GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לילך חייבי מנחם: אני רוצה לתת לירדנה יפרח, רכזת ההורות והתאמות באוניברסיטה הפתוחה לספר גם על העבודה שלה וגם על שיתוף הפעולה, העבודה המשותפת שלנו ביחד.
<ירדנה יפרח: אז אני אציג את עצמי, אחד הכובעים שלי באוניברסיטה זה רכזת הורות בנוסף לנגישות ועוד, אני אמא לחמישה ילדים, כשהתחלתי את התואר שלי הקטנה שלי היתה בת שנתיים, עם חמישה ילדים.
<ירדנה יפרח: כשהגעתי להיות רכזת הורות באוניברסיטה קיבלנו את הנוהל והרחבנו את הנוהל.
<ירדנה יפרח: אין התייחסות בנוהל לאמהות מניקות בבחינות ותנאי בחינה, אנחנו הוספנו את זה לנוהל, שיש תנאים לאמהות מניקות שהן יכולות להביא את התינוק, כאשר מי מטעמם מגיע וממתין בחוץ והיא קובעת אתו והן מקבלות תוספת של חצי שעה ויציאה להנקה והגיעו פניות של שאיבות, נשים שלא רוצות להביא את התינוק, אז אחרי דין ודברים עם היועצת המשפטית, החלטנו שגם לשאיבה אנחנו נאפשר לצאת והן מקבלות את התוספת של החצי שעה.
<ירדנה יפרח: יש לי פה כמה דוגמאות שאנחנו מאד באים לקראת הסטודנטים, כמו למשל, אין הרבה התייחסות לבן הזוג בנוהל, אבל יש לי מקרה של סטודנט שחזר מפונדקאות, הוא ובן זוגו עם תאומות והוא קיבל הקלה בממ"נים עם פניה – הוא פנה אלי ויש לנו כמה דרכים שאנחנו מפרסמים את הנוהל, גם בתחילת שנה, היות והקונספט של האוניברסיטה הפתוחה הוא מאד שונה משאר האוניברסיטאות, כי יש כאלה שגם בסמסטר שני לומדים, אז הם לא קיבלו את המייל של תחילת הסמסטר, אז אנחנו מפרסמים פעמיים.
<ירדנה יפרח: בתחילת כל סמסטר וכשמת
<ירדנה יפרח: פרסמים התאריכים של הבחינות, אנחנו מוציאים מייל נוסף רק לנוהל הורות לפנות.
<ירדנה יפרח: אבל שוב, אני גם נתקלת בטענות של סטודנטים, אני פה גם בכובע של סטודנטית ויש טענות שהם זורקים את המיילים האלה לספאם ואחר כך הם מתקשרים שבוע לפני שהם לא קיבלו, זה אפרופו ידע, לדעת על הזכויות של הסטודנטים, אז צריך למצוא ערוצים נוספים ליידע את הסטודנטים.
<ירדנה יפרח: רק תיקון, לילך את אמרת 820 סטודנטים השנה?
<ירדנה יפרח: לא, 820 היו ב-2015, ב-2016 997 סטודנטים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר עלייה.
<ירדנה יפרח: אז יש לנו ואנחנו מפרסמים באתר שלנו את הנתונים כך שאנחנו יודעים באותו רגע מה הם הנתונים שלנו.
<ירדנה יפרח: עוד טיפולי פוריות, גם, אין התייחסות לגבר בטיפולי פוריות, אנחנו מקלים, אנחנו נותנים להם את התוספת שעה ויציאה לשירותים בדיוק כמו לנשים בהריון.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה סליחה, שניה, אני מאד מבקשת שכאשר אתן מנהלות שיח שם ואתן מתלחששות זה לא חלק מהפרוטוקול, זה לא חלק מהדיון, זה לא קורה ככה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת, אם יש למישהו תגובה על הדברים שנאמרים לסמן, לבקש זכות דיבור, כולנו רוצים לשמוע את העובדות אז בבקשה.
<ירדנה יפרח: אני אתייחס דווקא לטיפולי פוריות שזה באמת תחום אפור, בדרך כלל הם מבקשים 21 ימי מחלה כדי לדחות קורס או להתייחס חזה כאירוע מזכה, בטיפולי פוריות אנחנו די מתגמשים עם הימים ואנחנו לא עומדים על 21 ימים ואנחנו כן מתייחסים לגבר בטיפולי פוריות שגם, הוא לא מקבל תוספת שעה כי הוא לא צריך את זה בבחינה, או יציאה לשירותים, אבל הקלות בממ"נים.
<ירדנה יפרח: הקלות זה אומר ממ"ן חלופי.
<ירדנה יפרח: בגדול האוניברסיטה הפתוחה מאד מקלה והרחיבה את הנוהל ואני רק רוצה כמה מילים על מועדון ההורים, על חשיבות של מועדון הורים שיחד עם אגודת הסטודנטים אנחנו בדיקנט הסטודנטים וד"ר מושיק לוי, דיקן הסטודנטים, הבין את החשיבות של להיות יחד עם אגודת הסטודנטים ולהקים מועדון הורים וליצור מועדון שהמכנה המשותף שלהם זה להיות הורים.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, עורכת דין ענת מימון, היועצת המשפטית של הוועדה – יש לה הערה.
