GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לילך חייבי מנחם: אז אנחנו הקמנו מועדון הורים שנקרא מועדון "אופלה" או"פ – זה קיצור את האוניברסיטה הפתוחה, נמצאות כאן סטודנטיות נציגות גם מהמועדון, אתמול פתחנו את המפגש הראשון של קבוצת מיקוד של 20 סטודנטים וסטודנטיות הורים, אנחנו בעצם עושים מפגשים וחוקרים כל מה שקורה אצלנו במוסד, באוניברסיטה הפתוחה בהשוואה למוסדות אקדמאיים אחרים פה בארץ ואז, כל מה שקורה במדינת ישראל לעומת מדינות מתפתחות, בחודש הבא ב-20 במרץ, אנחנו ניסע לפינלנד ונלמד את המודל הפיני וננסה להבין מה קורה שם שעובד טוב ונחזור לפה, בעזרת השם, לדיון נוסף, דיון חוזר על כל הנתונים, עם נייר עמדה מסודר ועם איזו שהיא הצעה אפילו לשינוי, הצעות קונקרטיות.
<לילך חייבי מנחם: קיבלנו את ברכת הדרך גם מהאגודה וגם מהדיקנט ובאמת זה הכובע שלי, מה שאני יכולה לעשות כיושבת ראש אגודה.
<לילך חייבי מנחם: תודה.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, לילך, אני חושבת שהעלית שתיים או שלוש נקודות חשובות ואני בטוחה שיהיו לנו עוד נקודות שאפשר להעלות אותן.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבוועדה אנחנו דנו בנושא שביום הסטודנט היה לנו דיון מיוחד ועלו כמה נקודות שגם שייכות לדיון הזה, אחת מהן היה נושא מעונות היום והנושא הזה עלה כמה וכמה פעמים, גם מבחינת הפריסה של מעונות היום באוניברסיטאות, עד כמה האוניברסיטאות כולם מנגישים את השירות הזה לסטודנטים ולסטודנטיות וגם מבחינת כל מיני בעיות שצצו, לאחר שאוניברסיטאות פתחו מעונות יום, שזה בעניין שעות העבודה וכל מיני דברים שקשורים לעבודה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני רוצה לציין, שהיום בדיון, כחלק מכנסת צעירה, אנחנו גם מארחות פה מה שנקרא טוענים, נכון?
עאידה תומא סלימאן: הטוענים הם סטודנטים והם תלמידה שמתארחים בוועדה והם יבואו יטענו בנושא הדיון.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני רוצה לברך אותם, דנה קצב - סטודנטית ואמא לשתי בנות באוניברסיטה הפתוחה ויש אתנו גם את ערין, תלמידת כיתה י'.
עאידה תומא סלימאן: ערין היא תלמידת כיתה י' בבית ספר האורתודוקסי ביפו וליעד לרנר, סטודנט למשפטים וכלכלה במכללה למינהל בראשון.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שהצטרפתם אלינו ואני חושבת שכדאי שנפתח עם הטוענים.
<דנה קצב: אני אתחיל.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אבל כדאי שתדעו שבכנסת הזמן שלנו הוא מוגבל, אז ישיבות מתנהלות בדרך כלל מקסימום יש לנו עוד שעה אז בואו ניתן לכולם אפשרות להתבטא, ננסה להתמקד, 3 דקות – תעלו את הטענות העיקריות.
<דנה קצב: כפי שנאמר אני דנה, סטודנטית באוניברסיטה הפתוחה, אמא לשתיים – הודיה ושירין בגילאי 5, 3 – מהקריאה הראשונית שלי את התקנות הקשורות בזכויות הורים, הדבר שמאד צרם לי הוא שהן מתייחסות בעיקר למה שקרוי "אירועים מזכים".
<דנה קצב: זאת אומרת יש שם התייחסות לטיפולי פריון, יש שם התייחסות להריון ולידה.
<דנה קצב: יש התייחסות לעוד מספר סעיפים אבל - - - את זה ספציפית כי אלה הסעיפים שנגעו לי והתנסיתי בהם.
<דנה קצב: מבחינתי אלה אמנם "אירועים מזכים" אבל הם תקופתיים, זאת אומרת התפקיד של ההורה לא נגמר בלידה עצמה, התפקיד של ההורה רק מתחיל שם וכשאני קראתי את התקנות לא ראיתי שם התייחסות להמשך התפקיד ההורי.
<דנה קצב: כשהתבקשתי להגיע ולטעון מאד היה חשוב לי לומר את זה, התפקיד שלנו כהורים מתחיל בלידה וממשיך תמיד.
<דנה קצב: זאת אומרת, אם יש מחלת ילד נניח, חלילה, אין שום תקנה שמסדירה את אופי הלימודים שלנו בתקופות האלה, אין שום – לאו דווקא הקלה – אבל דרך להתמודד עם הלימוד.
<דנה קצב: זה לא סטודנט סטנדרטי, זה לא נע בין עבודה ללימודים גרידא, זה עבודה, לימודים, טיפול בילדים וקיום חיי משפחה, מעבר ללימודים.
