GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: אי אפשר להבין את הדבר הזה, באמת, האוכלוסייה הכי מוחלשת, האוכלוסייה שהכי צריכה עזרה, שאלת המצ'ינג זה 50 אלף שקל, אני יכול לראות העירייה שתגיד 50 אלף שקל - - -
<ציפי נחשון-גליק: אני מבינה אותך אבל זה כבר - - -
<קריאה: חברים, אני יכולה שניה לומר משהו שקשור למצ'ינג?
עאידה תומא סלימאן: גברתי תירשם וניתן לה לדבר.
עאידה תומא סלימאן: ציפי
<ציפי נחשון-גליק: לחלק השני אני לא מסכימה איתך, כי ב- 170 אלף שקלים אתה כן יכול לשכור דירה של שלושה חדרים, אתה כן יכול לממן עובדת סוציאלית רק ברבע משרה, כי בכל זאת מדובר בארבע צעירות.
<קריאה: הכשרה מקצועית, לימודים.
<ציפי נחשון-גליק: לא, זה לא, אנחנו מדברים על דירה.
עאידה תומא סלימאן: זה כלל השירותים שקיימים - - -
<ציפי נחשון-גליק: הכשרה מקצועית היא מקבלת ממקרו אחר, זה לא הבעיה.
<ציפי נחשון-גליק: אני רוצה להשלים שיש לנו 56 בתים חמים באוכלוסייה הערבית מתוך 170 בתים חמים שקיימים.
<ציפי נחשון-גליק: 57 מתוך 170, זה בערך 30 ומשהו אחוז.
<ציפי נחשון-גליק: יש לנו מרכז אחד גדול לנפגעות תקיפה מינית מתוך חמישה גדולים, שגם הוא לא מלא, בדרך כלל במרכז גדול אנחנו מצליחים להגיע ל- 100 מטופלות במקביל, במרכז לאוכלוסייה ערבית אנחנו מצליחים להתייצב על 90 בערך, של מטופלות, ויש לנו כרגע שתי יחידות נוספות, יש לנו כמה רשויות שאנחנו עדיין תקועים, אני מקווה שבסוף נפתח בעוד כמה רשויות ואני מקווה שנפתח בטירה, אחרי שנתיים.
<ציפי נחשון-גליק: אני רוצה כן להתייחס לקושי נוסף שכן אנחנו חוות אותו, זה הנושא הזה של נערות וצעירות שאנחנו כן מאתרים שהן נמצאות בסכנת חיים מאד גדולה והן לא משתפות פעולה.
<ציפי נחשון-גליק: היא באה למקלט והיא אומרת אני רוצה ללכת, אתם לא יכולים להכריח אותי, היא לא רוצה כאילו, אין שיתוף פעולה ואנחנו ממש אובדות עצות ואנחנו כן רוצות לעזור ואנחנו לא יודעות מה לעשות.
<ציפי נחשון-גליק: אני הוצאתי כבר לפני שש שנים, בתפקיד הקודם שלי של מפקחת ארצית בנושא אלימות במשפחה, מסמך מאד גדול.
<ציפי נחשון-גליק: כל נושא רצח נערות ערביות שלצערי, כל כבוד המשפחה, שזה לא כבוד המשפחה בהחלט לא, אבל יש לנו דיון ביום ראשון עם המנכ"ל שלנו, עוד אחד מכמה דיונים שאנחנו עושים ואנחנו צריכים לפרוץ את המחסום.
<ציפי נחשון-גליק: בדיוק שאת הזכרת, שחלק מההגנה לא יכול להיעשות רק על ידי עובדים סוציאליים, לא במקלטים ולא בכל מקום אחר, חלק מההגנה צריך להיות משטרה.
<ציפי נחשון-גליק: צריך לעשות שינוי תודעתי שזה אחריות משטרה להגן.
חנין זועבי: ברשותך שתי שאלות.
עאידה תומא סלימאן: לציפי?
חנין זועבי: ציפי.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, כי אני רוצה לתת גם לארגונים ברשותך.
חנין זועבי: השאלה הראשונה, האם יש לך בעיה או מחסור, את מגדירה מחסור בתקנים של עובדות סוציאליות של פסיכולוגים?
חנין זועבי: כי לא התייחסת לזה והבעיה השנייה היא באמת, מה שסיימת פה, התפקיד של המשטרה ותכנית הגנה מטעם המשטרה.
<ציפי נחשון-גליק: אז קודם כל לגבי, בתחום שלי לפחות לגבי נערות וצעירות אני מרגישה מחסור בכלל לגבי עובדים סוציאליים, לא רק במגזר הערבי, גם בישובים יהודים יש לי חצי משרה של עובדת על - - -
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות, ציפי, כמה תקנים קיימים באוכלוסייה הערבית לנערות במצוקה?
עאידה תומא סלימאן: בלשכות?
<ציפי נחשון-גליק: בלשכות?
<ציפי נחשון-גליק: נעירות צעירות אני לא יודעת כרגע להגיד לך.
עאידה תומא סלימאן: בסביבות?
<ציפי נחשון-גליק: לא יודעת, אני יכולה לבדוק.
