתי, כמי שיש לו כיוון חינוכי ציוני דתי.
<רם זהבי: באיגרת שקראנו, עם קווים מנחים לשירות ממלכתי-דתי נקבע, שהחינוך הממלכתי-דתי בישראל יפעל בשאלות של דת ומדינה ובכל סוגיה שיש לה השקה לסוגיות דתיות, להשקפה דתית, על פי פסיקת הרבנות הראשית לישראל.
<רם זהבי: בהיותנו מגזר ציוני-דתי, אנחנו מחויבים גם להיבט ההלכתי הזה, שהוא היבט חדשני והוא המשמעות של הציונית הדתית.
<רם זהבי: הרבנות הראשית בישראל פסקה ומועצת הרבנות הראשית פעם אחר פעם פסקה, שמבחינה הלכתית, על פי שיקוליהם שלהם, מתוך העיון שלהם, הגיוס של בנות לצה"ל הוא מבחינתם לא דבר שהוא אפשרי.
<רם זהבי: משכך, החינוך הממלכתי-דתי, שהוא מראשיתו, מגן הילדים עד סוף י"ב, מחויב לכבד את פסקי ההלכה של מועצת הרבנות הראשית, לא יכול להוביל מדיניות מנוגדת לפסק הרבנות הראשית.
<רם זהבי: לכן דרך המלך של החינוך הממלכתי-דתי מחנכת באופן פעיל, אקטיבי, יזום, מודע, על השולחן, לשירות לאומי במסגרות השירות הלאומי מאז ומעולם.
<רם זהבי: אלא שנכון שיש בנות שבוחרות לשרת שירות צבאי.
<רם זהבי: המדיניות שלנו אומרת – בת שבחרה לשרת שירות צבאי, היא שוות זכויות במוסד החינוכי, שוות זכויות.
עליזה לביא: איפה זה נכתב?
עליזה לביא: איפה זה נאמר?
<רם זהבי: המדיניות שלנו היא מדיניות נוכחת, אנחנו חיים בשטח, אנחנו מכנסים מנהלים.
עליזה לביא: זה נכתב באיזשהו מקום?
עליזה לביא: האם אדוני מודע לכך, שבהרבה מאוד מקומות יש ירידה בציוני המגן, יש איומים?
עליזה לביא: האם אדוני מכיר את המערכת מקרוב?
עליזה לביא: אתה מכיר את זה?
עליזה לביא: שמעת את זה?
<רם זהבי: שמעתי את זה בשאלה שלכם, אתם שלחתם את השאלות.
עליזה לביא: לא, אני שואלת אם לפני השאלות שלי אתה מכיר את זה.
<רם זהבי: אנחנו לא במדינת עולם שלישי.
עליזה לביא: טוב שאתה מצהיר את זה, כי לפעמים אני חושבת שכן.
<רם זהבי: אנחנו לא מדינת עולם שלישי, וציוני מגן זה לא סחר שוק.
<רם זהבי: יש חוזרי מנכ"ל מפורשים וזכויות הילד על ציוני מגן הם הרבה לפני השאלה מה אמונותיו, מה השקפותיו ומה בחירותיו בחיים, ללא קשר לשאלות של דת ומדינה.
<רם זהבי: בציוני מגן יש מדיניות של חוזר מנכ"ל, איך נותנים ציוני מגן.
<רם זהבי: אני עברתי על המדור לפניות הציבור של משרד החינוך, שם יש תשובות ברורות בשאלה שתלמידים פונים בשאלה על ציוני מגן.
<רם זהבי: אין שאלה בסוגיה של בת שאומרת שהיא מתגייסת לצה"ל ופגעו לה בציוני המגן.
עליזה לביא: איך אתה אומר את זה בכזה ביטחון?
<רם זהבי: אני כבר ארבע שנים בתפקיד שלי כמפקח ארצי על החינוך העל-יסודי ועוד ארבע שנים כמפקח מחוז חיפה.
<רם זהבי: שמונה שנים אני עוסק בפיקוח, מעולם לא שמעתי תלונה, מעולם לא קיבלתי תלונה.
עליזה לביא: האם שמעת על התופעה שיש בתי ספר שדיין מגיע כדי לקבל ריכוז של ההצהרות לצבא?
עליזה לביא: כי אחרת הבנות - - -
<רם זהבי: לא שמעתי על התופעה הזאת.
עליזה לביא: אז אני אספר לך עליה.
<רם זהבי: אבל לפי חוק שירות הביטחון, מותר לבת שתצהיר הצהרה דתית ותדחה את הגיוס שלה, הפעולה הזאת היא פעולה לגיטימית, היא במסגרת החוק.
<רם זהבי: כשבת נרשמת למוסד חינוכי, החל מכיתה ז', למוסד חינוכי ממלכתי-דתי, היא יודעת שאורחות החיים של המקום דתיות.
<רם זהבי: אי אפשר לצפות מהמוסד לא לפעול על פי אורח החיים.
<רם זהבי: מותר לה לבחור בחירות אישיות, בזמנה החופשי, מחוץ למוסד, אחרי הצהרים וביום שאחרי המוסד, לפי אורח חיים מותר לה, אבל המוסד החינוכי הוא מוסד חינוכי דתי.
