GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הגר צמרת קרצ'ר: בתחומים אחרים גם יש לנו חידושים.
<הגר צמרת קרצ'ר: אלה לא תחומים חדשים אבל הוספנו דרכי מדידה.
<הגר צמרת קרצ'ר: בתחום של עוצמה הכנסנו את מספר הפרופסורים לעומת הפרופסוריות, מי מוביל בעצם את האקדמיה, זה אחד הדברים החשובים ושיעור הנשים בדירקטוריונים, גם של חברות ממשלתיות וגם של חברות ציבוריות.
<הגר צמרת קרצ'ר: חברות ציבוריות הכוונה לכאלו שנסחרות בבורסה, כלומר, זה בעצם המשק, זו הכלכלה, השוק החופשי במירכאות.
עאידה תומא סלימאן: רק שלושת האינדיקטורים האלה?
<הגר צמרת קרצ'ר: לא, אלה רק החידושים.
<הגר צמרת קרצ'ר: אני מדברת על מה שנוסף השנה, ב-2016, לעומת מה שהיה בשנים קודמות.
<הגר צמרת קרצ'ר: הרי המדד שלנו בעצם, זו השנה הרביעית שהוא מתפרסם.
<הגר צמרת קרצ'ר: הרעיון הוא הרחבה.
<הגר צמרת קרצ'ר: כל הרעיון של מדד המגדר הוא לתאר את אי השוויון המגדרי בכל תחומי החיים שאנחנו מוצאות, אז בתחום של הזמן הוספנו את הנתון של הפער בצפייה בטלוויזיה בין גברים ונשים, מצאנו נתון כזה שעוקב במאגר מחקר רציני וגם שיעור נשים שקוראות עיתונים, האם יש הבדל.
עאידה תומא סלימאן: לא הכנסתם את הצפייה והשימוש ברשתות החברתיות?
<הגר צמרת קרצ'ר: כל נתון שמובא אלינו אנחנו משתדלות להכניס אותו - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה time consuming גדול ביותר בתקופה האחרונה אצל הרבה.
<הגר צמרת קרצ'ר: זה יעד נוסף.
<הגר צמרת קרצ'ר: עכשיו נגיע לתוצאות.
<הגר צמרת קרצ'ר: התוצאות הן בעצם פער מגדרי מתמשך בכל תחומי החיים.
<הגר צמרת קרצ'ר: נתאר כמה אינדיקטורים.
<הגר צמרת קרצ'ר: בהתחלה אנחנו מסתכלות על שיעור ההשתתפות בשוק העבודה, שימו לב שהקו השחור מייצג את הגברים והאפור את הנשים, אז יש לנו נתונים עוד משנות התשעים שההשתתפות בשוק העבודה, גברים משתתפים יותר וכמובן הפער שגם מתואר במקומות רבים, שכר חודשי ממוצע.
<הגר צמרת קרצ'ר: רואים למטה, גברים מרוויחים באופן עקבי, חנה הסבירה את זה, היא אמרה שזה שיש עלייה גם בשכר של נשים, הקו האפור הולך ועולה אבל בעצם, כמו שחנה אמרה: הרצפה עולה אבל גם התקרה עולה והפער נשמר.
<הגר צמרת קרצ'ר: כמעט בכל הנתונים זו התמונה.
<הגר צמרת קרצ'ר: אנחנו מסתכלים על נתון שהוא אחד החשובים והמשמעותיים – מספר המנכ"לים.
<הגר צמרת קרצ'ר: זה אינדיקטור ששייך לתחום של עוצמה.
<הגר צמרת קרצ'ר: כאן עאידה דיברה על כמה חברות כנסת יש, היא גם אמרה שזה המספר הכי גדול אבל אנחנו עדיין מדברות על רבע.
נעמי חזן: חשיבה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מדדתי - - -
<חנה הרצוג: רק שלש שרות.
<חנה הרצוג: צריך לזכור.
<חנה הרצוג: במוקד הכוח.
<הגר צמרת קרצ'ר: אנחנו מסתכלות גם על מספר השרות אבל בתחום הפוליטי אנחנו רואים שיש פחות אי שוויון אם אנחנו משוות את מספר חברות הכנסת שזה רבע, לעומת התחום הכלכלי שבו מי שמוביל את המשק הוא גברים שמהווים 80% מהמנכ"לים בחברות הכלכליות בשוק החופשי.
<הגר צמרת קרצ'ר: אתן רואות כאן את המספר.
<הגר צמרת קרצ'ר: יש לנו 38,000 מנכ"לים ורק כמעט 7,000 מנכ"ליות.
<הגר צמרת קרצ'ר: למטה יש לנו את הדירקטוריונים ואת מספר הנשים שיושבות בדירקטוריונים.
<הגר צמרת קרצ'ר: לגבי הגרף הזה, באופן כללי תמיד אנחנו מוגבלות בכמה נתונים שיש וכמה אוספים אותם, הגרף חלקי בגלל שעל סידרה אחת יש נתונים אחורה ועל סדרה אחרת יש נתונים קדימה אבל אנחנו עובדות עם מה שיש.
<הגר צמרת קרצ'ר: נמשיך.
<הגר צמרת קרצ'ר: שוב, פער מגדרי מתמשך בכל תחומי החיים.
<הגר צמרת קרצ'ר: סיקור נשים וגברים בתקשורת.
