GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נטע ברק: והיה חשוב לי להביא כמה דברים שלנו מאוד בולטים בחוסרים ובפתרונות שעשויים להיות והראשון שבהם זה מיעוט משפחות האומנה שיש בקרב המגזר והעדרן כמעט בכלל של משפחות מארחות במגזר.
<נטע ברק: שני מענים שקיימים בחברה היהודית וכמעט ולא קיימים בחברה הערבית, והדבר להבנתנו יכול גם להשתפר עם איזשהי העלאת מודעות והעלאת פרסום וגיוס כי המשמעות האופרטיבית, זה רק חשוב לי להדגיש, במיוחד עבור נערות למשל שנפגעו במשפחה ועכשיו הן לא יכולות לחזור גם אם הן מוצאות לאיזשהי מסגרת הן לא יכולות לחזור לבית שהן נפגעו בו.
<נטע ברק: העדרה של משפחת אומנה מובילה לזה שמגיל צעיר מגיעים לפנימיות והעדרה של משפחה מארחת מובילה לזה שנערות שנמצאות בפנימייה למעשה נמצאות בה כל הזמן, וזה יוצר איזשהי בועת לחץ שהיא פשוט מדרדרת את מצבן ומאלצת אותן להגיע למסגרות פחות מתאימות.
<נטע ברק: הנקודה השנייה והחשובה שגם עלתה ואני אקצר עליה, יש מחסור בכח אדם ברשויות ערביות.
<נטע ברק: יש מחסור בעו"סיות חוק נוער ברשויות ערביות.
<נטע ברק: ראינו תקופות שאו מתחלפות הרבה - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, הנקודה הזו ברורה, גם הרחבנו בה קודם.
<נטע ברק: לא צריך להרחיב על הפגיעה ביכולת לטפל כשאין בכלל את הגורם.
<נטע ברק: עוד שתי נקודות או שלוש קצרות שלי חשוב לשים עליהן את הדגש וזה אם חושבים על תקציבים עתידיים, מרבית המסגרות שיש לנו היום הן בצפון הארץ.
<נטע ברק: נערות ערביות שמשפחותיהן אינן מצפון הארץ זה מקשה על קשר עם המשפחה הביולוגית, זה מקשה על החזרה לקהילה.
<נטע ברק: צריך מסגרות שיהיו גם במרכז ובדרום הארץ, בוודאי במזרח ירושלים.
<נטע ברק: עוד נקודה שחשוב לנו לדבר עליה, ועליה דיברה גם חברת הכנסת חנין זועבי, צריך יותר תכניות לחיים עצמאיים.
<נטע ברק: חלק מהנערות, החינוך שהן מקבלות בבית הוא לא חינוך שמופנה לעצמאות, לא כלכלית ולא התנהלותית והדבר הזה מאוד מאוד יסייע לנערות שלא יכולות לחזור הביתה או שלא מעוניינות לחזור לחברה שהן הגיעו ממנה.
<נטע ברק: עוד דבר שחסר ואצלנו צף כי הנערות עצמן מעלות אותו: אין טיפול ואני לא בטוחה שניתנה מחשבה לטיפול בקהילה להט"בית במגזר והיא קיימת - - -
<קריאה: זה לא נכון מה שאת אומרת, אבל - - -
<נטע ברק: יש קהילה להט"בית קיימת במגזר כפי שהיא קיימת בכל המגזרים.
<נטע ברק: ונערות שאנחנו מייצגים שהן חברות גם בחברה הערבית וגם בקהילה הלהט"בית מתקשות למצוא מענה מתאים.
<נטע ברק: והדבר האחרון שאני ככה חשוב לי רק עוד לומר וזה פשוט משהו שעלה, אני מביאה את זה כאן כי זה נאמר לי ישירות על ידי הנערות עצמן והיה להן חשוב שהדבר הזה יובא אז אני מנצלת את הבמה.
<נטע ברק: המעון הנעול בג'וליס, תנאיו הפיזיים אינם טובים והנערות שמגיעות לשם בפירוש מתלוננות על כך הרבה וקשה להן.
<נטע ברק: הדבר הזה דורש טיפול.
<נטע ברק: הוא פשוט נופל באיכותו ממעונות אחרים שקיימים.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר כמשפט סיכום לדברים שלך שכל מה שאת אומרת הוא חשוב והוא נכון וצריך להתייחס אליו, אבל אני מאוד אשמח אם אנחנו נצליח למצוא מענים שיצרו מניעה כדי שהילדים בכלל לא יגיעו למקום - - -
<נטע ברק: אנחנו מטפלים במי שכבר הגיע להליכי חוק הנוער אז זו התייחסותי כמובן.
יפעת שאשא ביטון: יוסף, אבל רק במשפט.
יוסף ג'בארין: בקיצור רב.
יוסף ג'בארין: את הנושא הזה אני מלווה אולי כ-20 שנה.
יוסף ג'בארין: אני מזהה שיש התקדמות, אבל הדברים העיקריים, הדברים המהותיים לא כל כך השתנו במובן הזה של בעיות איתור וגם לגבי אלה הקיימים שאין את המסגרת הטיפולית המתאימה, גם מבחינת כח אדם וגם מבחינת מסגרות.
