GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רחמים יונה: אני חושב שעשינו צעד שם והפסקנו מחוסר תקציבים, אז 'איך הגעת לזה?' היא אומרת, 'תשמע, נתנו לי תרופה בבית מרקחת', בטעות לקחה תרופה אחרת, נתנה לילד, כמעט הרעילה אותו, הלכו לבית חולים וזה, היא אמרה 'מאז החלטתי ללמוד לקרוא ולכתוב'.
<רחמים יונה: צריך הרבה מאוד תשומת לב, תקציבים ולראות איך מתמודדים עם הנושא הזה של מעמד האישה.
<רחמים יונה: לעשות את הנושא של הביקורים ולראות ולעשות, אני מצפה מהסיור הזה לפחות שייצא משהו.
<רחמים יונה: אנחנו מתחייבים כמועצה ללוות את הנושא, יחד עם הרווחה, הנושא של השכלת מבוגרים הוא מרכיב חשוב ובעיקר לנשים.
עאידה תומא סלימאן: יש לכם תכניות להשכלת מבוגרים.
<מרים בן עטר: אני מבקשת לציין משהו, כשאנחנו מדברים על המועצה, גם המועצה הזאת וגם האחות התאומה שלה, אל קסום, הן שתי מועצות ללא הכנסות, הן חיות מ-100% תקציב מדינה, אין להם ארנונה, מסים, מפעלים שאפשר לגבות מהם.
<מרים בן עטר: זאת אומרת מה שהם מקבלים מהמדינה זה מה שיש.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל ברגע שאת אומרת, למשל, שיש לכם אוכלוסייה שהיא בלי מעמד, כלומר אלה גם לא נחשבים בקפיטה שהמשרד נותן.
<רחמים יונה: לא, יש פה בעיה מול משרד הפנים.
<רחמים יונה: אנחנו לא מתוקצבים גם לפי המספרים שלנו, אפילו בתוך היישוב שלנו.
<רחמים יונה: יש לי אישור מהמשרד של הממונה, 23,000 תושבים מטופלים אצלנו, אנחנו מתוקצבים לפי 4,000 תושבים שרשומים במשרד הפנים ששינו כתובת.
<רחמים יונה: מי שלא שינה כתובת במשרד הפנים לא מופיע.
עאידה תומא סלימאן: שינה כתובת ממה למה?
<רחמים יונה: כל מרשם התושבים שלנו הוא שבטי.
<רחמים יונה: מוחמד אבו קרינאת, כתוב יישוב, ברובריקה של היישוב בספח שלך כתוב יישוב, כתוב שם שבט אבו קרינאת.
<רחמים יונה: כל עוד הוא בשבט אבו קרינאת ולא ביישוב אבו קרינאת, הוא לא נספר אצלנו.
<רחמים יונה: בקסר א-סיר.
<רחמים יונה: יש יישוב, יישוב קסר א-סיר, אם הוא מופיע שם, כתוב מוחמד הוואשלה, מקום יישוב כתוב: שבט הוואשלה.
<רחמים יונה: שבט הוואשלה לא מופיע אצלנו במרשם בכלל, רק אם ישנה לקסר א-סיר.
<רחמים יונה: אם אנחנו מדברים היום על בחירות, הכריז שר הפנים שאנחנו הולכים לבחירות ב-29 בחודש, מתוך אוכלוסייה של 23,000 תושבים שגרים בתחומי הקו הכחול, שיש להם 2,112 בעלי זכות בחירה בלבד, בלבד, והם צריכים להחליט מחר בחירות והם צריכים ללכת לבחירות, להכריע גורלם של 40,000 תושבים.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא מה מונע את העברת הרישום?
עאידה תומא סלימאן: כלומר התושבים עצמם לא רוצים?
עאידה תומא סלימאן: האם זה כרוך באיזה שהוא מעבר אמיתי מבחינת מגורים?
<רחמים יונה: זה כרוך בנושא של ההסדרה, זה נושא של תביעות בעלות, זה נושא של איפה ייקחו אותם, אלף ואחד דברים אחרים, זה נושא של הארנונה.
<רחמים יונה: לצערי, חלק שלא סיפרו להם, בשביל שהדואר לא יגיע אליהם בכלל.
<מגיד אלעטאונה: יש עוד משהו מרכזי, ברשותך, יש חוסר אמון בין המדינה לבין האזרח.
<מגיד אלעטאונה: חלק מהמתנגדים להיכנס ליישוב הוא על הגבולות במיוחד.
<מגיד אלעטאונה: לדוגמה, הם צופים מה שהולך ביישובים אחרים, כמו חורה, אם אני רוצה להגדיל את בית הקברות אני לא יכול, אז אומרים מראש, במקום 5,000 אני רוצה 20,000 או 15, לכן זה עוד דבר שמקשה על הכניסה לדברים האלה.
<מגיד אלעטאונה: אבל זה מורכב, לא כדאי להיכנס לזה.
עאידה תומא סלימאן: למה לא כדאי?
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להבין איך התושבים חיים אם אני לא מבינה את הקרקע שעליה צומחות כל הבעיות.
<מגיד אלעטאונה: לא, לא התכוונתי - - -
<רחמים יונה: יש יישוב, אבו טלול, אתם תראו אותו בהמשך בדרך, היישוב הוא היישוב הכי גדול שלנו, 11,500 דונם, גדול.
