GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נאילה עואד: אני קיבלתי מידע מהשטח ואני העליתי את זה - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי אז תעלי אותו כמידע שקיבלת כדי ש - - - לא בצורה שנאמר זה היה כמן כאילו - - -
<נאילה עואד: לא, אני אמרתי שאני לא יודעת אם זה נכון או לא נכון, לא בדקתי את זה אבל - - -
עאידה תומא סלימאן: את גם לא יכולה לבדוק.
<נאילה עואד: כל העניין של הפיקוח על מינון התרופות הפסיכיאטריות, מי מפקח על זה כי פשוט הורסים אותן בתרופות הפסיכיאטריות ואין אף פיקוח.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי אנחנו נפנה את השאלה למשרד הבריאות.
חנין זועבי: אין לנו מחסור במידע ובאינפורמציה ואני צריכים כבר ללחוץ בשביל לשנות מדיניות.
חנין זועבי: ואני גם מצפה מכם שאתם עושים הכל בתחום הזה גם אולי לדפוק על השולחן כי אפשר לכנות את הדו"ח הזה, הוא לא מה שמשרד הרווחה עושה לנערות במצוקה אלא מה הוא לא עושה.
חנין זועבי: ומה הוא לא עושה - זה לא שיש תכנית ויש פערים בתכנית ויש שוליים שאנחנו צריכים לחזק פה ושם, לא.
חנין זועבי: המענה הוא השולי, המענה הוא הזניח בתמונה והמחסור הוא האלמנט העיקרי ועל זה צריכים לצעוק ובאותה מסגרת תקציבית.
חנין זועבי: כלומר, באותה מסגרת תקציבית אפשר לחייב את משרד הרווחה לפסול את התנאי הזה של מצ’ינג.
חנין זועבי: לחייב ביישובים של רשויות חלשות, אשכולות 1-4, תקנה לחייב בתים חמים והמספר לפי גודל היישוב.
חנין זועבי: זה ה-א'-ב'.
חנין זועבי: כלומר, ה-מצ’ינג הזה אנחנו צריכים לפסול כי אחרת אנחנו נשארים באותו מעגל של יישובים חלשים שאין להם.
חנין זועבי: אז אוקיי נעשות תכניות בסדר עדיפות ראשונית שהם הבתים החמים.
חנין זועבי: אני חושבת שהמענה או המסגרת שנותנת מענה ליותר בנות מאשר המקלטים שצריכים יותר תקציב - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא במקום זה, צריך לזכור.
עאידה תומא סלימאן: זה מיועד לקבוצה מסוימת וזה מיועד לקבוצה אחרת.
חנין זועבי: בכל זאת, זו ההצעה שלי.
חנין זועבי: אם אנחנו רוצות עדיפויות אני הייתי ואולי את חולקת, אבל אם אנחנו מציגים עדיפויות אני הייתי מקריאת המציאות שמה בתים חמים בראש העדיפות כי היא נותנת מענה לאוכלוסייה יותר גדולה ועם תקציב יותר נמוך.
חנין זועבי: והעדיפות השנייה, ואני רוצה המלצות, לתכנית SOS לנערות במצוקה וצעירות במצוקה היא התאמה תרבותית ולעבוד על האיכות.
חנין זועבי: עבדנו על התקציב, לעבוד על התקציב, אבל לעבוד על האיכות של הטיפול לנערות האלה.
חנין זועבי: מה שאתם הדגשתם פה.
חנין זועבי: לא רק העדפה תקציבית ולא רק ביטול ה-מצ’ינג לתכניות של בית חם או גם לתכניות אחרות, אלא גם לעבוד על האיכות של התכניות הטיפוליות.
חנין זועבי: והעדיפות השלישית שאני חושבת שהיא מאוד חשובה היא למנוע את הגדילה במעגל הזה של נערות במצוקה.
חנין זועבי: שילוב בתעסוקה ותכניות של הכשרה מקצועית שהיא מתאימה לשוק העבודה.
חנין זועבי: העצמאות של הנערות האלה היא האלמנט הכי מעצים והכי יכול להגן על הנערות האלה, העצמה כלכלית, ולכן שילוב בתעסוקה הוא אלמנט מאוד חשוב באוכלוסייה הערבית כאשר אנחנו לוקחים בחשבון שאחוז התעסוקה של הנשים הערביות הוא רק עומד על 38%.
חנין זועבי: והדרישה הרביעית, פתרונות דיור למגורשות.
חנין זועבי: סיוע בפתרונות דיור לנשים שחלק גדול מאוכלוסיית הצעירות במצוקה הן נערות שמתחתנות בגיל צעיר ומתגרשות בגיל צעיר ואחר כך הן נזרקות, אין להן מענה אפילו בחיק המשפחה שלהן וזו אוכלוסייה שהיא מאוד פגיעה ואני חושבת שצריכים לחלק את הצעירות והנערות לאוכלוסיות ואז לשים את רמת הפגיעות ולתת מענה לרמת הפגיעות הגדולה.
מסעוד גנאים: אני מודה לך על הדיון ואני מודה לכל הנוכחים ואורחים במיוחד העמותות העוסקות במלאכה שהיא באמת מלאכה חשובה מאוד ולא קלה במיוחד בחברה הערבית.