<דנה קצב: זאת אומרת "הדרישה" במרכאות היא לא להגיע בהחרגה אלינו כאוכלוסייה מסוימת אלא רק להתאים את אופי הלימוד אלינו, לפחות תקנונית.
<דנה קצב: כי סעיף 19ב הוא סעיף מכובד לכל דעה, אבל הוא צריך – בראייה שלי, כשאני קראתי את התקנות – ראיתי לנכון להוסיף שם את התפקיד ההורי כעוד הגדרה לנו כסטודנטים הורים.
<דנה קצב: אנחנו אוכלוסייה מיוחדת מתוקף היותנו הורים.
<דנה קצב: זו דעתי וזו הטענה המרכזית שלי – צריך להתייחס להורה כתפקיד לאורך זמן, לאורך החיים הסטודנטיאליים, כי כהורה אי אפשר להיות סטודנט רגיל מן המניין.
<דנה קצב: לא הקלות – יכולות להתקבל בברכה, אבל יותר תקנות שמסדירות את אופי מוסד הלימוד מולנו, את ההחרגות שלנו במציאות הנוכחית עם הילדים, את הבלת"מים לצורך העניין.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את מה שאת אומרת ואת העובדה למשל גם בעניין שלש מחלות ילד, אני יודעת שיש ויכוח בנושא של חופשת לידה, כאילו מה הוא הזמן שמקבלת סטודנטית לאחר – ואני אומרת סטודנטית ובטח יגידו שזה פוליטיקלי אינקורקט שאני לא אומרת גם על האבא, מתי הוא מקבל.
עאידה תומא סלימאן: אבל בהתחלה, בהתחלה, אני בדרך כלל דואגת לזאת שאכן ילדה והגוף שלה צריך להתאושש קודם כל, לכן עד כמה שידוע לי היא צריכה לחזור ללימודים אחרי שישה שבועות?
<קריאה: שישה שבועות, כן, 30 אחוז.
<עומרי גולן: יש לה פטור מ-30 אחוז מכלל השיעורים, פטור נוכחות מ-30 אחוז מכלל השיעורים בכל קורס שחלה בו חובת נוכחות.
<עומרי גולן: או שישה שבועות – הגבוה מביניהם.
עאידה תומא סלימאן: אז זה מעניין, כי בעבודה חופשת הלידה היא תקופה יותר ארוכה, זו שאלה שעולה למשל.
<עמית הרלב: אבל אפשר להגיד רגע?
<עמית הרלב: יש את העניין - - -
עאידה תומא סלימאן: שניה, יש לנו פה בעיה, אנחנו רושמים פרוטוקול.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שנכנסים לדיבור בלי שם, בלי תפקיד, זה מבלבל קצת לרשמית אז אם זה כל כך נחוץ בנקודת הזמן הזו להגיד- - -
<עמית הרלב: זה נראה לי פשוט שנותן מענה שצריך להגיד שבתוך תקופת הנוכחות, שכל תואר- - -
עאידה תומא סלימאן: מה השם?
<עמית הרלב: לי קוראים עמית הרלב, אני סטודנטית לעבודה סוציאלית ומשפטים בעברית ואמא צעירה, לילדה בת חודשיים.
<עמית הרלב: אני רק רוצה להגיד שבנושא של תקופת הנוכחות אז כל מי שיש לה פרקטיקום עם איזה שהוא היבט מעשי, אז החזרה היא הרבה יותר קצרה לאחר שבועיים אצלנו ועוד שבועיים על חשבון הסטודנטית, יש תארים אחרים כמו ריפוי בעיסוק- - -
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת על חשבון הסטודנטית?
<עמית הרלב: זאת אומרת שאם אני לוקחת יותר משבועיים, זה סך הכל ארבעה שבועות, אז אני גם צריכה להחזיר את הימים שהחסרתי בסוף השנה, אבל סך הכל אחרי ארבעה שבועות אז יש חזרה לארבעה ימי לימודים וזה לא רק בעברית, זה משהו שהוא נהוג בפקולטות לעבודה סוציאלית בכל הארץ, בדקתי את זה.
<קריאה: לא שבועיים, אצלנו לא.
<עמית הרלב: לא, ארבעה שבועות.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז תכף נשמע על זה.
<עמית הרלב: אז אולי לא בכל הפקולטות, פשוט בכמה וכמה.
עאידה תומא סלימאן: את העלית את הנושא של חופשות לידה בהתמחויות, שזה נושא שעלה גם כן אצלנו בדיון הקודם כל הסטודנטים.
<ערין גנדור: שלום לכולם - - -
עאידה תומא סלימאן: ערין, את משתתפת כסטודנטית פוטנציאלית בעתיד?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מאד מקווים.
<ערין גנדור: שלום, אז ככה, לדעתי שהזכות היא דבר הכרחי וחשוב אצל כל אחת ואחת מאתנו, כי זכות היא דבר שמקנה לנו חופש בכל מיני תחומים ומשום כך גם לסטודנטים וסטודנטיות הורים מגיעים זכויות שמייחדים אותם כהורים וכסטודנטים יחד.
<ערין גנדור: כל כך חשוב שהם יקבלו את הזכויות בשביל שיוכלו ללמוד ולהקים משפחה בו זמנית.