<ענת מימון: אני רק רוצה להעיר שגם לפי החוק וגם לפי הכללים טיפולי פוריות נחשבים אירוע מזכה שנותן את ההקלות וגם יש סעיף שמתייחס לבן הזוג ולכן חשוב לבדוק שבאמת זה, שלא - - -
<קריאה: כתוב גם לסטודנטים וגם לסטודנטיות, זה מה שקובע החוק.
<ירדנה יפרח: אבל זה די אפור, סטודנטים וסטודנטיות טיפולי פוריות - - -
<ענת מימון: זה לא אמור להיות אפור.
<ירדנה יפרח: אבל תוספת שעה לסטודנט בטיפולי פוריות, הוא בעצם לא צריך את התוספת שעה ויציאה לשירותים כי מי שצריך בעצם זה המטופלת.
עאידה תומא סלימאן: מי שמקבלת את הטיפול.
<ירדנה יפרח: אז לזה אני מתכוונת שזה תחום אפור.
<ענת מימון: לא, אז יש סעיף לבן הזוג של מי שיש לו אירוע מזכה, שגם מתייחס לשבוע שאותו בן זוג, סביב האירוע המזכה של בן זוגו הוא גם זכאי להקלה.
<ירדנה יפרח: אבל מאד מצומצם בן הזוג.
<ענת מימון: אוקיי, אפשר להתווכח אם זה נותן את המענה המתאים, אבל זה קיים.
<ירדנה יפרח: הרחבנו את הנוהל ואנחנו קשובים.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד שמחה לשמוע שהרחבתם את הנוהל, אבל מאד מדאיג אוית שזה נתון לידיים של כל מוסד לחשוב עד כמה להרחיב ועד כמה לא להרחיב וזה עלה לי עכשיו במחשבות, כל הפרסומים שהיו על אמא, סטודנטית שנכנסת לשיעור עם התינוק שלה ויש אוניברסיטאות שאוסרות את זה ויש מרצים שלא מוכנים לקבל את זה ויש דווקא מרצים שכן מקבלים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבסוגיות כלליות כאלה, לתת את זה רק לשיקול דעת פרטני של רכזת התאמות או מרצה ספציפי, אני לא חושבת שזו הדרך לקבל החלטות בנושאים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: שניה רק, אני רוצה לתת למר חגי, עוזר למשנה מנכ"ל והממונה על התעסוקה במשרד העבודה להגיד, במיוחד לנושא של מעונות יום.
<חגי פורגס: רק תיקון, אני לא בלשכה של הממונה על התעסוקה, אני באגף מעונות יום, מנהל המטה ויכול להיות שזה משהו ישן, במשרד העבודה והרווחה.
<חגי פורגס: דיברו על התמ"ת, זה הגלגול הקודם קודם ומאז עברנו לכלכלה ועכשיו עבודה ורווחה.
<חגי פורגס: אז כמה דברים, היה דין ודברים ממושכים עם נציגות התאחדות הסטודנטים אצל מנהלת האגף הקודמת, חלק מהדברים קיבלו מענה, חלק מהדברים אמרנו שנמשיך בהתדיינות.
<חגי פורגס: המנהלת הקודמת עזבה, מונה לפני כשבועיים מנהל חדש וכרגע סדר היום שלו מאד עמוס, מטבע הדברים – מנהל חדש – ואנחנו נמשיך עם הסיפור הזה גם בהמשך.
<חגי פורגס: כמה דברים בכל זאת- - -
עאידה תומא סלימאן: אפשר לדעת מה כן פתרתם ומה עדיין עומד?
<חגי פורגס: אז אני אגיד, קודם כל היתה דרישה במהלך הדיונים, היו דברים שלא הוזכרו כאן.
<חגי פורגס: אחד מהדברים זה למשל דרישות תכנוניות של האגף ממעונות יום, פרוגרמה מה שנקרא.
<חגי פורגס: הטענות היו שבקמפוסים יש דרישות תכנוניות של האגף, שבקמפוסים פשוט אי אפשר לעמוד בהם והיה דין ודברים בתוך האגף עם מי שאחראי על נושא הרישוי והסמלים של המעונות והפרוגרמה ואנחנו נבוא לקראת ונתגמש איפה שאפשר.
<חגי פורגס: יש דברים שבכל מעון חייבים להיות, אבל אנחנו מכירים את הצרכים המיוחדים שיש בקמפוסים, צרכים מבניים תכנוניים ואנחנו נתגמש איפה שאפשר.
<חגי פורגס: זו לא בעיה.
<חגי פורגס: בכל מה שנוגע לזכויות של הסטודנטים והסטודנטיות במבחני התמיכה בזכאות לסבסוד, אז מבחני התמיכה מכירים בלימודים לתואר ראשון בהיקף של 24 שעות שבועיות, 24 שעות לימודים, לכן עם זה אני לא רואה איזו שהיא בעיה.
<חגי פורגס: אנחנו מאפשרים, כמו עבודה רגילה, לצרף שעות עבודה לשעות לימודים ואז זה מגדיל את היקף הסבסוד בתנאים מסוימים, לכן בהקשר הזה של זכאות לסבסוד בגלל לימודים שהוזכר כאן, אנחנו לא רואים עם זה בעיה, סטודנטים וסטודנטיות מקבלים מענה מיטבי.