<הגר צמרת קרצ'ר: השנה הצגנו ומצאנו נתונים שבודקים גם באופן גלובלי וספציפי על ישראל את השאלה איזה אייטמים מסוקרים, כמה גברים מופיעים בסיקורי התקשורת.
<הגר צמרת קרצ'ר: כלומר, כמה הם מובילים את החדשות וכמה מתעניינים בהם, גברים לעומת נשים ואנחנו רואים שההבדל הוא מאד מאוד משמעותי.
<הגר צמרת קרצ'ר: ב-2015 76% מהחדשות עסקו באייטמים שקשורים לגברים ורק 24% נשים.
<הגר צמרת קרצ'ר: למטה, זה נתון שהוא תמיד אטרקטיבי במובן שהוא מעניין כי הוא מראה עד כמה ואני כן רוצה להגיד את המילה אשליה, עד כמה זה שאנחנו כביכול במצב של שוויון ויש איזו תחושה שאם נחכה אז אי השוויון ייסגר, ואנחנו באמת במן תחושה כזאת ואנחנו מקבלות את זה מכל וכל, זאת אומרת אנשים שלא חוקרים את זה ולא מתעסקים בזה כמונו, עד כמה זה לא נכון ומתחת לאף שלנו מתקיים אי שוויון קיצוני.
<הגר צמרת קרצ'ר: אני מדברת פה על הנתון למטה, שבמצעד גלגל"צ ב-2014 כמעט 90% מהזמרים הם זמרים גברים, 90% ממה שאנחנו שומעים במצעד, מדובר על גברים.
<הגר צמרת קרצ'ר: זה נתון שגורר הרבה - - -
עאידה תומא סלימאן: מה קרה ב-2014?
<קריאה: קרן פלס.
<הגר צמרת קרצ'ר: גם קרן פלס וגם "כוכב נולד", אפרופו ריאליטי, התחיל וקידם כמה זמרות לקדמת הבמה אבל האפקט הזה קצת נעלם.
עאידה תומא סלימאן: סליחה על הבורות.
<הגר צמרת קרצ'ר: השכלה ותעסוקה.
<הגר צמרת קרצ'ר: אנחנו, את מה שנתנו לנו, מה שזרקו לנו לקחנו, אנחנו מתקדמות, משכילות, לומדות כמה שיותר, גם נכנסות לתחומים שגברים היו בדרך כלל בהם מבחינת השכלה אבל כשאנחנו בוחנים את השאלה איך מיתרגמת ההשכלה לשוק העבודה, אנחנו רואים ששוק העבודה מייצר עוד אי שוויון.
<הגר צמרת קרצ'ר: זאת אומרת, גם בקרב נשים שלמדו את מקצועות ההייטק, מה שנקרא, אי-השוויון בתחום ההשכלתי אצל מי שהולכת ולומדת את זה באוניברסיטה, הוא יותר גבוה מאשר מה שקורה בשוק העבודה.
<הגר צמרת קרצ'ר: שוק העבודה בעצם מוסיף לנו אי שוויון, כאן אנחנו רואים בתרשים הזה אי שוויון מגדרי בתחומי התעסוקה.
<הגר צמרת קרצ'ר: שימו לב, אני מדברת על החלק העליון, שיש לנו כמה מקומות, האישה האפורה הגדולה זה אומר בהוראה ובטיפול אלה מקומות שבהם יש הרבה יותר נשים מועסקות, יש שם את המספרים והסתכלו בהייטק יש לנו 182,000 גברים ו-100,000 נשים, כאשר, אגב, זה לא מפולח רק למהנדסים, אז חלק מעובדות ההייטק, שמהוות משהו כמו 35%, חלקן גם בעבודות נלוות.
עאידה תומא סלימאן: גם אלו שעוסקות בנושא מופלות בשכר על אותם תפקידים.
עאידה תומא סלימאן: קיימנו דיונים על אפליה בשכר של נשים שעוסקות בהייטק.
<הגר צמרת קרצ'ר: שמעתי טיעונים של גברים שאומרים: כן, נשים דורשות פחות.
<הגר צמרת קרצ'ר: זאת אומרת, העבירו את - - -
עאידה תומא סלימאן: היה מישהו שנכח בישיבה פה וייצג מכון מחקר מאד מכובד, שאמר שנשים מקבלות פחות בהייטק כי הן מקבלות פחות בפסיכומטרי.
עאידה תומא סלימאן: החרדיות והערביות במיוחד.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת אבל אפילו.
עאידה תומא סלימאן: זאת הייתה דוגמה אמתית של כמה אנחנו משפיעות על שינוי המבנים החברתיים.
<הגר צמרת קרצ'ר: זה שינוי תפיסתי, כן.
<הגר צמרת קרצ'ר: התחום הבא שהוא אחד האתגרים הגדולים ביותר עבור החברה הישראלית, עבודה ומשפחה.
<הגר צמרת קרצ'ר: בישראל יש את שיעור הילודה הגבוה ביותר מכל מדינות ה OECD, ארגון המדינות המפותחות.
<הגר צמרת קרצ'ר: יש אנומליה, זאת אומרת, אין אף מדינה בעולם שנמצאת במצב הזה שבו מ-2005 בישראל, כל הנשים, גם חילוניות יהודיות, מגדילות את הממוצע, הממוצע של מספר הילדים הולך וגדל.