עליזה לביא: האם אתה כאיש חינוך בחרת במקצוע הזה, כי אני מקשיבה לך ואני מעריכה שהחינוך של ילדי וילדות ישראל חשוב לך, אבל אני מדברת אתך גם כאבא, האם נראה לך נכון להמשיך במדיניות שחוסמת מידע קריטי לבנות שלנו?
עליזה לביא: האם אתה לא רואה בכך "בפני עיוור לא תיתן מכשול"?
עליזה לביא: זה ערך מאוד משמעותי אצלנו ביהדות.
<רם זהבי: אנחנו קיימנו בארבע שנים האחרונות מהלך מול המנהלים, שמדבר על היקף התופעה ועל הצורך שלנו לצמצם פער של מידע.
<רם זהבי: כפי שיפעת ציינה עובדה קיימת, ציירנו שלושה מעגלים: המעגל הראשון זה מעגל המנהלים, המעגל השני זה מעגל מחנכים ומעגל שלישי זה מעגל תלמידים.
עליזה לביא: יש משהו כתוב שאנחנו והוועדה יכולים לקבל?
<רם זהבי: אנחנו מדברים על פעילות של on going.
עליזה לביא: זה שיחות אוויר?
<רם זהבי: לא שיחות, אנחנו מקיימים תהליכים של פיתוח מקצועי, תהליכי השתלמות, גיוסי מנהלים, יש לנו מגע פנים אל פנים, אנחנו פוגשים את השטח בתפקידנו.
<רם זהבי: אנחנו לא יחידה שקובעת מדיניות בלבד, אנחנו פוגשים את השטח עד אחרון המוסדות.
<רם זהבי: במעגלים האלה, הצפנו את העובדה שחלק מהמנהלים – וכך באמת מתבצע – ביקשו למידה אישית במעגל מנהלים, חלק מהמנהלים ביקשו זמינות של גופים שמעניקים ידע למעגל המורים שלהם בתוך המוסד החינוכי, וחלק אפילו בחרו מעגל של ידע עבור התלמידות.
<רם זהבי: שלושת המעגלים האלה מתקיימים בצורה כזו או אחרת בכל המערכת שלנו.
עליזה לביא: כלומר, אין לנו שום מידע כתוב.
<רם זהבי: אין אחד שאומר שהוא לא אומר מידע, אין אחד שהוא מנגד.
<רם זהבי: פה הוא נותן מידע למנהל, פה הוא נותן מידע לצוות של המחנכים, פה הוא נותן מידע לתלמידות.
<רם זהבי: זה נכון שבספקטרום הזה יש שונות בין המוסדות, לא כולם מגיעים עם המידע עד התלמידה.
<רם זהבי: אנחנו מדברים על גיוס לצה"ל.
<רם זהבי: מערכת החינוך העל-יסודית בכלל במדינת ישראל, כללית וממלכתית דתית, לא עוסקת כל היום בנתינת מידע לילד לקראת מה הוא עומד להתגייס.
<רם זהבי: ילד שמתגייס לשריון, החליט לא לצאת מהבקו"ם, למה?
<רם זהבי: והוא מהחינוך הממלכתי והוא הגיע לשריון בבקו"ם, למה הוא מסרב ללכת לשריון?
<רם זהבי: כי הוא לא בדיוק יודע מה רוצים ממנו, לא הסבירו לו, יש לו חוסר מידע.
<רם זהבי: התיווך בין צה"ל, בין היחידה של צה"ל, לבין מערכת החינוך הוא בכל המערכת לא כזה אקטיבי.
<רם זהבי: הוא נשען על מערכת מסרים של מינהל, חברה ונוער, במידה רכה ביותר, מינורית, על גדנ"ע, במידה מסוימת על פי מיפוי של משרד הביטחון, על יחידות התערבות, לא של צה"ל, אלא המטה החברתי שפועל במידה מסוימת – אפילו לא בכל המערכת, רק במקומות שהוא מזהה שם צורך – זאת אומרת שגם אצל הבנות - - -
עליזה לביא: רם, תודה.
עליזה לביא: פתחת נושא חדש, ויש לי גם על זה מה לומר, אבל אני מבקשת לחזור לדיון.
עליזה לביא: לגבי הרבנות הראשית.
<ירון רוזנטל: רק מילה לגבי הרבנות הראשית, נטען שבגלל התנגדות הרבנות הראשית לגיוס לצבא אין הכנה לצה"ל ויש הכנה לשירות לאומי, אני קורא מתוך דרשתו של הרב הראשי לישראל, לא ב-2006 ולא ב-96' אלא בדצמבר 2016:
<ירון רוזנטל: דעתם של גדולי הדורות, כולל הרבנים הראשיים לישראל, שלבנות אסור להתגייס לצבא, לא רק צבא, גם לשירות לאומי.
<קריאה: זאת דעה פרטית, זאת לא מועצת הרבנות הראשית.
<ירון רוזנטל: את זה הרב הראשי לישראל אומר.
<קריאה: אבל אנחנו לא מדברים כרגע על דעה פרטית.
עליזה לביא: רשות הדיבור ליפעת סלע, מנכ"לית אלומה.