יוסף ג'בארין: יש לי תחושה שאולי צריך לקדם את הרעיון, ואני חושב שנורית התייחסה לזה בהתחלה, יש הרגשה שאין מערך אחיד שמרכז את כל הטיפול בנושא ואני תוהה האם הגיע הזמן לחשוב על הקמת רשות לקידום הטיפול, אפשר לייחד את זה לנערות במצוקה אפשר בכלל לנערים במצוקה, אבל לפחות בעניין הזה של נערות במצוקה יכול להיות שהגיע הזמן - - -
יפעת שאשא ביטון: כל התקציבים ילכו לרשות, אבל צריך גורם שיתכלל את זה בין המשרדים- - -
יוסף ג'בארין: גורם שיתכלל, אבל אני חושב על רשות.
יוסף ג'בארין: אני לא יודע אם יש לכם הצעה אחרת בתחום הזה.
יוסף ג'בארין: אבל - - -
עאידה תומא סלימאן: אולי שהמחלקות השונות בתוך אותו משרד יתחילו לדבר יותר אחד עם השני.
יפעת שאשא ביטון: שיהיה גורם אחד, שיהיה גורם שיתכלל את זה.
יוסף ג'בארין: מבקר המדינה נדרש לסוגיות הללו של חלוקת משאבים לגבי נוער בסיכון וכדומה ולמבקר המדינה הייתה המלצה מאוד ברורה: צריך לקבוע סף הגדרה מה זה נערה במצוקה וכל מה שמסביב ואז עושים מיפוי לגבי כל אלה שעוברים את הסף הזה ומחלקים אז את התקציבים בהתאם.
יוסף ג'בארין: החלום שלי הוא להגיע למצב שכשאני שואל את משרד הרווחה מה תמונת המצב, כמה נערות במצוקה יש ביישוב הזה, הכל יהיה זמין ולא שיקח לנו חמש שנים עד שנוכל לקבל את הנתונים הללו.
יוסף ג'בארין: עבודת המיפוי כאן היא מאוד בעייתית.
יוסף ג'בארין: היא כמעט ולא קורית.
יוסף ג'בארין: אם מתקשים להגיע אולי לנתונים אישיים של כמה נערות באמת קיימות אני חושב שאנשי המקצוע יכולים להגיד לנו שביישוב שנמצא אולי במצב סוציואקונומי 2 עם נתוני אבטלה מסוימים ונתוני גירושים מסוימים וכדומה אפשר לשער פחות או יותר מהו שיעור הנערות במצוקה - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רוצים לשער אנחנו רוצים נתונים ברורים.
יוסף ג'בארין: לא, אני יודע.
יוסף ג'בארין: אני לא אומר שלא.
יוסף ג'בארין: אבל הם לא יכולים להגיד שאנחנו לא יודעים.
יוסף ג'בארין: אפשר לדעת ואפשר להעריך ואפשר גם להגיע לנתונים הללו ואני חושב שאנשי המקצוע באמת יכולים לתת את התשובה.
יפעת שאשא ביטון: ציפי, נשמח לשמוע את משרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא צריכים את כל הסקירה של כל התכניות כי הדברים גם מופיעים, אבל אני אשמח אם תתמקדי בין היתר בסוגיית ה-מצ’ינג, הממ”מ ניסה כבר לפני חודשיים לקבל נתונים על כמה רשויות בעצם מיישמות את התכניות שמגיעות להן, את התקציב שמוקצע להן, כמה מהן מחזירות בעצם תקציב למשרד הרווחה כי הן לא היו מסוגלות לעמוד בתשלום ה-מצ’ינג ואנחנו יודעים שזה קורה.
יפעת שאשא ביטון: משום מה לא קיבלנו שום נתונים וזה דברים שלא בעיה לבדוק.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הכל ממוחשב.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אשמח באמת להתייחסות.
יוסף ג'בארין: אבל מישהו נאבק ב-מצ’ינג בכלל?
יפעת שאשא ביטון: רגע, אנחנו נצטרך גם בזה - - -
יוסף ג'בארין: המצב הזה שהאוכלוסייה הכי מוחלשת בקרב יהודים וערבים ובמדינה וכדומה דווקא היא מתעקשים על ה-מצ’ינג.
יפעת שאשא ביטון: צריך לשנות את זה בחקיקה.
יפעת שאשא ביטון: יש חקיקה בנושא.
יוסף ג'בארין: יפעת מהקואליציה תוכל אולי.
יוסף ג'בארין: יפעת ועאידה יקדמו הצעת חוק של לבטל את ה-מצ’ינג לגבי נערות במצוקה.
יפעת שאשא ביטון: יש הצעת חוק לביטול ה-מצ’ינג או להפוך אותו לדיפרנציאלי בקרב רשויות חלשות אל מול חזקות, אבל אנחנו רוצים נתונים כדי שאנחנו נוכל אולי אפילו, דיברו על זה, לא הכל חייב בהצעת חוק.
יפעת שאשא ביטון: יש תהליכים שמשרדים יכולים לעשות.
