GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מקבולה נסאר: קודם כל אני רכזת מאגר המומחים הערבים, A-List, זה מאגר שהשקנו בארגון "אנו" לפני שלושה ארבעה חודשים ולשם שינוי, לצד הביקורת שאנחנו מציגים על התקשורת בעניין של ייצוג החברה הערבית בתקשורת - - - אנחנו גם נספק כלים ויד עוזרת לעיתונאים ולעיתונאות למצוא את המרואיינים והמרואיינות הראויים והמומחים שיכולים להגדיל את אחוז הקהל הערבי בתקשורת.
<מקבולה נסאר: זה רקע קצר על הדבר שאנחנו עושים.
<מקבולה נסאר: כמובן שהנתונים שנמצאים במדד והוצגו לגבי ייצוג של נשים בסיפור התקשורתי שהן רק 24%, כשאנחנו עוברים מזה לנשים ערביות, על פי הנתונים, נתונים של מדד הייצוג של עמותת "סיכוי" שהיא גם עמותה שמשתפת פעולה אתנו, נשים ערביות מיוצגות בפחות מ-1% בתקשורת.
<מקבולה נסאר: נשים ערביות הן 10% מהאוכלוסייה, אם החברה הערבית היא 20% אז זה עשר פעמים חֱסר נמצאות נשים ערביות בתת-ייצוג בתקשורת המובילה ואני חושבת שגם שהמצב קיים גם בתקשורת הערבית.
<מקבולה נסאר: אפשר להצביע שיש מגמה, התקשורת כל הזמן מנסה לגוון, אני מקווה שמהסיבות הטובות, לא תמיד הסיבות הן טובות.
<מקבולה נסאר: למשל, כשמסקרים סקנדלים ודברים שקשורים לנשים וגברים, נשים נוטות להיות מצולמות יותר בחדשות.
<מקבולה נסאר: זה לא ענין של שוויון, כנראה יותר סקסי לשים תמונות של נשים.
<מקבולה נסאר: אתם זוכרים בטח כל מיני פרשיות שבהן אפשר לבדוק את זה, אז גם הנושא של ייצוג ושוויון מגדרי בתקשורת, חשוב שזה יקרה גם מהסיבות הנכונות.
<מקבולה נסאר: הבנתי שיש לי שתי דקות והייתי רוצה לספר גם על הקשיים של הנשים בכלל אבל במיוחד גם נשים ערביות להיות מיוצגות בתקשורת, חוץ מהקשיים - - - שאנחנו מכירות ומכירים ויודעים כשאנחנו מסתכלים על אולפן שישי ורואים הרכב מלא של גברים בחליפות מחויטות וגם - - -
עאידה תומא סלימאן: ועניבות.
<מקבולה נסאר: כמובן.
<מקבולה נסאר: והם שיח.
<מקבולה נסאר: שיח גברי.
<מקבולה נסאר: לפעמים, לא יודעת - - - פטריארכלי יותר, כשיש התנגשות בין עמדות של נשים שהן יותר, נגיד, מתונות, מול גברים שהם עם עמדות יותר מיליטנטיות, דוגמה לכך היא דנה וייס ואהוד יערי, אז זה חסם מבני, זה קיים מול כל הנשים.
<מקבולה נסאר: השיח הנשי מתקשה מאד להתמקם בתוך אוירה מהסוג הזה.
<מקבולה נסאר: זה גם תקף לכולן.
<מקבולה נסאר: לנשים ערביות ויהודיות, בנושא של הסיקור אבל מהניסיון שלנו ואני יכולה להעיד, שבחודשים האחרונים היה ניסיון כמעט חיובי בהתעסקות עם התקשורת העברית, במיוחד בנושא של ייצוג נשים ערביות.
<מקבולה נסאר: יש הרבה בקשה כל הזמן "תביאו נשים, תביאו נשים" אבל אני חוזרת לסיבה, כי לא אוהבים גברים ערבים או ש"הנשים, אנחנו יכולים לדבר אתן יותר טוב, הן פחות קיצוניות" זה כמובן לא נכון, כשאנחנו חוזרים לבסיס, כולם ידברו על הזכויות שלהם אבל כן, השיח הנשי הוא - - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה, מקבולה, האם זה לא השתפר בחודש האחרון בגלל, לצערי, הרבה מקרי רצח שהיו, של נשים ערביות ופתאום רוצים להביא את הקול של האישה הערבייה, שכאילו מכוונת את האצבע המאשימה לתוך החברה עצמה יותר מאשר השיח מול המדינה והרשויות.
<מקבולה נסאר: לא רק.
<מקבולה נסאר: גם הפרויקט שלנו הוא יותר מכוון לראיין - - - עם מומחים, יותר מאשר חדשות ואייטמים ואנשים שהם קשורים, בוא נגיד, לא עדת ראייה או מי שקשורה לאשה שנרצחה או לקרבן, לא מה שסביב לקרבן, אנחנו מדברים על המומחיות ויש כן עלייה אבל עדיין יש בעיה באיכות.
<מקבולה נסאר: אני אתן לכן שתי דוגמאות מאד קטנות, דווקא שמחנו מאד שכלי תקשורת השתמשו במאגר.