<יפעת סלע: אנחנו נציג את הנתונים.
<יפעת סלע: אני רק לא יכולה שלא להתייחס לטענה של רם שנותנת את אותה אוטונומיה שנותן למנהלים, ובחסות אותה אוטונומיה, יש מנהלים שאנחנו כעמותה וכהורים – אני חושבת שמצפים שאתם תדאגו כמדיניות החמ"ד, שאותה נערה בקצה תקבל את המידע.
<יפעת סלע: אני תושבת העיר מודיעין, מה שנקרא אין לי ברירה אלא להוציא את הסיפור הזה החוצה, ולומר שבעיר מודיעין למעלה מ-40% מהצעירות הדתיות מתגייסות לצה"ל, ועדיין במוסד המוביל של חמ"ד במקום הזה, בעיר הזאת, לא ניתן לתת מידע בכלל בתוך שטח בית הספר בשום צורה.
עליזה לביא: יפעת, אני לפני חודשיים אירחתי את שרון אצלי בבית, כי התיכון של בתי הצעירה לא מאפשר, ושרון נתנה הרצאה לבנות אצלי בבית.
עליזה לביא: אנחנו מכירים, מכירים, מכירים.
<יפעת סלע: לאור האוטונומיה, אני חושבת שנדרשת בהחלט קריאת כיוון ותכנית פעולה לשנת הלימודים תשע"ח, אני חוזרת על זה.
<יפעת סלע: אני רק רוצה לומר תודה רבה גם לירון, חבר הנהלת אלומה, וגם ליאיר ריינמן יושב ראש העמותה שלנו שנמצאים פה.
<יפעת סלע: בסך הכול, כמו שאמרתי, התנדבות ארוכת שנים.
<יפעת סלע: שרון, הנתונים.
<שרון בריק-דשן: אני רק אתחיל בסיפור קטן, כי כל יום יש סיפור אצלנו.
<שרון בריק-דשן: ביום חמישי בערב קיבלתי טלפון מהנהלת אחד המוסדות של רשת צביה, מאוד לא אופייני, זה אחד המקומות שפונים אלי פחות.
<שרון בריק-דשן: מי שמכיר את בתי הספר, מבין שזה ה-hardcore של הציונות הדתית, בטח בהקשר של גיוס בנות בצה"ל.
<שרון בריק-דשן: הם אמרו: שרון, קיבלנו את המספר שלך, את בטח יכולה לעזור לנו, האם את יכולה לבוא להתייצב אצלנו, אצל צוות המורים וההנהלה, ביום ראשון בבוקר?
<שרון בריק-דשן: כלומר, אני רוצה רגע לעבור לסוג אחר של שיח, אני רוצה לעבור להקשבה.
<שרון בריק-דשן: יש קולות מאוד מאוד חזקים מהשטח, יש רקיעות רגליים מאוד מאוד חזקות.
<שרון בריק-דשן: לשמחתי הרבה, יש הרבה גורמים במערכת החינוך, הרבה מחנכות, יועצות וראשי אולפנות ותיכונים, שמקשיבים לקולות השטח, בהחלט לא עומד בקנה עם המדיניות.
<שרון בריק-דשן: המדיניות היא אחרת לגמרי, אבל אני אומרת שטוב שיש מי שמקשיב.
<שרון בריק-דשן: עדיין המספרים הם מאוד רחוקים מזה.
<שרון בריק-דשן: בוודאי שלא כל מוסדות החינוך מנגישים מידע לבנות, אלא להפך.
<שרון בריק-דשן: אנחנו באלומה, כשאנחנו רוצים להנגיש את המידע, את ההכוונה ואת הייעוץ, אנחנו פועלים בשני מישורים.
<שרון בריק-דשן: אנחנו פונים אליהם, במוסדות החינוך, או פונים אל הקהילה ומציעים את ההסברה שלנו ואת המידע ואת המפגשים.
<שרון בריק-דשן: במקביל, יש תנועה הפוכה, פונים אלינו מתוך הקהילה אל מוקד שלנו, ואז זה באמת אחד על אחד, ייעוץ מאוד אישי, ליווי אישי ועד ההברגה האחרונה לקראת השיבוץ בצה"ל וצה"ל כשותף מרכזי מכיר היטב את שני כיווני הפעולה שלנו.
<שרון בריק-דשן: אני אתן לך סקירה של כמה השנים האחרונות, 2014 עד 2016.
<שרון בריק-דשן: זה מראה לנו גידול של כלל המשתתפות שלנו מדי שנה.
<שרון בריק-דשן: כמובן שיש גם בנות קצת יותר מבוגרות מכיתה י"ב, כלומר בשנה שאחרי י"ב הן משתלבות בתכנית, אבל כרגע הסתכלנו על תלמידות י"א ותלמידות י"ב שהן בקשר פעיל אתנו – עוד פעם, משני הסוגים, או שהן משתתפות בפעילות הקבוצתית שלנו בחוץ, או שהן פונות אלינו באופן אישי לייעוץ.
<שרון בריק-דשן: אפשר לראות פה שני דברים, אחד זה כמובן מגמת הגידול, אבל הדבר השני שאני רוצה לשים לב אליו, זה הפער בין בנות י"א לי"ב.