מסעוד גנאים: אני ליוויתי מקרוב כבר שנה עניין של רק נערה אחת למשל שהיא נושרת, היא בבית, מצב סוציואקונומי קשה מאוד, סכסוכים בין האמא והאבא, על סף גירושין וכל הבעיות המתלוות.
מסעוד גנאים: וידעתי עד כמה זה קשה, נערה בכיתה י' שהיא נשרה והיא בבעיה, בבעיות התנהגות, בבעיות מכל הסוגים.
מסעוד גנאים: אני בקשר עם העובדות הסוציאליות בקשר לעניין החדש אצלנו אולי בחברה הערבית או, אני לא יודע, או פתחו חדש למשל בסכנין את הבית החם לנערות זה כבר חצי שנה או שנה.
עאידה תומא סלימאן: אולי בסכנין אבל התכנית הזאת קיימת כבר - - -
מסעוד גנאים: ככה אמרו לי.
מסעוד גנאים: לא, לא, בסכנין זה חדש, נדמה לי זה שנה.
מסעוד גנאים: אבל העיקר, אני נוכחתי לדעת עד כמה זה לא קל, עד כמה זה קשה מאוד.
מסעוד גנאים: באותו זמן הצורך שעולה לבית חם, לשאר המענים הוא עולה משום שלצערי הבעיות גם, כולנו יודעים, התגברו יותר אצלנו בחברה הערבית.
מסעוד גנאים: ולכן הפתרון ה-comprehensive, הכוללני - - -
יפעת שאשא ביטון: יותר מודעות.
מסעוד גנאים: המודעות היא שלב ראשון.
מסעוד גנאים: אבל לתת את הפתרון הכוללני של הצד החינוכי והרווחתי והכלכלי והחברתי וגם עם המשפחה אני חושב שזוהי הדרך הנכונה בסוף כדי לפתור את בעייתן של נערות אלה.
מסעוד גנאים: לפי הממ”מ אני רואה שה-מצ'ינג הוא בעיה ותמיד הוא, לצערי הרב, בעיה, ולכן אנחנו צריכים לעשות הכל בעניינים כאלה שיש בהם לפעמים הצלת חיי אדם, הצלת חיי נערה.
מסעוד גנאים: במקרים כאלה, בתחומים כאלה, צריך להתגבר על העניין של ה-מצ'ינג.
מסעוד גנאים: גם אני התפלאתי באמת, אני מופתע, מחסור בכח אדם בעיקר בתחום העבודה הסוציאלית.
מסעוד גנאים: כמה עובדות סוציאליות, כמה עובדים?
מסעוד גנאים: מלא עובדות או עובדים סוציאליים, אבל אם העניין שיש להם התמחות, שהן מתמחות בעניין של הנערות, איך להתנהג או איך לבוא במגע עם הצעירות האלה או עם הנערות האלה למה לא עושים מזה תכנית להסבה מקצועית כדי להכשיר אותן, את העובדות הסוציאליות או העובדים הסוציאליים כדי לדעת איך להתנהג או איך לקחת את התיקים האלה ולמצוא להם פתרונות.
מסעוד גנאים: לפי דעתי אנחנו יכולים לפתור את הבעיה הזאת.
מסעוד גנאים: חוץ מזה, העניין מאוד חשוב, מאוד קריטי לפי דעתי וצריך לעשות הכל כדי להקציב את התמיכה, את התקציבים, את המסגרות שמתאימות לנערות כאלה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתחבר לדבריך שלך, כתבתי את זה לסיכום, אבל אני חושבת שזה מאוד מתאים כאן.
יפעת שאשא ביטון: הראייה ההוליסטית בכלל, לא רק לגבי הנערות בסיכון, שבסופו של דבר יכולה לתת מענים יותר טובים בחברה הערבית והכנסת את סוגיית התעסוקה.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את זה ממקום אחר, לצורך העניין, כמי שבאה מעולם ההוראה וראיתי שהייתה נהירה של הרבה מאוד בנות ובנים להוראה בחינוך גופני.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת, כמה כבר מורים לחינוך גופני צריך?
יפעת שאשא ביטון: לא רק בחברה הערבית, אלא בכלל ואתה רואה שאין איזשהי התוויה של דרך, אין איזשהו תכלול של המענים שיכלו בסופו של דבר לעזור גם לאותם צעירים לחזור חזרה ולהשתלב במסגרות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: ואני בהחלט מסכימה עם זה שמעבר לנושא המאוד קונקרטי שאנחנו עוסקים בו היום של נערות וצעירות בסיכון אני חושבת שבחברה הערבית צריכה להיות איזשהי תכנית שמתעלת באמת את אנשי המקצוע, את בעלי המקצוע, את הלימודים שהולכים אותם צעירים, אותה השכלה הם הולכים לרכוש, באופן כזה שיתן מענה גם לתקנים שאנחנו מחפשים לנערות בסיכון, גם עובדים סוציאליים ולעשות את זה בהתמחויות שהן באמת רלוונטיות ושאנחנו נדרשים להן, גם יועצים חינוכיים בבתי ספר כי אנחנו שומעים שגם כאן יש מצוקות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש הרבה מאוד מצוקות בחברה הערבית שאנחנו צריכים לתווך אותן ואני חושבת שראייה מערכתית מאוד תסייע בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לדעת אם יש פה נציג של רשות מקומית?
