GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אירית לבהר גבאי: כי הרבה פעמים מה שקורה, ואני מכירה את זה מהרבה אנשים בתחום התחבורה שאני באה איתם במגע, הרבה פעמים אנשים מתחילים כנהגים והיום זה גברים, כן, ומתקדמים הלאה אם זה בתוך חברות ההפעלה בניהול אחרי זה אולי מגיעים למשרד התחבורה או לגופים אחרים.
<אירית לבהר גבאי: אפילו באקדמיה, אחד הפרופסורים הכי גדולים בתחבורה ציבורית, פרופסור צדר, הוא התחיל כנהג אוטובוס.
<אירית לבהר גבאי: ואני חושבת שהנושא הזה של לשלב נשים כנהגות זה זריעת איזשהו זרע שיכול בעתיד בהחלט לשלב נשים גם מעבר לנהגות.
<אירית לבהר גבאי: כי צריך באמת לשאוף למעלה.
<אירית לבהר גבאי: כמו שקרן הציגה בהתחלה את הפילוח של הנשים העובדות במשרד ואת רמת ההשכלה, צריך לשאוף לקדם וזה בהחלט פתח.
<אירית לבהר גבאי: אני חיפשתי קצת חומר, אני לא מצאתי איזשהו מחקר רציני שנעשה בתחום, אין לי את הכלים לחפש אבל בהחלט צריך לראות האם - - - ושווה לעשות מחקר כזה אם דרך אקדמיה, דרך הכנסת מרכז המחקר והמידע ובאמת לשאול את השאלה שהעליתם כאן, מה הם חסמים לזה, מה החסמים של ציבור הנשים, מה החסמים בחברה, מה החסמים במשרד התחבורה - - -
עאידה תומא סלימאן: חסמים למה?
<אירית לבהר גבאי: לקידום נשים כנהגות בתחבורה הציבורית ובכלל בענף התחבורה.
<אירית לבהר גבאי: למה זה בעצם לא קורה.
<אירית לבהר גבאי: שווה מאוד לחקור את זה לעומק ולמצוא את התשובות העמוקות והאמיתיות.
<אירית לבהר גבאי: עוד שתי נקודות - - -
<קרן טרנר: כן, אני באיחור לחקיקה ש- - - פשוט זה דצמבר אז אנחנו בכמה חזיתות ביחד.
עאידה תומא סלימאן: כאן אבל אתן נשארות איתנו, נשארים איתנו כדי לקבל.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך ומברכת אותך קודם כל על התפקיד ועל העשייה ואני כמובן אעביר אליכם את הסיכום.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שעשית מאמץ להיות פה.
<אירית לבהר גבאי: אם אפשר עוד שתי נקודות קצרות.
<אירית לבהר גבאי: אני הצגתי אז בוועדה איזשהי עבודה קטנה שעשיתי בנושא רמת שירות בתחבורה הציבורית ומה זה רמת שירות בתחבורה ציבורית.
<אירית לבהר גבאי: איך מודדים אותה, איך היא נתפשת בארץ.
<אירית לבהר גבאי: רמת שירות זה מושג שהגיע מהנדסת תנועה.
<אירית לבהר גבאי: תחבורה מדברת תמיד על קיבולות ומספרים וכמויות והיום רמת שירות בראייה יותר אנושית שבה מסתכלים על הצרכים של הנוסע, הנוסעת במרכז אז יש מדדים אחרים וזה משהו שאני הכנסתי ועשיתי איזושהי בדיקה של צרכים שונים של נשים וגברים בהקשר של רמת שירות ואני אשמח גם להעביר את זה למשרד התחבורה.
<אירית לבהר גבאי: בסוף התייחסתי לאיזשהו נושא שהוא ככה, מהבטן, תרתי משמע, וזה נושא של הורים או ליתר דיוק, אמהות בתחבורה הציבורית.
<אירית לבהר גבאי: אני נוסעת הרבה עם ילדיי בתחבורה הציבורית ויש לי רכב פרטי וזה משהו שנתפס כמאוד יוצא דופן.
<אירית לבהר גבאי: רציתי קצת להעלות את הגורמים לזה.
<אירית לבהר גבאי: מה היתרונות בעיני בדבר הזה, למה המציאות כשעושים את זה היא שונה מהתדמית וזה גם כן - - - וקצת תובנות שהיו לי גם לגבי היתרונות ודברים שאפשר לשפר בנושא הזה של עידוד נשים וילדים שהם בעיני מגזר שפשוט מודר מהתחבורה הציבורית וחבל.