<רחמים יונה: 6,000 תושבים אמורים להיות בפנים, שינו כתובת בערך 250, הולכים להצביע 124 מתוך 6,000.
<רחמים יונה: הם צריכים לבחור נציג ליישוב, את ראש המועצה וועד היישוב, וזה ייצוג שלא מייצג.
עאידה תומא סלימאן: זה לא ייצוג, אבל כשהם יודעים שזה עלול לעלות להם גם בהקשרים שקשורים לאדמה וקשורים למקום המחיה, אז זה לא יפתור את הבעיה, בשבילם זה לא מעניין, הם לא רוצים לאבד את האדמה, הם לא רוצים לאבד את הבית.
<רחמים יונה: אז זה בדיוק הנקודה, את נותנת את התשובה לבד.
<מרים בן עטר: זה ברור, אבל יחד עם זאת זה ייצור בעיות חדשות, של עימותים אחר כך בין השבטים, כי המיעוט הזה הולך לקבוע את גורל המועצה.
עאידה תומא סלימאן: ברור, מי אחראי על כל זה?
<מגיד אלעטאונה: ההערה שלך היא במקום, אני לא התכוונתי, רציתי למקד אתכם - - -
עאידה תומא סלימאן: אתה יודע, אני רק רוצה להגיד לפני שאתה עוזב.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתה מסיים את התפקיד לפי המצופה.
<רחמים יונה: כן, ב-29 בחודש.
עאידה תומא סלימאן: אז כנראה נצטרך עוד פעם לחכות לראות מי יהיה ראש המועצה החדש כדי להגיד שאני בעצם מוכנה לעזור בכל דבר.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רק עוסקת בעניין של נשים, אני חברת כנסת.
<רחמים יונה: קודם כל את הסיור שלך, תוציאי דוח, אחרי שישבנו ותשמעי את הכול, כי אני חושב שמחלקת הרווחה עושה עבודה יפה.
<רחמים יונה: הנושא של המשאית בכלל ושני ג'יפים שמסתובבים בשטח, המטרה שלנו, יש הרבה אנשים שלא מודעים לזכויות שלהם ואליהם אני רוצה להגיע.
<רחמים יונה: מה שקרה בשני המקרים, דווקא באל פורעה ובחורה, שני האנשים שסגרו אותם עם שלשלאות ברזל, כמו אסירים שם, אני חושב שהרבה אנשים לא מודעים לשירותים שנותנת הרווחה ודווקא כלי הרכב הניידים האלה באים לתת מענה, אפילו חלקי, להגיע לפתחם.
<רחמים יונה: אני ביקשתי מד"ר מגיד, ישבתי גם עם מנהל המחוז ויש לנו תמיכה מלאה גם מהמחוז באמת מהבחינה הזאת, להגיע לכל אוהל ואוהל, להגיד להם מה עושים, אם זה בהסברה וזה וזה, להיחשף.
<רחמים יונה: אנחנו היום מדברים כמעט על 10,000 תושבים שמקבלים שירות מהרווחה, זה לא דבר של מה בכך.
<רחמים יונה: ועם כל חוסר ההכנסה של המועצה באמת מהבחינה הזאת מנהל המחוז וצוות העובדים שלו עושים עבודה יפה, אנחנו מתוקצבים נאות בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: כדאי שתדע, וגם שהמחלקה תדע, חגי מלווה את העשייה שלנו, אני לקחתי על עצמי את כל הנושא הזה של גם שירותי הרווחה וגם הנושאים האחרים שקשורים בנשים בדואיות, את המשאית ואת הרכבים, אני שומעת עליהם מאז שנכנסתי לכנסת ואני ביקשתי את הסיור הזה כבר לפני כמה חודשים ועד שקיבלתי את התשובה, אבל עוד המשאית לא התחילה.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה קודם כל שהמשאית התחילה, אני שמחה על זה, אני מוכנה לסייע בכל דרך אחרת כדי שהתושבים, האזרחים יקבלו את השירותים שמגיעים להם.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהיום באמת נלמד יותר על איך מנגישים את שירותי הרווחה לאזרחים, כי אחד הדברים שהדאיגו אותי מאוד, שאין תשתיות, אני יודעת, כבר ביקרתי ואני מכירה את זה, אבל איך מנגישים את השירותים, אני יודעת שצריך מאמץ מיוחד.
עאידה תומא סלימאן: אבל כל עוד שהמדינה יוצרת את הקונפליקט הזה בין זה שאני יושב בביתי ויש לי זכות לקבל את השירותים לבין אם אני רוצה לקבל את השירות אז אני צריך להירשם אחרת או צריך לוותר על דברים כדי לקבל, זה לא.
<רחמים יונה: לא, לא קשור.
<רחמים יונה: ממש לא קשור, אין קשר בין הדברים.
עאידה תומא סלימאן: זו תפיסת העולם שלי.
<רחמים יונה: לא, אין קשר.
<קריאה: לי לא משנה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על מה שאתם עושים, כשאמרתי, למה אנשים לא מעתיקים את הכתובת שלהם, חלק מהדברים זה הפחד שהם יאבדו את המקום שלהם.