<חגי פורגס: עלו פה עוד כל מיני סוגיות, תגידו לי למה להתייחס, אני אדבר על לוח חופשות.
עאידה תומא סלימאן: מה עם תואר שני?
<חגי פורגס: תואר שני לא זכאים.
עאידה תומא סלימאן: לא זכאים.
<חגי פורגס: לא זכאים לזה, זה מדיניות התעסוקה של המשרד.
<חגי פורגס: המשרד- - -
עאידה תומא סלימאן: זה פריבילגיה כאילו?
<חגי פורגס: לא, מבחינת תמיכה וסבסוד נועדו לעודד תעסוקה של אמהות ומבחינתנו תואר ראשון הוא תואר שהכרחי ליציאה לשוק העבודה- - -
דב חנין: יש מקצועות שבלי תואר שני אתה לא יכול לעשות כלום, פסיכולוגיה למשל.
עאידה תומא סלימאן: פסיכולוגיה, נכון.
עאידה תומא סלימאן: ברוך הבא חבר הכנסת.
דב חנין: ברוכות הנמצאות.
<חגי פורגס: אנחנו מידי פעם מקבלים פניות לגבי תארים שניים שהם יותר אינטנסיביים או תארים שניים שהם הכרחיים.
<חגי פורגס: אנחנו כרגע מאפשרים רק לרפואה, כי כמו שאנחנו מכירים והמידע הרשמי שאצלנו, המקצוע הרפואה, עם תואר ראשון אי אפשר לעסוק ברפואה.
<חגי פורגס: לכן, מבחינתנו רפואה- - -
עאידה תומא סלימאן: אז פסיכולוגיה מזמן אי אפשר.
דב חנין: בפסיכולוגיה אתה לא יכול לעשות שום דבר עם תואר ראשון.
עאידה תומא סלימאן: פסיכולוגיה תואר ראשון זה לא פותח לך שום אפיק תעסוקה במקצוע.
דב חנין: אחד המקצועות היחידים שאני מכיר שאתה יכול לעשות הכל עם תואר ראשון זה המקצוע שלי במקרה, עורך דין.
דב חנין: אבל זה נדיר, רוב הדברים היום צריך תואר שני.
<קריאה: גם זה היום לא, צריך עוד משהו לעריכת דין בשביל שבאמת תמצא עבודה.
דב חנין: לפחות פורמלית מספיק תואר ראשון.
<חגי פורגס: אני לא מכיר את המטריה של מקצוע הפסיכולוגיה, אנחנו נבדוק את זה כמובן עם המל"ג, עם הגורמים הרשמיים, אנחנו כמובן לא המקור הסמכותי לקבוע מה אפשר לעשות עם תואר ראשון מה לא.
<חגי פורגס: יש עוד נושאים שאם תרצו אני ארחיב עליהם, על התאמות שאפשר או אי אפשר לעשות לסטודנטים ולסטודנטיות במעונות.
<חגי פורגס: לגבי לוח החופשות, אז הזכרתי, לוח החופשות היום במעונות הוא מקדם תעסוקה.
<חגי פורגס: הוא מאד מאד רחב, חופשת הקיץ היא שלושה שבועות, מהלך אוגוסט שזה מסתדר עם חופשת הקיץ של האוניברסיטאות.
<חגי פורגס: בכל המועד המעונות עובדים, בחנוכה המעונות עובדים, בימים שבהם האוניברסיטאות למיטב זכרוני מהלימודים שלי היו סגורות – המעונות פתוחים, לכן אין איזו שהיא בעיה שסטודנטים צריכים את שרותי המעון והמעון סגור בגלל לוח החופשות של המשרד, זה בעצם הפוך.
<חגי פורגס: לגבי, שוב, יש פה עוד מיני סוגיות ואני אתייחס למה שעלה לגבי השעות, שעות פתיחה וסגירה של המעון.
<חגי פורגס: אז נכון שבאוניברסיטה יש לימודים אחרי שעות הפתיחה והסגירה של המעון, אבל זה כמו כל עבודה רגילה ואגב, כשאני למדתי לא היו לי הרבה ימים בשנה שבהם נשארתי אחרי שעות הסגירה של המעון, שהיא 5, אבל נשים את זה בצד, זה למיטב זכרוני מהתואר שלי והתואר היה עמוס, אבל שוב אני אומר, זה כמו הורים עובדים רגילים.
<חגי פורגס: המעון פתוח עד 5 ואחרי זה אפשר למצוא סידור, את הזכרת את זה שזה לא כמו מעון רגיל- - -
עאידה תומא סלימאן: מגורים, כן.
<חגי פורגס: יש מעונות במקומות עבודה שנמצאים באזורי תעשיה למשל, שזה לא בתוך השכונה ושם שעות הפעילות הן שעות פעילות רגילות ויש אמא עובדת או אבא שעובד במעון, במקום העבודה הזה והוא נאלץ לסיים את עבודתו בשעה 5 ולאסוף את הילד שלו מהמעון.
עאידה תומא סלימאן: שמעת מה אמרת?
עאידה תומא סלימאן: "הוא נאלץ".