<מקבולה נסאר: דוגמה של דוקטורנטית לננו טכנולוגיה, בפעם הראשונה בחיים שלה הוזמנה לראיון בתקשורת העברית בפריים טיים ולמה היא הוזמנה?
<מקבולה נסאר: לא כדי לדבר על ננו טכנולוגיה ולא על פיתוח תכניות, על הבורקיני.
עאידה תומא סלימאן: על הבורקיני.
<מקבולה נסאר: כן, היא היתה אישה - - - נמצאת במאגר, דווקא יצא ראיון מעולה אבל לא מהסיבה הנכונה ואנחנו רוצים לשנות את הגישות.
<מקבולה נסאר: עוד אישה מאד מתאימה, ראש חוג לנוירו-ביולוגיה, יזמית וסטארט-אפיסטית של אוניברסיטת חיפה, מובילה בעולם, הייתה כתבה שלמה עליה, גם בעקבות המאגר וחצי מזה שאלות על נישואין, חתונה, הגבלות, אבא שלך, אימא שלך, מה הם אומרים, כל השאלות האלו וזו הייתה גם העין שלי, אני לא רוצה לשפוט יותר מדי, גם זוויות צילום ועריכה שמנסות להראות את האישה, כאילו להראות את החצאית, להראות את הצדדים של הגוף, אני עוסקת בעיתונות, אני מכירה את העריכה, זה היה ברור אבל זה שיפוט שלי - - -
עאידה תומא סלימאן: יגידו לך שהם שוברים סטריאוטיפים על אישה ערביה.
עאידה תומא סלימאן: היא לא בבורקיני.
<מקבולה נסאר: כמובן שיש עוד ועוד בעייתיות קשה שנמצאת בעניין הזה.
<מקבולה נסאר: גם כשמראיינים אנשים, בכלל, ערבים, בתקשורת, יש עוד קושי, מראיינים אותם בשפה העברית, אף עיתונאי לא טורח להביא מתרגם.
<מקבולה נסאר: נשים, לפעמים, לא משנה אם הן קרבנות או מומחיות, מומחיות לא, מומחיות מצופה מהן להיות דוברות טובות והן אכן אבל, כשאנחנו מדברים על נשים מסוקרות בתור מרואיינות על אירועים, לא מראיינים אותן בשפה הערבית, יש בעיית הבעה, לפעמים לא מצליחים ולא מצליחות להעביר את המסר שלהן ולפעמים זה אפילו פועל לרעתן בראיון הספציפי.
<מקבולה נסאר: הרבה נשים נרתעות, מסרבות אפילו לגשת או להסכים להיות בתקשורת בגלל שיש גישה כזו, ש"יערכו אותי", "לא יתנו לי", "לא יהיה נח" "בסוף אני אצא מפסידה" והנשים מאד מאוד ביקורתיות לגבי עצמן.
<מקבולה נסאר: חוץ מזה שקשה מאד לשכנע אותן להופיע, אם הן לא דוקטורנטיות או פוסט דוקטורנטיות, מה עוד שגם אם הן במצב הזה הן מרגישות שהן יהיו מותקפות.
עאידה תומא סלימאן: תודה, תודה באמת.
רחל עזריה: קודם כל אני גם רוצה לברך על המדד שהוא מדד מאד חשוב וזו באמת הזדמנות לראות בפרספקטיבה, זה אחד הדברים שמאפשרים לעבור לשלב הבא.
רחל עזריה: אם אנחנו מסתכלים על אי השוויון אנ חושבת שיש שלושה אתגרים מרכזיים או שלושה נושאים שאני רוצה לדבר עליהם.
רחל עזריה: הנושא הראשון הוא נושא של שוק העבודה וצוין פה, צוינו אתגרים של שוק העבודה.
רחל עזריה: אני חושבת שבעצם המצב היום, אם מנתחים שניה, אנחנו יולדות הכי הרבה ואנחנו עובדות הכי הרבה או כמעט הכי הרבה ביחס ל OECD, כשמדובר בתעסוקת נשים ובכלל, מספר השעות שעובדים בישראל הוא הכי גבוה ב OECD ומספר הימים שעובדים בישראל הוא הכי גבוה ב OECD.
רחל עזריה: הצירוף של הכול ביחד הופך את זה למשימה בלתי אפשרית.
רחל עזריה: השינוי שיש ואנחנו רואים את זה בכנסת הנוכחית, אולי בגלל שאנחנו שלושים ושלש ח"כיות, יש פה שינוי וכן מבינים, אנחנו - - - הרבה מאד חקיקה שבעצם מאפשרת שני דברים.
רחל עזריה: אחד, לחלק את המאמץ והטיפול בילדים בין שני בני הזוג והשני הוא איפה המדינה מסייעת ולוקחת אחריות.
רחל עזריה: אפשר לומר שהמדינה מעודדת ילודה, אפשר גם לומר שזה האופי של החברה שלנו, אנשים אוהבים ללדת הרבה ילדים.
רחל עזריה: זה לא כל כך משנה, בסוף הסיפור הוא איך אנחנו מאפשרים גם לשני בני הזוג לחלוק ביניהם ופה יש סדרת חקיקות.