<הגר צמרת קרצ'ר: לא יעזור, איך שלא נסתכל על זה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא הערביות, אצל ערבים זה ויורד.
<הגר צמרת קרצ'ר: נכון, אצל חילוניות יהודיות אמרתי.
<הגר צמרת קרצ'ר: יש אנומליה ויש בסך הכול בתא משפחתי בכל זאת, 24 שעות, יש עבודה, יש גבר, אישה, ככל שיש יותר ילדים אז מן הסתם, גם על הגבר וגם על האישה, זה לפחות אמור להקשות על יציאה לספירה הציבורית ולכן זה בעצם אתגר שהחברה הישראלית מתמודדת אתו, בפרט אנחנו, שיש כמות עצומה שאנחנו קוראות לה עבודות שקופות, עבודה שמתבצעת סביב העניין הזה של ילדים, של חינוך, של חברה, יחסים חברתיים, שהוא תחום שלא נכלל ולכן הוא נחשב שקוף, כי הוא לא נכלל בתוצר של הצמיחה, אין נתונים על זה, אנחנו לא יודעים, בתוך הבית, אין מעקב של זמן וזה מאד חשוב לעקוב אחרי זה.
<הגר צמרת קרצ'ר: הדרך שבה אנחנו עוקבות היא שאנחנו מסתכלות על שיעור הנשים שאינן מועסקות עקב עקרות בית, כך קוראים לזה, למרות שהמלה קשה לנו אבל כך קוראים לזה בלמ"ס.
<הגר צמרת קרצ'ר: תחום נוסף שאנחנו מסתכלות עליו זה הצד השני, פגיעות וסיכון.
<הגר צמרת קרצ'ר: אני רוצה בשביל להתקדם להראות את ההשוואה בין ספציפית בחברה הערבית, המדד שלנו מתבונן גם על - - - חנה אמרה את זה.
<הגר צמרת קרצ'ר: נשים בהשוואה, קודם כל אנחנו עושות השוואה בין נשים לגברים בחברה הערבית אז בחברה הערבית יש צמצום של הילודה מצד אחד ומצד שני יש פערים יותר גדולים בין גברים לנשים אבל הם כן נמצאים בתהליך של שיפור, בניגוד לשאר החברה ולחברה היהודית.
<הגר צמרת קרצ'ר: עשינו כאן גם - - -
עאידה תומא סלימאן: אותה הערה אמרתי, סליחה שאני קוטעת אותך, בשנה שעברה, שהשוואה בין נשים ערביות ויהודיות מגדילה את הפער.
<הגר צמרת קרצ'ר: בגלל זה חשוב להתעכב על זה כי הנה, השוואה בין נשים ערביות ויהודיות, בדיוק העלינו את זה, כשמסתכלים בהקשר של שוק העבודה על נשים יהודיות וערביות, אז אפשר לראות שהנשים היהודית, הפער ביניהן, זה הצבע האפור הבהיר למעלה, יש - - - פער מאד מאוד גדול.
<הגר צמרת קרצ'ר: זאת אומרת, הנשים הערביות הן גם מאחורי הגברים הערבים במובן של המספרים וגם מאחורי הנשים.
עאידה תומא סלימאן: מעניין שהמגמות מאד דומות.
<הגר צמרת קרצ'ר: זה מאד דומה גם לגברים.
עאידה תומא סלימאן: בין נשים יהודיות ונשים ערביות, המגמות של עלייה הן אותו קו וזה מראה את העניין המגדרי יותר בולט.
<חנה הרצוג: אפשר להגיד, אותו עקרון שאמרתי, כמו שנשאר הפער בין יהודיות וערביות ואותה מגמה של גברים נשים זאת אומרת שיש איזה משהו מבני שאותו צריך - - -
עאידה תומא סלימאן: גם מגדרי וגם לאומי.
<הגר צמרת קרצ'ר: עם זה אני רוצה להגיע לסוף.
<הגר צמרת קרצ'ר: כאן יש לנו את ההתפתחות של כלל האינדיקטורים של כל תחומי החיים שמדדנו, כש- 2004היא הנקודה שאנחנו משוות אליה ואנחנו רואות לאיזה כיוון זה מתפתח.
<הגר צמרת קרצ'ר: רואים את הציר, שוויון זה אפס ואי שוויון זה למעלה, זאת אומרת שאנחנו נמצאות במצב שבו אי אפשר לדבר ממש על שינוי בעשור האחרון.
<הגר צמרת קרצ'ר: משהו מאד מאד מצומצם, כיוון של קיטוּן של אי השוויון הוא מאד מצומצם וגם, אחת הסיבות העיקריות שאנחנו רואות את זה היא שהרצפה קצת יורדת אם אני משתמשת בביטוי של חנה, זאת אומרת, המון מצבים, נניח בפריפריה, השכר, זאת אומרת, בעיות בשוק העבודה שגם מורידות את התנאים של גברים, לכן הם מתקרבים לנשים, זאת אומרת, זה לא שהכיוון הוא כיוון חיובי ואין פה ענין של בשורות.