<אירית לבהר גבאי: איך לשלב אותם יותר בתחבורה הציבורית וזה גם איזשהו נושא שאני חושבת ששווה לחקור ויש כלים, גם מהניסיון העולמי לשלב.
<אירית לבהר גבאי: זה גם משהו שאני אשמח להעביר ובהחלט יכול לעודד את הנוסעים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שקשר ישיר עם משרד התחבורה אולי יעזור יותר מאשר רק להגיד את זה בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אולי זה עניין שתוכלו להתעניין בו אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: יש עוד מישהו שרוצה או רוצה להתייחס?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה רק להעלות עוד נושא שנידון פעמיים כבר בוועדה פה ופנינו למשרד התחבורה ואני אבין אם אין לכם עכשיו תשובה, אבל אני אשמח אחר כך לקבל גם כן תשובה.
עאידה תומא סלימאן: הנושא הוא התחבורה הציבורית בנגב ובמיוחד לאוכלוסייה הערבית בנגב ולנשים ערביות.
עאידה תומא סלימאן: המצב הקיים היום שהרבה וחלק ניכר מהאוכלוסייה גם נמצא בכפרים לא מוכרים והתחבורה הציבורית לא רק שהיא לא נכנסת לכפרים האלה שלפעמים מרוחקים שני ק"מ ושלושה ק"מ וארבעה ק"מ מהקו או מקו התחבורה הראשי או הכבישים הראשיים שעוברים בהם בתחבורה ציבורית, אלא גם כן אין תחנות אוטובוס בכניסות לכפרים האלה כך שמי שנוסע במסלולים הראשיים ורוצה לרדת בדיוק בכניסה של הכפר שעוד הוא צריך או היא צריכה ללכת ארבעה ק"מ ברגל כדי להיכנס לכפר.
עאידה תומא סלימאן: סוחבים אותה על לתחנה הבאה שהיא ביישוב שאחרי והיא צריכה לחזור ברגל עד הכניסה של הכפר שלה ולהיכנס פנימה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, בזמנו, משרד התחבורה ענה לי שאי אפשר להוריד נוסעים בתחנות מאולתרות או לא בטיחותיות.
עאידה תומא סלימאן: אז אפשר לעשות תחנות בטיחותיות.
עאידה תומא סלימאן: אפילו בנקודות של הכבישים הראשיים.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לראות תחבורה שנכנסת לתוך הכפר ונותנת את השירות לאזרחי המדינה שנמצאים בנקודה הזו, במיוחד כשאנחנו יודעים שבסופו של דבר יש מכוניות ויש מכוניות פרטיות, אבל בדרך כלל הם עם הגברים שיוצאים לעבודה ואז האישה נתקעת בתוך הכפר עם איזשהו ילד חולה שהיא צריכה לקחת אותו לקופת חולים או צריכה להתנייד איתו, היא צריכה למצוא לעצמה חתיכת דרך ללכת ברגל בחום או בקור כדי להגיע לאוטובוס הראשון.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה עניין שאי אפשר להעביר אותו ככה.
<נעה אבירם: אני אגיד על זה שהתחבורה הציבורית פועלת בהתאם לתשתית ואם למקד בהתאם למגבלות תשתית.
<נעה אבירם: והיכן שאין חיבור מוסדר, זה בדרך כלל לכבישי מע"צ מה שנקרא, איפה שאין חיבור מוסדר מהיישוב לכביש מע"צ אי אפשר להכניס לשם תחבורה ציבורית וזה בהחלט חוזר לנושא של הבטיחות.
עאידה תומא סלימאן: היו דוגמאות פה ואני מוכנה לשלוח לכם שדיברו על זה שמכניסים את המיניבוסים או אוטובוסים קטנים כדי לאסוף את הילדים לבתי הספר.
עאידה תומא סלימאן: אז אם האוטובוס הזה שמופעל על ידי משרד החינוך שהוא משרד ממשלתי, יכול להיכנס, אז אוטובוס אחר של משרד ממשלתי אחר אני חושבת שכן יכול להיכנס.
<נעה אבירם: לתחבורה ציבורית יש תקנות שונות מלהסעות תלמידים.
<נעה אבירם: ואני אומרת, איפה שיש תשתית נכנסים.
<נעה אבירם: זה לא שאלה של מוכר או לא מוכר.
<נעה אבירם: זה שאלה של תלות בתשתית - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל את יודעת טוב מאוד שזו תשובה של כאילו, זה המצב הקיים.