יפעת שאשא ביטון: יש פה ראשי רשויות?
יפעת שאשא ביטון: אין ראשי רשויות.
עאידה תומא סלימאן: אז חיפה.
יפעת שאשא ביטון: חיפה?
יפעת שאשא ביטון: נרצה אחר כך גם ישוב קטן יותר.
עאידה תומא סלימאן: את תצטרכי לענות על כל מה שיעלה, בגלל זה מחכים.
<ציפי נחשון גליק: אין בעיה.
יפעת שאשא ביטון: ציפי, אנחנו אוספים לך פה את לא מבינה כמה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי בואי תציגי את עצמך אני אשמח לשמוע על התכניות אצלכם.
<באטריז רוזן כץ: שלום, אני באטריז רוזן כץ, יועצת ראש עיר חיפה לקידום שוויון מגדרי ומנהלת אופק נשי, תכנית סיוע לנשים בזנות בעיר חיפה.
<באטריז רוזן כץ: האמת שדיון כל כך חשוב אנחנו מדברות בעיקר על איך ליצור את הרצפים כשהשותפות זה בין עמותות, משרד העבודה והרווחה, משרד הבריאות, משרד החינוך והרשות המקומית.
<באטריז רוזן כץ: ונכון שיש נערות שאולי לא יהיו בחצר הנשית, אבל יש לנו בהמשך את התכנית של על"ם, של נערות עוד יותר בקצה הרצף.
<באטריז רוזן כץ: בצד השני יש את הבתים החמים, וכן לנסות לפתח וליצור רצפים בשיתוף עם משרד הרווחה בוודאי כי אין מישהו שעובד לבד.
<באטריז רוזן כץ: אם יש לך פה עמותה שאומרת שהיא עובדת לבד מאוד קשה בלי הסיוע של המשרד.
<באטריז רוזן כץ: אני כן רוצה, חשבתי על שתי סוגיות שמאוד מטרידות אותי.
<באטריז רוזן כץ: אני חושבת שאת בדיוק ציינת אותן.
<באטריז רוזן כץ: אחד זה הנושא של צעירות, קראת להן, מגורשות.
<באטריז רוזן כץ: אני קוראת להן צעירות במנוסה.
<באטריז רוזן כץ: מגיעות אלינו לחיפה הרבה, בעיקר מהדרום, אבל גם מהצפון, צעירות במנוסה.
<באטריז רוזן כץ: הכניסה של הצעירות הערביות למעגל של מצוקה היא כניסה דראסטית, התדרדרות מהירה מאוד כי הרבה פעמים מתנתקות מהמשפחות.
<באטריז רוזן כץ: המשפחות פחות גמישות לקבל התנהגויות שאולי נערה יהודיה לא הייתה צריכה לברוח מהבית על אותן התנהגויות.
<באטריז רוזן כץ: ולכן אני רוצה לשים דגש גם על הנושא של הסברה, גם על הנושא של מתן פתרונות.
<באטריז רוזן כץ: לא קצה, לא צריך פתרונות קצה.
<באטריז רוזן כץ: נערה שבורחת מהבית כי היא התנהגה באיזשהו אופן שלא מקובל על המשפחה היא לא חייבת פתרון קצה.
<באטריז רוזן כץ: ואני חושבת שעל זה במשרד הרווחה, ציפי הלכה, בתכנון מדובר גם על דירות מעבר - - -
עאידה תומא סלימאן: באטריז אני לא מבינה מה זה פתרון קצה?
<קריאה: מעון נעול.
<באטריז רוזן כץ: אופק נשי למשל זה פתרון קצה, הוסטל, פנימייה.
<באטריז רוזן כץ: היא לא רוצה.
<באטריז רוזן כץ: היא לא רוצה ללכת למקום איפה שיש מלא כללים, היא לא רוצה.
<באטריז רוזן כץ: היא רוצה להיות צעירה בת 18.
יפעת שאשא ביטון: היא בעצם מחדדת את הייחודיות בחברה הערבית שיש עוד מאפיינים שהם מעבר למאפיינים שאנחנו כולנו רגילים אליהם בחברה היהודית - - - יש אבל לא בהיקפים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה במה מדובר - - -
חנין זועבי: דווקא זה לא מיוחד לחברה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: על מה אנחנו מדברים, אפשר לחשוב שכל נערה כזו או אחרת ישר שולחים אותה למוסד נעול.
עאידה תומא סלימאן: יש מוסד נעול, יש מקלט לנערות במצוקה ומקלט לנערות ברוב המקרים לא מקבל נערות או נשים נשואות בגיל מאוד מוקדם.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל, ברוב המקרים הן מועברות למקלט נשים ומקלטי הנשים מקבלים אותן בגלל שיש סכנה על החיים שלהן.
עאידה תומא סלימאן: אז בואו, אני מנסה להגיד, לתאר את זה כאילו כל נערה במצוקה יש שולחים אותה למוסד סגור.