<ערין גנדור: זה כמו שעכשיו יתנו לי בבית ספר להכין שתי עבודות, ללמוד לבחינה ולהגיד חיבור וכל זה יהיה מהיום למחרת, אבל אני מתארת לעצמי שלסטודנטים וסטודנטיות הורים זה הרבה יותר קשה, כי בכל זאת לכל אחד ואחת מאתנו מטרות בחיים וחלק מהם זה להמשיך ללמוד וחלק אחר זה להקים משפחה ולראות את ילדיכם גדלים מולכם, להיות אתם ולחוות כל רגע שהם חווים.
<ערין גנדור: אבל מה לעשות?
<ערין גנדור: אלה שני דברים שסותרים אחד את השני, אך זה לא מונע מאתנו להמשיך הלאה וללמוד ולהגיע למטרות שלנו ובשביל כך, הזכויות של הסטודנטים והסטודנטיות ההורים נועדו.
<ערין גנדור: כדי שבאמת יוכלו לחוות את הרגעים הכי קטנים עם ילדיהם ובכל זאת להמשיך ללמוד.
<ערין גנדור: אז ככה, לדעתי הם באמת מקבלים את זכויותיהם ולסיכום אני רוצה לומר שאני ממש מעריכה ומסכימה עם זכויות אלה ותודה על הקשבתכם.
עאידה תומא סלימאן: תודה ערין, אבל אני רוצה לשאול אותך שאלה, בסדר?
עאידה תומא סלימאן: שמעת את הנקודות שהעלו הסטודנטים, שהם כבר לומדים ויודעים מה הבעיות.
עאידה תומא סלימאן: מה את חושבת על סטודנט או סטודנטית שהיא אמא והילד שלה חולה, מגיע לה חופשה להיות עם הילד?
עאידה תומא סלימאן: או- - -
<גנדור: כן, בטח, היא צריכה לקבל חופש של כמה ימים בשביל שתוכל באמת לטפל בו עד שהוא יחלים.
עאידה תומא סלימאן: עד שהוא יחלים, אוקיי.
<לילך חייבי מנחם: אנחנו נעבור לליעד, שהוא הטוען השלישי, בבקשה.
<ליעד להנר: שלום לכולם, אני ליעד להנר, סטודנט למשפטים וכלכלה, בן 22 עוד מעט 23.
<ליעד להנר: לפני שאני אתחיל אני רוצה להעלות כמה נתונים שאני חושב שיתנו בסיס טוב לנושא.
<ליעד להנר: כיום בישראל לומדים קצת יותר מ-300,000 סטודנטים, לפי נתוני התאחדות הסטודנטים בישראל, הנשים מהוות רוב בכל אחד מסוגי התארים, אם זה תואר ראשון, שני או שלישי, בעצם 60 אחוז מכלל הסטודנטים בארץ הן סטודנטיות, מה שאומר שהנושא שאנחנו מדברים עליו היום רלוונטי גם לנשים שהן עדיין לא בהריון או שהן לא אמהות, צריך להבין שגם בשנים הבאות זה יכול לגעת גם בהן.
<ליעד להנר: אני חושב שצריך לדבר על זה דווקא בגלל שזה 60 אחוז, זה בעיני נתון רציני.
<ליעד להנר: בישראל כיום יש כמעט 50,000 סטודנטים שהם הורים, אמהות, אבות, מספר שהוא לא מבוטל שצריך להתייחס אליו.
<ליעד להנר: כשחשבתי ככה על פתרון, מה אפשר לעשות, הדבר הראשון שעלה לי לראש זה מלגות.
<ליעד להנר: כיום משרד החינוך מציע מלגה, לפי הגדרתו, אם זו משפחה נזקקת, אם אתה מקבל קצבת הכנסה, אם אתה מקבל מזונות, אם אתה מקבל קצבת נכות ואני חושב שאפשר להרחיב את הפרמטרים, את המלגות שאפשר להעניק לאותם סטודנטים, לא לחכות שהם יגיעו להגדרה של משפחה נזקקת, אני חושב שאפשר להוסיף פרמטרים כמו – האם שני ההורים הם סטודנטים, האם הסטודנטית היא אם חד הורית, האם מדובר במוסד מתוקצב או לא מתוקצב – בעיני זה יכול ליצור שוויון מהותי בין כל הסטודנטים בכלל ובפרט סטודנטים שהם הורים.
<ליעד להנר: אני יכול להעיד על עצמי שלעבוד תוך כדי לימודים, זה משהו שהוא לא פשוט, אני מרוויח סכום מאד זעום וחי אתו כרגע בסדר, אבל אני מנסה לחשוב על הורה – אני לא הורה דרך אגב, אני עדיין לא הורה, אני פשוט מכיר הרבה אנשים שהם כן, אם זה במכללה למנהל ואם זה במקומות אחרים – אני יודע שמאד קשה להם להסתדר גם עם מה שהם מקבלים כרגע, ממלגות שעושים.