יפעת שאשא ביטון: מעניין אותי בכלל להבין את הנתונים.
יפעת שאשא ביטון: כמה כספים חוזרים בגלל שרשויות לא מסוגלות לעמוד ב- - -
<ציפי נחשון גליק: תקציבים במקרה הזה הם לא חוזרים, הם פשוט לא מקימים את המסגרות - - - באיזשהו שלב לחלק מהדברים לעקוף - - -
<ראוויה גזאווי: הם מועברים.
יפעת שאשא ביטון: הם מועברים לרשויות אחרות.
<ציפי נחשון גליק: אנחנו מחלקים תקציב - - - בפעם הקודמת אני התבקשתי להעביר נתונים על כמה עובדות סוציאליות יהודיות יש ברשות המקומית כעו"ס מומחית לנערות וצעירות.
<ציפי נחשון גליק: אני העברתי עם נתונים של כמה מטופלות בפעם קודמת.
<ציפי נחשון גליק: התקציב שהמשרד שלנו מחלק הוא מתרחש בכמה אופנים.
<ציפי נחשון גליק: קודם כל אנחנו מעבירים תקציב למחלקה לשירותים חברתיים ברשות המקומית שקיימת על פי חוק ועל כל שקל שאני מעבירה הרשות חייבת להשתתף ב-25% - - -
יפעת שאשא ביטון: זה אנחנו מכירים.
<ציפי נחשון גליק: אוקיי.
<ציפי נחשון גליק: זה לא בכוחנו לשנות, זה החלטות מלמעלה.
<ציפי נחשון גליק: אתם יושבים פה, אתם יכולים להיות מעורבים בזה ואולי גם לסייע לפחות לרשויות כמו שכולם מציינים פה מאחד עד שלוש, מאחד עד חמש.
<ציפי נחשון גליק: אז בעניין, למשל, של בתים חמים הרשות צריכה להעמיד מבנה של בית שיש בו סלון להתכנסות, פינת אוכל וכולי.
<ציפי נחשון גליק: ואני אומרת לך שהרבה מאוד מהרשויות המקומיות, מתוך 166 בתים 56 בתים זה במגזר הערבי.
<ציפי נחשון גליק: כששאלנו אותם, אנחנו הוצאנו מכרז לרשויות שאמרו שאנחנו לא רוצות להפעיל באופן ישיר את הבית החם כי לא רוצות יחסי עובד מעביד.
<ציפי נחשון גליק: אז תצאי את למכרז.
<ציפי נחשון גליק: כשיצאתי למכרז באמת יעדים לצפון הצליחו להפעיל את זה כמה שנים והם שילמו את השכר דירה.
<ציפי נחשון גליק: עכשיו אנחנו יוצאים למכרז חדש, אמרו לנו הרשויות המקומיות, אם לא תממני את השכר דירה אנחנו לא נוכל לפתוח את הבית החם.
<ציפי נחשון גליק: ובאמת הצלחנו ב-56 רשויות שאמרו לא יהיה שכר דירה לא נפתח את הבית החם מתוך 56, 40 רשויות במגזר הערבי אנחנו משלמים את השכר דירה.
<ציפי נחשון גליק: אז את עוקפת, למרות ההנחיות מלמעלה, את מנסה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה לא ברמה שלך להחליט, אבל אני חושבת שמשרד הרווחה כן בסמכות שלו להחליט.
יפעת שאשא ביטון: כמו שבמשרד החינוך בחלק מהתהליכים כן יצאו לתקצוב דיפרנציאלי בלי חקיקה ובלי עניינים, פשוט לקבל החלטה כמדיניות של משרד ולאפשר את זה במיוחד לנוער בסיכון.
<ציפי נחשון גליק: אנחנו מנסים להביא את ההצעות שלנו וב- - -
<ציפי נחשון גליק: בנושא הזה אנחנו נשמח מאוד.
<ציפי נחשון גליק: אז באמת כבר דובר פה שהחסם המרכזי הוא ה-25% השתתפות רשויות.
<ציפי נחשון גליק: יש תכניות שמעבר לחסם של ה-25% הרשויות לא רוצות להפעיל דוגמת דירות מעבר לצעירות בסיכון שזה מודל שאנחנו יש לנו 40 דירות מעבר בארץ, בסך הכל אחת מהמגזר הערבי שעמותה מפעילה - - -
יפעת שאשא ביטון: מה הסיבה?
<ציפי נחשון גליק: כי הרשויות אומרות אני לא רוצה להקים - - -
עאידה תומא סלימאן: יש דירת מעבר באוכלוסייה הערבית?
<ציפי נחשון גליק: אחת, כן, שעמותת ילדים בסיכוי מפעילה, בסכנין נדמה לי.
<ציפי נחשון גליק: יש לי פה את הנתון איפה הדירה.
<ציפי נחשון גליק: דירה אחת של עמותת ילדים בסיכוי לבוגרות פנימיות חסרות עורף משפחתי, כן.
<ציפי נחשון גליק: הדירה במגזר הערבי פועלת כבר שנה שלישית במג'דל כרום.
עאידה תומא סלימאן: מעניין למה לא יודעים על קיומה.