עאידה תומא סלימאן: לא, כי אם תגידי לי יש 100 תקנים, זה שונה מאשר 20 תקנים.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לטעות בכמה - - -
<ציפי נחשון-גליק: לא, רוב העובדים לצערי בתחום נערות וצעירות, לא רק במגזר הערבי, הוא חלקיות משרה של עובדות.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל ביחד?
<ציפי נחשון-גליק: בסך הכל, בכל הארץ מדובר על 350 תקנים שמתחלקים ב- 600 עובדים, בכלל.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל היה דוח של מהבקר המדינה בזמנו שדיבר על סך הכל 15 תקנים מחולקים באוכלוסייה הערבית, זה היה דוח ישן שאני מקווה שהשתנה המצב מאז.
<ציפי נחשון-גליק: היום, תדעי לך, שאם פעם היתה נוסחה שהמשרד הראשי מעביר תקן ואומר זה לנערות וצעירות, זה לזקנה, זה למשפחה, כבר שבע שנים אין דבר כזה.
<ציפי נחשון-גליק: המשרד אומר אני נותן לך שלושה תקנים ואתה כמנהל מחלקה תחליט על מה זה הולך, היום זה יכול להיות על נערות במצוקה - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מסביר את המצב.
<ציפי נחשון-גליק: כי הוא איתר הרבה מאד מצוקות אבל אם הוא מעביר את זה מחר לתחום של הזקנה, אין לי מה להגיד לו.
<ציפי נחשון-גליק: - - -
חנין זועבי: אבל את לא מזהה בעיה מאד - - -
<ציפי נחשון-גליק: בוודאי שאני מזהה.
חנין זועבי: של מצב בתקנים הערביים, בעיה יעני - - -
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש לדעת כמה תקנים קיימים באוכלוסייה הערבית והפריסה שלהם וגודל התקן.
עאידה תומא סלימאן: או חלקיות המשרה.
חנין זועבי: אני ציפיתי שאת תשימי את הבעיה הזאת בתור בעיה עם עדיפות עליונה.
<ציפי נחשון-גליק: אני רוצה להיות נאמנה לתפקיד שלי, אני אומרת לך, החוסר הוא משווע לא רק במגזר הערבי.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אחת הבעיות מניסיוני שנערות לא מחזיקות מעמד במקלט ואני חושבת שעל זה צריך לתת את הדעת, שהנערות שמגיעות למקלט וזה אחת הבעיות הרציניות, הנערות הערביות שמגיעות למסגרות הטיפוליות מגיעות בקצה הרצף של המצוקה כי לא אותרו בזמן, כי לא קיבלו טיפול התחלתי, כי עד שהגיעו למצב של אס.
עאידה תומא סלימאן: אס ואז או שהיא נרצחת או שהיא מדרדרת לזנות או שהיא לא יודעת מה, בגילוי עריות ובמצב נפשי קשה ואז היא מגיעה.
עאידה תומא סלימאן: ההתחלה הזו בלאתר בזמן, היא תפקידם של העובדים הסוציאליים בשטח וכאשר אין עובדים סוציאליים בשטח, לא מאותרות הנערות, מגיעות לקצה ואז קשה יותר לטפל בהן.
<ציפי נחשון-גליק: רק משפט אחרון לגבי ההערה שלך.
עאידה תומא סלימאן: אחרון, באמת אחרון.
<ציפי נחשון-גליק: על 18 פלוס, שאמרת שבאמת יש מחסור, את צודקת.
<ציפי נחשון-גליק: אנחנו כרגע בדיון עם קרן רש"י לפתח פיילוט של מרכז יום בחמישה ישובים השנה ובעשרה ישובים בשנה הבאה, לקחת את הצעירות שהגיעו לגיל 18, כן מוכרות ברווחה ובעצם לעשות איתן פעילות יום יומית לצורך הכנה לעולם התעסוקה ובשלב הזה שהן נמצאות במרכז, הן כן יקבלו הבטחת הכנסה ויהיו כאלה שיהיו חודשיים והיו כאלה חצי שנה, שיצטרכו - - -
עאידה תומא סלימאן: זה תכנית פיילוט שפיתחתם קבוצת העבודה על נושא הנערות?
<ציפי נחשון-גליק: זה אחת התכניות, כן.
חנין זועבי: ועל המשטרה?
עאידה תומא סלימאן: המשטרה לא עכשיו.
<ציפי נחשון-גליק: את צודקת, צריך לעשות תכנית הגנה מיוחדת.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה, אז אנחנו מדברי על חמישה מרכזי יום כאלה אמרת.
<ציפי נחשון-גליק: בשנה הנוכחית ובזנה הבאה עשרה, כן.
עאידה תומא סלימאן: גב' סוהיר דקסה, מנהלת מקלט לנשים מוכות, בבקשה.
<סוהיר דקסי חלבי: נפגעות אלימות, עמותת נשים נגד אלימות.
<סוהיר דקסי חלבי: אני רוצה להתחיל בנתון לגבי המרכז הבינתחומי שנותן שירותים לנפגעות עבירה מינית, יש לציין שהוא גם מקבל לפי - - - ונשים ונערות מתקשות לחשוף את ענין הפגיעה בתוך הרווחות שלהן ולכן אפילו נמנעות לפנות למרכז, כי ההודאה בעצם אומרת חשיפה בתוך לשכת האם.