<חגי פורגס: כמו כל הורה רגיל שעובד עד 6 ויוצא מוקדם כדי לקחת, הלוואי והייתי יכול להישאר בעבודה עד מאוחר.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה את זה, מעון יום נוצר כדי לאפשר- - -
<חגי פורגס: כן, אבל 5?
עאידה תומא סלימאן: כדי לאפשר ולעודד תעסוקה ואתם ככה מתרעמים על זה שאני, שניה, שאני אומרת בכדי לעודד לא צריכים שיאלצו להפסיק לעבוד בשעה מסוימת, מה התפיסה הזו שזה מה שקיים ותתמודדו עם זה?
עאידה תומא סלימאן: לא בשביל זה הוקמו השירותים, השירותים הוקמו כדי שיתאימו, שישרתו את האוכלוסייה לפי הצרכים.
עאידה תומא סלימאן: אם רוצים להרחיב, אז אפשר לשמוע את זה.
<חגי פורגס: אני אענה.
עאידה תומא סלימאן: לא להתקומם מיד.
<חגי פורגס: 'נאלץ' זו מילה לא נכונה, שוק העבודה היום, אני חושב ששעה 5- - -
עאידה תומא סלימאן: אמרת אותה, זו האמת.
<חגי פורגס: אני חושב שהשעה 5 אחר הצהריים היא שעה שבהחלט מאפשרת לעודד תעסוקה במשרה מלאה.
<חגי פורגס: כמו שתגידי שיש מטפלת שצריכה חופש, יש לה שלושה שבועות חופשת קיץ, היא נאלצת לקחת חופש מהעבודה כדי להיות עם הילדים, גם את חופשת הקיץ לא נעשה?
<חגי פורגס: יש מעונות בחוץ לארץ שעובדים שנה שלמה למעט יום אחד בחורף, אנחנו לא ככה, אנחנו מאפשרים איזו שהיא סבירות ואני חושב שהשעה 5 לכל הדעות זו שעה- - -
עאידה תומא סלימאן: במקרה הזה, במדינות האלה, לא אותה גננת נשארת כל השנה.
<חגי פורגס: אבל אני אומר שוב, שוק העבודה היום, אני חושב שהשעה 5- - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ככה, מה זאת אומרת אנחנו ככה?
<חגי פורגס: השעה 5 בשוק העבודה של היום היא בהחלט- - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת התשובות האלה, אנחנו ככה, מי קבע?
<חגי פורגס: 5 אחר הצהריים זו שעה שלדעתי ויגידו כאן הנוכחים, בתור אחד שעובד משרה מלאה, זו שעה שבהחלט מאפשרת שילוב בשוק העבודה.
<חגי פורגס: בשביל זה יש שני הורים, אם יש הורה שצריך להישאר עד 8 אז שההורה האחר יישאר עד 5 בעבודה ויחליף אותו, אין פה, אני לא חושב שיש מישהו שירצה להשאיר את הילד שלו עד 6 במעון כדי שהוא יוכל לעבוד.
<חגי פורגס: יש שני הורים, ההורים יכולים להתחלק ביניהם, כמו שאני עושה במשפחה שלי, ואני חושב ש-5 אחר הצהריים- - -
עאידה תומא סלימאן: אתם זוכרים שיש משפחות שיש בהם - - -,
<קריאה: אני השארתי את הילד שלי עד 6- - -
עאידה תומא סלימאן: שניה שניה, בואו נסיים את הוויכוח הזה כי אני יודעת שזה יותר ויכוח קונספטואלי ורעיוני ולא שייך למה אפשר לעשות ולמה המדינה צריכה לעשות ומה אפשר לקבל מהשירותים.
עאידה תומא סלימאן: כי כשאנחנו אומרים – אני לא חושב שהורה רוצה להשאיר את הילד – זה נשמע כאילו עוולה בלתי מתקבלת על הדעת, אותו תינוק יכול להיות שיכול להגיע באותו יום למשפחתון בשעה 2 אחר הצהריים כי אמא שלו היתה אתו כל היום בבוקר ודווקא הלימודים שלה מתחילים ב-2 ומסתיימים ב-8 בערב.
עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שהיא אמא רעה והיא השאירה אותו עד השעה 6 במעון, אוי ואבוי ודבר שני, כאשר אומרים – הורה אחר יכולים להתחלק, צריכים לזכור שיש משפחות שיש בהם אמהות חד הוריות או אבות חד הורים, אז בואו, השינויים מתחוללים בחברה והתפקיד שלנו הוא להבין, כאשר יש שינויים צריכים גם, ככה אנחנו, להתאים את עצמנו, זה מה שאנחנו מדברים עליו.
<חגי פורגס: אני חושב שהמערכת תומכת מאד בשוק העבודה, באמהות שרוצות לצאת לעבודה, לאמהות חד הוריות ולאבות חד הוריים יש הטבות מיוחדות- - -
<לילך חייבי מנחם: אמהות שיוצאות לשוק העבודה וגם סטודנטיות?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עוד לא העלינו, אני מאד מבקשת, אני מבינה את התפקיד שלך שאתה פה מייצג את המשרד, אבל בואו נהיה ריאליים.
עאידה תומא סלימאן: אם רוצים להתקדם לאן שהוא צריך גם להקשיב לשטח ולדרישות שבאות מהשטח.