<הגר צמרת קרצ'ר: הדבר האחרון שאני רוצה להתעכב עליו הוא שאנחנו גם משוות, ציינתי בהתחלה שיש לנו שנים עשר תחומים ואנחנו משוות איפה עומק האי שוויון הכי גדול בין התחומים שלנו וכאן זה מסודר כך שאנחנו רואים שהאי שוויון הקטן ביותר הוא למטה, בהשכלה, 3.7% ולאט לאט אנחנו עולים, בפריפריה 29% אי שוויון, חברה ערבית 45%, אמרתי, חברה ערבית האי שוויון שם הרבה יותר גדול בין גברים לנשים, הוא כן נמצא בתהליך של צמצום אבל הוא עדיין יותר גדול והתחום שיש בו הכי הרבה אי שוויון, התחום הכי משמעותי הוא העוצמה הפוליטית והכלכלית.
<הגר צמרת קרצ'ר: כלומר, בתחום של מי שמנהיג את החברה, מי שמקבל החלטות, מי שמקבל החלטיות כלכליות, המנכ"לים, הדירקטורים, ראשי רשויות מקומיות, יש לנו סך הכול 250 רשויות מקומיות ו-6 נשים, מתוך 250 רשויות מקומית רק 6 נשים עומדות בראש רשות.
<הגר צמרת קרצ'ר: זאת אומרת, מי שמוביל את הכול באופן קיצוני זה גברים.
<הגר צמרת קרצ'ר: הם אלה שנמצאים בטופ ובכל נתון נוסף שאנחנו מסתכלות עליו, תמיד אנחנו מדברים על שיעורים של 80%-85% ולפעמים אפילו 90% שגברים הם הדומיננטיים בתחום של העוצמה.
<הגר צמרת קרצ'ר: וזה בעצם מראה לנו שהמבנה עצמו עדיין לא נמצא בתהליך של שינוי.
<הגר צמרת קרצ'ר: זאת אומרת, זה מראה שהמקומות שיותר נוח להתברג בהם, לגברים הרבה יותר נח להתברג והרבה יותר מתקבלים וכמו מתמגנטים למקומות האלה כאשר בכל המקומות, כשאנחנו מסתכלות על פגיעות וסיכון וחששות ומשפחות חד הורות, שם אנחנו רואים רוב של נשים.
<הגר צמרת קרצ'ר: לפי התכנית יש לנו סרטון קצר על המגדר.
<הגר צמרת קרצ'ר: שתי דקות.
<הגר צמרת קרצ'ר: הקרנת סרטון
עאידה תומא סלימאן: אני מסתכלת על הדוח של השנה שעברה, על המדד של השנה שעברה ואולי פרופ' נעמי חזן, חברת הכנסת לשעבר, תוכל לעזור לנו לענות על זה.
עאידה תומא סלימאן: רמת האי שוויון לאורך זמן בשנה שעברה הייתה נקודה תשע שלש, השנה היא נקודה תשע אחת, כלומר, התקדמנו - - -
מיכל רוזין: פלאים.
עאידה תומא סלימאן: פלאים.
עאידה תומא סלימאן: מה שמדאיג אותי הוא החישוב.
עאידה תומא סלימאן: אני יושבת פה ועושה חישוב, כמה זמן עוד ייקח לנו להגיע לשוויון?
<קריאה: אחרינו, אחרינו.
עאידה תומא סלימאן: פרופ' נעמי חזן, מנהלת שותפה של מרכז "שוות" במכון ון ליר, בבקשה, גבירתי.
עאידה תומא סלימאן: אולי באמת תעני לי על השאלה.
נעמי חזן: תודה רבה גבירתי היושבת ראש, שאת מארחת כבר שנה שלישית את ההשקה של מדד המגדר השנתי.
נעמי חזן: תודה לחברות הכנסת שהגיעו ואני אסכם את התשובה לשאלה שלך בשני משפטים.
נעמי חזן: הסיבה לצמצום פצפון בפער המגדרי בשנה האחרונה היא הרעה במצב הגברים.
נעמי חזן: אין שיפור במצב הנשים.
עאידה תומא סלימאן: כנראה הם צריכים לשים לב, אם לא ניטיב עם עצמנו - - -
נעמי חזן: רגע, אלו לא החדשות.
נעמי חזן: חכי, המשפט השני הוא החשוב.
נעמי חזן: שום דבר לא השתנה.
נעמי חזן: ככל שמתאמצות יותר, מצליחות יותר, מתקדמות יותר, הפער נשמר וזה כבר הגיע למצב שיש פה את האתגר הפמיניסטי הגדול ביותר של המאה ה-21 וצריך להתמודד אתו.
נעמי חזן: אי אפשר ואני בהחלט לא רוצה לבוא לכאן בעוד שנה ולחזור על כך שנשאר הפער.
נעמי חזן: לכן השאלה היא מה עושים.
נעמי חזן: אני אתחיל עם הדברים הקלים, אני אעבור לדברים היותר קשים אבל למען האמת, אני פה כדי להתחנן, אי אפשר להמשיך כך.
נעמי חזן: צריך לרדת לשורשי הבעיה ולטפל בה.
נעמי חזן: הדבר הראשון הפשוט ביותר יכול לצאת מהחדר הזה היום, זו פנייה של - - - נתונים מגדריים שיאפשרו לנו להבין יותר לעומק כל דבר שקשור לפער המגדרי.
נעמי חזן: דוגמה, ניצול זמן.
נעמי חזן: לא היה סקר ניצול זמן במדינת ישראל, לדעתי, חמש עשרה שנה.