עאידה תומא סלימאן: בעיניי זה המדינה בצורה עקיפה עושה משא ומתן פה, רוצים?
עאידה תומא סלימאן: תוותרו, תקבלו.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני תופסת.
<טובה רון: נכון, אבל ברווחה זה לא עובד.
עאידה תומא סלימאן: אני לא דיברתי על ה - - -
<מגיד אלעטאונה: בסדר, ברור.
<מגיד אלעטאונה: מובן.
<מגיד אלעטאונה: בואו נתקדם.
עאידה תומא סלימאן: שתדעו, אני אף פעם לא נגד השירותים.
<טובה רון: אני רוצה שהיא תשמע את מעמד האישה.
<מגיד אלעטאונה: היא תחליט, את רוצה על כל הרווחה לדעת או על מעמד האישה בלבד?
<טובה רון: על הרווחה תשמעו אחר כך, אחרי שאנחנו חמש דקות על העשייה עם הנשים - - -
<מגיד אלעטאונה: לא, לא.
<מגיד אלעטאונה: לדעתי אנחנו בקיצור של זמן, אנחנו צריכים להוביל את הנושא של הרווחה, מעמד האישה משתלב בתוכו כי זה - - -
<טובה רון: לא, על הרווחה היא תשמע אחר כך בזמן הסיור.
<מגיד אלעטאונה: לא, זה יהיה פגום, לא.
<מגיד אלעטאונה: זה לא ככה.
<מגיד אלעטאונה: חבר'ה, בואו נתקדם.
<מגיד אלעטאונה: הערתך היא במקום, שאמרת, אני לא התכוונתי, הנושא חשוב, זה חלק מהנוף, אבל אני מתכוון שהדברים האלה צריכים למצוא ממקבלי ההחלטות נוסחה שמקובלת על שני הצדדים.
<מגיד אלעטאונה: אבל לא להיכנס, הכוונה לדעתי שזה תהליך מתיש וכל עוד אין אמון בין האזרח למדינה זה לא יתקיים גם.
<מגיד אלעטאונה: לעניין שלנו, האגף של שירותים חברתיים חולש על שטח - - - מה קרה פה?
<מגיד אלעטאונה: אני לא יודע.
<מגיד אלעטאונה: מעמד האישה הוא חלק קטן מהדבר הזה.
<טובה רון: אין בעיה, אבל אתם יוצאים לסיור ותוך כדי סיור אתה יכול גם להסביר על הנושא של הרווחה.
<מגיד אלעטאונה: לא, יש לי הרצאה מובנית, אני מצטער מאוד.
<טובה רון: סליחה, ד"ר מגיד.
<מרים בן עטר: סליחה, יש מקום לכולם, כולם ידברו ולכולם יש חשיבות לדבר.
<מרים בן עטר: בבקשה, תתחיל, וטובה - - -
<מגיד אלעטאונה: כן, תשתלבי, מה הבעיה?
<טובה רון: לא, אתם פשוט צריכים גם לצאת.
<מגיד אלעטאונה: תצאי ותחזרי, מה הבעיה?
<טובה רון: לא אני.
עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו לא נצא עכשיו.
<מרים בן עטר: לא יוצאים מפה מבלי - - -
<מגיד אלעטאונה: דקה.
<מגיד אלעטאונה: לא מקובל עליי שיש הזכרה של האגף, שמעמד האישה חלק ממנו.
עאידה תומא סלימאן: טוב, תנו לי לנהל את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: אני עד עכשיו הייתי אורחת, בכל זאת זו ישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו באנו כדי לעשות את הסיור וכדי ללמוד על העשייה בתחום של שירותים לנשים בדואיות שהן תחת האזור.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שגם העשייה בתחום מעמד האישה היא חלק מהעשייה הכללית שנעשית גם עם הנשים.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה ככה, התחלנו באיחור, ב-12 וחצי נצא מפה.
עאידה תומא סלימאן: היינו אמורים לצאת.
עאידה תומא סלימאן: מבחינתי זה בסדר, האיחור, שזה יתווסף לסוף היום.
עאידה תומא סלימאן: אז עכשיו נשמע על הפעילות, בסוף את גם תיתני סקירה על העשייה שלכם לפני שאנחנו יוצאות.
<מגיד אלעטאונה: אוקיי, אני אעשה את זה בקצרה, גם בהתחשבות בזמן.
<מגיד אלעטאונה: השירות שלנו חולש על אזור רחב, מחבל לכיש עד מעטפת אילת ואני לא סתם אמרתי חבל לכיש כי בתקופת אפריל עד הקיץ נודדים בדואים ליד עוטף עזה, חבל לכיש, ולא מזמן במלחמה האחרונה טיפלנו באישה שנפגעה ליד אשקלון, יד מרדכי יותר נכון, נפל עליה טיל, היא נפגעה ישירות.
<מגיד אלעטאונה: לגבי מעטפת אילת, יש 20 משפחות בדואיות שמטפלים בהם, שבשנות ה-50 חדרו מירדן עקב נקמת דם, גם מגיעים אליהם שם, לכן השטח הוא מאוד, חוץ מהמורדות של מצפה רמון, ירוחם וכל אלה, לכן האזור הוא כל כך רחב.