יפעת שאשא ביטון: היא אומרת שהיא לא צריכה מעון נעול, היא צריכה פתרון שאין אותו היום - - -
<באטריז רוזן כץ: אני אומרת שבין המענים הפנימייתיים מהסוג גם של מקלט לצורך העניין, גם של הוסטל לבין הרחוב אני אומרת שצריך לחשוב על - - -
עאידה תומא סלימאן: ברור אבל - - -
עליזה לביא: לספר לנו רק על ההיקף של התופעה.
עאידה תומא סלימאן: לא, ההיקף של התופעה כבר דיברנו על זה.
עליזה לביא: בחיפה?
עאידה תומא סלימאן: לא, לא רק בחיפה.
עליזה לביא: כי באטריז מייצגת גם את אופק נשי בחיפה ואם היא - - -
<באטריז רוזן כץ: דרך אגב, הקטע הכי קשה, אם את שואלת אותי זה שמגיעה אליי איזשהי צעירה מאוד צעירה בת 19-20 מהחברה הערבית עם דפוסי השרדות.
<באטריז רוזן כץ: עכשיו אני לא רוצה אותה פה, אני לא רוצה אותה פה.
<באטריז רוזן כץ: כי פה היא תעשה בית ספר.
<באטריז רוזן כץ: אני רוצה שיהיה משהו ביניים, אני רוצה פתרונות ביניים לצעירות שלא חייבות להגיע לא להוסטלים ולא למקלטים.
<באטריז רוזן כץ: זה דבר אחד.
עליזה לביא: אבל איפה יש לנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שייצרו פתרונות ייחודיים לחברה הזו עם המאפיינים הייחודיים - - -
<באטריז רוזן כץ: ודרך אגב אני חושבת שזה - - - רוכש את הדירות מעבר שמתחילות להיות מתאימות וצריך לפתח אותן מאוד, לפי דעתי, לצעירות ערביות- - -
עליזה לביא: את מדברת על הדירות מעבר לגיל 18?
עאידה תומא סלימאן: הייתה דירת מעבר נסגרה ויש - - -
חנין זועבי: דבר שציינו פה, למרות שאין תקציב ולמרות שאין מספיק מקלטים, אבל 70% מהתקציב הולך למקלטים ולא לפתרונות הביניים האלה.
חנין זועבי: 70% הולך לשם.
יפעת שאשא ביטון: שרק 9% - - -
עאידה תומא סלימאן: אני רק מזכירה לכולם.
עאידה תומא סלימאן: זה שאנחנו מתחילים לחלק את העוגה שממילא קטנה זה לא יעזור לנו.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לעסוק באיך אני מחלקת את השאריות שהוקצו לתקציב הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדבר על הרחבת התקציב.
עאידה תומא סלימאן: כי מה שקיים לא עונה על המינימום שבמינימום.
עאידה תומא סלימאן: לא אם נותנים אותו למקלטים ולא אם נותנים אותו למענה אחר.
חנין זועבי: אבל גם כאשר מגדילים אז החלוקה הפנימית משתנה.
עאידה תומא סלימאן: אבל צריך לדבר על הרחבה.
יפעת שאשא ביטון: מי שמדבר בבקשה בשתי דקות, תנסו להיות ממוקדים כי אנחנו עוד רוצים להגיע גם למשרדי הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: הילה סופרמן הורניק, פורום ארגוני הצעירות נמצאת?
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי לתת ל- - -
יפעת שאשא ביטון: יעדים לצפון.
עאידה תומא סלימאן: יעדים לצפון, אבל אנחנו דיברנו גם על נציגה של רשות מקומית ערבית.
<לינה סבח: אני לינה, מנהלת תחום נערות אל האופק בעמותת יעדים לצפון.
<לינה סבח: במסגרת הפעילות שאנחנו מפעילים, תכנית בתים חמים, שזו תכנית של משרד הרווחה כגוף מפעיל וזכייה של המשרד.
<לינה סבח: כיום יש בארץ, אני לא יודעת אם דיברתם על נתונים, יש כ-60 בתים חמים בכל רחבי הארץ לנערות.
<לינה סבח: הרוב נמצא באזור הצפון.
<לינה סבח: אנחנו מפעילים 30-31 בתים חמים ועוד ארבעה חמישה מעגלי בנות וזה עדיין מתפתח.
עאידה תומא סלימאן: מה זה מעגלי בנות?
<לינה סבח: מעגל בנות זה מודל מצומצם של בית חם.
<לינה סבח: וזה דבר שמאפיין יותר את הצפון ואת המועצות האזוריות, כל היישובים שלא קיבלו זכאות על פתיחת בית חם בגלל ההיקף ובגלל הגודל של היישוב, ישובים קטנים, אז קיבלו מעגלי בנות שזה מענה יותר מצומצם.
<לינה סבח: זה שאנחנו מפעילים את רוב הבתים בחברה הערבית ובאזור הצפון זה קודם כל משקף את המצב של הרשויות המקומיות, החולשה הכלכלית, התקציבית, הארגונית.