<ציפי נחשון-גליק: אני לא מסכימה איתך כי אני מאשרת שלושים אחוז בלי הזדהות אישית.
<סוהיר דקסי חלבי: לא, את יכולה, שניה, את מערערת אולי כי ארצי, אני יודעת שאתם מקבלים ארצי, אבל זה עדיין הרבה נערות, לא פונות ואין להם יכולת כלכלית גם לקנות את השרות הזה באופן - - -
<ציפי נחשון-גליק: זה לא עולה כסף.
<סוהיר דקסי חלבי: לא אצלכם.
<ציפי נחשון-גליק: תתני לי שם של מישהי שרצתה, תני לי שם של מישהי שרצתה טיפול ולא היו מוכנים שאני אכיר בה כמקרה ארצי ללא הזדהות.
<סוהיר דקסי חלבי: לא אמרתי שאת לא הכרת בה, אני מדברת, ציפי, על החסמים בפני הנערות ואני מדברת לא עכשיו כמנהלת מקלט, מדברת כסוהיר שעבדתי בשטח למרכז למניעת אלימות שש שנים ואני מדברת איתך כציר באיגוד העובדות הסוציאליות, בהנהגה של האיגוד.
<סוהיר דקסי חלבי: אני יודעת על החוסר בתקנים, אני יודעת מה אני מדברת, אוקיי?
<סוהיר דקסי חלבי: שנית, זה אחד, מבחינת מקלטים אז התפוסה עכשיו לא מלאה במקלטים הערבים, בשני מקלטים, עוד פעם אני אציין ש- 41% מהנשים שנמצאות בתוך המקלטים הן נשים ערביות, לא יתכן ששני מקלטים יתנו רק את המענה, שני מקלטים נוספים נותנים לנשים ערביות להיות בהם, אבל מה לעשות?
<סוהיר דקסי חלבי: היו פניות שלא התקבלו כי יש הפרץ איזון מספרי בתוך המקלטים.
<סוהיר דקסי חלבי: שנית - - -
<סוהיר דקסי חלבי: אם למשל במקלט מסוים מקבלים שש ערביות ושש יהודיות אז האישה הערבית, בוא נגיד אם יש חמש יהודיות ושש ערביות לא יקבלו את השביעית כי יש הפרה של איזון באוכלוסייה בתוך המקלט, זה סיפור עם המציאות ואני יודעת, עוד פעם, אני באמת משבחת את העבודה של העמיתות שלי, מנהלות המקלטים, אני רוצה להגיד שאל תשכחו שמפחות ערביות הן משפחות גם מרובות ילדים, לפעמים בתוך מקלט יש עשרה או 11 חדרים, משפחות גדולות אני לא אשים אותם כסרדין בחדר אחד, אז אנחנו מתחלקים על שני חדרים ולכן יכול להסביר גם שאין תפוסה של 12 נשים.
<סוהיר דקסי חלבי: צד שני, אם הממוצע - - -
<מיכל חנוך אחדות: צריכה לעמוד בדרישות של משרד הרווחה.
<סוהיר דקסי חלבי: מיכל, אני רוצה להמשיך ברשותך.
<סוהיר דקסי חלבי: אם הממוצע שהיה של נשים הוא של חודש באופן כללי, זה מצביע על הבעיה גם בעניין של ההכנה לקראת הכניסה למקלט ועל החסר בתפקוד או בעבודה של העמיתות שלי בתוך השטח ואני מדברת איתך משני כובעים, כי יש את העניין של ההמשך, כל כך נחוץ העניין של המשך טיפול עם המשפחה ועם הגבר, לעשות איזה שהוא טיפול משפחתי כולל.
<סוהיר דקסי חלבי: נכון, עד עכשיו רוב הנשים חוזרות לסביבה הטבעית שלהן, אם הן חוזרות ללא המשך וטיפול ותכניות, אין מה לעשות, הן חסרות, אי אפשר להגיד לי שהן נמצאות, אני באתי משם.
<סוהיר דקסי חלבי: עובדת סוציאלית ממרכז אלימות, שאם אנחנו מדברים על 103 מרכזים בארץ כיום, 22 בחברה הערבית, אני אספר לכם מה זה המרכז הזה, הוא מאויש על חצי עובדת סוציאלית בתחום האלימות במשפחה, אולי עוד רבע תקן ורק מועסקות לרוב בתקציבי פעולה, אז ככה נקרא לדברים בשמם, אני לא יודעת כמה אפשר, אני טיפלתי בחצי משרה ב- 35 משפחות שזה נשים, גברים וילדים וגם עבודה קהילתית להעלאת מודעות וזה אחרי שש שנים אני מדברת, בדלית אל כרמל, כרכזת היחידה לטיפול באלימות במשפחה.
<סוהיר דקסי חלבי: אני כן אדבר שיש תכניות ואפשר להעלים עין, במיוחד בנגב, אני רוצה באמת לשמוע את הנתון מה ממוצע השהיה של ה- 54 נשים של הנגב בתוך המקלטים, אני יודעת על תכניות של שהיה של אישה מהנגב כשבוע או שבועיים, במקלט בנגב, אוקיי?
<סוהיר דקסי חלבי: ואחרי זה חזרה לקהילה.