נעמי חזן: הרי אנחנו כולנו קמות בבוקר ועובדות עשרים שעות ביממה.
נעמי חזן: יש כאלה שמונה עשרה.
נעמי חזן: איך מנוצל הזמן, איך זה שאין סקר ניצול זמן?
נעמי חזן: נתונים.
נעמי חזן: דבר שני, כל דבר שעושים עכשיו בנושא שוויון מגדרי צריך להציג אתו יעדים מדידים.
נעמי חזן: אם היום הפער בשכר הוא 66 אגורות לאשה על כל שקל לגבר, בעוד שנתיים זה חייב להצטמצם ל-80 אגורות ובעוד עשר שנים אפס.
נעמי חזן: אם זה לא מדיד ולא מניחים פערים מדידים זה לא יקרה.
נעמי חזן: זה דבר שני.
נעמי חזן: קונקרטי, קל.
נעמי חזן: דבר שלישי, נשמע על זה יותר.
נעמי חזן: אני חושבת שזה - - - של כמה מחברות הכנסת שיושבות פה.
נעמי חזן: אין בחישוב של החשבונאות הלאומית את עבודת הנשים השקופה.
נעמי חזן: אין לזה ערך כלכלי, איך זה יכול להיות?
נעמי חזן: נשים שעובדות במשק ביתן מחזיקות את הכלכלה של מדינת ישראל אז צריך לעשות מהפיכה בחשבונאות הלאומית ואי אפשר להגיד עוד פעם: נחכה.
נעמי חזן: הפער לא יצטמצם, הוא לא יצטמצם.
נעמי חזן: צריך לעשות חישוב מחדש וגבירתי היושבת ראש, לתגמל עבודות שקופות.
נעמי חזן: יש כל מיני כלים.
נעמי חזן: זה דבר שלישי ואני מגיעה לשני הדברים המרכזיים.
נעמי חזן: דבר רביעי, הבעיה הוא למעלה.
נעמי חזן: הפער העמוק ביותר הוא הפער העוצמתי.
נעמי חזן: אי שוויון בקבלת החלטות מביא לתוצאות בלתי שוויוניות לאורך זמן.
נעמי חזן: אם אין הטמעת חשיבה מגדרית gender main streaming ביוזמה מלמעלה אז שום דבר לא יצא פה.
נעמי חזן: הייתה החלטת ממשלה לפני שנתיים, גם רואים את זה, חושבים שמדינת ישראל ממש בחזית – איום ונורא.
נעמי חזן: חייבים לייצב הטמעת חשיבה מגדרית בכל החיים הציבוריים בישראל וזה האתגר שאני מניחה לפתח הוועדה הזאת.
נעמי חזן: נקודה אחרונה.
נעמי חזן: השינוי יבוא גם מלמעלה וגם מלמטה.
נעמי חזן: יחסים בתוך המשפחה, אפשרויות חדשות לאיזון עבודה ומשפחה, מדברים על זה, תאמינו לי, אני מהוותיקות בחדר הזה, שעבדתי על זה כל כך הרבה, זה מרדים אותי, כי לא נעשה כלום.
נעמי חזן: שוב, משפט אחרון, די.
נעמי חזן: מספיק.
נעמי חזן: אי אפשר שהפער המגדרי יימשך ואנחנו לא נעשה כלום.
נעמי חזן: אנא, בבקשה, ימיי בכנסת למזלי תמו אבל אתן פה, תנצלו כל שניה לעשות את השינויים העמוקים שיביאו אולי לחברה צודקת יותר.
עאידה תומא סלימאן: תודה, תודה פרופ' נעמי חזן.
עאידה תומא סלימאן: האמת, דברייך מאד מרגשים ואני חושבת שהם לא רק מרגשים אלא מדייקים בקריאת הנתונים והמציאות.
עאידה תומא סלימאן: בתקופה האחרונה, כל פעם שדיברתי על נסיגה לאחור כעסו עלי הרבה ארגוני נשים כשאמרתי את זה אבל, ברגע שעומדים במקומנו ולא זזים אנחנו נסוגות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאחד הדברים הבולטים במה שנאמר הוא שלפעמים המדדים של השוואה בין מצבינו לבין מצב הגברים וזו טענה שכל הזמן דיברנו עליה בתנועה הפמיניסטית, האם אנחנו רוצות שוויון עם גברים או אם אנחנו רוצות שוויון כערך ושינוי מבני אמתי שיבטיח שוויון לכלל האזרחים, עובדה שכשאנחנו משוות את עצמנו לגברים, זה יכול להיות מאד מטעה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יכולות להיות במצב שווה אבל עמוק עמוק למטה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא השוויון שאנחנו היינו רוצות וזה לא המצב שהיינו רוצות וזה בולט במיוחד בענייני התעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: הסתכלתי עם ענת, היועצת המשפטית שלנו, אנחנו מסתכלות על כל הנושא של החוק לאיסוף נתונים ועריכת הסטטיסטיקה ושם בולט באופן חד משמעי הנושא שצריך לעשות את הסטטיסטיקה לפי מין.
עאידה תומא סלימאן: השאלה אפילו לאלה שכן מייצרים את הנתונים האלה, האם נעשה איזשהו ניתוח, או שימוש, זה מה שבאתן אתן ועשיתן, למרות שלא כל המוסדות עושים את ההפרדה הזו בנושא מין.