עאידה תומא סלימאן: כי זה כן עניין של כפר מוכר או לא מוכר כי הכפרים המוכרים יש להם את התשתיות או המינימליות.
עאידה תומא סלימאן: אז כשמדובר על אין תשתית מדובר על הכפרים האלה שאני מדברת עליהם.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לדבר על כפרים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לדבר על קרקעות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדבר על אזרחים.
עאידה תומא סלימאן: אזרחים שמגיע להם שירות ואתם אמונים לתת את השירות הזה לאזרחים.
<נעה אבירם: ולכן אני אומרת ששאלה ההכרה היא לא השאלה שעומדת בפנינו.
<נעה אבירם: זו שאלת התשתיות בהיבט של בטיחות, בהיבט של עמידה בתקנות.
<נעה אבירם: כנ"ל לגבי הסיפור של - - -
עאידה תומא סלימאן: תגידי לי, תחנה תקינה בטיחותית, אפשר לשים בכניסה לכפר?
<נעה אבירם: יש היום בעיה של הקמת תחנות איפה ש - - - אם אנחנו מדברים למשל על כביש 31 כדוגמא ששם עכשיו הוא עובר הרחבה לדו מסלולי ועם הפרדה וללא יכולת חצייה בטוחה יש היום בעיה באישור של תחנות במקום.
<נעה אבירם: איפה שאפשר, ודרך אגב, יש לנו דיון בנושא איזור אום בטין ספציפית, אבל איפה שאפשר אנחנו מנסים למצוא פתרונות באמצעות, אם זה גשרים או מעקפים או כל מיני דברים כאלה כי ברור לנו, שוב בסוף, אנחנו מסתכלים על הנוסעים.
<נעה אבירם: יש אנשים שצריכים את השירות, אנחנו צריכים לראות איך נותנים לו את השירות.
<נעה אבירם: אבל כמובן בתחומי הבטיחות.
עאידה תומא סלימאן: היה מקרה של כפר, אם אני לא טועה, זהרורה אולי, על כביש 80 שהיו בו הרבה דריסות.
עאידה תומא סלימאן: לאחרונה גם הייתה דריסה של ילדה שחזרה מבית הספר בגלל שאין שם דרך חצייה נכונה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה, כלומר, את מדברת על זה כמצב נתון.
עאידה תומא סלימאן: השאלה, זה אחריות של משרד התחבורה לעשות את התחנות הבטוחות האלה?
עאידה תומא סלימאן: כי אם הכביש עצמו עובר עכשיו הרחבה אז למה לא דואגים מהתחלה, כאשר מתכננים הרחבה של כביש כן לעשות תחנות בטיחותיות וכן לעשות גשרים לחצייה בטוחה.
<נעה אבירם: אני אומרת שאיפה שניתן אנחנו עושים תחנות כולל פתרונות שיאפשרו, גם אם זה פתרונות שהם יקרים, דוגמת גשרים, איפה שניתן עושים תחנות, לא בכל מקום ניתן.
<נעה אבירם: זו האמת ושוב אנחנו לא נסתכן בתחנה שהיא בטיחותית.
<נעה אבירם: אנחנו כן מקדמים, הציגה המנכ"לית את הנושא של הסדרת תשתיות, אנחנו כן מקדמים תשתיות היכן שניתן.
<נעה אבירם: כולל חיבור לכבישים, כולל סובות שיאפשרו אפילו כניסה לפאתי היישוב.
<נעה אבירם: אנחנו רוצים לתת שירות, אנחנו מסדירים תשתית ככל שיכולתנו לעשות את זה.
<נעה אבירם: איפה שנכנס באמת לבעלות על קרקעות וסטטוטוריקה זה כבר לא לפתחנו.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה אחר כך להציג לכם את הבעיות הנקודתיות שכבר עלו במקרה זה ולקבל תשובה מאוד מדוייקת לכל כפר ולכל מקום שעלו בו הבעיות האלה.
<קריאה: אני מציעה שתעבירו את זה אלינו ונעשה דיון עם המנכ"לית.
<נועה נאמן: עורכת דין נועה נאמן מנציבות שווין הזדמנויות בעבודה.
<נועה נאמן: עברה השבוע החלטה שהמטרה העיקרית שלה זה להוזיל את מחירי הנופש בארץ, לקדם את עסקי המלונאות בארץ ואחד מהסעיפים שם היה תחבורה ליישובי בדואים ליד ים המלח כדי לאפשר להם להגיע למלונות באזור ים המלח ולעבוד שם.