עאידה תומא סלימאן: איך מעבירים אליה נערות?
<ראוויה גזאווי: זה מכרזים לא?
<ציפי נחשון גליק: במקרה הזה זה מיזם משותף שהעמותה מביאה 2 מיליון והמשרד מביא 2 מיליון.
<ציפי נחשון גליק: מתוך ה-30 דירות שפועלות יש דירה אחת למגזר הערבי זה לבוגרי פנימיות.
<ציפי נחשון גליק: ועאידה, את יודעת, אני גם פניתי אלייך לעזרה שלך להקים דירות כי היישוב בא ואומר אני לא - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל לא ידוע, כלומר, אני לא יודעת, יש נשות מקצוע פה שיגידו אם יודעות על קיום דירה כזו.
<ציפי נחשון גליק: הדירה הזו מיועדת לצעירות שהן בוגרות פנימייה שהן חסרות עורף משפחתי שהן לא יכולות לחזור הבייתה.
<ציפי נחשון גליק: אז זה ספציפית הדירות האלה.
<ציפי נחשון גליק: עכשיו, שוב, זה שהרשות אומרת אני לא רוצה להקים אני לא יושבת שאננה.
<ציפי נחשון גליק: אז אני מנסה לייצר פתרונות אחרים - - -
יפעת שאשא ביטון: את מבינה, רשויות מקומיות מצד אחד רוצות לתת מענה לילדים שלהן אבל רק איפה שנוח.
<ציפי נחשון גליק: אחר כך היא אומרת לא אצלי.
יפעת שאשא ביטון: כן, רק איפה שנוח.
<ציפי נחשון גליק: ועאידה יודעת בעצמה, אני פניתי לעזרה שלה לגייס גם עמותות שיהיו מוכנות.
<ציפי נחשון גליק: אז עכשיו אני בהקמה של שש דירות מעבר, שתיים במיזם משותף שהעמותה מביאה 50% וארבע זה ייצא למכרז, מי שיזכה אז אני מרוצה.
<ציפי נחשון גליק: אז אנחנו כרגע - - -
עאידה תומא סלימאן: שש דירות עכשיו.
<ציפי נחשון גליק: אז יהיו שש דירות.
<ציפי נחשון גליק: אז אני אומרת יש חסמים ואנחנו כל הזמן מנסים לייצר מענים כדי לעקוף אותם.
<ציפי נחשון גליק: למשל יישובים שלא זכו בבית חם שזה תקציב של בערך 150 אלף ₪ בשנה לבית אחד.
<ציפי נחשון גליק: אז הצלחנו לגייס תקציב יותר קטן ואנחנו עכשיו מחלקים תקציב להקים מעגל בנות שזה בעצם חמש שעות בשבוע, קבוצה של בנות באה, יש עובדת סוציאלית שמלווה אותן ויש ארוחה חמה.
<ציפי נחשון גליק: כי זה חשוב לציין ש- - -
יפעת שאשא ביטון: זה כאילו נגיעות קטנות, את יודעת, לא עד הסוף, אני לא יודעת עד כמה זה פותר.
יפעת שאשא ביטון: זה להגיד הנה, אנחנו עשינו.
<ציפי נחשון גליק: לא, לא, לא, אני לא מסכימה איתך כי זאת הייתה בקשה של רשויות מקומיות.
<ציפי נחשון גליק: אז למשל מתוך 75 מעגלי בנות שאנחנו עכשיו עסוקים בלהקים אותם אז 30 מתוכם הם במגזר הערבי.
<ציפי נחשון גליק: אנחנו לא יושבים בשמיים ואומרים מה אנחנו הולכים לעשות.
<ציפי נחשון גליק: אנחנו קודם כל קשובים לצרכים של העובדות הסוציאליות בשטח ואז לפי מה שהן אומרות, הצרכים, אנחנו מנסים לייצר את המענים.
<איילת כוכבי סמסליק: הנגיעות הקטנות האלה נותנות הרבה פעמים אינדיקציה לאיתור שאין לנו בדרך אחרת.
יפעת שאשא ביטון: כן ברור שזה עדיף מכלום אבל אני - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבואו נשים את הדברים בפרופורציה.
עאידה תומא סלימאן: כאשר אני יודעת שבית חם באוכלוסייה היהודית פועל חמישה ימים בשבוע ובית חם באוכלוסייה הערבית פועל יומיים בשבוע אז אני תוהה ואני מעלה שאלות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול את כל השאלות עד הסוף.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לבוא ולהגיד שאוקיי, עכשיו אנחנו צריכות להיות מרוצות מהנגיעות הקטנות.
עאידה תומא סלימאן: הנגיעות הקטנות לא פותרות את הבעיה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו פעם אחת ולתמיד העלינו את הנושא הזה במרוכז כדי לראות את הצרכים האמיתיים בשטח ולא להסתפק במה שהצלחנו לאלתר ולעשות, אלא להגיד שיש צורך מעבר לנגיעות הקטנות ואם תשאלו אותי, אפילו מעבר לבית החם.
עאידה תומא סלימאן: הבית החם לא מספק את המענה האמיתי.