<שרון בריק-דשן: זה אומר שהן בעיקר פונות אלינו או שאנחנו פוגשים אותן בכיתה י"ב, וכל מי שמכיר את ההליכים הצבאיים, מבין שלפנות בי"ב זה כבר כמעט מאוחר מדי.
<שרון בריק-דשן: דבר שני שאני רוצה להצביע עליו, זה השינוי שקורה במוסדות.
<שרון בריק-דשן: עוד פעם, האמירה שלכם היא חד-משמעית לא להנגיש את המידע לשירות צבאי, ובפועל כמו שאמרתי קודם, אני מברכת את מי ששומע, מקשיב, רואה וחש וכן פותח את הדלתות.
<שרון בריק-דשן: זה יכול להיות בכל מיני אופנים, זה יכול להיות בחושך בחדר סגור רק בחדר מורים או חדר הנהלה, וזה יכול להיות בפעילות הסברתית.
אלעזר שטרן: מה המשמעות של אמירה כזאת של חמ"ד?
<שרון בריק-דשן: יש מנהלים שלוקחים אחריות, התרגום שלי זה לקחת אחריות, להקשיב לבנות ולהנגיש להן את המידע, הוא מקבל החלטה עצמאית.
אלעזר שטרן: ומה אומר הרב אבי גיסר על זה?
<רם זהבי: הוא שמעודד את המנהלים לאוטונומיה.
<רם זהבי: המנהלים שפונים חיים מאותה מדיניות של אותו חמ"ד.
אלעזר שטרן: אבל יש חלק במדיניות שאומר להם לא?
עליזה לביא: חבר הכנסת שטרן, לכבודך, כי אנחנו שמענו פה סקירה עכשיו.
עליזה לביא: אני רק רוצה להציג את חברי הכנסת שהצטרפו אלינו, חברת הכנסת מירב בן-ארי שעוד מעט תנהל את הדיון, כי אני אצטרך לצאת לרבע שעה, ולחבר הכנסת אלעזר שטרן שיזם היום את היום המיוחד כאן, ועל כך ברכות.
עליזה לביא: אני חושבת שזאת אמירה חד-משמעית ברורה בנחיצות של המקום.
עליזה לביא: שמענו כרגע סקירה מהחמ"ד, אבל לכבודך בתמצית של הדברים, החמ"ד פה מתפתל ועל אחריותו כל מה שקורה כאן היום.
עליזה לביא: הם נאחזים באמירה של הרבנות הראשית.
<עמיטל בראלי: למה נאחזים?
<עמיטל בראלי: למה אי אפשר להגיד שהחמ"ד באמת רוצה לקיים את מה שרוב הציבור הדתי רוצה?
עליזה לביא: אדוני, נרשמת, תקבל רשות דיבור.
אלעזר שטרן: אתם מעודדים שירות לאומי לשנתיים?
<רם זהבי: האם בתהליך חינוכי אנחנו מעודדים לשנתיים?
<רם זהבי: האם יש לנו השפעה בבחירה בין שנה ראשונה לשנייה?
<רם זהבי: לא.
אלעזר שטרן: אם אתם מעודדים לשנתיים ורוב מוחלט של בוגרות הממלכתי-דתי לא עושות שנתיים, זה אומר שהחמ"ד נכשל?
<רם זהבי: בזה כן.
עליזה לביא: 30% משרתות שנתיים, איפה אתם?
אלעזר שטרן: לא, 30% מאלה שהולכות לשירות לאומי.
<רם זהבי: לפחות שנה אחת, האם החמ"ד נכשל?
עליזה לביא: 30% הולכות לשנתיים.
אלעזר שטרן: לא, 30% מה-70% שהולכות לשירות לאומי הולכות לשנתיים, לא מה-100%.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, מה שאתה אומר כאן זה שבהיבט של השירות בכלל, לא משנה אם זה צבאי או לאומי, החמ"ד נכשל.
<רם זהבי: אני אומר שהחמ"ד משרת אוכלוסיות אידיאולוגיות, שבהשקפת העולם שלהן מגיעות לחינוך ממלכתי-דתי.
<רם זהבי: זה לא שלב חינוכי, זאת השקפת עולם.
אלעזר שטרן: אמרתי לך, הכול אני מבין, אבל לפי השקפת העולם הם מגיעים גם למתמטיקה.
<רם זהבי: לא, בזה אין השקפת עולם.
אלעזר שטרן: אני אגיד לך למה יש.
אלעזר שטרן: יש השקפת עולם ללמוד חמש יחידות או ללכת למגמה אחרת, זאת השקפת עולם שבאה מהבית ולפי מה שאומרים להן.
אלעזר שטרן: הכול השקפת עולם, הם יכולים גם ללכת לחינוך הרגיל.
אלעזר שטרן: בהשקפת עולם הם באים למקומות שהם תחת החמ"ד.
אלעזר שטרן: בוא נסגור שכל המערכת החינוכית היא תחת השקפת עולם במדינת ישראל, אתה יכול לבחור.
אלעזר שטרן: נכון, יש מקצועות ליבה, יש בגרות, אבל זו השקפת עולם.