עאידה תומא סלימאן: כאשר אומרים 'אנחנו תומכים' צריך לזכור גם כן שיש סטודנטיות שעוד לא עלה הנושא שלהן פה, סטודנטיות ערביות למשל, שבכפר שלהן כולו אין מעון יום.
עאידה תומא סלימאן: הן צריכות גם כן להגיע לאוניברסיטה וצריכות גם כן להיות בשעות כאלה, אז מה שאני מנסה להגיד זה שהצרכים בשטח לא בהכרח מתאימות למה שנקבע במשרד העבודה לפני 10 או 12 שנים, מתחוללים שינויים.
<קריאה: גם ב-2012 לצורך העניין.
עאידה תומא סלימאן: בחברה שלנו מתחוללים שינויים וצריכים לשים לב אליהם.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע את עמית הרלב בעניין של הכשרה מעשית ואני מאד מבקשת, ממש 2 דקות.
<עמית הרלב: אני אקצר ממש.
<עמית הרלב: אני סטודנטית שנה ד' לעבודה סוציאלית ומשפטים, בעברית.
<עמית הרלב: אני רוצה לדבר על נושא של הכשרות מעשיות, כשפניתי לבית הספר, לאוניברסיטה אז נאמר לי שכל מה שהוא במסגרת פרקטיקום, במסגרת של החלטה מדיניות של בית הספר.
<עמית הרלב: זה מתקשר לכל מה שדיברתם פה, על מה החופש של הפקולטות והאוניברסיטאות מול המל"ג, כי פה זה חופש נרחב, אישה אחת שהיא מנהלת את המדור של הכשרה מעשית בבית הספר, האבסורד הוא שזה לרוב מקצועות הטיפול שיש בהם רוב נשי, אני רוצה להגיד שזה לרוב תואר ראשון וזה לרוב אמהות ראשונות כמוני, לידה ראשונה שלהן ולמרות שכל הזכויות שדיברו פה הן מאד מאד חשובות והן חשובות לי, אבל הן אפילו לא מתקרבות לגרעין הזה של חופשת הלידה של אחרי הכשרה מעשית, לטובת מי שלא שמע מקודם אני אגיד שמדובר בארבעה שבועות, שגם זה שבועיים על חשבוני ולאחר ארבעה שבועות מהלידה שלי, שלמזלי היתה טובה וקלה יחסית ויצאתי בבריאות נפשית טובה, הייתי צריכה לחזור לארבעה ימים באוניברסיטה, יומיים מתוכם 8 שעות, 7 בבוקר קמתי וחזרתי הביתה ב-5 כשהבת שלי בת ארבעה שבועות- - -
עאידה תומא סלימאן: גם הגוף שלך עדיין מתאושש.
<עמית הרלב: כן, עוד לא הייתי אצל הרופא נשים לבדיקה שהרחם התכווץ, הילדה שלי עוד לא קיבלה את החיסון הראשון, עוד לא היה לה לילה ויום, זאת אומרת אני מדברת על דברים- - -
דב חנין: גברתי מדברת על חזרה לפרקטיקום?
דב חנין: לעבודה מעשית?
עאידה תומא סלימאן: כן, לפרקטיקום.
<עמית הרלב: כן, לעבודה מעשית, אני רוצה להגיד שלרגע אני לא אצטייר כאיזה אמא ניו אייג'ית שחשוב לה שהילדה שלה תראה אותה כל יום כי זה ממש הרי לא עומד בסף הסביר, אני רוצה להגיד שהשיקולים פה הם שני דברים, אחד זה שיהיה לי נפח של הכשרה מספיק גדולה ושניים זה טובת המטופלים שיהיה להם קשר טיפולי, אבל יש המון פתרונות שאפשר להתאים, יש סך הכל – אני זורקת מספר מהבדיקה שעשיתי, יש סך הכל בערך שש יולדות בשנה בבית ספר בפרקטיקום?
<קריאה: יש יותר.
<עמית הרלב: לא?
<עמית הרלב: אז יש אולי יותר אבל זה ברמה שאפשר לעשות התאמה פרטנית, יש סוגים שונים של הכשרות, חלקם לא עם קשר טיפולי ארוך.
<עמית הרלב: אני ילדתי לפני שקיבלתי מטופלים ולכן היה אפשר לתת לי לעבוד בקיץ, כי היו מקומות שביקשו סטודנטיות בקיץ ויש מדריכות שעובדות בקיץ ובכל זאת לא אפשרו לי להגיע, זאת אומרת יש כל מיני התאמות אבל הן לא נעשות ומה שאני רוצה להגיד בתמונה הגדולה, כי יש עוד הרבה מה לספר, זה שבעצם אתם משאירים חופש נרחב – אני גם פונה לנציג של המל"ג – בנקודות מסוימות ובית הספר הוא זה שמחליט את זה ולגבי באמת האינסטנציות של הפניה, אז בהחלט אני סטודנטית שכמו שאתם רואים בחרתי ללמוד משפטים ואני הולכת להיכנס בדבר הזה ואם צריך גם אני אלך לבית הדין לעבודה עם הדבר הזה, אני רק רוצה להגיד שגם אני שמודעת לזכויות שלי ופונה ובמיילים – לא יודעת הלאה לאן לפנות, לאחר שהמכתב שלי לא נענה על ידי הפקולטה שבה אני לומדת - - -
עאידה תומא סלימאן: הנה, דוגמה למה שאמרתי.