<לינה סבח: אם לא מפעילים את המסגרות שם יכול להיות שהתקציב הזה חוזר ויש חלק מהמעגלי בנות קיבלו עשרות מעגלי בנות שעוד לא נפתחו בגלל הקושי הזה.
<לינה סבח: ופונים אלינו.
<לינה סבח: אני למשל, לא צפיתי שיפנו לתכנית שהיא 50 אלף ₪ שנתית להפעלה חיצונית, אבל זה משקף מציאות - - -
עאידה תומא סלימאן: רציתי לשאול, את ה-50 אלף את מתכוונת לבית החם?
<לינה סבח: לא, למעגל בנות.
<לינה סבח: אני מדברת על התכנית הקטנה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי אז זה למעגל הבנות.
<ציפי נחשון גליק: לא, לא רשויות - - -
<לינה סבח: אני אומר לך שאפילו מעגל בנות הם פנו אלינו לקבלת עזרה והפעלה.
יפעת שאשא ביטון: אתם נותנים את המענה של ה-מצ’ינג בעצם?
יפעת שאשא ביטון: לא, אתם בכל מקרה לא מכסים את העניין של ה-מצ’ינג.
<לינה סבח: של ה-מצ’ינג לא, אבל יש עוד בעיה נוספת של המבנים ברשויות המקומיות הערביות, שאין מבנים ציבוריים.
<לינה סבח: ואנחנו כן מימנו למשך שנים, שש שנים מימנו מבנים שזה באמת בלי המבנה הפיזי המותאם לתפיסה הטיפולית לא היה קיים בית חם ו- - -
עאידה תומא סלימאן: מימנו כלומר הפסקתם?
<לינה סבח: אנחנו סיימנו את תקופת מכרז ההתקשרות אנחנו לקראת מכרז חדש ונמצאו פתרונות לרשויות החלשות על ידי המשרד בעניין המבנים.
<ציפי נחשון גליק: אנחנו נתקצב את השכר דירה במגזר הערבי.
עליזה לביא: לכמה?
<ציפי נחשון גליק: 30 בתים חמים לדעתי.
<ציפי נחשון גליק: כשהרשויות אין להן את האפשרות לשכור מבנה.
עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר להגיד לנו, כשאת מדברת על בית חם, מה זה אומר מבחינת תקנים, מי אנשי המקצוע שעובדים, כמה אתן מקבלות, איזה סוג של שירותים אתם נותנים.
<לינה סבח: הבית החם הוא מסגרת שנמצאת בקהילה בתוך מבנה פיזי מופעל על ידי צוות מקצועי, קבוע.
<לינה סבח: אגב מקצועי, שמורכב משלוש פונקציות:
<לינה סבח: עובדת סוציאלית שמנהלת את הבית החם עצמו- - -
עאידה תומא סלימאן: מלא?
<לינה סבח: לא.
<לינה סבח: לצערי.
<לינה סבח: אני אתייחס להיקפי המשרה.
<לינה סבח: אם בית ומדריכה חברתית, לדעתי זה עוד ביטוי של בעיה שמוכוונת לנשים שהן מועסקות באחוזי משרה מצחיקים, לדעתי, צר לי להגיד, שזה רבע משרה בהתחלה באמת ואחר כך הורחב ל-35%.
<לינה סבח: אני חייבת להגיד שבאמת זה שנפתחו בתים חמים בחברה הערבית עשה שינוי ואני רואה את השינוי.
<לינה סבח: באמת עשינו כברת דרך בשנים האחרונות- - -
עאידה תומא סלימאן: לא המשכת בתקנים.
<לינה סבח: זה 35% של עובדת סוציאלית כי זה עלה בשנה - - -
<קריאה: לבית?
<לינה סבח: לבית.
<לינה סבח: מודל א'.
<לינה סבח: ומודל ג' שיש מספר מאוד מצומצם של מודל ג' זה 75% אבל זה אולי, כמה ציפי תקני אותי אם אני טועה - - -
עאידה תומא סלימאן: אם זה 35% כמה נערות היא צריכה לקבל לתוך הבית?
<ציפי נחשון גליק: 15 בנות שמגיעות פעמיים בשבוע לבית המקבלות ארוחה חמה, מקבלות קשר עם עובדת סוציאלית שעובדת 10 שעות בשבוע, אם בית בחצי משרה ומדריכה ב-33% משרה.
עליזה לביא: כמו הדירה שראינו בתל אביב שזה בעצם - - -
<ציפי נחשון גליק: הוא פתוח פעמיים בשבוע כל פעם ל- - - הן באות ישר מבית הספר- - -
עליזה לביא: כמו הדוגמה שראינו בסיור שהם אמרו לנו שסוגרים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, זה מישהו לרוץ - - - לא הבית החם זה רק פעמיים בשבוע, שם הם יכולים לבוא כל יום רק עד שעה מוגבלת בלילה.
<לינה סבח: הצוות באמת יפגוש את הנערות פעמיים בשבוע, אבל מי שעובד עם נערות, המפגש עם נערה זה באמת פותח עולמות.
<לינה סבח: צריך באמת לטפל בנערה ולהתייחס אליה.
<לינה סבח: או שמתייחסים ונוגעים בנערה ויוצרים קשר אמיתי על מנת לקיים טיפול או שלא.