רחל עזריה: אחת שעשינו במשותף, על ימי מחלת ילד, שימי מחלת ילד ייספרו גם בין שני בני הזוג.
רחל עזריה: שעת הורות שהעברתי שבעצם אפשר לחלוק את מה שהיה נקרא שעת הנקה, שזה אומר שיוצאים מוקדם הביתה, אז חלק מהימים האימא יכולה לצאת מוקדם וחלק מהימים האבא, עד היום לא היה אפשר.
רחל עזריה: בעצם, אם האבא - - -
עאידה תומא סלימאן: שיניתם גם את השם של השעה.
רחל עזריה: שינינו, משעת הורות לשעת הנקה.
רחל עזריה: באותו זמן גם וידאנו שהבטוח הלאומי יוציא את המידה על תקופת הלידה.
רחל עזריה: חופשת לידה, תקופת לידה, כל מי שאומר משהו נגד זה אני אומרת להם: אין בעיה, אתם יוצאים לחופשת מילואים אבל באמת החלוקה הזאת - - - עאידה, את יכולה לצחוק, זה בסדר - - -
עאידה תומא סלימאן: אני פשוט מנסה לחשוב מה אני אגיד לגבר הערבי.
רחל עזריה: נחשוב על זה אחר כך יחד.
מרב מיכאלי: חופשת - - -
רחל עזריה: לגבי תקופת הלידה וידאנו שהבטוח הלאומי יוציא את המידע למשפחה אחרי הלידה, שבעצם אפשר לחלוק את תקופת הלידה מה שעד אז, רק מי שיידע יכל ואנשים אפילו לא ידעו על זה, אז זה יוצא כבר במכתבים.
רחל עזריה: הגדלתי את מספר ימי החופשה מ-10 ל-12 לכלל העובדים במשק שזה עוזר למיליון וחצי עובדים, אני חושבת שה חשוב כי זה בעיקר עובדות ובכלל, כל העניין הזה של מתי יש לנו זמן להיות בבית עם הילדים או בכלל מתי יש לנו זמן.
רחל עזריה: יש עוד חלק שזה בכלל איך המדינה לוקחת אחריות על זה שצריך לטפל בילדים ואז בעצם זה משפיע על זה שנשים לא יכולות לעבוד.
רחל עזריה: אחד זה הנושא של הארכת תקופת הלידה, שעכשיו אני מאד מקווה שנצליח להעביר את זה בקרוב והדבר השני זה צהרונים.
רחל עזריה: אנחנו אומרים שאנחנו מבינים שאי אפשר לאסף את הילדים בשתיים, אפילו שזה מה שראיתי בעיריית ירושלים ואמרתי: בואו נטפל בעניין הצהרונים, כאחראית על החינוך ואמרו: מה זה צהרון?
רחל עזריה: אמרתי: מה זה "מה זה צהרון, כל הילדים בעיר בצהרון".
רחל עזריה: אמרו: לא, מה זאת אומרת, מבחינתנו כל אימא, אמרו אימא, צריכה לצאת בשעה שתיים, לאסוף את הילדים, לקחת אותם לאכול ארוחת צהרים, ללכת אתם לגינה כי זה מה שהילד צריך - - -
מיכל רוזין: בדיוק מה שעשיתי שלושה ילדים.
רחל עזריה: אתם יודעים מה, אפילו לא היה ויכוח אם זה מה שצריך או לא צריך אבל זה לא רלבנטי לשוק העבודה.
רחל עזריה: אף אחד מאתנו לא יכול לעשות דבר כזה ולכן אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מטפלים בעניין הצהרונים, גם זה טופל בעירית ירושלים, אני מקווה שזה יטופל גם פה.
רחל עזריה: הנושא השני שאני חייבת להתייחס אליו זה הנושא של דת ומדינה, שבכלל לא מופיע פה במדד המגדר ואני חושבת שמאד מאוד חשוב שהוא יופיע.
רחל עזריה: הוא בא לידי ביטוי מאד מאוד בנושא של נישואין וגירושין.
רחל עזריה: זה כן מופיע קצת בהקשר של חד הוריות, זה כן מנצנץ מדי פעם אבל בסוף זה חוסר שוויון עמוק ומובהק, שמשפיע על כל החיים שלנו פה.
רחל עזריה: שיעורי הגירושין הולכים ועולים, איך אנחנו מתגרשות, אני מקווה שלא אבל אם כן אז איך נשים מתגרשות, מהן האפשרויות הכלכליות שעומדות בפניהן, מה הן צריכות לוותר כלכלית כדי לקבל את החירות שלהן, זה דבר שאני חושבת שצריך לשים עליו הרבה מאד תשומת לב.
רחל עזריה: אני יודעת שהפתרון עוד רחוק, אני חושבת שנושא דת ומדינה יהיה אחד הנושאים האחרונים שנצליח לטפל בו אבל מצד שני אנחנו כן יכולות לשמוח על הישג גדול שהיה בשנה האחרונה, בטח עבור נשים דתיות וגם נשים מסורתיות, בנושא של הטבילה במקווה, שפעם ראשונה יצאנו למאבק משמעותי שלאשה תהיה זכות להחליט בעצמה איך היא טובלת במקווה וזה עבר.