<נועה נאמן: והצעה נוספת שאמורה לעבור, הצעת מחליטים נוספת, מתייחסת ממש על תקציבים לאוכלוסיית הבדואים בנגב שחלק מהם כוללים תחבורה וגם עידוד תעסוקה בכל מיני צורות אז אולי זה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מה זה שמחה שהמדינה רוצה לעודד תעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: דרך עידוד תעסוקה כנראה נזכה לקבל שירותים שכבר שנים נאבקים עליהם.
<נועה נאמן: אז אני מקווה שמשם תבוא הבשורה.
<נועה נאמן: אבל אמורים להיות לזה, אמורה להיות תכנית חומש גדולה - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל את צריכה לזכור שאת מדברת על הכפרים המוכרים.
עאידה תומא סלימאן: זה לא נותן מענה לאנשים שחיים בתוך הכפרים הלא מוכרים.
עאידה תומא סלימאן: זאת הבעיה, לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: כל עוד - - - אוקיי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת - - - קודם כל אני מאוד שמחה שעשינו את הישיבה הראשונה לסקירה מגדרית לתקציב עם משרד התחבורה מאחר וקודם כל כבר עשיתם ניתוח ל-97%, אם אני לא טועה, מהתקציב של המשרד.
עאידה תומא סלימאן: את ה-3% היה כדאי אולי לזכור מה הקושי היה ולמה לא נעשו כדי להבין.
עאידה תומא סלימאן: כי אחד הדברים שהיינו רוצות לעשות בוועדה זה גם לבדוק איפה הקושי קיים בלעשות את הניתוח המגדרי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שההערות שניתנו ואני מאוד מקווה שרשמתם אותם אבל אנחנו גם נעביר לכם, גם בעניין של לעשות סקירה או סקר מסוים שיבדוק עד כמה נשים נהנות מהשירותים הקיימים.
עאידה תומא סלימאן: הסקר שאומר שנשים משתמשות 10% יותר זה טוב, אבל כדאי כבר להתקדם ולהעמיק, מתי הן משתמשות, מה השעות היותר נוחות, מה שביעות הרצון מהמסלולים הקיימים לתחבורה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה יעזור מאוד בלפתח.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה על הרצון הטוב באמת ללמוד ולהתעמק ולנסות לתת תשובות על הדברים שקיים בהם חסר.
עאידה תומא סלימאן: שמתי לב שכאשר דובר על העניין של פערי שכר ועל העניין של התקדמות בסולם הדרגות אתן כבר התחלתן את הדיון במשרד איך לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: גם עם הנציבות אני מקווה שאנחנו נשמע בקרוב על הצעות קונקרטיות.
עאידה תומא סלימאן: מפגישת העבודה שלכן עם נציגות נציבות שירות המדינה, הצעות קונקרטיות, איך הולכים לשפר את המצב.
עאידה תומא סלימאן: אולי דרך גם לחשוב על אקדמיזציה של העובדות, לעודד את העובדות הקיימות לעבור יותר אקדמיזציה כדי שיוכלו להתקדם.
עאידה תומא סלימאן: לבדוק את העניין של הסכמים אישיים.
עאידה תומא סלימאן: אחד הסעיפים שהיה ברור, למרות שאני לא חסידה גדולה של הסכמים אישיים שתדעו לכם, אבל אם זאת הדרך שמשפרת, לצערנו הרב, את השכר, אז אולי לפחות שיתייחסות לזה באופן שוויוני לנשים.
עאידה תומא סלימאן: ראינו שאיפה שיש הסכמים אישיים פערי השכר מתקזזים כמעט בין גברים ונשים.
עאידה תומא סלימאן: בעניין של נושא קידום מעמד אישה ושוויון מגדרי אני חושבת שהיה נושא שבזמנו פנינו למשרד התחבורה.
עאידה תומא סלימאן: אתם הרגולטור של חברות התחבורה שפועלים אתכם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריכות להיות הנחיות מאוד ברורות לחברות האלה בנושא של הטרדות מיניות, בנושא של הכשרות הנהגים והנהגות איך להתייחס למקרים כאלה בתוך זה ולחייב אותם בהדרכות האלה ודרכי בקרה על החברות אם ממלאות את התנאים האלה עם הנהגים שלהם או לא.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על היוזמה של הפיילוט של הכשרת נהגות ערביות כדי להצטרף לשוק העבודה החשוב הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך גם לעודד חברות.