אלעזר שטרן: עכשיו אני שואל אותך שאלה פשוטה, האם החמ"ד שמחנך, לשמחתי אני שומע את זה ממך, לשתי שנות שירות – עזוב כרגע לאומי או צבאי – אומר פה שבהיבט הזה, כמו שאמרת, נכשלנו?
<רם זהבי: בהיבט הזה, עבור חלק מהאוכלוסיות אנחנו לא מצליחים להשפיע.
<רם זהבי: אנחנו לא מצליחים להשפיע.
אלעזר שטרן: יש לך מטרה?
<רם זהבי: יש לנו מטרה של שתי שנות שירות.
עליזה לביא: היא כתובה באיזה מקום?
עליזה לביא: הכול אצלכם באוויר במשרד החינוך?
עליזה לביא: יש מערכי שיעור?
עליזה לביא: זה באוויר, המדיניות למנהלים באוויר, אם מנהלים רוצים – אנחנו מדברים איתם.
עליזה לביא: אתם ממש און-ליין מה שנקרא, אבל אין שום דבר כתוב.
<רם זהבי: תהליכי העבודה שלנו הם תהליכים on going.
עליזה לביא: Going going, רק הולכים, אני לא רואה שום דבר משתנה, 30 שנה אותו דבר מאז שהתגייסתי.
עליזה לביא: אני כשהתגייסתי לצבא, היינו צריכים להסתיר את זה.
עליזה לביא: אי אפשר להסתיר גיל, כולם יודעים מאיזה שבט הייתי, אז שום דבר לא השתנה, אל תגיד לי שלא מסתירות.
<רם זהבי: יש הרבה מוסדות שלא.
עליזה לביא: איפה שהורים מעורבים.
עליזה לביא: איפה שהורים מעורבים, מובילים ומאפשרים לאלומה להיכנס, ואתה יודע את זה.
<רם זהבי: אני לא הייתי תולה את זה רק בזה.
אלעזר שטרן: הרבנות הראשית היא הקובעת לחמ"ד?
<רם זהבי: על פי משנת החמ"ד, החינוך הממלכתי-דתי מחויב לפסקי הרבנות הראשית.
<יצחק בן דוד: וכשיש סיורים של החמ"ד להר הבית, מה אתה עושה עם זה?
<אהד טהרלב: היתר מכירה, הרבנות הראשית מתנגדת להיתר מכירה, האם החמ"ד הולך בכיוון של הרבנות הראשית?
<אהד טהרלב: כשנוח, לוקחים את הרבנות הראשית, כשלא נוח, לא לוקחים.
<עמיטל בראלי: הרבנות הראשית לפני שנה התירה היתר מכירה בהיקפים גדולים.
<אהד טהרלב: הרב בראלי, כולם יודעים שהרבנות הראשית, תלוי מי עומד בראשה, ולכן יש דברים שנוח ויש דברים שלא נוח.
<עמיטל בראלי: אלעזר שטרן, האם החמ"ד נכשל כאשר 30%, 20% מהבנות מתגייסות לצבא?
<עמיטל בראלי: האם החמ"ד נכשל?
<עמיטל בראלי: אם אנחנו צריכים להכתיב להורים ולילדים עצמם שמעוניינים שהבנות שלהם ילכו לשירות הלאומי, האם אנחנו צריכים להכתיב להם לאיפה לקחת אותן?
<עמיטל בראלי: למה לא לאפשר להורים ששולחים את הילדים שלהם לחמ"ד, והבנות שהולכות לחמ"ד על דעת מה שכתוב – אנחנו יודעים ממחקר שאנחנו ערכנו ש-72% מההורים בחינוך הממלכתי-דתי מעדיפים שהבנות שלהם ילכו דווקא לשירות הלאומי.
<עמיטל בראלי: אם זה משקף את המציאות, אני לא כל כך מצליח להבין את הסוג של ההתנהלות כאן, שכביכול מנסה לתקוף את נציג החמ"ד, שבא לשקף את הרצון האמיתי של ההורים, ששולחים את הילדים שלהם למקום שהם מצפים שבסופו, כפי שהוגדר בעמדת החמ"ד, הבנות שלהם ילכו למקום של שירות לאומי לשנתיים.
<עמיטל בראלי: אז למה אנחנו צריכים להכניס איזשהו מנגנון שישנה ויחנך את ההורים, וכמובן גם את הבנות, לא בהתאם לרצונן?
<עמיטל בראלי: כי הארגונים שמוזכרים פה, לא באים לחשוף את האפשרויות השונות בצבא, הם באים לעשות שינוי תודעתי, בניגוד לרצון של ההורים וגם של הבנות עצמן.
מירב בן ארי: מה זה בניגוד לרצון ההורים?
מירב בן ארי: הם קטינים?
מירב בן ארי: ההורים הם אנשים בוגרים, אבל ממה אתה מפחד?
מירב בן ארי: ממה אתה מפחד?
מירב בן ארי: הרי ראית, אני קראתי היום שהזהות היהודית שלהם לא משתנה, אז למה אתה חושד?
אלעזר שטרן: את הכסף שאתה משקיע במלחמה בשירות תשקיע בחינוך ההורים, אולי תצליח.