רחל עזריה: זה עבר גם פסיקת בג"ץ, גם פה בכנסת, ניסיונות חקיקה שניסו להפוך את פסיקת בג"ץ, עצרנו אותם ואני חושבת שזה גם דבר שצריך להיות מצוין.
רחל עזריה: הדבר האחרון שאני חושבת שצריך להיות במדד מגדר הוא הנושא של נשים מזרחיות.
רחל עזריה: אנחנו ראינו, דיברנו בהקשר של נשים ערביות שאנחנו רואים שהקו הוא דומה, יש עלייה אבל תמיד יש איזשהו פער.
רחל עזריה: נשים מזרחיות, אני בטוחה שגם נראה את העניין הזה.
רחל עזריה: יש לנו פה, אני יודעת, אני יודעת, בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מאד קשה להגדיר מיהי אשה מזרחית.
רחל עזריה: אישה מזרחית יודעת שהיא מזרחית, אנחנו נצטרך למצוא את הדרך לזהות, גם בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כדי שנוכל לשים את זה בתוך המדד, כי כמו שאנחנו יודעים, ככל שיש עוד אתגר ועוד אתגר בזהות, כך רואים את זה יותר באי שוויון.
רחל עזריה: אני חושבת שצריך להקדיש גם לזה עוד תשומת לב.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהישיבה היום מקבלת גם פן כזה של דיונים אידיאולוגים ודיוני חקיקה אבל אני מאד מבקשת לנסות כמה שאפשר לקצר.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת, אם שמתם לב אני עוברת בין אורחות לבין חברות כנסת - - -
<קריאה: זו השיטה של אילן גילאון, חבר כנסת, בן אדם.
עאידה תומא סלימאן: כן, רק - - -
<קריאה: אני מוחה - - -
עאידה תומא סלימאן: עורכת דין נעה נאמן מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, בבקשה.
<נועה נאמן: תודה על המדד, הוא ממש מרתק.
<נועה נאמן: אני רוצה לציין שאנחנו בנציבות, ביחד עם הלמ"ס, התחלנו בשנה האחרונה לבצע במשותף מיפוי נתונים שיאפשר לנו לבחון את מדד הגיוון בייצוג ושכר של קבוצות שונות שסובלות מאפליה בשוק העבודה.
<נועה נאמן: בהתבסס על נתוני המיפוי אנחנו נפַתח את מדד הגיוון בשוק העבודה והוא יושק בסוף החודש הזה.
<נועה נאמן: המדד בוחן כרגע את מצב הייצוג והשכר של חמש קבוצות: ערבים, ילדי אתיופיה, חרדים, נשים ובני 45, זה גם מתייחס לדיון שהיינו בו אתמול, שאין אפליה בשוק העבודה על רקע גיל.
עאידה תומא סלימאן: לא, בכלל.
<נועה נאמן: זה יתמקד בעשרים סקטורים גדולים והמשפיעים ביותר במגזר הפרטי, מידע ותקשורת, שירותים פיננסיים ושירותי בטוח, תעשייה וחרושת וכמה דוגמאות.
<נועה נאמן: אשמח גם לבוא ולהציג את המדד כאן בוועדה.
<נועה נאמן: אני חושבת שהנתונים שעולים ממנו מאד מעניינים ואנחנו נרצה לשתף אתכם בהמשך.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע שאתם פתחתם את היוזמה.
עאידה תומא סלימאן: הנה, גם המדד הוא לא רק כלי עבודה אלא מודל, שאפשר גם לפתח אותו לכיוונים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב מיכאל, בבקשה.
מרב מיכאלי: תודה עאידה יושבת הראש.
מרב מיכאלי: קודם כל אושר לראות אתכן כאן.
מרב מיכאלי: בסדר, אבל אין מה לעשות, זה מה שזה.
מרב מיכאלי: צריך לחצוב.
מרב מיכאלי: פה ושם יש הצלחות ותיכף אני אגיד גם על זה מילה אבל להגיד כמה חשוב המדד, אי אפשר להפריז בחשיבותו והעבודה שאתן עושות היא כל כך חשובה, תודה רבה לכן.
מרב מיכאלי: קודם כל אני כן רוצה להגיד שיש נקודות אור, יש דברים שאני לא יודעת אם אתן מודדות אבל למשל, אני חושבת שמה שקורה בישראל בשנים האחרונות, אולי בשנה האחרונה ביתר שאת, בתחום המאבק בפגיעה מינית הוא התקדמות דרמטית, דרמטית.
מרב מיכאלי: אי אפשר ואולי את זה יותר קשה לכמת, אולי אפשר לספור כמה חשיפות פומביות וציבוריות, כמה התנצלויות של גברים, כמה התפטרויות, כמה פיטורים אבל, זאת התקדמות דרמטית.
מרב מיכאלי: ועם זה, כן, בעיניי, במלכודות הפמיניזם אנחנו תקועות, בעיניי, הנשים, בשתי מלכודות מרכזיות.