<ליעד להנר: צריך גם לדעת שרוב המלגות כיום דורשות שעות מתן לקהילה, כאילו שעות שצריך להתנדב בהן ואני חושב שהורה, שגם צריך ללמוד, גם צריך לעבוד וגם צריך לטפל בילד שלו, במידה ויש יותר ילדים זה יותר בעיה, זה משהו שהוא בלתי אפשר.
<ליעד להנר: כלומר, צריך למצוא פתרון מלגאי שיאפשר לאותם סטודנטים לקבל מלגה מפאת זה שהם הורים כי הם לא יכולים לעשות הכל ביחד, לא משנה כמה חזקים וגיבורים הם יהיו.
<ליעד להנר: לקראת סיכום, אני חושב ששוויון מהותי במאת צריך לשחק פה משחק ותפקיד רציני, אני חושב שכמדינה אנחנו צריכים לעזור לאלה שזקוקים לעזרה הזאת, סטודנטים הורים זו דוגמה שעונה על הדרישות האלה בעיני, כל עוד זה בצורה מידתית וראויה – אני מודע לזה שלמשרד אין משאבים בלתי מוגבלים להעניק לכל סטודנט הורה מלגה, בגלל זה צריך פרמטרים שיהיה סוג של גדר, אבל להרחיב את הגדר, לא לצמצם אותה.
<ליעד להנר: אני חושב שכמו- - -
עאידה תומא סלימאן: ליעד, יש שקר שאנחנו מנסים לנפץ אותו – שאין כסף במדינה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש- - -
<ליעד להנר: אני מסכים איתך.
עאידה תומא סלימאן: רק הוא מחולק בצורה לא נכונה וליעדים שלא תמיד עושים טוב לאזרחים.
<ליעד להנר: אני אתך.
<ליעד להנר: אני רק אסכם, אני חושב שהתייחסתי לזה בהתחלה, אני חושב שיש הרבה סטודנטיות בעיקר שלא מכירות את נוהל ההורות, שלא מכירות בזה שמגיע להן זכויות שהן יכולות לקבל אותן, אני חושב שאותן זכויות הן ראויות להן בזכות ולא בחסד ותודה רבה לכם.
<לילך חייבי מנחם: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: תודה לך, אני חושבת שהעלית כמה נקודות והצעות שראוי באמת לחשוב עליהן ואולי לפתח אותן.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד שלפני שבועיים העליתי הצעת חוק במליאה, שמתייחסת לפטור לסטודנטים מתשלומי ביטוח לאומי.
עאידה תומא סלימאן: אני הופתעתי שהיו חברי כנסת או חברות כנסת שממש התנגדו וחשבו שאני כאילו רוצה לגדל דור של פרזיטים במדינה.
עאידה תומא סלימאן: אבל לשמחתי נפתח משא ומתן עם הקואליציה, עם הממשלה, ואנחנו הולכים להתקדם עם זה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם נשיג פטור מלא, אבל לפחות הובטח לי שהנחות מאד משמעותיות יעשו, אז זה גם כן היה אחת מהדרכים לחשוב איך אפשר לעזור.
עאידה תומא סלימאן: בועז סגל מהתאחדות הסטודנטים, אני יודעת שכל הנושא של מעונות יום אתם שמים עליו פוקוס ומטפלים בו ,אז אולי נשמע ממך מה המצב היום ואם יש לך מה להוסיף גם על הנושאים האחרים.
<בועז סגל: כן, רציתי לדבר על שני נושאים, אני אתחיל דווקא מנושא אחר, נושא שעלה פה קודם - הנושא של ההתאמות.
<בועז סגל: יש למל"ג רשימה ארוכה וטובה של התאמות לנשים בהריון ולאמהות אבל יש איתה לא מעט בעיות מבחינת היישום שלהן, של ההתאמות האלה.
<בועז סגל: הצטברו אצלנו לא מעט פניות ומקרים של התאמות שלא מיושמות בשטח וההתאמות הן טובות, אבל אם בפועל הן לא מיושמות ואני יכול לתת רשימה שלמה של דוגמאות – לגבי חדרי הנקה שמיועדים למקום ובסוף בפועל נעשים בהם כל מיני שימושים אחרים, יש עוד רשימה ארוכה, אבל בפועל הנקודה היא שהבעיות נובעות מזה שאין רגולטור, אין איזו שהיא דמות שמוודאת, מטעם המל"ג, שמוודא ואוכף שהדברים אכן קורים וזו דרישה מאד חשובה שאנחנו רוצים להוציא לפועל.
<בועז סגל: דרישה נוספת היא לגבי מעונות יום באוניברסיטאות, במוסדות אקדמיים- - -
עאידה תומא סלימאן: בועז, רק כדי שאני אבין יותר טוב, במקרה ואתם יודעים על התאמות שלא מיושמות, יש איזה שהוא תהליך שאתם יכולים לדווח?
עאידה תומא סלימאן: למי? יש?
<עומרי גולן: קודם כל הרכז אצלכם במוסד, בכל מוסד יש רכז התאמות, הוא הגוף הראשון שאתה צריך לפנות אליו.
<בועז סגל: נכון, יש רכז התאמות, אבל סטודנטים לא בהכרח יודעים, לא בהכרח מכירים.