עאידה תומא סלימאן: כל עוד חברות הכנסת לא ביקשו אני אמשיך עם המוזמנות, בסדר?
עאידה תומא סלימאן: ד"ר יעל חסון מרכז "אדווה".
<יעל חסון: תודה רבה.
<יעל חסון: קודם כל אני רוצה לברך את החברות ב"שוות" על העבודה המדהימה שהן עושות עם המדד.
<יעל חסון: פרופ' חנה הרצוג אמרה קודם שהוא מצפן ואני חושבת שהוא לא רק מצפן, אלא הוא מאפשר לנו מדי שנה להעלות לדיון עוד ועוד נושאים בפער המגדרי, את כל אחד מהם ויש לזה חשיבות אדירה.
<יעל חסון: אני פה כדי לדבר על תעסוקה ושכר, בהקשר של רעיונות שעולים מצד המדינה.
<יעל חסון: ראינו את זה בעיקר מצד הכלכלן הראשי בתקופה האחרונה, עם פתרונות של פערי השכר, כשהפתרונות שמוצעים בדרך כלל בכיוון הזה הם לשלב יותר נשים בתחומי הייטק והנדסה וכשמסתכלים מנקודת המבט הזאת אני חושבת שזה פתרון חלקי למדי, מכמה סיבות.
<יעל חסון: קודם כל, המדד מראה לנו שגם בתוך ההייטק יש המון פערים.
<יעל חסון: נשים גם בתוך ההייטק מרוכזות בעמדות בינוניות ובתחתית הסולם.
<יעל חסון: ראינו שרק 20% מן המנכ"לים במשק הם נשים, זאת אומרת שהפתרון הזה הוא חלקי.
<יעל חסון: אני רוצה לשים את האצבע על משהו חשוב יותר ובסיסי יותר וזה הספור של התרכזות של נשים במקצועות הטיפול והחינוך, בעוד שהם בעצם הבסיס והתשתית לחברה ולבנייה של אזרחים בעתיד ויש מן יחס הפוך בין התגמול המאוד מאד מועט והשחיקה בעיסוקים האלה, לבין הערך הכלכלי והחברתי שלהם ולכן, אחד הפתרונות שהמדינה צריכה להתחיל לחשוב בכיוון שלהם, הוא בעצם לתגמל תגמול ראוי ולהעלות את השכר במקצועות האלה, בעיסוקים שנחשבים נשיים.
<יעל חסון: כשזה יקרה אולי הם יפסיקו להיות נשיים ואולי גם גברים יתחילו לעשות אותם ונתחיל קצת לשבור את הסגרגציה הזאת.
<יעל חסון: כלומר, הפתרון לא יכול להיות רק בלהביא נשים להייטק כי צריך לשקול גם מה קורה עם עיסוקים נשיים ועם התגמול שניתן בעבורם ולהתחיל לשנות את הסגרגציה הזאת.
<יעל חסון: זה כמובן מאד מאוד מתחבר לנושא של עבודה שקופה, שמשפיעה על בחירות בשוק העבודה ולְמה שהזכירה פרופ' נעמי חזן, שבעצם חוסר היכולת שלנו למדוד אותה ולהבין את ההיקף שלה, מאד מאוד מקשה עלינו לשנות את חלוקת העבודה המגדרית בבית וכך גם בשוק העבודה.
<יעל חסון: זה מה שהיה לי להגיד בהקשר הזה.
עאידה תומא סלימאן: ליאור אלפנט.
עאידה תומא סלימאן: יו"ר תא העיתונאיות.
<ליאור אלפנט: קודם כל אני לא מתא העיתונאיות, אני מפורום הקולנועניות ויוצרות הטלוויזיה בישראל.
<ליאור אלפנט: כבוד - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, כך רשום.
<ליאור אלפנט: מתבלבלים הרבה.
<ליאור אלפנט: קודם כל ממש תודה, אני מאד מאוד מתרגשת להיות פה, אני גם מתרגשת שהזמנתן אותי, תודה לכן, ואני גם מתרגשת להיות פה בגלל מה שאני הולכת לדבר עליו שזה הפן החדש שנכנס למדד שזה מדד התרבות.
<ליאור אלפנט: זה מאד מרגש אותי כי במשך הרבה מאד זמן, במיוחד במקצוע שבו אני נמצאת, אומרים לנו שתרבות זה לא מקצוע.
<ליאור אלפנט: זה לא רציני, זה לא מעניין, זה לא באמת משנה וזאת גם אחת הסיבות שהטרדות מיניות למשל, בתעשיית הקולנוע ובתעשיית התיאטרון הן משהו שהרבה פעמים מטאטאים הצידה, כמו למשל ראינו - - -
עאידה תומא סלימאן: זה בכל מקום כך.
<ליאור אלפנט: נכון אבל בתעשייה של הקולנוע והתיאטרון יש הרגשה שאם זה קורה באמנות אז "זה אמנים, ניתן להם את מרחב המחיה שלהם והם יעשו מה שהם רוצים, על חשבוננו".
מיכל רוזין: לכן יזמנו את - - -
<ליאור אלפנט: נכון, זה חלק - - - אני מנהלת את פורום הקולנועניות ויוצרות הטלוויזיה בישראל, שהיה חלק מן היוזמות של - - - .