מרב מיכאלי: אחת היא המיניות ואחת היא האימהות.
מרב מיכאלי: אלו שני ה linchpins אם תרצו, ובתחום הפגיעה המינית וזה גם המיניות, שעם המיניות אנחנו עוד עמוק בבוץ, כי כל התעשייה המכונה אופנה והפורנוגרפיה והזנות וזה וזה, אנחנו עוד, אני לא רוצה להגיד בתחילת המאבק כי אלוהים יודע שהוא נמשך מאות שנים אבל אנחנו עוד לא בקידום ואיכשהו בפגיעה מינית אנחנו כן עשינו פריצת דרך משמעותית וצריך להסתכל על זה, כי אז יש לנו גם מוטיבציה ללכת הלאה בדברים שאנחנו עושות בהם פחות.
מרב מיכאלי: אני רוצה להסכים עם מיכל, כמובן, עם מה שהיא אמרה על הצבא ולהגיד, יושבת פה חברת הכנסת לשעבר נעמי חזן, שהעבירה בשנת 2000 ואני מרגישה כקטרה הזקנה, העבירה בשנת 2000 - - -
נעמי חזן: את מרגישה כקטרה הזקנה?
מרב מיכאלי: אתה חוק שמחייב את צבא הגנה לישראל לפתוח את כל המקצועות לנשים.
מרב מיכאלי: זה דבר שהוא לא קרה עד עצם הרגע הזה.
מרב מיכאלי: 15% מהמקצועות בצבא סגורים לנשים.
מרב מיכאלי: יושבת פה עאידה, שהיא לא שותפה למאבק הזה מסיבות לא רק חברתיות-תרבותיות-לאומיות אלא מסיבות של תפיסה פמיניסטית שהיא רוצה שלום ולא רוצה מלחמה ואני אומרת לה כל פעם מחדש:
מרב מיכאלי: גם החזון הפמיניסטי שלי הוא שלום אבל בדרך אני לא מוכנה שיישארו שלטים של אין כניסה לנשים בשום מקום, גם לא בצבא והדבר הזה זה מאבק.
מרב מיכאלי: רחל עזריה הלכה אבל היא ואני הגשנו ביחד הצעת חוק שמדקדקת ומתקנת, למי שלא הבינה למה התכוונתְ בחוק הקודם, שמדברת ספציפית ואומרת את ההמלצה של ועדת שגב, של מיון אבחון ושיבוץ לפי כישורים ולא לפי מגדר, שזה בעצם השער.
מרב מיכאלי: אני רק אגיד באמת בשתי מלים, כי ועדת שגב הגישה את ההמלצות האלו לפני תשע שנים.
מרב מיכאלי: זה בלתי נתפס.
מרב מיכאלי: הצבא האמריקאי כבר עשה את המהלך הזה.
מרב מיכאלי: אני הייתי עכשיו בפגישות בפנטגון, שמעתי מהם על הניסיונות שלהם בדבר הזה, זה מדהים ואצלנו המאבק הזה, עכשיו אנחנו עם כל הכוח נלך עליו, כולל, אגב, המאבק נגד פקודת שוויון השירות הראוי, השילוב הראוי, ההפרדה השערורייתית שאנחנו חייבות לשנות אותה.
מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שגם בצבא, בסוף בסוף, גם בצבא וגם בעולם העבודה, בעיניי המפתח הוא בבית.
מרב מיכאלי: הדברים שכמו שאת אמרת, נעמי, בצדק, אני חוזרת ואומרת, מן הסתם אחרייך ואחרי אחרות, הכרה בערך הכלכלי של עבודות הבית וגידול הילדות והילדים, ועוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, עד שלא נשנה את הכלכלה שתכיל את עבודות הבית וגידול הילדים והילדים, אנחנו לא נצא מהתקיעות הזאת.
מרב מיכאלי: זה דבר שאנחנו חייבות לעשות.
מרב מיכאלי: זה לא שעכשיו אנחנו צריכות להביא בהכרח מודל חדש של הכלכלה, אלא זה צריך להיעשות דרך חופשת לידה שוויונית לשני ההורים והיא לא צריכה להיות כמו שאמרה קודם רחל "לאפשר", המדינה לא צריכה לאפשר לגברים, היא צריכה לכוון.
מרב מיכאלי: המדיניות צריכה להיות כזאת שכל אחד מההורים מקבל את חופשת הלידה שלו ושלה.
מרב מיכאלי: ומי שלא לוקחת איבדה.
מרב מיכאלי: אי אפשר להעביר.
מרב מיכאלי: רק עוד מילה, ברשותך.
מרב מיכאלי: זה המודל הסקנדינבי שאנחנו הגשנו אותו, שמנו אותו והוא מונח על שולחן הכנסת, לא שאני רואה אותו עובר בקדנציה הזאת אבל זה יעבור יותר מהר ממה שנדמה.
מרב מיכאלי: אני רוצה רק להגיד לך, משום שברגע שאנחנו נעשה את השינוי שם, בבית ובערך הכלכלי של העבודות האלו, אז מה שאת דיברת עליו, שדיברת על מקצועות נשים, יעל, זה ישנה את המהות של מהו מקצוע נשי, כי טיפול יפסיק להיות מקצוע נשי.