<בועז סגל: אנחנו לא רוצים שזה ינבע מאיזשהו צורך של אמא שעכשיו אין לה פתרון לבעיה נתונה, אנחנו רוצים שתהיה בדיקה, שיהיה פיקוח, שיהיה רגולטור.
<לילך חייבי מנחם: בדיוק בגלל זה אני הצעתי את השילוב של אגודות סטודנטים כי זה לדעתי אחד התפקידים את האגודות.
<לילך חייבי מנחם: הם צריכים להביא את תשומת הלב, זאת אומרת אנחנו מקבלים המון פניות ואני עומדת בקשר ישיר מול האוניברסיטה לצורך העניין, מול רכזת ההתאמות, רכזת ההורות.
<לילך חייבי מנחם: זה בדיוק אחד מהדברים שהצענו וזו אחת ממטרות העל של מועדון ההורים שקם.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל השאלה שלי במקרה ויש תלונה על אי יישום התאמות ואתם הולכים איתה לרכזת או רכז התאמות ואתם רואים שזה לא מתבצע, אחרי התלונה, מה?
עאידה תומא סלימאן: מה האפשרויות שלהם לעשות מבחינת- - -
<עומרי גולן: קודם כל אני מספר קצת על המל"ג מבחינת נתונים, מה שהגיע אלינו בשנים האחרונות.
<עומרי גולן: בשנת 2013 קיבלנו רק 22 פניות, בשנת 2014 קיבלנו 34 פניות ובשנת 2015 – 31 פניות, לא מדובר בכמויות מאד גדולות- - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שהבעיה לא קיימת.
<עומרי גולן: לא אומר שלא, זה לא אומר שאין בעיה, אבל- - -
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שלא מגיעים או אולי בדיוק כמוני, לא יודעים מה לעשות עם התלונה.
עאידה תומא סלימאן: זאת השאלה שלי, אני עכשיו רוצה להתחיל להיות סטודנטית ואני מגלה שיש אי התאמות, למרות שאני לא אצטרך את זה, אבל בוא נגיד ולאן אני פונה?
עאידה תומא סלימאן: לרכזת?
עאידה תומא סלימאן: אוקיי- - - <עומרי גולן:> לרכזת.
עאידה תומא סלימאן: היא קיבלה את המידע ואמרה לי יופי וטוב וזה נחמד שבאת והתלוננת ולא עשתה עם זה כלום.
<עומרי גולן: הרכזת חייבת לעשות עם זה וזה התפקיד שלה- - -
עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים שאנשים חייבים לעשות דברים שהם לא עושים.
<עומרי גולן: תראו- - -
עאידה תומא סלימאן: אז, נו?
עאידה תומא סלימאן: הלאה?
עאידה תומא סלימאן: מי מעל הרכזת?
<עומרי גולן: אוקיי, יש את המוסד, המוסד עצמו, התלונה אחר כך היא לדיקן, אם הרכז לא עושה את העבודה שלו אז זה צריך להפתר בתוך המוסד בין הרכז לבין המוסד.
<עומרי גולן: היה ועדיין הבעיה לא נפתרה, אנחנו מקבלים את התלונה, לרוב התלונות שמגיעות אלינו לא קשורות לעבודה של הרכז או שהמוסד לא קיים את ההוראות, אלא פשוט איזו אי הבהרה או אי ידיעה של הכללים ואז אנחנו מחדדים.
<עומרי גולן: במקרה ואנחנו רואים באמת שהמוסד פעל בניגוד לכללים, אנחנו חוזרים למוסד ואומרים לו – אדוני, אתה בבקשה תפעל לפי הכללים, בדרך כלל אני לא מכיר מקרה שזה לא הסתדר.
<עומרי גולן: אני לא מכיר מקרה.
<עומרי גולן: בדרך כלל אנחנו מפרשים ויש פה הרבה שאלות של פרשנות, אנחנו בדרך כלל מפרשים ובדרך כלל לטובת הסטודנט בין אם זה בעניין מלגות – היתה לנו לא מזמן שאילתה על עניין של מלגות שהגיעה מבר אילן, אנחנו מפרשים ומנחים את המוסד לפעול בהתאם.
<עומרי גולן: אז זה לא נכון להגיד שאין רגולטור ושאנחנו לא פועלים, כי דווקא לי יש תיעוד- - -
<לילך חייבי מנחם: לא אמרנו שאין רגולטור, אני חייבת שוב, הדברים שלך, אתה מדגיש את חשיבות הדיון הזה, אני מדברת שוב על מודעות – לסטודנטים אין מושג שיש רכזת התאמות, שיש נוהל הורות וגם כשהם מכירים ויודעים שיש כזה דבר – הם לא באמת יודעים איך להתמודד אתו וכשהם פונים הם לא יודעים אם התשובה שהם קיבלו היא טובה, מספקת, אם בזה שהם מקבלים וצריכים להבין שזהו?
<לילך חייבי מנחם: שפה זה נגמר?
<עומרי גולן: לפי הכללים והחלטות מל"ג המוסדות צריכים להביא את העניין הזה לידיעת הסטודנטים, זה כתוב בחוק, זה כתוב בכללים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני רוצה להבהיר משהו ואני רוצה להבין אותו.