מירב בן ארי: זה לא שהן נהיות פחות דתיות.
מירב בן ארי: אתה לוקח מההורים את חופש הבחירה שלהם.
מירב בן ארי: הם נהיו קטינים שלא יודעים לבחור מה טוב עבורם.
<שרון בריק-דשן: אני רוצה לחזור לחגיגיות של היום הזה ולומר כמה מילים טובות.
<שרון בריק-דשן: דיברנו על כך שכ-25% מכלל מסיימות החמ"ד בוחרות לשרת שירות צבאי.
<שרון בריק-דשן: כ-25% מהבוחרות להתגייס לא מסתיימות בשנתיים, אלא בוחרות לדחות את הגיוס בשנה לטובת הכנה משמעותית, רצינית, וזו הזדמנות לומר תודה לכל השותפים שלנו שנמצאים פה מהמדרשות ומהמכינות.
<שרון בריק-דשן: כבר ספרנו שנה שלישית, הן מתכוננות שנה מלאה, של הכנה, של התבוננות, של מאגר כלים לקראת השירות.
<שרון בריק-דשן: גם קשור לשולחן הדיונים הזה, הרבה מאוד מהמקצועות בצה"ל שבוחרות הצעירות הדתיות הם מקצועות של שלוש שנים של שירות ולא של שנתיים, כלומר כבר ספרנו ארבע שנים.
<שרון בריק-דשן: יש לא מעט חיילות, שבוחרות שירות כזה משמעותי, ערכי וארוך.
<שרון בריק-דשן: זאת הערה אחת, שאני רוצה לראות את הטוב.
<שרון בריק-דשן: הערה נוספת זו שאלת הבחירה.
<שרון בריק-דשן: אנחנו מאמינים שזכות אותה צעירה בת 16, 17, 18 – אחד, לדעת.
<שרון בריק-דשן: שניים, לקבל החלטה.
<שרון בריק-דשן: בנוסף, אנחנו מאמינים שהחלטות מתקבלות בבית בשיח עם ההורים.
<שרון בריק-דשן: לכן אנחנו מזמינים את ההורים להיות חלק מהשיח הזה, להכיר את ההליכים הצבאיים, כי אף אחד מאתנו לא מכיר מהניסיון האישי שלו את ההליכים האלה.
<שרון בריק-דשן: צה"ל בהקשר של שירות נשים צעירות לא דומה למה שהוא היה לפני 10 שנים ואחורה, אז בוודאי אנחנו ההורים לא יכולים לתרום, ואם לא יזמינו אותנו להכיר את הדברים האלה, לא נוכל לעזור לבנות שלנו.
<שרון בריק-דשן: לכן אני נותנת את הקרדיט ומאמינה ומעריכה, ולא משנה באיזה מוסד הילדה לומדת, אבל אני מעריכה שהיא והוריה מסוגלים לקלוט את הידע, לעבד אותו ולקבל ביחד החלטה אמיצה, ערכית ומשמעותית.
<יפעת סלע: לגבי הנתונים, אפשר לראות את מספר הפעילות בבתי הספר.
<יפעת סלע: לפני כן שרון הראתה לנו את הגידול במספר בתי הספר שמשתפים פעולה, ופה אנחנו רואים את סוג הפעילות.
<יפעת סלע: כפי ששרון אמרה, אנחנו תופרים חליפה לפי מידה, לפי דרישת בית הספר ומבינים שיש מנעד בתי ספר גדול עם רצונות מגוונים של הורים, ואז גם את אותו ספר שהצגת, עמיטל בראלי, אותה חברה שערכה את הסקר הזה או ערכה סקר אחר - - -
מירב בן ארי: מפגשי צוות זה מפגשי צוות חינוכי?
<יפעת סלע: הציגה אותו ב-7, אי אפשר לחשוד ב-7, ובאותו סקר שבוצע פה והוזכר שם נאמר שאצל 67% יחס מערכת החינוך הדתית לאופציה של גיוס בנות לצה"ל נע בין לגיטימי לבין לגיטימי מועדף.
<עמיטל בראלי: בקיבוץ הדתי את מתכוונת.
<יפעת סלע: לא לא, על פי סקר ב-7.
<עמיטל בראלי: מדרשת הקיבוץ הדתי, השם הקודם של אלומה.
<שרון בריק-דשן: אני רק אסיים במשפט אחרון שלנו – השירות הצבאי הוא שירות משמעותי, הוא תורם, הוא חשוב, אבל הוא חלק ממסלול חייה של הצעירה הדתית, ואני חוזרת גם לפתיחה של יפעת, של השתלבות מטיבה בחברה הישראלית.
<שרון בריק-דשן: כלומר, הסלוגן הוא "משירות משמעותי לחיים בעלי משמעות".
<שרון בריק-דשן: אנחנו רוצים שהיא תשתמש באותו כרטיס כניסה ותיכנס אתו למרכזי ההשפעה בחברה הישראלית.
<שרון ניר: אני אגיד ממש בקצרה שצה"ל מקדם בברכה חיילות דתיות שבוחרות להתגייס לצה"ל.