<מגיד אלעטאונה: כמובן המדיניות שלנו, מטרת העל, החזון של האגף הוא להנגיש את השירות, לתת אותו לאזרח ואז המדיניות של ראש המועצה ואז קודמו הייתה ראייה נכונה, איך להנגיש קודם כל בארבעת היישובים שיש לנו, יש לנו תחנה בכל אזור, מקבלים קהל פעם בשבוע.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת בכל אזור?
<מגיד אלעטאונה: בארבעת היישובים יש שלוחת רווחה.
עאידה תומא סלימאן: יש לכם ארבעה יישובים.
<מגיד אלעטאונה: שלושה, יותר נכון, בשלושה מתוך ארבעה, איפה שיש שם בניין רב תכליתי, העובד הסוציאלי מגיע יום בשבוע, מקבל קהל ויום אחר ביקורי בית.
<קריאה: ברביעי אין עדיין מבנה רב תכליתי, אז הוא מקבל ב - - -
<מגיד אלעטאונה: כן, והשאר באים ללשכת האם כאן, כי יש כל המוסדות הממשלתיים, משרד הרווחה, ביטוח לאומי, בית דין שרעי, מס הכנסה, כל זה נמצא כאן.
<מגיד אלעטאונה: לגבי שאר השבטים, בהחלטת ממשלה מעבר לזה ליישובים, החלטנו גם לטפל בחינוך ורווחה כקבלן משנה של המדינה ואז באמת כדי להיטיב עם האוכלוסייה הזו חשבתי על רעיון איך להנגיש את השירות, ואז בעת שהגיתי את הרעיון נזכרתי במורה בשם רבי עקיבא, שנכנס יום אחד לכיתה, הוא הרגיש בתלמיד מצטיין, כמו חגי חבר שלי, אז הוא אמר 'למה הוא חסר, הילד הזה?', אמרו 'הוא חולה', עזב את הכיתה, הלך לבקר אותו ואז השקה אותו, על הפנים וכו', והוא אמר לו 'רבי עקיבא, החייתני', אז הוא אמר לו 'כל מי שמבקר חולים כאילו עושה חסד מרים'.
<מגיד אלעטאונה: אז אני אמרתי, כל מה שמגיע לנכים האלה, למעמד האישה וכל זה, הוא עושה חסד גדול, אז כאן בא הרעיון של המשאית שתבוא שחשבתי עליו.
<מגיד אלעטאונה: נכון להיום, מטופלים באגף הרווחה - - -
עאידה תומא סלימאן: רק אפשר, כדי שאני אבין קצת, הנקודה הכי רחוקה שנמצאים בה אזרחים או תושבים, שאתם אחראים עליה זה אילת?
עאידה תומא סלימאן: כמה זה קילומטרים?
<מגיד אלעטאונה: בערך 200 קילומטר מכאן, קו ישר.
עאידה תומא סלימאן: אז כל מי שרוצה לקבל איזה שהוא שירות ממשלתי צריך לנסוע 200 קילומטרים?
עאידה תומא סלימאן: זה נסיעה יותר מעכו לירושלים.
<מגיד אלעטאונה: אני מאוד מודה לך ששאלת את זה, דקה.
<מגיד אלעטאונה: מצפה, למשל, 100 קילומטר, ירוחם אותו דבר.
<מגיד אלעטאונה: וזה הוויכוח שלי באמת עם מקבלי ההחלטות, כי תיק אצלי להגיע למצפה רמון הוא כמו עשרים ברהט או בנצרת או בבאר שבע, כי יום שלם לוקח לבקר את אותו אדם ולחזור.
<מגיד אלעטאונה: ואז ביחידות של זמן שאני נותן לאקס תיק, תמיד הוויכוח שלי, כי מי שעושה את הנוסחאות, לצערי איננו מתחשב בדבר הזה, הפיזור הגיאוגרפי.
עאידה תומא סלימאן: אין לכם שום אקסטרה לפיזור הגיאוגרפי מבחינת תקצוב?
<חגי מויאל: אין מימון דיפרנציאלי - - -
עאידה תומא סלימאן: כלומר אין דבר כזה דיפרנציאלי שנכנס לתקצוב.
<מרים בן עטר: לא רק זה, אנחנו גם אומרים שמבחינת הרכבים, יש להם שני ג'יפים ומשאית, על הפיזור הגדול הזה, כשהג'יפ הזה גם משמש, או יעקוב, שהוא פקיד סעד לחוק נוער, כל הנושא של החירום, וורד פה, כשיש מקרה חירום - - -
עאידה תומא סלימאן: מה זה חירום?
עאידה תומא סלימאן: מתקשרים מ-150 קילומטר, עד שמגיעים איזה חירום קיים?
<אורנה אפרים-אגם: המשטרה, סורוקה - - -
<מגיד אלעטאונה: לוקח שעות לפעמים, זה נכון.
<אורנה אפרים-אגם: השאלה היא כזאת, יוצא עובד סוציאלי כרגע עם הג'יפ, הוא מוחזר כי יש מקרה חירום שצריך לטפל בו כרגע.
<מגיד אלעטאונה: אבל היא צודקת, היא אומרת ש - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על סורוקה, זה הקפצת חירום, אבל אם יש מקרה חירום בתוך היישוב - - -
<קריאה: אבל אם זה באזור מצפה לא יבואו מ - - -
<מגיד אלעטאונה: הוא צריך להגיע למצפה.