<סוהיר דקסי חלבי: אצל שייח', אצל לא יודעת איזה תכניות שבעצם מקצצות ומגבילות את הנשים לפרוץ את מעגל האלימות.
<סוהיר דקסי חלבי: ויש לתת את הדעת על התכניות האלה ואני חושבת שעמית חגי מויאל היה נוכח בכנס שכינסנו בעניין הזה באוניברסיטת בן גוריון.
<סוהיר דקסי חלבי: בנוסף לכך, המצב - - -
עאידה תומא סלימאן: נקודה אחרונה.
<סוהיר דקסי חלבי: נקודה אחרונה?
עאידה תומא סלימאן: כבר עבר הזמן.
<סוהיר דקסי חלבי: אני חושבת שיש צורך בפיתוח תכניות בתוך הקהילות, צריך לפתח מרכזים, צריך לפתח פרויקטים בתוך הקהילות, צריך לאייש יותר משרות של עובדים סוציאליים ובשביל זה צריך באמת לשנות את שיטת התקצוב, את המצ'ינג.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר רג'דה אלאנאבלסי.
<רג'דה אלאנאבולסי: אני עובדת סוציאלית במקצוע שלי, כיום אני חוקרת וכותבת על נושא של אלימות בחברה הערבית, בעיקר העיסוק שלי בשנים האחרונות, אני עדיין נמצאת בשטח, גם כפעילה חברתית בתחום, אני רוצה להצביע על נתח באוכלוסייה בתוך החברה הערבית, זה על צעירות ערביות בטווח גילאים 18 ו- 25, שאנחנו דיברנו על הסידור החוץ ביתי, על מקלטים, על מרכזים נעולים והוסטלים.
<רג'דה אלאנאבולסי: היום אנחנו מזהים שבעצם האוכלוסייה הזאת, 18-25 הן צעירות שהן על רצף של פגיעה מהילדות במשפחה, אם היינו בונים תכניות שהן מותאמות לפני, ולכן כשאני אמרתי, ציפי, ציינתי רצף של טיפול, אני מתייחסת לרצף של טיפול בילדות, בגיל ההתבגרות ובגיל 18-25 שאנחנו מוצאים שהטיפול הוא לקוי ואני מרשה לעצמי היום להגיד שהוא לקוי כי אין את הכלים, אין את המיומנויות של עובדים סוציאליים ערבים ויהודים כאחד, בתוך השירותים השונים בארץ וגם בתוך הבתים החמים, איך לטפל באוכלוסייה הזו לתת לה את המענים על רצף ולא רק סביב הפגיעה.
<רג'דה אלאנאבולסי: סביב שילוב בחינוך, סביב נושא של תעסוקה, נושא של הכשרה כאשר מספר הגורמים האלה ביחד מגבירים את הישארות אותן צעירות אחר כך להיות נשים נפגעות אלימות, בתוך מעגל האלימות ובעצם הרצף הזה, אני חושבת שכמשרד רווחה וכעובדים סוציאליים וכארגונים אנחנו צריכים לתת עליו את הדעת ולבנות תכניות לאוכלוסייה הזאתי בתכניות טיפול מקדימות בגילאים היותר צעירים.
<רג'דה אלאנאבולסי: ועוד משהו בעניין של טיפול בגיל יותר צעיר, התכניות הקיימות, בתור מישהי שגם עבדה כעובדת סוציאלית, עם נשים ומשפחות ערבות וגם עם צעירות ערביות, אנחנו צריכים לבחון אותם מחדש וצריך לבנות אותם, אני חושבת ולהתאים אותם מחדש בתוף שרותי הרווחה ובתוך היחידות לטיפול באלימות.
<רג'דה אלאנאבולסי: לראות איך אנחנו מתאימים את התכניות ודרכי הטיפול בצורה יותר הולמת לעידן, כי יש דור חדש בחברה הערבית מבחינת הצרכים שלו, גם של הצעירות, הוא שונה מזה של עשר שנים ושונה מזה של אפילו חמש שנים וצעירות אומרות, אנחנו רוצות לפנות לעזרה, בגילאים 18-25 אבל קשה לנו לפנות למשטרה ופה אני מציעה שאולי, לחשוב על נושא של חקירה, כמו במקרה של חוקרי ילדים, במקום שזה יהיה על ידי המשטרה, שיהיה אנשי מקצוע, עובדים סוציאליים אולי שיתמחו לעשות את החקירות.
<קריאה: חוקי ילדים הם עובדים סוציאליים.
<רג'דה אלאנאבולסי: זה מה שאני אומרת, לקחת את המודל של חוקרי ילדים וצריך לחשוב עליו במקרים של חברה ערבית, עם צעירות ונשים שהחקירה תתבצע אולי על ידי עובדים סוציאליים, שמה אולי הנשים יותר ירצו לשתף, יותר יפנו כי הם נתפסים כגורמים פחות מאיימים מאשר המשטרה.