עאידה תומא סלימאן: פה, כללי זכויות הסטודנט, התאמות עקב טיפולי פוריות וכו' וכו', אוקיי?
עאידה תומא סלימאן: בתוקף סמכותה, לפי סעיף 19ב לחוק זכויות הסטודנט ...
עאידה תומא סלימאן: קובעת בזה המועצה להשכלה גבוהה כללים בדבר התאמות – אתם קבעתם את הכללים, נכון?
<עומרי גולן: לגמרי.
עאידה תומא סלימאן: כלומר זה בסמכותכם.
<עומרי גולן: נכון, אנחנו מפרשים – בהתאם- - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה עוד לא הגיעה, איך אתם, אלה שקבעתם את הכללים, מפקחים שהכללים שלכם מתבצעים?
עאידה תומא סלימאן: לא בזה שיושבים ומחכים ורואים שאין תלונות, אלא האם אתם עושים תהליך של פיקוח, של בדיקה, של אכיפה?
<עומרי גולן: אז אני אומר שוב פעם, אנחנו מקבלים, אנחנו כן מקבלים תלונות ואנחנו כן בודקים את הדברים האלה.
<עומרי גולן: ברגע שמגיעה תלונה ויש לי פה דוגמאות- - - <עאידה תומא סלימאן> שוב, אני אמרתי, לא לא לא, תקשיב טוב, כדאי להקשיב לשאלה- - -
<עומרי גולן: אני הבנתי ושמעתי את השאלה- - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, שניה.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי באופן הכי ברור, אני לא מדברת על זה שאתם יושבים ומחכים לתלונות, תעזוב את התלונות.
עאידה תומא סלימאן: המל"ג, קבע הוראות, זה בסמכותו, איך אתם בטוחים שהמוסדות שאתם קבעתם להם את ההוראות ממלאים את זה.
<עומרי גולן: שוב, כל עוד אין שום תלונות, לא מתקבלות תלונות, אז אני לא – מה זה לאכוף?
<עומרי גולן: אני אוציא שוטרים למוסדות לבדוק שמיישמים את הוראות הכללים?
<עומרי גולן: יש אחריות למוסד, למוסד יש כללים, הוא צריך לפעול לפי הכללים וברגע שיש איזו שהיא בעיה זה חוזר, זה מגיע אלי, אבל אני לא הולך לשטח ובודק אם כל כלל וכלל מיושם על ידי כל מוסד ומוסד, הרי זה לא הגיוני.
<עומרי גולן: המוסדות הם אלה ש- - -
עאידה תומא סלימאן: שניה שניה, אתה קבעת שזה לא הגיוני?
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת זה לא הגיוני.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת דבר אחד, אם זה בסמכות שלכם, אם אתם קבעתם את ההוראות, ההגיוני ביותר שתבדקו אם הן מיושמות או שלא שמים פס עליכם.
<עומרי גולן: לא, שמים עלינו פס, אנחנו יודעים שיש רכזים בכל מוסד ואני מקבים, בהתאם לפניות אנחנו רואים בדיוק מה המצב וברגע שיש איזו שהיא חריגה מהכללים אנחנו מיד מנחים את המוסד וכשיש שאלות של פרשנות, אנחנו מיד מפרשים את הכללים שאנחנו ניסחנו.
עאידה תומא סלימאן: שמע, שוב, כשנשים לא ידעו שהטרדה מינית היא הטרדה מינית והיא לא פלירטוט, לא התלוננו.
עאידה תומא סלימאן: כשהסטודנטיות לא יודעות שמעבר לרכזת התאמות יש עוד סמכות שאמורה לאכוף, הן לא יפנו ואז לא יהיה לכם הרבה תלונות ואז התלונות שלכם לא יהיו אולי קשורות לזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שההתנערות הזו- - -
<עומרי גולן: אף אחד לא מתנער, אני מאד מצטער- - -
עאידה תומא סלימאן: בעיני זה התנערות, בדיוק כמו שזה לא היה בעינך רציונלי מה שנאמר, בעיני זאת התנערות של המל"ג.
עאידה תומא סלימאן: אתם אכפתם את ההוראות האלה.
<עומרי גולן: המוסדות – אנחנו יודעים שהם מפרסמים את הכללים, אנחנו יודעים שמפרסמים את הכללים, אנחנו יודעים שהם מביאים את העניין הזה - - -
<לילך חייבי מנחם: יש איזה עניין של הפרסום?
<לילך חייבי מנחם: כל כמה זמן כדאי לפרסם?
עאידה תומא סלימאן: יש, בתחילת כל שנה.
<עומרי גולן: שוב פעם, יש נהלים ובאחריות המוסדות להביא את העניין לידיעת הסטודנטים, זה אחריותם.
<עומרי גולן: ם יש באמת בעיה, אנחנו אלה שאוכפים את ה- - -
<ענת מימון: אני רק רוצה להעיר בטווח – הרי אכיפה יכולה להעשות בהמון דרכים.