עאידה תומא סלימאן: הייתה לי פגישה עם נציגת אחת החברות הזוכות בהפעלת קווי תחבורה ציבוריים שאפילו הם כחברה היו מוכנים לממן הכשרות ייעודיות כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה לשמוע שהמשרד עושה את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם צריך לבדוק את העניין של סבסוד ההצעה שהתקיימה פה.
עאידה תומא סלימאן: לעודד סבסוד יותר ממוקד מסלולים ושעות עומס או שעות שנשים צריכות להשתמש.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו בקשר להערה שקווי תחבורה ציבורית שהתחילו לאחרונה כמעט נוסעים ריקים, אני חושבת שההשקעה שנעשית בתחבורה הציבורית באוכלוסייה הערבית היא השקעה מצויינת.
עאידה תומא סלימאן: אתם הייתם המשרד הראשון שבא ואמר 40% מתקציב הפיתוח מוקצה כדי לסגור את הפערים הקיימים וזה היה צעד ואני השתמשתי בו כדוגמא מול הרבה משרדים ואני מברכת על זה.
עאידה תומא סלימאן: זה יקח עוד זמן לשנות את התרבות ההתנהגותית בעניין תחבורה.
עאידה תומא סלימאן: לאורך זמן רב החברה הערבית גדלה לתוך אווירה שאין תחבורה ציבורית וכולם בונים על רכבים פרטיים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאולי איזשהו קמפיין כזה או אחר שיעודד שימוש בתחבורה הציבורית באוכלוסייה הערבית יתרום לעניין הזה, אבל אנחנו צריכים להיות סבלניים, השינוי יבוא בהדרגה תוך כדי באמת ניצול הקיים וראייה.
עאידה תומא סלימאן: אני גם אציע שתקחו בחשבון את מה שאמר חבר הכנסת, מסעוד גנאים, ואת מה שאני גם שמעתי מהרבה נשים בכפרים, שמהסלולים לא כל כך מבטיחים את הצרכים שלהן.
עאידה תומא סלימאן: ואני הייתי מציעה שתצאו באיזשהו פיילוט של בדיקה.
עאידה תומא סלימאן: כי להגיד את האמת, לא בהכרח כל מתכנן תחבורה יש לו ראייה מגדרית אפילו אם היא אישה.
עאידה תומא סלימאן: כי זה עניין של הבנה יותר מאשר קשור במבנה הביולוגי שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לכן אתן תקבלו את הסיכום ואנחנו גם נבקש את התשובות בעניינים שהעלנו ושוב ברכות.
<סופיה אילן: רציתי להגיד שיש הכשרות של המפעילים של האוטובוסים לנהגים בנושא הטרדות מיניות.
<סופיה אילן: אנחנו כן חושבים שיש מקום לשיפור ואנחנו נשמח לשיתוף פעולה ולתכנים ש- - -
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש הכשרות, אבל אני יודעת גם שאין ביקורת עד כמה מתקיימות ההכשרות האלה בחברות התחבורה באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאתם הרגולטור ואתם מוציאים מכרזים והחברות האלה מקבלות את המכרזים.
עאידה תומא סלימאן: אפשר בתוך המכרזים כבר לחייב ולבנות איזשהו מנגנון בקרה בתוך המשרד שיבדוק את החברות שמקבלות את התקצוב ממשרד התחבורה ואת הסבסוד ממשרד התחבורה, שהם מקיימים אכן את התנאים של המכרז.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק כמו התנאים האחרים שקשורים לנושאים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אפשר לדבר על זה ואנחנו סיכמנו שנשב ונדבר.
עאידה תומא סלימאן: תודה, אני נועלת את הישיבה, תודה לכולכם.
עאידה תומא סלימאן: ותודה לתלמידים שנכנסו בינתיים שהגיעו וראו חלק מהדיון.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה או לשוויון מגדרי, היום 5.12.2016 ואנחנו היום נקיים דיון, על פי בקשתה של חברת הכנסת חנין זועבי, על מחסור במסגרות טיפוליות לנערות או נשים ערביות הסובלות מאלימות.
עאידה תומא סלימאן: כפי שאולי חלק מכם יודע, זה תחום שעבדתי בו שנים, יכול להיות שיש לי המון מה להגיד בו אבל אני אתן לחברת הכנסת שיזמה את הדיון להתחיל ולהציג ואחר כך אנחנו נשמע, יש לנו היום גם נציגות של משרד העבודה והרווחה ויש לנו גם נציגת המשטרה וארגונים, בבקשה גברתי.