<רג'דה אלאנאבולסי: עם כל ההשתדלות של המשטרה, אני לא חושבת שזה הכיוון גם מתוך המחקרים שעשיתי וגם מתוך הניסיון שלי עם נשים ערביות ואני חוקרת איכותנית, אני פוגשת את הנשים, את הצעירות, ציינו שאנחנו מתקשות לפתוח את הפה, אנחנו רוצות לפנות, אנחנו קשה לנו כי זה משטרה, אנחנו מעדיפות עובדות סוציאליות אבל גם אותם עובדים סוציאליים בשטח צריכים יותר - - -
<מיכל חנוך אחדות: באופן כללי את מדברת?
<מיכל חנוך אחדות: או במקום מסוים?
<רג'דה אלאנאבולסי: אני התייחסתי לחברה העברית, ספציפית עם צעירות ערביות עוד יותר ציינו שהן רוצות לפנות לגורם שלא מזוהה עם משטרה או עם מישהו שבעצם מאיים על המשפחה הערבית.
<רג'דה אלאנאבולסי: הנושא השלישי, הנושא של תכניות התערבות.
<רג'דה אלאנאבולסי: בתור מישהי ששנים עוסקת בזה, מאד חסר לנו עם שילוב של גורמים שונים בתוך הקהילה, חינוך, רווחה, אנשי מפתח, כל הגורמים ביחד, כי כל אחד מנסה לפעול בדרך שלו לפי האג'נדות שלו, בכל מיני דברים ובעצם אני מזהה שלפעמים זה יותר פוגע מאשר תורם לאותה אוכלוסייה של נערות שאנחנו רוצים.
<רג'דה אלאנאבולסי: ונקודה אחרונה, חסר לנו ידע.
<רג'דה אלאנאבולסי: בתור חוקרת, שעכשיו אני עם שתי חוקרות מפתחות ומתחילות מחקר מאד גדול בנושא של צעירות ערביות נפגעות אלימות בחברה הערבית, חסר לנו ידע מאד גדול בתחום, על צעירות ערביות באופן כללי.
<רג'דה אלאנאבולסי: אנחנו רוצות בעצם לקיים מחקר מאד גדול, כדי להגיע לצעירות, לפגוש אותן, לראיין אותן, להבין אותן יחד עם אנשי שטח.
<רג'דה אלאנאבולסי: אנחנו לא רוצות לעשות את זה לבד אלא גם עם גורמי ואנשי מקצוע מתוך הקהילה, ביחד, כדי לצאת עם המלצות אופרטיביות, יישומיות, שמתאימות לחברה הערבית ופה אנחנו צריכות את השיתוף פעולה של המשרדים, של העמותות, כדי להביא ידע שהוא כתוב, אנחנו יודעים שלידע יש כח בתחומים האלה ולא להגיד - - - לפרש.
עאידה תומא סלימאן: רב פקד מירה ראובני, קצינת נפגעי עבירה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ששמעת והקשבת לשאלות ואני ארצה באמת לשמוע איך המשטרה מטפלת בנושא ואיזה מענים, מה קיים, הקשיים שאתן מרגישות אותם.
<רפ"ק נירה ראובני: זה לא כל כך נושא הדיון והמשטרה לא הגיעה ערוכה עם כל היבטי הטיפול המשטרתי, נדרשנו לזה לא מעט ואנחנו ערוכים תמיד עם תשובות ופתרונות.
<רפ"ק נירה ראובני: ביחס באמת לכל מה שעלה כאן, אני יכולה לציין הערות שכתבתי, אם זה קשור לעו"ס משטרה, אני יכולה לומר שיש את הרחבת הפרויקט בשיתוף עיר ללא אלימות ומשרד הרווחה, מ- 16 תחנות משטרה זה גדל ל- 28 תחנות.
<רפ"ק נירה ראובני: אני ביקשתי לקבל בזמן הזה כמה מתוכם זה באזורים עם אוכלוסייה ערבית וכמה מהעובדים הסוציאליים הם ערבים, לא קיבלתי עדיין תשובה, אני יכולה להשלים את הנתון הזה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, 16?
<רפ"ק נירה ראובני: מ- 16 תחנות ל- 28 תחנות של עו"ס משטרה שמגיע לתחנות.
עאידה תומא סלימאן: כן כן, שניה, חבר'ה תנו לי לשאול, אתן עונות על שאלה שלא שאלתי עדיין.
עאידה תומא סלימאן: 28 זה ארצי?
<רפ"ק נירה ראובני: כן.
<ציפי נחשון-גליק: יש 80 תחנות בארץ.
עאידה תומא סלימאן: אבל 28 רק יש בהם תכנית עיר ללא לאימות.
<רפ"ק נירה ראובני: לא, עו"ס.
עאידה תומא סלימאן: עו"ד משטרה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, עד כמה שאני יודעת, יש שלוש עו"סיות משטרה באוכלוסייה הערבית.
<רפ"ק נירה ראובני: האוכלוסייה הערבית?
<רפ"ק נירה ראובני: ביקשתי לדעת באמת - - -
עאידה תומא סלימאן: אני התערבתי בתחילת השנה, רצו לסיים בתחנת נצרת ששירתה באזור שם ועוד - - - והתערבתי והצלחנו להציל את התקן הזה.
<קריאה: שלושה מתוך 28.
<רפ"ק נירה ראובני: השאיפה היא - - -
<קריאה: לא, 3 מתוך 16.
<קריאה: היא תבדוק כמה עכשיו כשזה גדל ל- 28, כמה עכשיו.