מרב מיכאלי: להתחיל לעבוד על פי כישורים ולא לפי מגדר.
מרב מיכאלי: לשם אנחנו צריכות ללכת across the board .
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש, רשומה רק עורכת דין קרן גרינבלט, מנכ"לית "שותפות", אני חייבת לסגור את הישיבה הזו באחת עשרה בדיוק, אז אנא, לקצר.
<קרן גרינבלט: אני אהיה קצרה כמו אתמול.
עאידה תומא סלימאן: כמו אתמול זה בסדר.
<קרן גרינבלט: אני גם רוצה להודות ל"שוות" על המדד החשוב.
<קרן גרינבלט: אני רוצה להגיד ספציפית שהוא חשוב בעיניי גם כי הוא נותן לנו אפשרות לקחת צעד אחורה ולהסתכל על התמונה הכוללת אבל גם כי הוא נותן לנו כלי, כי כמו שכולן פה בחדר יודעות, שאנחנו מגיעות להיאבק את המאבקים שלנו, תמיד דורשים מאתנו הוכחות וכלים כאלה מחקריים ונתונים הם כלי נשק, למרות שמעצבן שבכלל דורשים מאתנו את זה אבל זה קיים וזה מאד עוזר לכולנו.
<קרן גרינבלט: מבחינת הצעד לאחור, אני חושבת שהתמונה הזאת, אני חייבת להגיד, היא כמעט מייאשת.
<קרן גרינבלט: כולנו חיות את החיים שלנו עם חמש עשרה עיניים, אתן דיברתן על שנים עשר מדדים, כולנו מסתכלות גם בחיים המקצועיים שלנו וגם בחיים פרטיים שלנו מדי יום ורואות את הדברים האלה קורים כל הזמן.
<קרן גרינבלט: אנחנו מודעות לכל ומודעות לעמידה במקום ולנסיגה בחלק מהדברים וזה קשה, וזה מעייף, ועם זאת אני חושבת שחשוב באמת לקחת את הצעד אחורה הזה פעם בשנה ולהגיד: אלה התחומים, סידרנו אותם, אנחנו נותנים את הכלי להסתכל מה בדיוק המשמעות של העמידה במקום, מה המשמעות תהיה של התקדמות, מה יהיו המדדים שאתם אפשר יהיה להגיד: הנה, הצלחנו פה והמשמעות של זה היא גם שאנחנו צריכות להתפקס מאד על מה סוג העבודה שאנחנו עושות ולהתפקס על שותפויות.
<קרן גרינבלט: זה אני חושבת אולי הדבר המרכזי שאפשר ללמוד מכמות האתגרים שאנחנו עומדות בפניהם והחשיבות של לעבוד ביחד ולהבין מהו התפקיד של כל אחת ומה כל אחת יכולה לתרום למאבק הזה, כדי שההישגים שלנו יהיו הרבה יותר משמעותיים, יעילים ומהירים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שתמיד בקצב או בצורה שמתקיימות בהם בדרך כלל ישיבות הוועדה, איפה שיש לפעמים מתחים ויש לפעמים יריבות ומתח, אני חושבת שזו ישיבה, למרות המטען הקשה שנמצא בתוכן של הדברים, לפחות זאת ישיבה שאנחנו כולנו חושבות ביחד ובקול רם, איך אפשר באמת לעשות את השינוי האמתי והעמוק ביותר בחברה הישראלית ולא רק בחברה הישראלית אלא בתהליכי קבלת ההחלטות ובמוקדי קבלת ההחלטות מבחינת מי יושב שם גם, כדי לעשות את השינוי המיוחל.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכל מי שעשתה ולכל מי שתרמה, גם באיסוף הנתונים למדד וגם בניתוח התוצאות ולמרכז "שוות".
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפשר ללמוד המון מהמדד הזה.
עאידה תומא סלימאן: מה שאמרת, פרופ' נעמי, אנחנו משכילות יותר, נמצאות יותר במרחב הציבורי, אנחנו יותר פורצות למעגלי תעסוקה שהיו חסומים בפנינו.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהתקדמנו בנושא של הטרדות מיניות אבל לצערי הרב, למרות שאנחנו נמצאות יותר במוקדי קבת החלטות, אנחנו עדיין לא עושות את השינוי שהיינו רוצות לראות וחלק מזה, בואו נודה, אולי שלב ראשון זה לספור כמה נשים נמצאות, אולי הצעד השני זה למדוד מה עושות הנשים לכיוון של השינוי ושל שינוי המבנים הקיימים כדי שנשים יוכלו להיות יותר שוות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה נכון שמה שאפשר למדוד אפשר לשנות אבל צריך לדעת טוב מאד מה למדוד ואיך למדוד כי אחרת אנחנו יכולים ליפול לתוך המלכודת של צמצום הפער, למשל, בתעסוקה, שקרה בגלל הדרדרות מצב התעסוקה של הגברים ולא בגלל התקדמות תעסוקת הנשים.