<ענת מימון: בטווח שבין לשבת ולא לעשות ולחכות לתלונות אקטיביות, לבין באמת לשלוח מפקח כל יום לכל מוסד – יש טווח מאד רחוב, אפשר לעשות אכיפה מדגמית, אפשר פעם בשנה לשלוח, לשאול, סקר – כלומר יש הרבה דרכים באמצע.
<ענת מימון: זה לא שבהכרח אנחנו מצפים שתהיו שם נוכחים בכל רגע נתון, אבל כללים שרגולטור מוציא הוא צריך לוודא ולא רק באמצעות תלונות, שזה נאכף.
<עומרי גולן: אני חושב שכדאי לשאול את המוסדות אם יש איזו שהיא בעיה בנושא הזה, כלומר נציגי המוסדות פה, כדאי לשאול האם הם באמת – הם פה, הם יספרו לכם מה קורה.
<עומרי גולן: אני חושב שהמצב, אנחנו מייצרים פה בעיה במקום שאין בעיה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברות על פיקוח על המוסדות, על מילוי ההוראות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני צריכה רק לשאול את המוסדות אם הם מקיימים או לא וזה מקור המידע היחידי שלי?
עאידה תומא סלימאן: אתה חושב שזאת צורת בקרה אמתית?
<עומרי גולן: אנחנו יודעים שהם מקיימים והם עושים, אבל במקרה שהם לא עושים אנחנו מטפלים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אחד הדרכים שאתם יודעים זה מספר התלונות, יש לכם דרכים אחרות לדעת?
<עומרי גולן: אנחנו מוציאים הנחיות מפעם לפעם- - -
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא- - -
<עומרי גולן: יש הנחיה שיצאה לא מזמן לגבי- - -
<לילך חייבי מנחם: האם יש נהלים מסודרים של דיווח אליכם מהמוסדות האקדמאים?
<עומרי גולן: אין לנו נהלים, אני לא מכיר נהלים מסודרים של דיווח, אולי המוסדות יכולים לפרט.
עאידה תומא סלימאן: יש לכם לפחות רשימת כל רכזות או רכזי ההתאמות?
<עומרי גולן: יש לנו את זה, כן.
עאידה תומא סלימאן: יש לכם את זה באיזה שהוא מקום?
עאידה תומא סלימאן: אז כלומר הם צריכים לדווח לכם מי הרכז- - -
<עומרי גולן: זה לא כמו שהטרדות מיניות שיש חובת דיווח שנתית עם דוח.
עאידה תומא סלימאן: אני רק שואלת.
<עומרי גולן: זה לא קיים.
<קריאה: אז אין בעצם נתונים.
<עומרי גולן: יש נתונים, מהתלונות שאנחנו מקבלים במל"ג, אלה הנתונים.
עאידה תומא סלימאן: בועז?
עאידה תומא סלימאן: היית באמצע.
עאידה תומא סלימאן: אולי תגיד לנו רק מה קורה עם מעונות היום?
<בועז סגל: טוב, נושא מעונות היום בטח ידון פה בהרחבה, זה נושא רחב.
<בועז סגל: - - - מעונות יום במוסדות האקדמיים, היום אם יש מעונות הם רק פרטיים.
<בועז סגל: התחיל תהליך של שיתוף פעולה- - -
<בועז סגל: כמעט ולא.
<קריאה: לא נכון, יש ויצ"ו ויצ"ו זה לא פרטי.
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, אי אפשר, אתם מנהלים שיח שם ואנחנו לא שומעים אתכם.
עאידה תומא סלימאן: זה לא דיון ככה.
<חיה נדיבי: סליחה, הערתי שדווקא אנחנו בכוונה הקפדנו שיהיה מעון של התמ"ת- - -
<חיה נדיבי: שמי חיה נדיבי, אני עוזרת דיקן הסטודנטים באוניברסיטת בר אילן ואצלנו הכניסו מעון של התמ"ת לטובת הסטודנטים כדי שהם יוכלו לקבל את ההנחות המתאימות להם ולא יצטרכו לשלם כמו מעון פרטי.
<לילך חייבי מנחם: לכמה סטודנטים יש אפשרות להכניס?
<חיה נדיבי: אני חושב שבמעון יש מקום ל-100 ילדים, עדיפות ראשונה היא לסטודנטים.
<חיה נדיבי: זאת אומרת רק סמוך לתחילת שנת הלימודים, אם אין ביקוש, אז יש רשות- - -
<לילך חייבי מנחם: אבל יש ביקוש, נכון?
<חיה נדיבי: יש ביקוש, אני לא בטוחה שהוא מלא היום.
<חיה נדיבי: זאת אומרת שכנראה שאין מישהו שביקש ולא קיבל.
<לילך חייבי מנחם: כמה זמן המעון עובד?
<לילך חייבי מנחם: יש לי הרגשה שזה המעון הכי ותיק מכל המוסדות.
<חיה נדיבי: לא, לא, יש ותיקים ממנו לדעתי בתל אביב ובבן גוריון, אבל נדמה לי שהוא 7 שנים.
<לילך חייבי מנחם: איפה אפשר לקבל את הקריטריונים, של מי-?
<חיה נדיבי: באתר, באתר האוניברסיטה, באתר של אמונה כי אנחנו עובדים עם אמונה.