<עמית הרלב: אז מאד מאד מורכב לי להגיע, את המכתב שכתבתי – כתבתי ביום שהשתחררתי מבית החולים במשך שלושה ימים וכמובן, כמו שאתם מבינים, חזרתי לשגרה מלאה ואני רוצה להגיד שאפילו את ההתאמות שעושים בתקופת מבחנים, יולדת לא מקבלת אחרי שהיא חוזרת אחרי ארבעה שבועות, זאת אומרת נגיד להגיע, לפגוש מטופלים ולחזור, לכתוב סיכומים ולא דוחות, אפילו דברים ברמת המחשבה הכי בסיסית הזאת, היום סטודנטיות לא מקבלות ואני חושבת שזה משהו שמאד ראוי להתייחסות וממש מיידית, של בתי הספר ושל המל"ג.
<לילך חייבי מנחם: תודה רבה, אני אתן לפרופ'-
דב חנין: אני רוצה להעיר הערה קצרה.
<לילך חייבי מנחם: אוקיי ניתן לך את זכות הדיבור ואחר כך נעבור למרים שיף.
דב חנין: משפט ממש.
דב חנין: גברתי, קודם כל תודה על הדברים שאמרת, אני חייב לומר שהם מאד מאד מקוממים ומרגיזים, כמי שמלווה בכנסת את הדיונים בנושא חופשת הלידה, התפיסה שלנו כמחוקקים תמיד היתה שאנחנו מתכוונים לחופשת לידה בכל סוגי ומגוון צורות העבודה למיניהם, גם פרקטיקום מעשי הוא סוג של עבודה, יש פסיקה של בתי דין לעבודה בעניין- - -
<עמית הרלב: נכון.
דב חנין: יש הבדל בין לימודים, שזה עולם אחר, שגם הוא צריך אולי הסדרה בנושא של חופשת לידה לבין מה שקורה, כפי שגברתי מספרת לנו, בתחום העבודה המעשית.
דב חנין: אני רוצה לומר גבירותי יושבות הראש, לפי הבנתי, אני אומר את זה בצורה זהירה, ההתנהלות הזאת היא פשוט בלתי חוקית, אני אומר את זה לנציגי האוניברסיטאות שנמצאים כאן, אני חושב שאתם לא פועלים לפי רוחו האמתית של החוק.
דב חנין: אם יקבע, חס וחלילה, על ידי איזה שהוא בית משפט שלא זו כוונת המחוקקים, למרות שאני יודע שזו כן כוונת המחוקקים, אז נצטרך לשנות את החוק, לא תהיה לנו ברירה, כי אי אפשר לחייב נשים לעבוד, בפועל לעבוד, זו עבודה.
דב חנין: אי אפשר לעבוד.
דב חנין: אנחנו עוקפים את כל המנגנונים שאנחנו ייצרנו, זה פשוט אבסורד מוחלט, סליחה על ההתפרצות.
<לילך חייבי מנחם: אני אתן לפרופ' מרים שיף להתייחס, מהאוניברסיטה העברית.
<מרים שיף: אוקיי, שני דברים, קודם כל אני פה בשני כובעים – אחד אני ראש ועדת נה"ע – נהלי הוראה ולימודים בכלל באוניברסיטה ואני רוצה להגיד בהקשר הזה שאנחנו הרחבנו את הכללים פה לשני דברים, אחד מהם אנחנו אפשרנו הכנסה של תינוקות עד גיל ארבעה חודשים לכל השיעורים, כדי שזה לא יהיה באמת התמודדות- - -
<לילך חייבי מנחם: זה רשום כנוהל?
<מרים שיף: כן, הכנסנו את זה כנוהל.
עאידה תומא סלימאן: אבל רק אצלכם, ידוע על עוד אוניברסיטה שעשתה את זה?
<קריאה: אנחנו מאפשרים, זה לא רשום בנוהל אבל אנחנו כן מאפשרים כי היתה לנו פניה.
עאידה תומא סלימאן: אז הנה, יש לכם רעיון אולי כדאי לרשום את זה בנוהל.
<מרים שיף: זה דבר אחד והדבר השני זה סביב אשפוז של ילד, אז גם, אמנם לא מחלה כי אנחנו עדיין דנים סביב מחלה, אבל כן סביב אשפוז, בדיוק כמו שלסטודנט מאושפז יש זכות להעדר ובחינות במועד מיוחד, אז גם אם הילד, עד גיל 18 אפילו חולה- - -
<לילך חייבי מנחם: מה לגבי הכשרה מעשית שעמית העלתה?
<מרים שיף: הכשרה מקצועית – קודם כל זה לא בן אדם אחד, אלא זה בהחלט דיון בוועדות הוראה פשוטות, זה לא עבודה, אני רוצה להסביר שזה עניין אקדמי, זאת אומרת הן לא עובדות, אין פה יחסי עובד-מעביד, זה בכלל לא אותה סוגיה.
<מרים שיף: יש כאן כל הזמן סוגיות שעולות ואנחנו דנים ואנחנו נצטרך למצוא את הפתרון, אבל יש גם באמת הכשרה מקצועית, צריך לזכור, היא 8 חודשים סך הכל.