<לינה סבח: אבל מה שאני חייבת באמת להסתכל על הצד החיובי שהכיוון הוא נכון.
<לינה סבח: המיקום של הבתים החמים בתוך החברה עשה עבודה של reaching out.
<לינה סבח: הבעיה האמיתית, אם דיברתם על היקפי והגדרת המצוקה של הנערות הערביות, זו בעיה גורפת שהיא תוצאה של הבניה חברתית.
<לינה סבח: אנחנו לא יכולים להתייחס אליה כבעיה אישית, פסיכולוגית של נערה אחת - - -
יפעת שאשא ביטון: טיפול נקודתי ושם זה נגמר, נכון.
<לינה סבח: נקודתית של האישה או של הנערה.
<לינה סבח: זה הצטלבות מקומי שוליים שההיקפים הם מאוד גדולים, אבל אני חייבת להוסיף שזה עזר לנו להפוך את הנערות לנראות ולא שקופות, לחזר אחריהן וכן למנוע סידורים במקלטים שעולים עשרות אלפי שקלים לעומת סידור נערה שהרבה יותר מצומצם.
<לינה סבח: בקלות נערות שסידרו בבתים החמים היו יכולות להסתובב - - - סוהיר יכולה לספר ולשתף בנערה שאתמול טיפלה בה שברחה מהבית, נעלמה ליומיים, אבל בזכות הבית החם שיש אנשים, יש עם מי לדבר, היא מנעה סידור במקלט.
<לינה סבח: הרבה פעמים סידור לכיוון אחד חייה לא יחזרו לכמו שהיו פעם.
<לינה סבח: זה מאוד קשה להחזיר את הגלגל אחורה במצבים האלה.
<לינה סבח: ובמקום הזה כן המצאות מסגרת שנגישה גם תרבותית, גם מגדרית, גם פיזית זה מאוד מאוד חשוב, אבל פיזית אני קצת מסתייגת מכוון שעדיין הנגישות - - -
עאידה תומא סלימאן: איזה סוג של שירותים אתם נותנים בתוך הבתים החמים חוץ מאשר העובדת הסוציאלית והמנה החמה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, מה עושות הנערות?
<לינה סבח: סוהיר היא - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל אתן צריכות לקצר, אני מאוד מצטערת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו הולכות לקראת סיום הדיון ויש רבים שעדיין רשומים.
עאידה תומא סלימאן: אז תענו לי לשאלות אם אפשר.
<סוהיר ניג'אם: אני סוהיר, עובדת סוציאלית בבתים חמים.
<סוהיר ניג'אם: בתוך הבתים החמים אנחנו נותנים ליווי אישי לנערה בנוסף לליווי קבוצתי לקבוצת הנערות מכוון שאנחנו מאמינות בכוח הקבוצה, בכוח שכל נערה רואה שהיא לא לבד בכל בעיה שהיא נמצאת בה.
<סוהיר ניג'אם: בנוסף לזה, להעצמה גם אישית, גם חברתית.
<סוהיר ניג'אם: גם המדריכה החברתית עוזרת גם מבחינה לימודית לנערות.
<סוהיר ניג'אם: בנוסף לזה שאנחנו מאפשרות לנערות אווירה שהיא ממש מעצימה, אווירה חמה.
<סוהיר ניג'אם: פעם ראשונה בחיים שהיא נמצאת במקום שהיא מרגישה באהבה, מרגישה שמישהו - - - לה ושהיא נראית.
<לינה סבח: זה יכול להגיע עד לאקטיביזם נשי בתוך היישובים שלהם.
<סוהיר ניג'אם: אני חושבת שגם מסגרת הבית החם היא גם תכנית מניעתית שבה אני נתקלתי בהרבה נערות שהגיעו מהמקום שהן בורחות מהבית, נמצאות במקלטים, פוגעות בעצמן והם היום במקומות אחרים.
<סוהיר ניג'אם: במקומות יותר מנהגתיים אפילו, כאילו במקום - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, בבקשה גברתי.
<ראוויה גזאווי: קוראים לי ראוויה, אני מקלנסווה, אני גם ראש צוות, אבל גם שנים עובדת עם נערות וצעירות.
<ראוויה גזאווי: אני גאה לומר שבאמת אנחנו פיתחנו, לפי דעתי, את המודל שהוביל לבית חם, לכן יש לנו מודל קצת ייחודי.
<ראוויה גזאווי: יש לנו גם בית חם ויש לנו גם מרכז בנות שיש לנו גם ברמלה.
<ראוויה גזאווי: יש לנו בבית החם שזה מודל ב' שזה שלושה ימים טיפול אישי בנערה ויש לנו סיפורי הצלחה זה כמעט ארבע שנים אצלנו במניעת סידור חוץ ביתי לנערות שהן ממשפחות מאוד קשות.
<ראוויה גזאווי: במרכז הנערות שזה מודל של יומיים, מאולתר, כלומר אנחנו בנינו את הטיפול, ציפי מכירה את זה, אני באמת רואה שזה פחות טיפולי, אבל לא ממש בעומק של בית חם וזה גם מניעה.