<שרון ניר: הוא כמובן פועל לשילוב מטבי של החיילות הדתיות, שבוחרות לשרת בשורותיו ומאפשר להן לשמור על אורח חייהן הדתי, ויש לנו גם הוראת קבע בהקשר הזה, שאנחנו ממש עושים כל שבידינו בעניין הזה, כמובן גם טרום גיוס, גם במהלך הגיוס בפעילות משותפת של עמותת אלומה כדי להנגיש להן את התפקידים.
<שרון ניר: מדובר באמת בחיילות מאוד איכותיות, שאנחנו שמחים לבואן, וגם משבצים אותן במגוון רחב של תפקידים.
<שרון ניר: במעלה הדרך, אנחנו כמובן מאפשרים להן להשתלב בשטח אל מול מפקדים דרך הנחיות, שמאפשרות להן סביבת שירות בטוחה, שמכבדת את אורח חייהן הדתי, כי זה מאוד מאוד חשוב לחיילות האלה, שהן יוכלו לשמור על דתיותן.
עליזה לביא: מה עמדת הרב הראשי לצה"ל?
עליזה לביא: בעבר נטען שהבנות המלש"ביות לא זוכות לשיתוף פעולה, ורק לאחר שהן בוחרות להתגייס יש שיתוף פעולה.
עליזה לביא: איפה נמצאת על הרצף הרבנות הצבאית בכל מה שקשור להכנה של הבנות הצעירות?
<שרון ניר: אני אדבר בשם צה"ל, ולא בשם הרב הצבאי הראשי.
<שרון ניר: אני אגיד שאחת וחיילת מתגייסת, מנגישים לה את כל השירותים שהיא צריכה, גם בהקשר של שירותים רבניים.
<שרון ניר: יש לה כתובת רבנית ביחידה, היא יכולה לגשת לרב ביחידה, להתייעץ אתו.
עליזה לביא: לאחר השירות, אבל האם בהכנה לצבא יש גם שיחה עם רב צבאי?
<שרון ניר: אני לא מכירה, אל מול ההכנה לצבא זאת פעילות בעיקר של מיטב, כמו שצוין פה, האגף הביטחוני חברתי, עמותת אלומה ומשרד הביטחון – וזה בעצם המארג.
<יפעת סלע: ברבנות הצבאית יש קצינת פניות, שנותנת מענה הלכתי לכל הפניות של הבנות.
<יפעת סלע: אנחנו גם מקיימים ימי עיון משותפים.
<יפעת סלע: אני חושבת שהיום מפקדי צה"ל, שבאים אף הם מהמגזר המגוון במדינת ישראל, ערים לתופעה הזאת, ובאופן הולך וגובר יש התייחסות גם במהלך השירות.
<יפעת סלע: אני חושבת שלפחות בצה"ל, בניגוד למערכות אחרות, יש מערכת אכיפה ומערכת ענישה, מה שאנחנו מכירים פחות במערכת אחרות, ולכן מערכת ההרתעה כולה מופעלת ביתר שאת.
עליזה לביא: רק נגיד בוקר טוב לחברות הכנסת שהצטרפו אלינו – רויטל סויד ומיכל רוזין.
אלעזר שטרן: קודם כל, אני כמובן מברך את כל הגופים, את אלומה ואת המכינות שמתעסקים בזה.
אלעזר שטרן: צריך לומר שזו פעולה חינוכית ארוכת שנים, שלשמחתנו קוצרת פירות הרבה מעבר לצבא.
אלעזר שטרן: אני חושב שאת בוגרות המדרשות, המכינות, השירות הצבאי, אנחנו פוגשים אחר כך – ואני אומר את זה כמי ששייך לציונות הדתית – והן מוסיפות גאווה לכולנו, על הדרך שבה הן לומדות, מתנהגות, מקדשות שם שמים, בעיניי בצבא והרבה מעבר לזה.
אלעזר שטרן: דרך אגב, הכספים של חותם זה לא עסק שלי, אבל אם באמת נוכח המגמות האלה, היו מראים אותם לתורמים שלהם, הם היו עושים יותר טוב אם היו תורמים את הכסף הזה לאותם גופים שמטפלים בטיפוח ובהכנה של החיילות המשרתות.
אלעזר שטרן: זאת מגמה שהם לא יצליחו לעצור אותה.
אלעזר שטרן: אני הייתי בצנחנים אחד, שניים בפלוגה, ואנחנו יודעים מה קורה היום.
אלעזר שטרן: זה מה שקורה עם הבנות הדתיות.
אלעזר שטרן: דרך אגב, התנאים בצבא לחיילים דתיים היום הרבה יותר טובים ממה שהיו בזמני, כיוון שיש הרבה יותר חיילים דתיים בצבא, וזה גם מה שיקרה עם הבנות הדתיות, על אפם ועל חמתם של כל מי שעושה מכל מיני מניעים את הפעילויות נגדן.
אלעזר שטרן: אחד הדברים שהכי מזעזעים אותי זה כמובן משרד החינוך.
אלעזר שטרן: אני חושב שמטרת החינוך בישראל, לפי מה שאני יודע, היא גם לעודד שירות בצה"ל, זאת מטרת חינוך.
אלעזר שטרן: אני לא יודע איפה שר החינוך פה.