עאידה תומא סלימאן: עד שמגיעים אליו זה כבר לא חירום, זה כבר - - -
<מגיד אלעטאונה: נכון.
<מגיד אלעטאונה: משטרת דימונה בלילה, זה נכון, זה מרחק של זמן, אין פה - - -
עאידה תומא סלימאן: רק שתבינו, אני שואלת את השאלות כדי להבין, לא כדי להאשים חס וחלילה, כדי להבין עם איזה קשיים אתם מתמודדים.
<מגיד אלעטאונה: את צודקת, בהחלט.
<חגי מויאל: רק נוסיף לזה שה-250 קילומטר זה כשאנחנו נוסעים על כביש הערבה.
<חגי מויאל: כשאנחנו יורדים לשטח, למקומות שהם נהיים צרים, כשאין נתיבי תחבורה ישירים ליישוב זה גם מכפיל את הזמן וגם את ה - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לוקח פי שניים.
<אורנה אפרים-אגם: אני רוצה גם להוסיף עוד משפט.
<אורנה אפרים-אגם: יש תקנון של כמה עובדים סוציאליים צריכים להיות פר אוכלוסייה, התקנון שאנחנו נמצאים בו הוא אפילו לא קרוב למשהו שהוא צריך להיות קיים במציאות.
<אורנה אפרים-אגם: שוב, בגלל המספרים השונים - - -
עאידה תומא סלימאן: אז אתם, לא סתם אני בחרתי את הנושא הזה, ביקשתי ל - - -
<מגיד אלעטאונה: למרות כל הקשיים - - -
<יעקוב אבו בטאט: זה לא מסודר להגיע לבן אדם שלא יודעים את הכתובת שלו, זה לוקח לנו זמן עד ש - - -
עאידה תומא סלימאן: ברור, הווייז לא מכיר אותם.
<מגיד אלעטאונה: נכון ואין איתורן לזה.
<מגיד אלעטאונה: מספר התיקים נכון להיום באגף זה 2,573, מספר הנפשות המטופלים הוא 10,760, לפי מאגר המידע של משרד הרווחה.
<מגיד אלעטאונה: מספר התקנים שיש לנו הוא 16 בערך ושלושה נהגים, אחד נהג משאית ושני ג'יפים.
עאידה תומא סלימאן: 16 תקנים או עובדים?
<מגיד אלעטאונה: תקנים, שכמובן אצלי אין חלקיות, כל תקן הוא עובד אצלי.
<מגיד אלעטאונה: אני לא מאמין בחצאים, שזה לא נותן עבודה, תקן זה תקן.
<מגיד אלעטאונה: מבין הדברים שהצלחנו לפתח מעבר לתחום הפרטני, זה קשור גם למעמד האישה, הצלחנו לפתח 37 משפחתונים, שמקבלים שירות 190 ילדים.
<מגיד אלעטאונה: כל משפחתון, מגיל אפס עד שלוש, ילדים בסיכון - - -
עאידה תומא סלימאן: חמישה ילדים.
<מגיד אלעטאונה: חמישה ילדים.
<מגיד אלעטאונה: אם אני אגיד לך, כבוד חברת הכנסת, זה לא במובן נעלב, אלא הנשים האלה, איתרנו אותן, בחרנו ביניהן בסינון, את הטובות, ועברו הכשרה כמו כל עיר וכדומה, לא עשו - - - זאת אומרת זו לא הייתה עבודה קלה.
<מגיד אלעטאונה: יש לנו 13 מועדוניות ביתיות גם, בתוך הבית, ויש לנו שש מועדוניות משולבות, באחת מהן תבקרו, בעצם שלוש תראו בבת אחת, בתוך בניין רב תכליתי, כל אחת 15 ילדים, זה כולל מנה עיקרית, טיפול אינטנסיבי וכדומה בילדים.
<מגיד אלעטאונה: יש לנו תשעה מוקדים של אופנים.
<מגיד אלעטאונה: מה זה אופנים?
<מגיד אלעטאונה: אופן ביהדות זה מלאך, מאיפה זה צמח?
<מגיד אלעטאונה: יש את האוטובוסים הצהובים האלה, פעם אחת היה - - - קצת היסטוריה, שתי מילים.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני צוחקת, כי נראה לי שמושפעים מההיסטוריה והדת היהודית בכל דבר.
<מגיד אלעטאונה: כן, זה חלק מהנוף וזה בסדר, לגיטימי.
<מגיד אלעטאונה: היה אחד עם בן גוריון בהסתדרות, אשכנזי, הוא חנך תלמיד מרוקאי והשקיע בו.
<מגיד אלעטאונה: הבחור הזה הגיע להיות דוקטור במחשבים, הוא הגיע לארצות הברית והוא אמר 'אני רוצה לחזור לעזור למולדת ולאנשים, מאיפה שצמחתי' ואז הוא העלה את הרעיון של אוטובוס צהוב, מגלחים אותו, שמים אותו שם כל מיני כלים, מחשבים, מתמטיקה וזה, ואני בין הבודדים בדרום, היישוב היחידי שניצלתי את השירות הזה, הוא מגיע לתשעה מוקדים, שם את זה בחשמל והילדים לומדים בחוגים השונים.