<ראוויה גזאווי: אנחנו מגיעים להצלחות רבות.
<ראוויה גזאווי: אני רק רוצה להגיד שבהגדרה אני חושבת שאני בהבנה שלי נערה במצוקה היא לא נולדה נערה במצוקה.
<ראוויה גזאווי: בקלנסווה אצלנו - - - כשאתם דיברתם על תכנית לאומית וילדים בסיכון אצלנו השיעור 27% של ילדים בסיכון.
<ראוויה גזאווי: זה באמת הגבוהים ביותר בארץ.
<ראוויה גזאווי: מצב סוציואקונומי 2, רשות חלשה, לשמחתנו קיבלנו השתתפות מהמשרד, בזכותכם, ציפי, בתשתית, בשכירות של הבית.
<ראוויה גזאווי: אני חושבת שיש לנו באמת, אני בראייה שלי - - - יש לנו עוד עובדת מאוד טובה שעובדת מול הבית החם.
<ראוויה גזאווי: עובדת גם פרטני מול נערות וצעירות.
<ראוויה גזאווי: אני מאמינה שבלי עבודה עם ההורים בהרמת התשתית של המשפחה העבודה היא, כי זה באמת רגיש תרבות, רגיש מקום.
<ראוויה גזאווי: בלי העובדת שעובדת מול הנערות היא אומרת לי, מה אני עושה.
<ראוויה גזאווי: חסר הקטע של העבודה מול ההורים, מול המשפחה.
<ראוויה גזאווי: האמא שהיא בסוף.
<ראוויה גזאווי: הילדה הולכת הביתה, הנערה הולכת הביתה.
<ראוויה גזאווי: ואם אין לנו את הרצף ואת העבודה ביחד זה באמת חסר.
יפעת שאשא ביטון: אז אתם עובדים בעצם גם עם ההורים, בעיקר עם האמהות?
<ראוויה גזאווי: זה חסר.
יפעת שאשא ביטון: אה זה חסר, אוקיי.
<ראוויה גזאווי: בבית החם יש לנו את כל הרב מקצועיות לזה, אבל את העבודה מול- - - אני חייבת, אני אמרתי לעובדת שלנו שאנחנו נבנה לשנה הזו תקציב להורים.
<ראוויה גזאווי: אני רק רוצה לומר שהתשתיות הן בעיה, רשות מאוד חלשה, ואני חושבת שהנערה במצוקה היא לא שלכעוס על המשפחה.
<ראוויה גזאווי: נכון שיש את הראייה הטיפולית, אבל זה כישלון של כל המערכות.
<ראוויה גזאווי: הראייה ההוליסטית חסרה.
<ראוויה גזאווי: ולכן אני - - -
עאידה תומא סלימאן: אין לך עו"ס נערה במצוקה?
<ראוויה גזאווי: אני עו"ס - - - בהתמחות, אני גאה בזה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על התמחויות, אני מדברת על תקן.
<ראוויה גזאווי: תקן יש לנו 75% נערה, 22 אלף תושבים.
<ראוויה גזאווי: ואמרתי כמה אחוז.
<ראוויה גזאווי: יש לנו עוד מכשול שלא עלה פה שהוא- - -
עאידה תומא סלימאן: רציתי לדעת כמה התקן.
<ראוויה גזאווי: סליחה עאידה, שבאמת לא עלה פה העניין של כן תקבלו, קחו פרויקטים, אבל העו"ס ואני למשל עכשיו אומרת, יש לי הרבה כובעים, אז צריך להיות רפרנט במחלקה - - -
יפעת שאשא ביטון: מישהו שיתכלל את זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן חוזרים לעניין של יד מכוונת ואם אין יד מכוונת אז כל מה שנדבר כאן - - -
<ראוויה גזאווי: אז להיות הרפרנטית אין לי - - -
יפעת שאשא ביטון: יש תכניות שאתם לא קיבלתם כי הרשות לא יכלה להשתתף בעצם ב-25% או ב-מצ’ינג שלה?
<ראוויה גזאווי: יש, יש את התכניות למשל חסר לנו עוד בתים חמים.
<ראוויה גזאווי: אבל הייתה גם תכנית מעטפת נראה לי, הייתי מאוד רוצה את זה וגם - - -
יפעת שאשא ביטון: ולרשות לא היה את הכסף להשתתף בעצם?
<ראוויה גזאווי: כן.
<ראוויה גזאווי: וביתד למשל - - - אין, אני לא יכולה גם להיות רפרנטית לכל מיני ויש לנו הרבה בעיות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לוואליד חדד מנחה ברשות למלחמה בסמים.
עאידה תומא סלימאן: הנתונים האחרונים על עלייה מאוד מדאיגה בשימוש בסמים ואלכוהול בקרב הנוער הערבי כולל הנערות נכון?
יפעת שאשא ביטון: וממש בקצרה בסדר?
<וואליד חדד: כן.
<וואליד חדד: שתי דקות כמו שאמרתן.
<וואליד חדד: נכון, יש עלייה בשימוש בסמים.
<וואליד חדד: אנחנו יותר מתמקדים בסמים הכימיים, Mr.