עאידה תומא סלימאן: טוב שיש בית חם, אבל הייתי רוצה לראות אותו פועל בצורה אחרת.
עאידה תומא סלימאן: עובדת נערה במצוקה שהיא ב-35% של תקן והיא צריכה לטפל גם ב-15 נערות, לנהל את הבית החם, להדריך את המדריכה החברתית ואת אם הבית, נו באמת.
יפעת שאשא ביטון: השאלה, ציפי, אני רוצה רגע להתחבר לדברים של עאידה.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם אנחנו רגע בוחנות את הצורך בחברה הערבית שאנחנו יודעים שיש פחות הוצאה חוץ ביתית ואנחנו יודעים מה העלות של הוצאה חוץ ביתית.
יפעת שאשא ביטון: האם לא שווה להרחיב שם את המענה של הבית החם שיהיה מעבר ליומיים, שיהיה מענה קצת יותר עמוק.
יפעת שאשא ביטון: גם אם יהיה לי תקן של 100% עובדת סוציאלית זה לא כמו להוציא רק נערה אחת מהבית.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, מבחינת ההיקפים.
יפעת שאשא ביטון: הרבה יותר שווה לנו גם כמערכת להשקיע את הכסף הזה שם כמו שצריך מאשר, את יודעת, לתת לא לתת.
<ציפי נחשון גליק: אז אני אענה.
<ציפי נחשון גליק: כשיש לי תקציב ייעודי לתכנית מסוימת אני חייבת חייבת לחלק אותו לפי קריטריונים.
<ציפי נחשון גליק: אז למשל הבתים החמים התקציב השנתי שלי עומד על 22 מיליון ₪.
<ציפי נחשון גליק: אני לוקחת את כל הרשויות במדינת ישראל ומחלקת לפי קריטריונים.
<ציפי נחשון גליק: הקריטריונים שאנחנו לוקחים בחשבון זה גודל היישוב, מספר הנערות בנשירה שזה נתונים שאנחנו לוקחים מהלמ"ס, מספר הנערות שמטופלות וסוציואקונומי של היישוב ואנחנו מחלקים.
<ציפי נחשון גליק: עיריית ירושלים יוצא לה 2 מיליון והיא מחליטה אם היא רוצה 20 בתים של פעמיים בשבוע או 10 בתים של חמישה ימים בשבוע.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל עוד פעם, את רואה, זה החלטה של ראש רשות.
יפעת שאשא ביטון: איפה העין המקצועית שתגיד איפה צריך.
יפעת שאשא ביטון: איפה הראייה מלמעלה.
יפעת שאשא ביטון: אני גם לא רוצה לחלק עכשיו, להגיד יש לי 22 אני רוצה לחלק אותם לפי קריטריונים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע שאנחנו נעצור.
יפעת שאשא ביטון: למה אנחנו פה.
<ציפי נחשון גליק: זה לא שאני רוצה - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל ציפי, ציפי, למה אנחנו פה, אנחנו פה כדי - - -
עאידה תומא סלימאן: ברגע שיש לך שני קריטריונים שהם גם אחוז נשירה וגם אחוז טיפול או מספר מטופלות, כלומר, את נותנת לאלה שכבר יש להם את הכלים גם לאתר ויודעים.
עאידה תומא סלימאן: השאלה איך אפשר להגיע לאלה שלא מצליחים לאתר.
יפעת שאשא ביטון: רגע אבל - - - רגע חברת הכנסת עאידה.
יפעת שאשא ביטון: ציפי, אנחנו פה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את הקונספט שקיים, אני מבינה את החלוקה שיש.
יפעת שאשא ביטון: אם היינו מסכימים איתה ואומרים אוקיי זה מה שיש אולי נחלק את זה קצת אחרת, לא בטוח שהיינו מתכנסים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כאן כי ברור לכולנו שאנחנו צריכים למצוא איזשהו מענה ייחודי לאוכלוסייה הזו.
יפעת שאשא ביטון: ומענה ייחודי זה אומר חשיבה מחודשת, זה לראות איך אנחנו נותנים מענים מותאמים, זה לראות איפה אנחנו שמים - - - הרי אם היינו מוציאים אותן להוצאה חוץ ביתית זה היה עולה הון למדינה אז הן לא יוצאות מהבית בגלל העניין התרבותי לא כי אנחנו לא עושים את העבודה שם.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אומרת בואו ניתן מענה שהוא זול יותר, אבל הוא נכון יותר לאותה חברה ונרחיב את השירותים זה מה שאני אומרת.
<ציפי נחשון גליק: אבל אם אני לא מקבלת תקציב שהוא ייעודי לאוכלוסייה הערבית אני לא יכולה לחלק אותו רק למגזר הערבי, לא יכולה.
<ציפי נחשון גליק: אני מחוייבת על פי הנחיות משרד האוצר.
<ציפי נחשון גליק: הוא אומר, אם את רוצה להקים בתים חמים אני אגיד לך איפה תקימי אותם לא את.
יפעת שאשא ביטון: משרד האוצר אומר לך איפה להקים בתים חמים?