<קריאה: לא, עכשיו יש שלושה, שלושה מתוך 28.
עאידה תומא סלימאן: זה המצב הקיים, כן, בבקשה.
<רפ"ק נירה ראובני: כשהשאיפה היא להחיל את זה על כלל תחנות המשטרה.
<רפ"ק נירה ראובני: אנחנו מעדיפים כמובן עו"ס מהמגזר הערבי ובערים שהן מעורבות, על אחת כמה וכמה.
<רפ"ק נירה ראובני: בדיונים שאנחנו עושים במסגרת נוהל טיוב הנתונים בין המשטרה לרווחה, אנחנו מקבלים באמת המון חוות דעת של העובדים הסוציאליים, יש קושי גם של עובדים סוציאליים מהמגזר הערבי, נושא הדיווח, נושא השת"פ, לעבוד במקום שבו את גרה זה לא פשוט, זה ידוע ומוכר, עם כל הרצון שלנו באמת לשלב אותם כמה שיותר, יש כן בדורה לנושא גיוס חוקרים במגזר הערבי, שאני יכולה להגיד באמת בעקבות ישיבה שקיימנו השבוע עם קצין מהמינהלת, שבראשה יושב הניצב - - -, יש גיוס חוקרים וסיירים במגזר הערבי, צפויים באמת להתגייס עשרות, זה בגדר בשורה ששמענו והם נמצאים בעיצומו של תהליך הגיוס - - -
עאידה תומא סלימאן: יש לכם הסדר למה אין לכם חוקרות ערביות חוץ משלוש חוקרות ערביות?
<רפ"ק נירה ראובני: לא רצו להתגייס.
<רפ"ק נירה ראובני: אנחנו שנים פונים, יש מבצעי גיוס, כשאני שמעתי השבוע את הפרויקטים שנמצאים בהם, אם זה לעמוד בטיילת באילת ולדבר עם אנשים ואם זה לפנות באוניברסיטאות ולעשות ימי עיון וימי מכינה ולגייס אנשים ובאמת לקבל אנשים איכותיים, יש היום פרויקט בדומה לצוערי שוהם של המשטרה, פרויקט לגיוס חוקרים - - -
<רפ"ק נירה ראובני: מתחיל, אנשים מגיעים, אומרים, לא לא לא ולאחר מכן כשהחבורה מתפזרת מגיעים האנשים הבודדים ואומרים, משאירים את הפרטים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת על חוקרות שהתפטרו מסיבות בעייתיות בתוך המשטרה, חוקרות ערביות ואני חושבת שאת מכירה את זה.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני יודעת על נשים ערביות, לפחות ב- 5 שנים האחרונות שדווקא נרשמו כדי להיות חוקרות, ולא נתקבלו בגלל הפרופיל הביטחוני שלהן.
<רפ"ק נירה ראובני: אין ספק שהדברים צריכים להבחן מכלל ההיבטים, נשים שגויסו ולא - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, מדברים על איכותי.
חנין זועבי: אנחנו, ארבעתנו, לא היינו מתקבלות.
עאידה תומא סלימאן: בטוח, אני גם כן כשאמרו לי שאני צריכה לגייס, אמרתי להם אני לא בטוחה שאני עוברת את הפרופיל הביטחוני.
<רפ"ק נירה ראובני: אני לא נכנסת לזה, אני יכולה להגיד שיש מכינה שמכינה אותם גם לנושא הזה בדיוק, של השילוב אחר כך של העבודה ובתוך המגזר, עם יהודים ובתוך אוכלוסייה, זה מה שקיבלנו.
<רפ"ק נירה ראובני: גם נושא המקלטים, כמו נושאים אחרים שלשמם התכנסנו, המסגרות הטיפוליות ונושאים אחרים, נדונו בוועדה שהוקמה בהחלטת השר שממצאיה הוצגו ב- 22.11 לציון יום המאבק, יש באמת הרבה מאד פיתוח מענים חדשים והרחבת מענים קיימים בכל מה שקשור למציאת פתרונות לנשים במקלט, מסגרות טיפוליות לגבר הפוגע, באמת היו עשרה צוותים שדנו בכל כך הרבה תחומים, ראיה הוליסטית וכוללנית של הטיפול באלימות במשפחה שכוללת גם את הילדים, באמת מתוך ההבנה הזאת שמערכות אלימה בבית זה ילדים שחשופים לאלימות, אם זה כעדים ואם זה כקרבנות ואחר כך על כל ההשלכות.
<קריאה: היום הם בוודאות מוגדרים כנפגעי אלימות.
<רפ"ק נירה ראובני: כן, בוודאי.
<רפ"ק נירה ראובני: הגבר שפוגע, לתת מענה גם ולהתייחס לזה, המשטרה מנסה לחשוב על הרבה מאד פתרונות - - -
עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהמהפך של הוועדה.