עאידה תומא סלימאן: זה מין ניידת כזו.
<מגיד אלעטאונה: כן, ניידת כזו.
<מגיד אלעטאונה: אבל זה שירות ייחודי שאנחנו מאוד - - -
<חגי מויאל: מגיד, רק נתון אחד שלי חסר פה, זה החלוקה באחוזים של האוכלוסייה, כמה מתחת לגיל 18 וכמה מעל גיל 18.
<מגיד אלעטאונה: 60% כמעט מכל הבדואים הם מתחת לגיל 18 והשאר, 40% בקירוב, הם בוגרים.
<מגיד אלעטאונה: מבין הבעיות שיש לנו, שהן בולטות, כמובן בעיית התעסוקה, כולכם יודעים.
<מגיד אלעטאונה: לפי החוקר - - - הקיצור שלו, מעל 50% האוכלוסייה הזו סובלת מאבטלה, בתחום הנשים לדעתי מעל 90% וזה משפיע המון על התא המשפחתי.
<מגיד אלעטאונה: יש לנו תופעה שאין לאף אחד, זה תושבים חסרי מעמד שהם במקור שלהם מעזה, אין תעודת זהות, ואם אין תעודת זהות, מי כמוך יודעת, אתה לא יכול לתת לו לא ביטוח לאומי, לא קופת חולים.
<מגיד אלעטאונה: מיצוי זכויות במובן של כל אזרח, הוא לא יכול ליהנות אפילו מטיפול רפואי.
<מרים בן עטר: בעניין הזה אני מוכרחה להגיד שהדבר הקשה ביותר בעיניי זה שאבות שהם ישראלים, בעת לידת הילדים שלהם, לא ממהרים לרשום את הילדים שלהם ואז כשהם מתעוררים צריך לעשות תהליך של הכרת אבהות ובדיקות, זה מסובך וזה ארוך - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהבעיה היא הרבה יותר מסובכת, אני גם עקבתי אחרי הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: יש בעיה נוספת, שעכשיו משנים את הסטטוס של חלק מהתושבים.
עאידה תומא סלימאן: אני מגיעה לעוד סיור בעוד שבועיים בנושא הזה, אני גיליתי שמשנים את הסטטוס.
עאידה תומא סלימאן: כאשר הולך הצעיר כדי להוציא את תעודת זהות, משנים לו את הסטטוס שלו, כלומר שוללים לו את האזרחות שלו.
עאידה תומא סלימאן: זה סיפור שעוד תשמעו עליו, אבל בעניין האבהות, יש מקרים שכאשר האבא מגיע ורוצה לרשום את הילד והאבא הוא אזרח, לא מובן לי לפי החוק איך יכול להיות שמבקשים ממנו בדיקת אבהות.
עאידה תומא סלימאן: לפי החוק אסור להם.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שאבא מגיע והוא אזרח והוא אומר 'זה הילד שלי', צריך לרשום אותו, לפי החוק.
<ח'אלד אזברגה: הטענה שהוא לא היה במעמד הלידה, זו הטענה.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא רק במעמד הלידה.
<מגיד אלעטאונה: ריבוי ילדים בסיכון, כתוצאה מנישואי ביגמיה וחלק בגלל הנושא הכספי.
<קריאה: פוליגמיה, לא ביגמיה.
<מגיד אלעטאונה: פוליגמיה.
<מגיד אלעטאונה: אני פשוט טענתי פעם, אם היה כמו אצל היהודים, הרב גרשום, הם עשו היתר, יכול להיות שהיינו חוסכים היום.
<מגיד אלעטאונה: הרי ביהדות על פי דת משה - - -
עאידה תומא סלימאן: אתה מדבר איתי כאילו אני בוגרת תלמוד ותורה, מאיפה אני מבינה מה אתה אומר?
<מגיד אלעטאונה: הכוונה היא חיובית, דקה.
<מגיד אלעטאונה: אני לא אעמיס עלייך, זה בסדר.
<מגיד אלעטאונה: אני מתכוון שעל פי דת משה גם ליהודים מותר שתיים, מה הם עשו בהבדל מהמוסלמים?
<מגיד אלעטאונה: הם עשו היתר, רבנים חתמו, אמרו אסור ועשו.
<מגיד אלעטאונה: עכשיו אני אומר, הביגמיה אצלנו והפוליגמיה, אם היו בשנות ה-50 מוציאים פתווה, אומרים שאסור להתחתן עם האישה, למרות שהדת כן מאפשרת, יכול להיות שהמצב שלנו היה אחרת.
<מגיד אלעטאונה: לזו הכוונה שהשתמשתי בהשוואה הזו.
עאידה תומא סלימאן: מה עם הניידת?
<מגיד אלעטאונה: עכשיו ניכנס לעניין של שני נושאים - - -
<מרים בן עטר: אני אהיה רעה, סליחה, יש לך חמש דקות, כדי לתת קצת זמן לטובה.
<מגיד אלעטאונה: מאה אחוז, אוקיי.
<מגיד אלעטאונה: מעמד האישה.
<מגיד אלעטאונה: אני אתן לך להתחיל ואני אשלים.
עאידה תומא סלימאן: כל מה שאמרת עד עכשיו זה גם מעמד האישה.