יפעת שאשא ביטון: מה הוא יודע חוץ מלתת את הכסף, איך הוא יודע מקצועית איפה נכון לו לשים את הכסף - - - לא רגע, לא, לא, זה עוד לפני שאנחנו מערבבים.
<ציפי נחשון גליק: במובן הזה שהם מנחים לחלק לפי קריטריונים.
עאידה תומא סלימאן: בסדר השאלה איך קובעים את הקריטריונים.
יפעת שאשא ביטון: קריטריון מגזרי הוא לא קריטריונים?
<ציפי נחשון גליק: - - - קריטריונים נוספים אנחנו נשמח לשמוע.
<ציפי נחשון גליק: אנחנו לא יכלנו למצוא קריטריון גם בתכנית הלאומית עכשיו.
<ציפי נחשון גליק: כשאנחנו הולכים לחלק - - -
חנין זועבי: הצורך הוא לא קריטריון, הצורך - - -
יפעת שאשא ביטון: יש לנו את הלמ"ס - - -
<ציפי נחשון גליק: סליחה, זה קודם כל מתחיל בכתובת.
<ציפי נחשון גליק: כשמאתרים צורך הצורך הוא בכל הארץ.
<ציפי נחשון גליק: אין רשויות היום שאין שם נערות וצעירות שלא זקוקות לטיפול.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אבל המענים הם שונים, המענה שאני יכולה לתת במגזר היהודי הוא שונה מהמגזר הערבי.
יפעת שאשא ביטון: לא כי אלה יותר טובים מאלה, אלא כי המאפיינים הם אחרים.
<ציפי נחשון גליק: את עובדת לפי רגישות בוודאי.
<ציפי נחשון גליק: אז למשל, הזכירו כבר פה, שצעירות בגיל 18 אז אולי במגזר היהודי את מכינה אותן לשירות צבאי או לשירות לאומי ואת יכולה דרך התכנית הזאת באמת לשקם אותן.
<ציפי נחשון גליק: אז באמת במגזר הערבי עכשיו אנחנו מנהלים משא ומתן עם מרכזי ריהן שזה מרכזי תעסוקה שנמצאים ב-40 יישובים מהמגזר הערבי כדי להשתמש בפלטפורמה שלהם לעשות שם קבוצות של צעירות שיכולות לבוא לשם לתכנית החל מיום בשבוע עבור לכאלה שיכולות לבוא חמישה ימים בשבוע כל פעם לחמש שעות ובעבור זה היא גם בהתחלה יכולה לקבל הבטחת הכנסה שאת הזכרת.
<ציפי נחשון גליק: כי הבטחת הכנסה מותנית, או שאתה נמצא מחוץ למעגל התעסוקה, אבל אתה נמצא בתכנית שיקום של 25 שעות שבועיות אז זה למשל באמת לפעול ברגישות מגדרית ולנסות לתת את המענה הייחודי הזה.
<ציפי נחשון גליק: כמה תקציב יתנו לנו?
<ציפי נחשון גליק: זה תלוי וזה כאן באמת יושב על מרכזי ריהן.
<ציפי נחשון גליק: אנחנו מנסים גם להגדיל את התקציב באמצעות התקשרות עם משרד לשוויון מגדרי שקיבל תקציב ייעודי לאוכלוסייה הערבית שאנחנו באמת יכולים להשען על חלק מהתקציבים שנמצאים שם לטובת אותן צעירות.
<ציפי נחשון גליק: אותו דבר הנושא של - - -
עאידה תומא סלימאן: ציפי, לפני שאת ממשיכה, אני רוצה לחזור לעניין של הקריטריונים בכל זאת.
<ציפי נחשון גליק: כן, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שחלוקת התקציב של מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית יש בה חמישה קריטריונים.
עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שהיה ברור שממחזרים את עצמם כאשר בונים את הקריטריון על מי נמצא במעגל הטיפול אז ברור שהמרכזים שמטפלים יותר יקבלו תקציב יותר ואלה שלא מצליחים לעשות reaching out בגלל שהתקציב שלהם דל לא יקבלו יותר.
עאידה תומא סלימאן: אותו דבר במקרה הספציפי.
עאידה תומא סלימאן: מצד אחד נאמר שהבתים החמים עוזרים לאתר ולגלות את גודל הבעיה ולהגיע ליותר נערות שנכנסות למעגל הטיפול ומצד שני כאשר הקריטריון הוא כמה מטופלות וכמה זה, זה יחסום, זה שוב ינווט את הכסף לאלה שכבר יש להם את היכולת לאתר, יש להם את העובדים הסוציאליים, התקנים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך להכניס עוד קריטריון שיעשה מן איזשהי העדפה מתקנת לאלה שנגזלים משני הקריטריונים האחרים.
<ציפי נחשון גליק: אז אם אחד הקריטריונים שהזכרתי זה סוציואקונומי של הרשות המקומית אתם - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, יש למ"ס.
יפעת שאשא ביטון: מאוד ברור.
<ציפי נחשון גליק: בוחרים לעזור לקדם שנגיד רשויות 1-4 הקריטריון הזה לא יהיה 25%, יהיה קריטריון מקדם - - -
עאידה תומא סלימאן: שהמשקל שלו יהיה יותר גדול.