<רפ"ק נירה ראובני: על אמצעי הגנה, אמצעי הגנה אלקטרוניים, אמצעי הגנה - - -
עאידה תומא סלימאן: אולי סוף סוף נצליח להעביר את הצעת החוק של האזיקונים, אולי.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני הייתי רוצה לשמוע איך מודדים ואיך נותנים מענה בערים מעורבות ואנחנו כבר דיברנו על לוד, על רמלה, שיש בהם אלימות מאד גבוהה, אין בהן לא עו"ס משטרה, כמעט אין עו"סים בנושא אלימות, כמעט אין, אם בלוד יש 60 נשים שמוגדרות בסיכון גבוה, ערביות, בסכנת רצח ואין מערכת מיוחדת שמטפלת בנושא הזה, לא במשטרה ולא ברווחה, אז אנחנו בבעיה.
<קריאה: רציתי להתייחס לרמלה ולוד, בתור מישהי שניסתה לגייס עובדות סוציאליות ערביות שיעבדו ורצו לעבוד, אבל תנאי השכר, תנאי העבודה הם פשוט לא מתאימים ולא הולמים למישהי מעבר לסכנה אפילו שהיו יודעות שיש סכנה בעבודה הזו, זה משהו שצריך גם לחשוב עליו, איזה תמריצים, איזה שכר שאנחנו נותנים לאותם עובדים סוציאליים שרוצים לעסוק מתוך החברה הערבית ונשים, שלא יצאו בשכר של 3,000 שקל על עבודה של שבעה ימים בשבוע.
<רפ"ק נירה ראובני: באופן כללי כחוקרים אני חושבת שתנאי השכר, לפחות מהבחינה הזאת, השתפרו.
<רפ"ק נירה ראובני: מחפשים.
עאידה תומא סלימאן: במיוחד לאחר ההעלאה האחרונה שהשיג לכם השר.
חנין זועבי: כל עוד, ציפי, את לא מגדירה את זה באמת כבעיה ואני מתעקשת על הנקודה הזאת, כל עוד את במשרד הרווחה לא מגדירה את זה, של התנים של העובדות הסוציאליות, בתור בעיה או אולי הבעיה, הדברים לא זזים.
חנין זועבי: את צריכה להגיד.
<ציפי נחשון-גליק: אבל בתחום שלי זה לא מדויק.
עאידה תומא סלימאן: לא לא, היא אמרה שיש בעיה.
חנין זועבי: זה לא מדויק.
<ציפי נחשון-גליק: בתחום שלי זה לא מדויק.
חנין זועבי: יש מספיק עובדות סוציאליות?
<ציפי נחשון-גליק: לא, כי הבעיה היא גם במגזר היהודי, את מתעקשת שאני אגיד שזה רק במגזר הערבי.
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, ציפי - - -
<ציפי נחשון-גליק: אני הסכמתי איתך פעמים ואני אמרתי.
עאידה תומא סלימאן: ציפי, סליחה, הדיון היום הוא על האוכלוסייה הערבית, בגלל זה חברת הכנסת כל הזמן מדברת על החברה הערבית, כי הדיון היום הוא על נשים ערביות, אין מה לעשות.
<ציפי נחשון-גליק: אני מוסיפה ואני אומרת שזה לא רק במגזר הערבי.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אז יש מצוקה - - -
<ציפי נחשון-גליק: התקנים הספציפיים לנערות וצעירות.
עאידה תומא סלימאן: אז יש מצוקה מבחינת תקנים לטיפול בנערות במצוקה בשתי האוכלוסיות, תודה.
עאידה תומא סלימאן: את רוצה לסיים?
<רפ"ק נירה ראובני: הערה אחרונה באמת לגבי מה שהעלית, נושא הכשרת עו"ד זה לא באמת המנדט של המשטרה לדבר על זה, אבל מתוך ידיעה שלי אני יכולה לומר שאני שותפה כאן, חברתי מיכל אחדות, אנחנו משתתפות בוועדה שמתקיימת אחת לחודש, ועדה לבדיקת מקרי רצח שבה אנחנו יושבים ובודקים את כל מקרי הרצח האחרונים שהיו, מתוך כוונה לא למצוא את האשם, אלא לדעת איזה פערים היו לנו, איפה המשטרה ידעה משהו שהרווחה לא ידעה, מתוך כך גם הוקם הנוהל הזה ובאמת, יושבים ודנים לעומק במקרים האלה.
<רפ"ק נירה ראובני: אחת ההמלצות שניתנו בעקבות אחד הדיונים זה באמת הכונניות, שעונות במשרד הרווחה, שהן לא עוברות הכשרה של אלימות במשפחה, כלומר לחייב כונניות שתהיה להן את הידיעה הספציפית - - -
<קריאה: הן לרוב גם לא משולמות.
<רפ"ק נירה ראובני: הן לא יודעות, הן לא מכירות.
<ציפי נחשון-גליק: מה, פקידת סעד כוננית?
<ציפי נחשון-גליק: לא עוברות הכשרה?
<ציפי נחשון-גליק: שנים הן עוברות הכשרה.
<ציפי נחשון-גליק: לדייק, כוננית במשרד הרווחה זה פקידת סעד.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת עכשיו, כל מי שרוצה או רוצה להשלים משפט, לתקן מידע, לבקש רשות דיבור ולא להתפרץ תוך כדי, כי אנחנו נרצה לקיים את הדיון עד תומו בצורה מסודרת שנוכל להגיע למסקנות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה אחרונה לנציגת המשטרה, הבנתי שעד היום אתם לא יודעים מהו תקציבכם, אני יודעת שלא אישרנו את התקציב של 2017, אבל אתם יודעים מה המצב שלכם בתקציב עו"ס משטרה לשנה הבאה?