<טובה רון: אני אפתח, אבל אחריי אני רוצה את מרוה - - -
<מגיד אלעטאונה: אם ככה תני לי לגמור חמש דקות.
<מגיד אלעטאונה: מעמד האישה, אני צריך להגיד דבר אחד, שהאישה היא מרכז החברה ואני לא אומר את זה באמירה, אלא גם במחקרים שלי, אם את עוקבת אחריהם וגם במציאות היומיומית.
<מגיד אלעטאונה: מצאתי לכבד אותך בערבית בשני פתגמים ואת תתרגמי, אני חלש בזה.
<מגיד אלעטאונה: (ערבית).
עאידה תומא סלימאן: (מתרגמת): אם האישה לא הייתה נולדת היו כל הגברים חיים כפליטים.
<מגיד אלעטאונה: כן.
<מגיד אלעטאונה: ׁ(ערבית).
עאידה תומא סלימאן: (מתרגמת): האישה היא חצי חברה, היא שיולדת ומגדלת, ואני מוסיפה, גם היא מהנדסת, היא רופאה, היא עורכת דין והיא גם חברת כנסת.
<מגיד אלעטאונה: מה שרציתי להגיד, כל מי שחשקה נפשו לדבר על מעמד האישה עליו להיזכר תמיד בתרגיל המפורסם, בפסיכולוגיה חברתית אומרים, כיצד הקיפודים מקיימים יחסי מין?
<מגיד אלעטאונה: בזהירות ובאיטיות.
<מגיד אלעטאונה: כל מי שלא רגיש תרבות וידבר על מעמד האישה הוא מחטיא את המטרה, ומה הכוונה כאן?
<מגיד אלעטאונה: אני חושב שהאישה חשובה מאוד לנו ואחד הדברים שאני אמרתי, על מנת לקדם את מעמד האישה, צריך לתפוס את החסם שהוא הגבר, ואז אני במחקר שלי אמרתי שהופכים אותם לסוכני שינוי.
<מגיד אלעטאונה: זאת אומרת צריך לגייס את הגבר כסוכן שינוי ולערב אותו בתהליך ההסברתי ולהגיד לו כמה אתה מפסיד שאתה לא מתייעץ עם האישה.
<מרים בן עטר: הוא אומר שהבעיה היא לא האישה, הבעיה היא הגבר.
<מגיד אלעטאונה: אני בא ואומר, אני שמח שיש כאן גם נשים, כל עמותה שתקום למען נשים בלי לשלב גברים היא מחטיאה את המטרה, כי אנחנו יודעים מה החסם שם, צריך לגייס אותו ולעבוד עליו ולרסן אותו.
<מגיד אלעטאונה: אני חושב ש - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, איך מתרגמים את החזון הזה?
<מגיד אלעטאונה: צריכה להיות רשת רחבה מאוד ובזה אני מסיים.
<מגיד אלעטאונה: קודם כל בטיפות חלב, צריך לעשות שם הרבה הרצאות בנושא של ילודה, צמצום.
<מגיד אלעטאונה: אפילו אני חשבתי פעם אולי לתקציב, אני אשמח מאוד אם תעזרי לי, בטיפת חלב לעשות חדר כושר לאישה אחרי לידה, שתבוא לשם לתת הדרכה כשהיא ממתינה.
<מגיד אלעטאונה: הדבר השני, כל אנשי הדת והאנשים המתונים, לדבר על נושא צמצום הביגמיה.
<מגיד אלעטאונה: מצד שלישי, האישה לומדת, ובצדק, היא שואפת להגשים את החלומות וכדומה, והקונפליקט בינה לבין הגבר על רקע המסורת מול מודרניזציה.
<מגיד אלעטאונה: אחד הדברים שאני מצאתי בהפוך מכל העולם בסקירה, איפה שאומרים שהמסורת והדת מגבילה, דווקא הפוך מצאתי.
<מגיד אלעטאונה: עצם זה שהיא לובשת גילבאב, שזה דומה באופיו ללבוש המודרני ומתנהגת דתית, אפילו אם היא לא דתית, כי היא הצליחה להגיע לאוניברסיטה, לקמפוס של הסמינר וכדומה והוא נותן בה אמון.
<מגיד אלעטאונה: אני קורא לזה מכשיר התאמה, שזה בעצם שכנע את ראשי הציבור המקומי הערבי לתת בה אמון ולצאת.
<מגיד אלעטאונה: לכן אני אומר, הרשת לטפל צריכה להיות מאוד רחבה, להכיר, היום במיוחד בעניין כלכלה, במיוחד ברהט, עוד הכנסה זה מאוד חשוב, ללמוד זה מאוד חשוב, אבל שוב, מה שרציתי להגיד, לא רק להסתכל במשקפת של מישהו מהמערב, אלא גם להסתכל על המסורת, איך התהליך.
<מגיד אלעטאונה: לדוגמה, אמא שלי היום בת 90, תבוא אחת כמוך ותגיד לה 'תשמעי, גברת, המודרניזציה מתבטאת בשורט וללכת לים', היא תיתן לך סכין, לא כמו הצעירה.
<מגיד אלעטאונה: לכן אני אומר, יש - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא תופסת למה השיח הזה מתקיים, אני אף פעם לא אגיע, לא אמא שלך ולא לאף אחד, להגיד לה שהשורט הוא התוצאה.