<וואליד חדד: Nice guy, מה שנקרא סמי פיצוציות, חגיגת, כל הדברים האלה.
<וואליד חדד: אנחנו מדברים על מספרים של 9% כמעט מהתלמידים בבתי ספר ניסו את זה לפחות פעם אחת בשנה האחרונה.
<וואליד חדד: גם יש פילוח לנערות.
<וואליד חדד: אמנם פחות שימוש בסמים בקרב נערות וזה הנושא שהיה מאוד חשוב לדבר עליו.
<וואליד חדד: אני במשך 25 שנים לא זוכר מקרה אחד של אישה, נערה שהצלחתי לשקם אותה מסמים.
<וואליד חדד: אני חושב שלא בגלל הדפקט במערכת של הבנות הערביות, אלא הבעיה היא מתוך המערכת עצמה.
<וואליד חדד: הטיפול בדברים עלו בחלק מהדברים.
<וואליד חדד: התאמת הנושא הטיפולי, מה שנקרא, כל המימד של הרגישות הטיפולית לא נלקח בחשבון בטיפול וזה מאוד חשוב.
<וואליד חדד: חלק, אני אומר לך, בחסות הנוער, בשירות לילד והנוער, במקומות האלה, נערה שמשתמשת בסמים נשאל מה עושים איתה, אולי שולחים למלכישוע, למקומות, אבל האופי הטיפולי לא מתאים.
<וואליד חדד: ואני אתן דוגמה למה כוונתי.
<וואליד חדד: אנחנו נדבר על תיאוריות מערביות של טיפול ולטפל במישהי מחברה מסורתית מזרחית שהאינדיבידואל לא הכי חשוב, זה הקולקטיב.
<וואליד חדד: היא רוצה שהמשפחה והחברה שלה תקבל אותה.
<וואליד חדד: לכן היה חשוב מה שאמרה באטריז, שתגיד על כמה נערות.
<וואליד חדד: אני הייתי במקום הזה וכדאי לעשות סיור ולראות.
<וואליד חדד: קשה לשקם כי החברה לא מקבלת אותן.
<וואליד חדד: היה לי דיון בכנסת בוועדת השרים על נושא שיקום והבאתי המון גברים שהצלחנו לשקם.
<וואליד חדד: בנשים אין לנו שום דוגמה, ולכן צריך לשנות.
<וואליד חדד: עוד דבר, נושא ה-מצ’ינג.
<וואליד חדד: בחלק מהשירותים שלא נמצאים, אם זה עובדים סוציאליים, אם זה כל מיני שירותים, מב"סים, כמה חסר כי נושא ה-מצ’ינג וזה בידיים של המפקחים והמנהלים בתוך המשרדים הממשלתיים.
<וואליד חדד: לשנות הגדרות.
<וואליד חדד: אני נותן דוגמה, ברשות למלחמה בסמים עלינו מארבע מתאמים, מה שקרה, הקורדינטור, מי שבונה את כל תכניות המניעה בתוך היישובים, מארבע למעל חמישים בגלל שינוי המדיניות.
<וואליד חדד: אנחנו החלטנו שהיישובים שהם עניים והמצב עם חשב מלווה וועדה קרואה, מצב כלכלי לא מאוזן, לתת בלי מצ’ינג.
<וואליד חדד: ועלינו ואנחנו בעדיפות ראשונה, נערים ונערות במצוקה בתכניות המניעה.
<וואליד חדד: אני אומר לך היום, במשולש הדרומי, קלנסווה, טייבה, טירה, כפר קאסם, אין עובדים סוציאליים מומחים לטיפול בנפגעי סמים כי כל נושא ה-מצ’ינג עולה.
<וואליד חדד: אנחנו עושים את המניעה ואין לנו מי שיטפל - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, הנקודה היא ידועה וברורה.
<וואליד חדד: וזה שווה, עאידה, ליום עיון בנושא הזה לדבר על שינוי מדיניות בתחום בשביל לשנות את הדברים.
<וואליד חדד: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: עורכת דין נטע ברק מהסיוע המשפטי.
<נטע ברק: אני עורכת דין בסיוע משפטי, אני נציגת מערך ייצוג קטינים בסיוע המשפטי להיום.
<נטע ברק: מה שאנחנו עושים, אנחנו מייצגים קטינים, בני נוער בהליכים משפטיים אזרחיים שהם רובם הליכים לפי חוק הנוער.
<נטע ברק: מעל 1700 תיקים נפתחים אצלנו בשנה עם 65%-70% מגיעים אלינו לייצוג של הקטינים עצמם, ומתוכם 15% הם בני המגזר הערבי.
<נטע ברק: אצלנו הנתונים הם קצת הפוכים מאצלכם.
<נטע ברק: 60% מהתיקים שנפתחים תחת חוק הנוער, טיפול והשגחה הם דווקא של נערות ולא של נערים.
<נטע ברק: ככלל - - - אני יודעת למה, אני רק לא ארחיב על זה את הדיבור כי זמננו קצר.
<נטע ברק: מתוך השטח יש לנו מספר עורכי דין בני החברה הערבית שמייצגים את הקטינים, הנערות והנערים.
<נטע ברק: אני אתמקד פה בנערות.