עאידה תומא סלימאן: זה עוד דבר שמוכיח שוב את השוני שדיברה עליו חברת הכנסת מירב מיכאלי בעמדות, מבחינת הצבא.
עאידה תומא סלימאן: אני לטענתי, אני חושבת, שהפער הזה, שנסגר בתעסוקת נשים בגלל הדרדרות מצב הגברים והדיבורים על הצורך במדד דת מדינה, וגם באינדיקטורים למדידת השפעת הצבא שהוא מאד גברי ומאד היררכי ומאד שמרני, על מעמד הנשים, כל אלה מוכיחים שוב שאי אפשר לנהל מאבק פמיניסטי לא כוללני ולא מבין שהאישי הוא פוליטי והפוליטי הוא אישי ושאי אפשר לא לראות שהשינוי חייב לקרות, בכל המבנים, כי אם משמרים מבנה אחד והם דואגים להכנסת נשים רק מבחינה מספרית, זה לא כל כך ישנה את המבנה עצמו ולכן, אני כן, מודה ומתוודה, אני מהאסכולה הזאת שאומרת שצריך לעשות שינוי מבני עמוק בראייה שקושרת את כל ביחד.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שתצליחו, עד השנה הבאה, להכניס את הפרמטרים האלה, של דת ומדינה וצבא, כדי שנוכל לדעת יותר מה קורה אבל אני רוצה להגיד, אני גם מאד מקווה שהחלטת הממשלה, דיברתם על הטמעה מגדרית וחשיבה, אני הייתי מוסיפה אולי חשיבה ביקורתית, בכל התחומים, שסוף סוף נראה ואנחנו נראה יישום ואנחנו נפעל ליישום החלטת הממשלה והקמת הוועדה שתדאג לעניין של הטמעה מגדרית בכל המשרדים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עכשיו בפתחו של מסע - - - של סקירה מגדרית לתקציבי המדינה.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה מאד שילמדו המשרדים מהניתוח שעשיתי שנה שעברה, שלא מספיק שייעשו סקירה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו במשא ומתן אתם, אני אומרת לכם, זה לא שהסטטיסטיקה לא כל כך נעשית לפי החוק, אנחנו במשא ומתן, עדיין יש משרדי ממשלה שלא מבינים מה רוצים מהם בעניין הסקירה המגדרית הזאת.
עאידה תומא סלימאן: הם אומרים שקשה מאד לעשות אותה ואנחנו כבר חושבות איך ללמוד את תוצאות הסקירה הזאת, כדי לשנות מדיניות בתוך המשרדים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו, כמו שאמרתי, אנחנו לא עושות את הסטטיסטיקה כדי לספור כמה נשים, אנחנו סופרות אותן כדי לשנות, מודדות כדי לשנות להבין את המצב.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לאורחות ולחברות הכנסת על הסקירה שעשו של היוזמות הקיימות בתוך הכנסת אבל אני חושבת שאנחנו כחברות כנסת צריכות להיזהר לפעמים - - - בחקיקה שנעשית באיזשהו - - - ותתרום לדיון הזה שמדבר על שוויון מגדרי, כאשר הוא לא רוצה לשנות את היסודות שמשרישים בעצם את האי- שוויון.
עאידה תומא סלימאן: תודה לכולן, אני נועלת את הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-15 בנובמבר 2016 ואנחנו נעסוק היום בציון יום ההכשרה המקצועית שהוא יום מיוחד לפי היוזמים, חבר הכנסת אלי אלאלוף יו"ר ועדת העבודה והרווחה והבריאות, חבר הכנסת יעקב מרגי יו"ר ועדת החינוך, חבר הכנסת פרופ' עמנואל טרכטנברג ואנוכי, עאידה תומא, יו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: יזמנו יום מיוחד בכנסת לציון העניין של הכשרות מקצועיות, מתוך אמונה שהנושא הוא נושא מאד חשוב.
עאידה תומא סלימאן: הכשרות מקצועיות בדרך כלל נועדו לפיתוח ההון האנושי תוך זיקה לפעילות ולצמיחה הכלכלית במשק על ידי בניית תשתיות של כוח אדם מקצועי, טכנולוגי, מעודכן ומותאם למשק ולתעשייה באופן כללי במדינת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: ההכשרות המקצועיות נתפסות כאחד הכלים המאוד חשובים לקידום שכבות של אנשים שמורחקים מלהיות נקלטים במשק באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: אלה יכולים להיות גם אנשים שאין בידיים שלהם איזושהי הכשרה מקצועית שמאפשרת להם להתקבל למקומות עבודה, זה יכול להיות גם כאשר מדברים על הכללת החרדים בשוק העבודה והכללת הנשים הערביות וכניסתן לשוק העבודה.
עאידה תומא סלימאן: זה מחייב ראייה מאד ברורה של סוג ההכשרות המקצועיות.