<מגיד אלעטאונה: לא, אני אומר כדוגמה.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני רוצה לכוון את זה יותר לדברים שמעניינים אותי ושהם מדידים.
<מגיד אלעטאונה: הדבר האחרון הוא העניין של אלימות במשפחה.
<מגיד אלעטאונה: לצערי הרב בשנים האחרונות התופעה הולכת, ומרים תעיד על זה, היא פרטנר לכל דבר, הולכת וגדלה.
<מגיד אלעטאונה: הבעיה שיש לנו, כשאתה לוקח אישה למקלט בצפון, תסכימי איתי שאתה לא יכול לדבר בשפה טיפולית בערוץ של הידברות - - - אתה מאבד הרבה דברים.
<מגיד אלעטאונה: יש נתונים, תיכף היא תגיד, האישה הזאת, חלק מהם מצליחים להחזיר אותן, חלק מסדרים אותן אצל שייח', בהתחלה, לא מגיעות למקלט, וחלק מסתובבות בארץ מבלי לדעת איפה היא.
<מגיד אלעטאונה: לכן אני בא ואומר, צריך לחשוב על שני דברים, ובזה אני מסיים.
<מגיד אלעטאונה: קמפוס שיעסוק בכל מה שקשור לאישה, כולל צד מחקרי, ומצד שני להקים איזה מסגרת בדרום, מיועדת לבדואים בנגב, כשיש מקרה חירום, לאפשר גם טיפול מקרוב, גם לאפשר למשפחה תיווך וגישור וכל הדברים האלה.
<מגיד אלעטאונה: המקרים הקשים ביותר, מצדי תיקח המדינה לאן שהיא רוצה.
<מגיד אלעטאונה: אנחנו חושבים על הדבר הזה, כי לא יכול להיות כמעט היום 300,000 בדואים, כולל רהט, ואין מסגרת אחת.
<מגיד אלעטאונה: ואני בלילה, כשאני שולח אותה בג'יפ - - -
עאידה תומא סלימאן: בכל הארץ יש רק שתי מסגרות לנשים ערביות.
<קריאה: כן, אבל כשקורה פה מקרה באמצע הלילה ואנחנו צריכים להסיע אישה צפונה - - -
עאידה תומא סלימאן: אפשר להשאיר אותה בלילה ואחר כך להסיע.
עאידה תומא סלימאן: זה לא הוויכוח שלי - - -
<קריאה: זה לא נקרא לטפל בה כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן: זה לא האחריות של הלשכה כשהיא נמצאת במשרד שהלשכה תטפל.
<מרים בן עטר: סליחה, יש תכנית מיוחדת במקלט פה בבאר שבע, שאפשר להשאיר פה אישה, יש היערכות - - -
עאידה תומא סלימאן: בטח, לקליטת חירום.
<מרים בן עטר: לקליטת חירום ומעבר לקליטת חירום, לכמה ימים, כדי לאפשר על פי בקשת כל המנהלים פה, או רוב המנהלים, כדי לאפשר להם להתחיל לעשות את העבודה של הערכת סיכון והערכת סיכוי להשאיר אותה בחברה שלה בצורה כזו או אחרת.
<מרים בן עטר: הסיכוי של פישור, של מאסר של הבעל, לא חשוב, כל מיני דברים.
<מרים בן עטר: זה הסיכום שקיים והמקום פה מוכן, רק אם יש סכנה מובהקת וגבוהה, האישה לא נשארת פה וצריך להסיע אותה.
<מגיד אלעטאונה: מילה אחרונה.
<מגיד אלעטאונה: אני מסיים, ברשותכם.
<מגיד אלעטאונה: בעיית הנשים מאוד כאובה, אני לא יודע לאן ממדיה יילכו, אבל היא קיימת ואף אחד לא מתעלם ממנה.
<מגיד אלעטאונה: גם התא המשפחתי משתנה, לטוב ולרע.
<מגיד אלעטאונה: פעם אם בא לשייח', הוא נותן מילה, אף אחד לא מתקרב, היום זה לא ככה, הכול מתפורר.
<מגיד אלעטאונה: וגם עניין החוק שיאפשר לאדם שיעשה מה שהוא רוצה מול מערכת חוקים נוקשה של מסורת, אלה הדברים שאנחנו נתקלים בהם.
<מגיד אלעטאונה: הבעיה האחרונה שאנחנו נתקלים בה, גם בתור פקידי סעד, זה עניין הריסת בתים.
<מגיד אלעטאונה: אין לנו יד בזה.
<מגיד אלעטאונה: פשוט מאוד באים אנשים לפעמים, אנחנו חסרי אונים, לא יודעים לאן יילך, לבית מלון, כמה ייקח.
<מגיד אלעטאונה: אם אני רוצה לתת לו פחונים, המצב לא מאפשר כי המדינה תגיד 'תשמע, אנחנו הורסים מצד אחד ואתה בונה?
<מגיד אלעטאונה: ' זאת אומרת יש דילמה שאף עובד סוציאלי בארץ - - -
עאידה תומא סלימאן: המועצה המקומית חותמת על צו ההריסה.
<מגיד אלעטאונה: גרוע מאוד.
<מגיד אלעטאונה: פה סיימתי ותודה.