<ציפי נחשון גליק: אני לא יכולה לקבל החלטה כזו.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל המשרד יכול לקבל.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה ומי שאמון עליו כן הוא יכול לקבל.
יפעת שאשא ביטון: חלק מההמלצות יהיו שאנחנו מבקשים ממשרד הרווחה לשנות - - -
<ציפי נחשון גליק: יש לכם רעיון נוסף לקריטריונים נוספים אנחנו נשמח לשמוע אותם ולקחת אותם בחשבון.
יפעת שאשא ביטון: המועצה לשלום הילד במשפט כן.
עאידה תומא סלימאן: וגם משפט של ההורים.
<לירון אשל: אני לירון אשל מהמועצה, אני מנהלת פרויקט הליווי במועצה.
<לירון אשל: לנו מאוד חשוב, אנחנו מדברים פה על מענים ועל תקצוב ועל כח אדם ואי אפשר שלא לגעת בסוגייה שעולה מאוד מאוד בבירור אצלנו בשטח ולא נמצאה במסמכים והיא בעצם העבודה שכיום מרכז ההגנה בירושלים לא נותן מענה לאוכלוסייה הערבית - - -
עאידה תומא סלימאן: איזה מרכז?
יפעת שאשא ביטון: מרכז הגנה לילדים נפגעי תקיפות.
<לירון אשל: רבות מהנערות בסיכון ברקע שלהן יש פגיעות מיניות ופגיעות אלימות והן בעצם האוכלוסייה, אנחנו מכירים את המאפיינים הייחודיים של האוכלוסייה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה מתחבר לדיונים שאנחנו עושים בנושא של פגיעות מיניות בקטינים.
יפעת שאשא ביטון: צריך להעלות את זה שם כחלק מהטיפול עומק שאנחנו עושים.
<לירון אשל: גם פה על רקע של חוסר בתקצוב ובחוסר כח אדם האוכלוסייה הספציפית הזאת לא מקבלת את המענים - - - חסם מטלטל, אי אפשר להפריד את הסוגייה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: כל התחום הזה הוא בתת גם תקצוב וגם נגישות לכלל האוכלוסייה.
יפעת שאשא ביטון: תדברי איתי אחר כך כי אמור היה להיפתח חצי מרכז שנותן מענה נטו לאוכלוסייה הערבית.
יפעת שאשא ביטון: תדברי איתה ואנחנו נברר איפה זה עומד.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת גם כן למשפט - - -
<ציפי נחשון גליק: מודל חדש - - -
עאידה תומא סלימאן: שנייה, אנחנו לא נוכל עכשיו לשמוע על מודל חדש וחבל.
עאידה תומא סלימאן: מנכ"ל הפורום הארצי הערבי לוועדי הורים, מר סעיד יונס, אבל ממש בקיצור רב.
<סעיד יונס: את האמת זה לוקח הרבה, אבל אני אתייחס לשתי אוכלוסיות וסוגייה אחת.
<סעיד יונס: אוכלוסייה אחת שלמשל הורים שיש להם ילדים בעיר מסוימת, נגיד למען ענייננו נצרת, והורים גרים בנצרת עילית.
<סעיד יונס: הילדים שנמצאים במצגת נער בסיכון או נערות בסיכון לא מקבלים את הטיפול הראוי כי העובדות הסוציאליות שנמצאות בנצרת עילית לא יכולות לגעת, להגיע לבית הספר איפה שהילד נפגע או איפה שהילדה עברה תקיפה מינית.
<סעיד יונס: זו אחת הסוגיות.
<סעיד יונס: למשל בבערטה יש לנו עוד אוכלוסייה כזאת, שהנשים גרות בבערטה המזרחית, בערטה הפלסטינית והתלמידות לומדות בבעטרה הישראלית וכשנפגעות הבנות אז הבנות לא מקבלות שום טיפול ושום מענה כי אף אחד לא יכול להגיע למשפחה איפה שהיא גרה ומקרים כאלה יש לנו הרבה ולא חסר.
<סעיד יונס: בקשר לבית החם, קודם כל זה צעד מבורך, אבל אנחנו חושבים שיש לעשות ביקורת על הבתים החמים כי יש לנו למשל, דוגמה, בג'סר א-זרקא בית חם פיקטיבי רק מאוכלס על ידי המזכירה או העובדת סוציאלית שם ולא מגיעות לשם בחורות לקבלת טיפול.
<סעיד יונס: צריך לבדוק את העניין הזה.
<סעיד יונס: והרבה תלונות יש לנו על תקיפה מינית, בהרבה כפרים, בהרבה בתי ספר ולא יכולים לדווח על המקרים האלה כי אין תקנים, כי יש מחסור בתקנים ואפילו קיבלנו בקשה מיושבת ראש מחלקת הרווחה להקים מעון יום טיפולי לתקיפות מיניות נגד נערות וזה לא חסר.
<סעיד יונס: אם נציגי משרד החינוך נמצאים כאן אז ברשותי גם כן להתייחס לתכנית אחת, תכנית המעברים, שדיברנו כל הזמן על תכנית מניעתית אחרי שהנערות נכנסו למעגל של נוער או נערות בסיכון.