<ליאור אלפנט: בכל מקרה, במדד אפשר לראות בדיוק את התוצאות של מה שקורה כשהתרבות לא נחשבת – אין נשים.
<ליאור אלפנט: רואים את זה בתיאטרון במיוחד, כשאין במאיות כמעט, אנחנו מגרדות את ה-20%, בטח במשחק, זה בגלל שבמשך שנים לא נכתבו תסריטים לנשים או מחזות, זה לא שאין שחקניות, הן רבות מאד.
<ליאור אלפנט: עד סוף המאה ה-19 נשים בכלל לא הורשו לעלות על במות.
<ליאור אלפנט: אני רוצה להוסיף קצת למה שכן נמצא במדד, לגבי המקרה שלנו, שזה הקולנוע והטלוויזיה בישראל, אנחנו יצרנו את הפורום כדי לקדם נשים בתעשייה וגם כדי לעשות את מה שכל הנשים המדהימות לפניי אמרו – למדוד.
<ליאור אלפנט: למדוד דברים כי אין שום נתונים, אז כך.
<ליאור אלפנט: בקולנוע המצב לא ממש שונה.
<ליאור אלפנט: העובדה שאשה זכתה בפרס אופיר השנה, שזה הפרס המרכזי של הקולנוע בישראל, שנשים לקחו את רוב הפרסים השנה, זה לא משקף שום דבר.
<ליאור אלפנט: ב-1969 נעשה הסרט הראשון בישראל שביימה אותו אישה, אלידע גרא, ומאז נעשו 69 סרטים על ידי נשים.
<ליאור אלפנט: זה 10% מהסרטים.
<ליאור אלפנט: זה עד 2014.
<ליאור אלפנט: בשנה האחרונה המצב הרבה יותר טוב.
מיכל רוזין: מיותר להעיר, לא בגלל שאין יוזמות - - -
<ליאור אלפנט: לא, לא, לא - - -
מיכל רוזין: יש הרבה יוזמות של נשים ליצירה.
מיכל רוזין: הבעיה שהן נחסמות על ידי הקרנות שלא תומכות - - -
<ליאור אלפנט: נכון, אני ממש מגיעה לזה.
<קריאה: גם את - - -
<ליאור אלפנט: כן.
<ליאור אלפנט: לא רק שהקרנות לא תומכות, הן גם לא משתפות נתונים, אנחנו לא יודעות המון המון דברים.
<ליאור אלפנט: אחד הדברים הראשונים שפורום הקולנוע עשה - - -
<קריאה: משתמע שאין מספיק יצירה של - - -
<ליאור אלפנט: לא, לא, חלילה, חלילה, אני תיכף אגיע לזה.
<ליאור אלפנט: להיפך, יש הרבה מאד יצירה.
<ליאור אלפנט: אחד הדברים הראשונים שפורום הקולנועניות עשה היה לשנות את הלקטורה, הלקטורה של הוועדות שבוחרות את הסרטים.
<ליאור אלפנט: עד לפני ארבע שנים לא היו נשים שבוחרות סרטים בכלל, אנחנו שינינו את זה.
<ליאור אלפנט: בכל מקרה, 10% מהסרטים זה לא מיוחד לישראל.
<ליאור אלפנט: זה אגב נתון שהוא יציב בכל העולם המערבי.
<ליאור אלפנט: זה רק לגבי במאיות.
<ליאור אלפנט: יש לנו צלמות, יותר נכון, אין לנו צלמות, תאורניות, מאפרות יש לנו המון.
<ליאור אלפנט: אם אנחנו מסתכלים על פרסי אופיר, מ-91' עד 2015 זכו נשים עשר פעמים על הפקה, שלש פעמים על בימוי ואף לא פעם אחת על צילום או על עריכת פסקול, לא בזכייה ולא במועמדויות.
<ליאור אלפנט: יש מקצועות שכנראה לא נועדו לנשים.
<ליאור אלפנט: אולי זה הציוד הכבד, אולי זה המשכורות או אולי זה השעות הארוכות שלא מאפשרות לנשים בשום צורה - - -
<ליאור אלפנט: אני לא בטוחה שאני מסכימה אתך לגבי זה אבל תמיד אפשר לדבר על זה.
<ליאור אלפנט: שעות העבודה של תעשיית הקולנוע, אחד הדברים שאנחנו עושות עכשיו בפורום זה לשנות את התעשייה הזאת מבפנים ולאפשר לה להיות יותר נגישה לנשים.
<ליאור אלפנט: היא תעשייה מאד מאוד לא נגישה ועוד כל מיני דברים, בתקווה שעד למדד המגדר הבא אנחנו נדע הרבה יותר ונהיה גם במצב הרבה יותר טוב.
<ליאור אלפנט: תודה רבה שהזמנתן אותי.
עאידה תומא סלימאן: אני אוהבת את האופטימיות שיש לצעירות.
עאידה תומא סלימאן: תשמרו עליה.
<קריאה: זה היה קשוח.
עאידה תומא סלימאן: לא, להיפך, אני רוצה שישמרו עליה.
<קריאה: בקיצור, הפכת את כולנו לזקנות.
עאידה תומא סלימאן: אני דיברתי על עצמי, אני לא יכולה לדבר בשם כולכן.
מיכל רוזין: קודם כל הכבוד על המדד חשוב הזה כל כך.