<מרים שיף: זה לא כמו עובד שעובד שנים באותו מקום יש את העניין של באמת המחוייבות ללקוח, לפונה, של כמה זמן אפשר להשאיר אותו בלי מענה.
<מרים שיף: זה לא - - -
<לילך חייבי מנחם: אז צריך לעשות החרגות לנשים שיולדות בזמן הזה.
<מרים שיף: כן, אבל החרגות בחלק גדול מהפקולטות זה לא החרגה, זה אחוז לא מבוטל של הסטודנטים, זה כן נדון בוועדות הוראה ויש לנו אחראית על המעמד האקדמי ואני מניחה שזה ישתנה במהלך השנה הקרובה.
<לילך חייבי מנחם: שאלה לעמית, את יודעת מה קורה במקומות אחרים?
<לילך חייבי מנחם: יצא לך לבדוק?
<עמית הרלב: אני יודעת שבפקולטות לעבודה סוציאלית בהרבה בתי ספר המצב הוא ממש ממש דומה, מצב של ארבעה שבועות ואני רוצה להגיד שאני לא חושבת שהאיזון עומד על ארבעה שבועות.
<עמית הרלב: גם אם, זאת אומרת, אם יש חשיבות ללקוחות, אנחנו עובדות עם עובדות סוציאליות שמקבלות חופשת לידה וגם אנחנו זכאיות לקבל מינימום של שישה שבועות והמטופלים שלנו יסתדרו ואפשר ללכת למקומות שהמטופלים לא בקשר רציף.
<עמית הרלב: אני רוצה להגיד שגם לגבי הנושא הזה של להכניס תינוקות לשיעורים ואני מהעברית, אז אני פניתי לרכזת מגדר והיא אמרה שאין חובה.
<מרים שיף: הכנסנו את זה.
<עמית הרלב: פניתי לפני שבועיים, אז זה כמובן עניין- - -
<מרים שיף: אנחנו הכנסנו את זה.
<עמית הרלב: כמו שאני מבינה את ההתנהלות- - -
עאידה תומא סלימאן: שניה שניה, מתי הכנסתם את התיקון?
<מרים שיף: הכנסנו את זה לפני חודש, זה יחול אחרי אישור של הרקטור וכו', זה עוד לא הגיע- - -
עאידה תומא סלימאן: כלומר עוד לא אושר.
<עמית הרלב: זה מאד משמח לשמוע שזה אושר, כי זה אומר שיש- - -
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, היא אומרת שזה עוד לא אושר.
<מרים שיף: אני רוצה להזכיר, יש את ועדת הנה"ל, זה אושר בנה"ל לפני שזה מגיע לפקולטות זה צריך להיות מאושר על ידי הרקטור וזה יאושר.
<מרים שיף: לא תהיה בעיה עם זה.
עאידה תומא סלימאן: זה יאושר.
<עמית הרלב: העניין הוא שכמו שאני מבינה את ההתנהלות, הרכזת מגדר אין לה באמת שיניים מול הפקולטות, היא באה והרבה פעמים כבר יצא לי לבקש משהו והיא אומרת – בואי אני אעזור לך, אני יכולה לבקש איתך, אבל אין לה איזו שהיא אפשרות להפעיל ממש - זה כמו שאני מבינה כי כבר ביקשתי כמה בקשות לגבי חניה צמוד לאוניברסיטה ודברים כאלה והיא אומרת – לא, ככה זה עומד, זה שבועיים בדיוק או חודש, לא חשוב, ואני יכולה לעזור לך לבקש ואותו דבר סביב הדבר הזה, לא היה לה מה להגיד לי חוץ מ- - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, שניה, אני רואה שיש לך מה להגיד בעניין הזה, אני רוצה לשאול האם הדברים בהרחבות שקיימות בנהלים, כל אוניברסיטה לבד, אתם לא תשקלו במל"ג – הרי הוצאתם הוראות, האם לא תשקלו, וכדאי אני חושבת שתשקלו, להרחיב את הנהלים, בכלל של המל"ג כך שזה לא יהיה נתון לכל אוניברסיטה?
<עומרי גולן: קודם כל אנחנו לא נמצאים בחלל ריק, כלומר הכללים קובעים איזו שהיא הנחיה שהיא בסיסית.
<עומרי גולן: להרחיב אפשר לכולם, לטובת הסטודנט, לא לרעתו, זה ברור, הרחבה היא תמיד תמיד לטובת הסטודנט, אין מוסד שיגיד שהוא מצמצם, אגב, כמו שאומרת פה עמית ונותן ארבעה שבועות במקום שישה, זה דבר חמור מאד, זה בניגוד לכללים, המוסד יכול לשלם את המחיר גם מול המל"ג וגם באופן משפטי.
עאידה תומא סלימאן: אז הנה, סליחה, אני שמעתי פה אפילו טענה שלא חלים פה חוקי העבודה, אז כנראה גם לא חלים על זה ההוראות בעניין הסטודנטים.
<עומרי גולן: לחלוטין חל על זה ובמקרה של עמית, היא היתה צריכה לקבל שישה שבועות או 30 אחוז פטור מכלל השיעורים, זה מה שחל עליה ועל כל הסטודנטים במצבה, בפקולטה שלה ומי שלא מקיים את ההוראות- - -
<מרים שיף: זה בהנחה שזה שיעור, אוקיי?