עאידה תומא סלימאן: זה עשוי להיות כלי אמתי לסגירת פערים, גם כלכליים וגם חברתיים בתוך החברה הישראלית באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: זה נותן אפשרות לאנשים להתקדם מבחינה כלכלית, ליישם את עצמם אבל, כפי שידוע לכולם, נדרשת ראייה כוללת שלוקחת בחשבון מהן המשרות הפנויות, אילו צרכים קיימים במשק במדינת ישראל ואיך אפשר להכשיר אנשים כאשר המשק עצמו הולך ומשתנה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו קיימנו דיון קודם בוועדה לציון המקצועות העתידיים, שם גילינו עד כמה כנראה המקצועות בתוך מדינת ישראל עלולים להשתנות בטווח השנים הקרוב.
עאידה תומא סלימאן: כארבעים מקצועות עלולים להיכחד מהמשק הישראלי וזה אומר מקצועות מסוגים שונים בגלל הטכנולוגיה הגבוהה.
עאידה תומא סלימאן: זה ישפיע בצורה כזו או אחרת ואנחנו צריכים לקחת את זה בחשבון כאשר המדינה מנסה להוביל את הנושא של הכשרות מקצועיות.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחתי לראות שקיבלנו הרבה ניירות עמדה לדיון הזה וכנראה הרבה גורמים מעוניינים לקדם את הנושא אבל מה שמדאיג אותי ונכון שאנחנו ננסה להתמקד לפי שְמֵנו, ועדה לקידום מעמד האישה, בנושא של הכשרות מקצועיות לנשים באופן כללי אבל זה מדאיג כאשר מסתכלים ואנחנו בימים שדנים בהם בתקציב המדינה, כשמסתכלים על תקציב המדינה 2017-2018 רואים ירידה בתקציב המוקדש לנושא של הכשרות מקצועיות.
עאידה תומא סלימאן: זה דבר מדאיג בעיניי.
עאידה תומא סלימאן: בזמן שאנחנו מדברים על ניסיון להכניס יותר אנשים ויותר קבוצות למשק הישראלי, כאשר אנחנו מדברים על שינוי במשק מבחינת המקצועות, אי אפשר להוריד את התקציב המוקצה לנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: עוד דבר שמדאיג אותי במיוחד הוא אחוז המשתתפים בהכשרות מקצועיות באוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: חלה איזושהי ירידה שלא יכולתי להבין אותה וכדאי שנראה את המסמך שהפיץ מרכז המחקר בכנסת, ממנו עולה שיש ירידה מ-23% של השתתפות האוכלוסייה הערבית ל-16.5%, שזה סותר את כל המידע שקיבלנו עד עכשיו על הקצאת משאבים מיוחדים ותכניות כדי להכניס יותר ויותר במיוחד נשים ערביות לשוק העבודה, אז אני אשמח שאחר כך נקדיש קצת מחשבה ונקבל תשובות לשאלה איך יכול להיות שהסטטיסטיקה היא כזו.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שרשומים הדוברים.
עאידה תומא סלימאן: רינת כהן, סגנית מנהל האגף להכשרה מקצועית, משרד העבודה והרווחה, גבירתי יכולה לתרום לדיון הזה?
<רינת כהן: כן, אני רינת כהן, אני סגנית מנהל האגף להכשרה מקצועית וממונה על תחום הכשרת מבוגרים ולצדי יושב שרה שהיא גם סגנית מנהל האגף ואחראית על תחום של תקצוב וכוח אדם.
<רינת כהן: קודם כל אנחנו מברכים את יום ההכשרות מקצועיות באופן כללי ובמיוחד - - - להגיע לוועדה של קידום מעמד האישה, שאנחנו רואים את הוועדה כמאוד מאוד חשובה.
<רינת כהן: באופן כללי אנחנו כן שותפים למה שנאמר פה שהכשרות מקצועיות הן כלי מאד מאוד חשוב להעלאת הפריון במשק ולקידום של כלל האוכלוסיות.
<רינת כהן: הן לא חייבות להיות דווקא האוכלוסיות החלשות או ממעמד סוציואקונומי נמוך אלא אנחנו רואים כרגע שבאמת הרבה מאד אוכלוסיות בגוונים שונים ויש לנו הכשרות שגם מיועדות לאקדמאים דרך אגב, זה תלוי על אילו מגמות לימוד אנחנו מדברים, אז אנחנו מבחינתנו רואים בזה כלי מאד מאוד חשוב.
חנין זועבי: מה למשל, בהתחלה, אקדמאים?
<רינת כהן: נגישות מתו"ס שזה מבנה תשתיות שירות - - -
<רינת כהן: נגישות מתו"ס שהוא מורשה נגישות שירות שזה כל ההנגשה של מבנים, תשתיות ושירותים לאנשים עם מוגבלויות היום, למשל.
<רינת כהן: אלה תחומים שהם רק לאקדמאים מתחומים של אדריכלות או הנדסה, זה בתחום של מבנים ותשתיות.
<רינת כהן: לחלופין תחום נגישות השירות - - - שהוא לאנשים שמגיעים מתחומים טיפוליים יותר והם חייבים להיות עם תעודה של תואר ראשון.
<רינת כהן: זה מקצוע שהוא יחסית חדש שעבר בחקיקה לפני מספר שנים והאגף הוא זה שאמון על ההכשרה של התלמידים האלה.
<רינת כהן: זה דבר שנלמד, למשל, שתי המגמות האלו נלמדות במכללות ובאוניברסיטאות.