מיכל רוזין: אני רוצה להאיר איזו הנקודה שלא נאמרה ויכול להיות שכן כי הרי איחרתי אז אני מתנצלת שלא שמעתי, אם פעם היינו צריכים להציף את ענין אי- השוויון המגדרי אז עכשיו אנחנו חוות סוג של מאבק חדש, שבא להגיד לנו, קודם כל, אין בעיה, אין אפליה, יש שוויון וההיפך, יש איזו דרישה מאתנו להתייצב לצד השוויון הפורמאלי.
מיכל רוזין: אם אנחנו - - -
עאידה תומא סלימאן: לכן - - - של שוויון מגדרי.
מיכל רוזין: חזקת הגיל הרך, גיל הפרישה ועוד ועוד.
מיכל רוזין: אתן רוצות שוויון?
מיכל רוזין: בואו נעשה שוויון - - - שוויון מהותי, מה, למה, מה קורה מאחורי הקלעים כפי שאנחנו רואות פה, זה לא מעניין, נעשה הכול flat, הכול אותו הדבר וזה חלק מהמאבק החדש שאנחנו, חברות הכנסת, חוות אותו ביתר שאת והוא עומד במרכז סדר היום במושב הקרוב, שני הדברים שציינתי ונוספים.
מיכל רוזין: דבר נוסף שאני רוצה להגיד הוא שאחד הדברים שלא נמצאים פה ואני מניחה שזה בגלל חֱסר במידע זה התחום של הצבא.
מיכל רוזין: אם פעם היה לנו ברור שהצבא משפיע על הפוליטיקה באופן כל כך נרחב, אז אנחנו יודעים שהוא משפיע גם על שוק התעסוקה עוד יותר מבעבר.
מיכל רוזין: פעם ידענו שאנשי קבע שיצאו מהצבא, משתדרגים לתפקידי מנכ"לים וכדומה.
מיכל רוזין: היום, גם בצבא, החלוקה המגדרית שעושים, דיברתם על תחום ההייטק, מי שיוצא היום, כל ילד וילדה, שיוצאים היום מהצבא והם היו ביחידות כאלו או אחרות בצבא, הם באופן אוטומטי ישתדרגו יותר מבחינת תעסוקה ולכן הצבא פה הוא גורם קריטי והמידע ממנו, לא רק שילוב ופתיחה של כל התפקידים שנעמי חזן, כמובן, מורתי, אני חייבת, גילוי נאות, כתמיד וכשהיא מורה לנו שאנחנו צריכות לעשות משהו אז ברור לכן שאנחנו צריכות לעשות, אין פה תירוצים.
נעמי חזן: כי אני פשוט לא אתן לכן לנוח.
מיכל רוזין: אין תירוצים אז העניין הזה של הצבא הוא קריטי בהשפעה שלו על שוק התעסוקה.
מיכל רוזין: שתי נקודות קצרות.
מיכל רוזין: אחת, באמת קורית פה מהפיכה בתחום של הטרדות מיניות.
מיכל רוזין: הכול מוצף ואנחנו אומרות: אוי ואבוי, תראו מה קורה.
מיכל רוזין: יש פה מהפיכה טובה, נכונה, שמציפים בה את הכול החוצה, הדוגמה של פורום הקולנועיות הוא תחום מדהים.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד משהו אחרון בעניין העובדה שאנחנו עדיין חברה מאד מסורתית במובן של הבאת ילדים לעולם.
מיכל רוזין: במובנים האלה אנחנו מאד מאוד שונים מרוב המדינות המתפתחות בעיקר מערב אירופה וארצות הברית.
מיכל רוזין: חוסר ההבנה של עד כמה המקום של המשפחה, אני חושבת שחוסר ההבנה, דרך אגב, מתחיל להשתנות מלמטה.
מיכל רוזין: מלמעלה עדיין יש איזה חוסר הבנה וחוסר משאבים "תעשו כמה שיותר ילדים אבל ברגע שעשיתם ילדים תגדלו אותם לבד", מתחיל איזשהו שינוי תת- קרקעי, העובדה שיותר גברים רוצים חופשת לידה ואני הייתי עוד בימים שפה בכנסת חוקקו את החוק שאיפשר לגברים לקחת חופשת לידה וכמעט אף אחד לא לקח.
מיכל רוזין: היום קורים תהליכים חדשים.
מיכל רוזין: גברים רוצים להיות מעורבים יותר בחיי משפחה וצריך, אנחנו בכנסת, בעזרת חקיקה ורחל עזריה פה לידי, מקדמת את הנושא הזה בעזרת חקיקה, בעזרת תנאים שיאפשרו להם.
מיכל רוזין: אנחנו שומעים את זה, אפרופו, גם מהצבא, שהם אומרים: אחת הבעות במירכאות שיש לנו היא שפעם אנשי קבע היו נעלמים לחודש מהבית והנשים היו נושאות בנטל והכל יופי.
מיכל רוזין: ואילו היום הם אומרים: רגע, רגע, גם אנחנו רוצים להיות בחמש בבית עם הילדים.
מיכל רוזין: המהפיכה הזאת קורית, אנחנו צריכים לגבות אותה מפה, מהמקום שלנו, במדיניות, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: מקבולה נסאר, עיתונאית, רכזת A-List, מאגר מומחים ערבים בתקשורת, בבקשה.