<עומרי גולן: בהנחה שזה שיעור.
<מרים שיף: לא, זה לא נחשב שיעור.
<עומרי גולן: אוקיי, מכלל השיעורים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, זה לא עבודה וזה לא שיעור, אז איך אתם מודדים את זה?
<מרים שיף: זה החלקים הקליניים בתוך ההכשרה, בתוך התואר.
עאידה תומא סלימאן: זה לא חלק מהחובות הלימודיים שלה?
<מרים שיף: וודאי שזה חלק מהחובות, אבל זה לא בניגוד למל"ג.
<מרים שיף: זה לא קורס, אני לא אומרת שלא צריך לשנות את זה, אבל זה לא בניגוד, אי אפשר לבוא ולהגיד שזה- - -
<עומרי גולן: זה בניגוד לכללים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, שניה, הנה גילינו פה מקרה של חוסר אכיפה של הנהלים שלכם.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת- - -
<מרים שיף: זה לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, סליחה, אני מבקשת עכשיו מהמל"ג שיצא משהו לכלל האוניברסיטאות שקובע מה האמרה שלכם בנושא הזה ושההוראות בעניין שישה שבועות חלות גם כן בנושא של התמחות, אני מאד מבקשת ואני ארצה לקבל העתק מהמכתב הזה לידי הוועדה.
<עומרי גולן: בסדר גמור.
<עמית הרלב: שאלה מאד חשובה היא אם השישה שבועות האלה, בנהלים שלכם, כמו שאני גם מדברת עם הנציגות, הן מכריחות אותנו לעשות עוד שנה.
<עמית הרלב: כי אם זה שישה שבועות במחיר של לעשות עוד שנה, אז אני מצטערת, זה לא מה ש- - -, אז השאלה אם אלה הנהלים?
<תמר ברוש: את לא מסבירה את הנקודה העקרונית, אז אם יורשה לי אני רוצה לדבר רגע אחד.
<תמר ברוש: אפשר?
<לילך חייבי מנחם: תזכירי לנו מה השם?
<תמר ברוש: פרופ' תמר ברוש, אני במקרה נציבה להטרדות מיניות, נציבה מרכזת, ואני כאן בגנות מגדרית בקטע של הפקולטה לרפואה, הפקולטה לרפואה באוניברסיטה תל אביב היא פקולטה מאד מאד גדולה, עם הרבה מאד בתי ספר כולל ריפוי בעיסוק ואחיות וכל מיני כאלה והרבה מאד תארים גבוהים, גם בתוך הפקולטה לרפואה, אני חושבת שהדיון כאן, אני מסתכלת על זה ככה מבחוץ, אני לא רופאה אני במקצועי מהנדסת, מחולק לשניים, אחד כלכלי-כספי, מעונות מבחינתי זה כספי, מלגות זה כספי, כל מיני דברים כאלה ואני יכולה להגיד שאוניברסיטת תל אביב תמכה, תומכת, כלכלית ב-500 דולר לאם שיש לה תינוק קטן, לא זוכרת את הכלל בדיוק ונסיעות לחוץ לארץ לכנסים, דבר מאד חשוב.
<תמר ברוש: אנחנו דורשים מאד בקידומים בתואר שני, בתור שלישי, לא נוסעות לכנסים או לא נסענו לכנסים, זה לא כל כך מתקדמים – זה דבר אחד הקטע הכלכלי.
<תמר ברוש: הקטע השני, של שיעורים, כן להגיע לשיעורים – לא להגיע לשיעורים ולפרקטיקום – זה שני דברים שונים.
<תמר ברוש: ישנן הרצאות שהיום כחלק מההרצאות, כסגל, אתה מנסה להעביר אותם במערכות של נודל – מערכות אינטרנטיות.
<תמר ברוש: כל העולם הולך לזה, מערכות אינטרנטיות ושם בדרך כלל אין חובת נוכחות ואז אפשר להתייחס לכללים שאני לא זוכרת בדיוק – 30 אחוז וכולי.
<תמר ברוש: יש מקצועות כמו למשל מקצועות ברפואה, שאני מניחה שחלק בעבודה סוציאלית הולך לאותו כיוון, למשל בהנדסה זה לא כך, שיש עניין של פרקטיקום.
<תמר ברוש: אי אפשר ללמד אחות והיא לא למדה את הקורס בגלל שהייתה בחודש שביעי, שמיני, תשיעי – לא יכולה להפוך חולה, איך תתנו לה אישור להיות אחות?
<תמר ברוש: רופא שלא עבר בתכנית הלימודים שמוגדרת על ידי מל"ג ושלא יעבור מחלקות כאלה וכאלה.
<תמר ברוש: עכשיו, מה אנחנו מנסים לעשות בפקולטה?
<תמר ברוש: שיתנו להם השלמות גם בחודשים אחרים או בבתי חולים שאולי לא הכי נוחים להם.
<תמר ברוש: אז מנסים ויש לנו וועדות בתוך הפקולטה מעורבות עם סטודנטים ואני יכולה להגיד לכם שהסטודנטים, ביניהם לבין עצמם, לא הולכים אחד לקראת השני.