<לילך חייבי מנחם: זה מעון של אמונה.
<חיה נדיבי: כן.
<לילך חייבי מנחם: הבנתי.
<בועז סגל: תודה על התיקון.
<בועז סגל: אחת הסיבות שבאמת הביקוש לזה הוא לא מיטבי הוא בגלל שאין התאמות מיוחדות לסטודנטיות שבאות מבחינת הדרגה שהן יכולות להכיר, הרי בדרך כלל אישה צריכה להציג מכסה של עבודה מסוימת שהיא עובדת ולאור היקף העבודה שהיא עובדת – היא מקבלת דרגה.
<בועז סגל: סטודנטיות מתוקף היותן סטודנטיות לא מסוגלות לעבוד, בוודאי לא במשרה מלאה, ואנחנו בעצם היינו רוצים לקדם מהלך, שבעצם התחלנו אותו, שבו יהיו התאמות אחרות לסטודנטיות לגבי האופן שבו הן יוכלו להיכנס למעונות.
עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי גם כן שלחלק מהסטודנטיות יש קושי בעניין מעונות היום בעניין שעות העבודה של מעונות היום.
<בועז סגל: נכון, מעונות לפעמים לא מותאמים לשעות הלימודים של סטודנטיות, אין התאמה בין המעון לבין שעות הלימודים.
עאידה תומא סלימאן: באיזה שעות עובדים מעונות היום?
עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק כמו מחוץ לשעות האוניברסיטה?
עאידה תומא סלימאן: 8 עד 4?
<קריאה: עד 5.
עאידה תומא סלימאן: עד 5?
עאידה תומא סלימאן: ואם יש לה שיעור עד 6 מה היא עושה?
עאידה תומא סלימאן: היא קמה באמצע והולכת לאסוף את הילד?
<קריאה: לא שמעתי את השאלה, סליחה.
עאידה תומא סלימאן: אמרתי, אם יש לסטודנטית או לסטודנט הורה שיעור עד 6 והילד לשו נמצא במעון, הוא צריך לצאת באמצע השיעור לאסוף את הילד או להחסיר את השיעור האחרון.
<קריאה: כמו כל אדם עובד.
<לילך חייבי מנחם: אבל אין איזה סידור שאפשר אולי נגיד לפעמים, אפילו אישי בתוך הגן או בתוך המעון שמחזיקים ילדים טיפ טיפה יותר מאוחר לעוד שעה, עוד חצי שעה, עד שאחד ההורים יגיעו?
<קריאה: הדברים האלה לכל אדם עובד יש אותה בעיה.
<לילך חייבי מנחם: כן, ברור, גם 5 זו שעה סבירה, זה לא שעה לא סבירה.
<קריאה: מוצאים את הפתרון בתוך המשפחה, בתוך החברים וזה מה שעושים.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל רק ההבדל היחידי שמעונות יום מחוץ למוסד האקדמי נמצאים בדרך כלל בשכונה או במקום המגורים כך שזה מאפשר למשפחה לעזור.
עאידה תומא סלימאן: אבל כאשר סטודנטית, נגיד ככה, אני לא יודעת מאיזושהי עיר והיא מגיעה לבר אילן ללמוד והיא מגיעה בבוקר עם התינוק, שמה אותו במעון יום, אז מה?
עאידה תומא סלימאן: יבואו מהעיר ההיא מישהו מהמשפחה לאסוף?
עאידה תומא סלימאן: אם המעון כבר נמצא במוסד אקדמי, למה אי אפשר לעשות התאמות?
עאידה תומא סלימאן: זה לא מעון רגיל כמו בחוץ.
עאידה תומא סלימאן: חוץ מזה אני הבנתי שמבחינת שנת הלימודים, יש שעת התאמה מבחינת פתיחת שנת המעון עם שנת הלימודים האקדמית?
עאידה תומא סלימאן: יש התאמות לחופשים ולזה?
<קריאה: שנה אקדמית מתחילה הרבה יותר מאוחר, המעון פתוח רגיל מספטמבר.
<קריאה: אפילו הרבה לפני, שנה אקדמית מתחילה בסוף אוקטובר לרוב, אין שום בעיה עם זה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא – אתם פועלים בתוך מוסד אקדמי שיש לו פתיחת שנה בתאריכים שהם לא בהכרח אותם תאריכים של פתיחת השנה במעונות מחוץ למוסד, נכון?
עאידה תומא סלימאן: מתי מתחילים את השנה אצלכם.
<ענת מימון: רגיל בספטמבר, כמו כל מעון רגיל.
עאידה תומא סלימאן: זה מעון רגיל, בספטמבר, בתחילת ספטמבר.
עאידה תומא סלימאן: והחופשים של המעון מותאמים לחופשים של המוסד?
<ענת מימון: במוסד אין חופשים מיוחדים.
<קריאה: זה גם מיועד לסגל.
עאידה תומא סלימאן: אין חופשת סמסטר?
<ענת מימון: המעון ממשיך לפעול, אין קשר.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, זה מה שאני שואלת.
<קריאה: המעון פועל כל הזמן.