עאידה תומא סלימאן: האם תהיה עליה?
עאידה תומא סלימאן: ביקשתם להקצות תקציב שהוא יותר גדול?
<מיכל חנוך אחדות: אני יודעת שיש בוועדה, סליחה שאני עונה במקומה.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני רוצה מהמשטרה לשמוע.
<מיכל חנוך אחדות: אבל התקציב הוא שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אה, אוקיי, אז תהיה עליה?
<ציפי נחשון-גליק: זה פרויקט שאני פיתחתי לפני עשר שנים.
עאידה תומא סלימאן: מצוין, אני רק רוצה לתת גם לאסתר לוי, תודה לך רב פקד.
עאידה תומא סלימאן: אסתר לוי, עיר ללא אלימות, המשרד לביטחון פנים.
עאידה תומא סלימאן: מאיזו בחינה, אפשר להבין?
<אסתר לוי: את הכמויות של עו"ס משטרה, לקחת ולגייס עו"ס משטרה בעיקר למגזר הלא יהודי שאנחנו עובדים שם.
עאידה תומא סלימאן: הערבי.
<אסתר לוי: הערבי, כן, אני עובדת גם בבדווים וגם הדרוזים.
עאידה תומא סלימאן: הם ערבים והדרוזים ערבים.
<אסתר לוי: כן, כולם, בסדר.
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, אני פשוט מנסה לתקן את המושגים, כי לא מגדירים מישהו במה הוא לא אלא במה הוא כן.
<אסתר לוי: אני רוצה לדבר על שני נושאים ממש בקצרה, אחד, אני עדיין בתור אחת שמתעסקת בתקציבים ובכסף, מוצאת שיש פה בעיה מאד מאד קשה לגייס כח אדם איכותי בגלל תקציבים ובגלל שלא נותנים שכר הולם.
<אסתר לוי: אנחנו מוצאים את עצמנו לא מממשים את כל התקציבים של עיר ללא אלימות, אחת הסיבות העיקריות זה בגלל כח אדם.
<אסתר לוי: לא יכול להיות מצב שיתנו שכר פשוט, אני מתביישת להגיד, אי אפשר לגייס כח אדם, עובדת סוציאלית ב- 2,500 או 3,000 שקל, זה לא עובד ועד שלא - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מקצוע שהפך להיות מסוכן.
<אסתר לוי: פשוט נורא, באמת.
עאידה תומא סלימאן: באמת, אני לא אומרת את זה בצחוק.
<אסתר לוי: כואב לי.
<אסתר לוי: באמת שכואב לי, אני אומרת לכם את זה ממקום שלא יכול להיות מצב שעובדות סוציאליות שיתקצבו אותן בחצי משרה ויעבדו, אתם צריכים להבין שחצי משרה היום, אני לא חושבת שאפשר בכלל לקחת אותו ולהשוות אותו לכמות התושבים, מכיוון שיש ישובים שיש להם 15 אלף תושבים, אבל העבודה שמה היא פי עשר מישובים שהלמ"ס שלהם הוא 8 ולכם צריך לתת את הדעת גם על העניין הזה.
<אסתר לוי: עובד סוציאלי הוא עובד סוציאלי במשרה מלאה, נקודה.
<אסתר לוי: אי אפשר לתקציב אותו בחצי משרה כי הוא לא יכול לעבוד בחצי משרה.
<אסתר לוי: הוא עצמו, ברמה האישית, עובד גם לילות וימים אבל במקור הוא לא יכול להמשיך לעבוד בשכר כזה, זה אחד.
<אסתר לוי: עכשיו אני רוצה לשתף אתכם, אני מתנדבת העמותה חדשה שהקמנו, עם בחור מדהים שאני לא יכולה להגיד את השם שלו, בעיקרון קוראים לו גולן גלילי, הוא תושב רהט, איש יקר מאד שבא - - -
עאידה תומא סלימאן: תושב מה?
<אסתר לוי: תושב רהט.
עאידה תומא סלימאן: וקוראים לו גולן גלילי?
<אסתר לוי: הוא עובד במשרת הביטחון ולכן אני לא יכולה להגיד את השם שלו, אנחנו ביחד - - -
עאידה תומא סלימאן: אה, זה סתם שם בדוי.
<אסתר לוי: כן, שם בדוי שלו.
<אסתר לוי: אנחנו עובדים יחד עם האלוף טל רוסו ויחד עם, שכחתי את שמו, בקיצור אנחנו מנסים לקדם שם עכשיו, בשלבי גיוס כספים, לנוער ברהט.
<אסתר לוי: מנסים בכל דרך להכניס פרויקטים כי רהט, אנחנו יודעים שנורא קשה להם לקבל אותנו.
<אסתר לוי: אני אתן לכם דוגמה, ניסינו להכניס עכשיו את עמותת אחרי, כי הגיוס של הבדווים בשנים האחרונות - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה גברתי, זה מענה לחסרים הקיימים לנערות במצוקה?
עאידה תומא סלימאן: אז בואי נרד מזה.
<אסתר לוי: כי זה קשור גם.
עאידה תומא סלימאן: זה לא שייך לנושא.