<סעיד יונס: אני חושב שתכנית המעברים בבתי הספר שצריכה לדבר על הסתגלות, הסתגלות ההורים, הסתגלות התלמידות, מבחינה פיזיולוגית, מבחינה נפשית, מבחינה תברואית בתוך בית הספר.
<סעיד יונס: התכנית הזאת מועברת רק לצורך פרסום ושיווק.
<סעיד יונס: בית הספר, בעיקר תלמידי בית ספר יסודי שרוצים לעלות לחט"ב או בית ספר - - -
יפעת שאשא ביטון: אני ברשותך, עם כל הכבוד לביקורת, בוא תנסה רגע למקד, אתה קצת התפזרת, קצת לפה, קצת לפה.
<סעיד יונס: אני לא מתפזר - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אין לנו זמן.
<סעיד יונס: אני מוסיף עוד נקודה ברשותך.
יפעת שאשא ביטון: אבל נקודה שתהיה רלוונטית רגע ולא ביקורת.
יפעת שאשא ביטון: מה יש לך להציע כדי שאנחנו נעשה את הדברים יותר טוב.
<סעיד יונס: אם אנחנו לא מעלים ביקורת אז אנחנו לא מעלים - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא קופץ לדברים שהם לא קשורים חברים.
יפעת שאשא ביטון: הוא במקרה נוגע בתחומים שאני נוגעת בהם.
<סעיד יונס: תכנית המעברים גברתי למשל בנתניה מועברת על ידי - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, בסדר, אני מבקשת - - -
<סעיד יונס: - - - נוגעת רק לאוכלוסייה לכיתות א' עד ו'- - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שקט.
יפעת שאשא ביטון: תצאו החוצה.
<סעיד יונס: גברתי, אנחנו חייבים להעלות את הביקורת כדי להגיע לחקר האמת.
<סעיד יונס: למשל, בתכנית המעברים צריכים להיות מעורבים היועצות, העובדים הסוציאליים והשירות הפסיכולוגי החינוכי.
<סעיד יונס: לתת הרצאות, לתת סדנאות להורים, לתת סדנאות.
<סעיד יונס: אפילו לאתר ילדה במצוקה זו גם כן דרך התכנית הזאת.
<סעיד יונס: זה לא קיים.
יפעת שאשא ביטון: בשביל לאתר ילדים במצוקה צריך הרבה יותר מאשר תכנית מעברים.
יפעת שאשא ביטון: צריך הרבה יותר מתכנית כישורי חיים שהייתה כאן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באים ומדברים על מערך מקצועי הרבה יותר עמוק ואתה לוקח את זה לכל מיני דברים שהם במעטפת.
<סעיד יונס: כשאני נתקל במנהל בית ספר - - -
עאידה תומא סלימאן: הוא תורם את החלק שלו, מה קורה פה - - -
עאידה תומא סלימאן: אפילו אם אנחנו מדברים על תכלול ועל כל המערכות איך משתלבות בעבודה אז אוקיי, הוא העלה ביקורת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם תפקידנו לשמוע ביקורת שמגיעה מהשטח.
יפעת שאשא ביטון: לא, אין שום בעיה, אבל בוא נתייחס לגופו של נושא.
יפעת שאשא ביטון: אם יש לו ביקורת לגופו של נושא, כמו הסוגייה שהוא העלה בבית חם שהם יבדקו זה סיפור אחד.
יפעת שאשא ביטון: אבל לדבר על תכניות שהן לא רלוונטיות, הסיפור במערכת החינוך זה היועצים, זה המחנכים, זה הליווי המקצועי.
יפעת שאשא ביטון: זה לא תכנית ארעית כזו או אחרת שם המענה.
<ציפי נחשון גליק: אם מנהל המחלקה אומר מחר שהוא רוצה לטפל בצעירות מחר אני פותחת פה מרכז טיפול לנפגעות תקיפה מינית.
עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו נבדוק את זה אחר כך ונטפל בזה אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי אנחנו נסכם?
<קריאה: אני כבר כמה פעמים מנסה להגיד משהו.
<קריאה: מדובר כאן על מקלט חירום לנערות במצוקה ואני - - -, אני מנהלת של המקלט, אני ניהלתי את המקלט שבע שנים, עשיתי הפסקה, חזרתי.
<קריאה: רציתי להשתתף בדיון רק לפני שלושה ימים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא חשוב הרקע.
יפעת שאשא ביטון: מה את רוצה לומר?
<קריאה: אני רוצה להגיד שמתוך הניסיון אני רוצה לדבר עכשיו על המקלט והמגבלויות של כל - - - מאוד קשה - - - רוצה רק להגיד על אוכלוסיית נערות שאף אחד לא התייחס אליה וגם אני רוצה להגיד שזו אוכלוסייה שמאוד קשה להגדיר אותה שנופלת בין הכסאות, חלק מהנערות האלו לצערי הרב, נרצחו או יש סימנים של סכנה מאוד מיידית שאולי יש סכנת חיים ואלה נערות שלא מתאימות לאף מסגרת.