עליזה לביא: אבל זה לא רשום בשום מקום.
אלעזר שטרן: זה רשום.
אלעזר שטרן: זה רשום, שר החינוך הכניס את זה.
אלעזר שטרן: דרך אגב, הצעה של הבית החרד"לי, כשרוצים להילחם בשוברים שתיקה, בהצעה לתיקון של חוק החינוך של שר החינוך כדי שהוא יוכל להילחם, קודם כל הם מבקשים להכניס – יש הצעת חוק כתובה, אם זה לא כבר בחוק, אם זה לא אושר – שמטרות החינוך הן לעודד שירות בצה"ל.
אלעזר שטרן: דרך אגב, צר לי, הייתם צריכים לזרוק מהחינוך את אלה שמצהירות שהן הולכות לשרת בצה"ל, כיוון שהרבנים הראשיים בישראל – שדרך אגב, צריך להזכיר את זה, בהקשר שלנו, נבחרו אחרי שעוד פעם הבית היהודי, שרת המשפטים של היום הטילה אז וטו על צירוף נשים לגוף הבוחר, וזה הולך עם אותה משפחה.
אלעזר שטרן: יכול להיות שאם היו נבחרים רבנים ראשיים גם על ידי נשים, הן לא היו פוסלות שירות נשים בצה"ל.
אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד את הדברים, שאולי מטריד אותי יותר מהכול.
אלעזר שטרן: אני כשהתעסקתי בנושא הגיור, הלכתי למקום שנקרא כפר חסידים.
אלעזר שטרן: היתה שם אז המנהלת מי שהיתה לפני זה יושבת ראש תנועת אמונה, תנועת הנשים הדתית לאומית.
אלעזר שטרן: היא אמרה לי – ואני כתבתי אז מכתב לרבנים הראשיים לישראל – שלא נותנים להתחיל פעולת גיור לפני השמינית, כיוון שאם יסיימו את הגיור קודם, אולי לא יוכלו לוודא שהן לא משרתות בצה"ל.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, המכתב שכתבתי אז לרב הראשי לישראל, הרב לאו, זה שמה שאנחנו מציגים בפניהם זה – או תהיי יהודייה או תשרתי בצה"ל, תחליטי.
אלעזר שטרן: צר לי מאוד שאותם נתונים שאנחנו רואים פה על פעילות כבר בכיתה י"א, שצריכים להיות הרבה יותר גדולים בגלל שאז מתקבלות החלטות כולל שיבוץ – אנחנו כנראה מקשים על בנות בי"א, כדי למנוע מהן את הבחירה החופשית שלהן, של ההורים שלהן, לשרת במקומות בצה"ל שיאפיינו את הרצון ואת היכולות שלהן.
אלעזר שטרן: אנחנו חיים בתוך הציונות הדתית.
אלעזר שטרן: חותם יציגו את מה שהם רוצים.
אלעזר שטרן: אנחנו רואים את הבנות הדתיות שלומדות הרבה יותר משלמדו פעם ושמשרתות הרבה יותר מששירתו פעם, וכל הכספים האלה שמושקעים בבניית חומה בין הציונות הדתית לבין השירות בצה"ל, הם בשורה התחתונה פוגעים במדינה.
אלעזר שטרן: אני מקווה שחברי כנסת מהבית החרד"לי עוד יבואו לפה.
אלעזר שטרן: אני חושב שהם לא מחרימים את זה, בגלל שגם הילדים של חלק מהם, הבנות של חלק מהם הן בוגרות שירות בצה"ל ובוגרות אותן מכינות.
אלעזר שטרן: אני לא עושה סקר דעת קהל, אבל אין לי ספק שרוב הציבור הדתי מוחא כפיים לבנות שמשרתות, על הדרך שהן משרתות ועל מה שהן תורמות למדינה.
אלעזר שטרן: אני מקווה שגם משרד החינוך יירתם לזה.
אלעזר שטרן: אם החמ"ד באמת עושה את מה שאומרת לו הרבנות הראשית לישראל, לא צריך חמ"ד ולא צריך עוד הרבה מנגנונים בתוך משרד החינוך.
אלעזר שטרן: אני מקווה שראש החמ"ד, אני אדבר אתו על זה, זה מפתיע אותי, בגלל שמי שחי בעפרה רואה מה קורה גם בעפרה, גם עם הבנות שמשרתות בעפרה.
אלעזר שטרן: אני חושב שזאת חובה שלנו.
אלעזר שטרן: יש 25% שמתגייסות לצה"ל, איך אפשר לא לפתוח את המידע הזה?
אלעזר שטרן: איך אפשר להילחם בזה ולא לדאוג שישרתו בצה"ל באופן מיטבי?
אלעזר שטרן: למה לבנים מגיע שיכינו אותם לצה"ל, יפתחו להם את המכינות, יראו להם את האפשרויות, ולמה לבנות לא מגיע?
אלעזר שטרן: ואם אומרים ששירות בנות בצה"ל הוא יותר מורכב ויותר מסוכן, אז על אחת כמה וכמה שצריך להכין אותן יותר טוב לדברים האלה.
<תהילה פרידמן: קודם כל, נאמני תורה ועבודה בנושא הזה כבר 40 שנה.