חנין זועבי: תודה רבה עאידה ואני חושבת שהעובדה שאת התעסקת בנושא תתרום אולי, לקדם המלצות ותכניות שדנו בהם המון, בוועדה הזאת ואני חושבת גם בעמותות ובכל מי שמתעסק ומתעניין בנושא.
חנין זועבי: אני לא אדבר, הרי אתם עוסקים בנושא, אתם יודעים את הבעייתיות, אני רוצה קצת לשנות קונספט על החשיבות של המסגרות לטיפול באלימות שדל הנשים ושל הנערות.
חנין זועבי: אנחנו לפעמים מתייחסים למסגרות האלה כמסגרות טיפוליות אחרי שהנערות או הנשים יוצאות מבתיהן, אז האמת שיש להו גם אפקט פסיכולוגי בעת שהן מתמודדות נגד האלימות, לפני שהחליטו לצאת.
חנין זועבי: כי העובדה שיש אלטרנטיבה, שאת יכולה לעזוב את הבית שלך, נותנת לך כח גם בתהליך המפרך והאלים והכואב הזה של האישה, כאשר היא עוד לא החליטה לצאת מהבית ועוד לא החליטה אם יש לה כח להתמודד מול האילמות של הגבר.
חנין זועבי: יש אלטרנטיבה, אם את חושבת שיש לך אלטרנטיבה, את יכולה לעזוב את הבית, את יכולה לעזוב את הגבר שלך, את הבעל שלך, זה נותן לך כח, זה לפני שאת תחליטי, אפילו לצאת ואם אין לך אלטרנטיבה אז זה מחליש אותך, זה נותן לך להיכנע יותר, לכן אני חושבת - - - אפילו של מסגרות כאלה, הם לפני היציאה מהבית, הן לא מתחילות אחרי שאת כבר יוצאת מהבית ואני חושבת שזה מאד מאד חשוב הנקודה הזו.
חנין זועבי: אבל הרמה הפרקטית, העובדה הזאת שאנחנו סובלים זמן ארוך עם שני מקלטים לנשים הערביות ואם בעיות של סגירה שהיו למקלטים, את מכירה את הנושא אפילו יותר ממני, זה בעיה בלתי נסבלת ואני לא יודעת איך זה, כלומר בחלק מהתקציב של משרד הרווחה, חלק אפילו מאחוז התקציב של הטיפול באלימות, אפילו אני ארצה את הסעיף שבחצר נשית, לא זכרתי מה הסעיף, שמוקצה בהם יותר משישה מיליון לכל האוכלוסייה ולנשים הערביות 320 אלף.
חנין זועבי: אני חישבתי את זה, יש סעיף שלכן אני רוצה את החומר של חצר נשית - - -
<קריאה: הנה, קיבלת אותו.
חנין זועבי: הקלות הבלתי נסבלת הזאת, להשאיר יותר מחמישים אחוז מהנשים בדרום שמדווחות שהן סובלות מאלימות, יותר מחמישים אחוז ואני לא יודעת כמה לא מדווחות בצפון וכמה לא מדווחות במשולש ולהגיד שיש לנו שני מקלטים ולהגיד את זה כבר יותר מעשר שנים או חמש-עשרה שנים וזה לא מתקדם.
חנין זועבי: אני חושבת שצריכים, כל עוד את יושבת בראש הוועדה הזאת, תנצלי את הזמן, אני חושבת, עאידה, אנחנו חייבים לעשות מלחמה על הדבר הזה.
חנין זועבי: בתוך המקלט ואני רוצה רק הצעות, אני לא רוצה לדבר על הבעיה, יש לי פה שמונה הצעות פרקטיות ואני רוצה רק להציע אותן, להציג אותן בפני הוועדה ואולי בסיכום שלך את תאמצי אותן כולן או חלק מהן לפחות.
חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו גם צריכים בתוך המקלטים להגדיר תכנית מיוחדת לילדים בסיכון, כי קודם כל המקלטים האלה לא יכולים לקלוט אישה עם הרבה ילדים, יש גם קושי - - -
<קריאה: מתבגרים.
חנין זועבי: המתבגרים והילדים של האישה, אני חושבת שלא די בתכניות טיפוליות לנשים, גם חסרות תכניות כאלה, גם חסרות התאמה תרבותית, אבל אני גם חושבת שצריכים להגדיר את הילדים של האישה בתור ילדים תחת סיכון, ילדים בסיכון ולפתח להם תכניות מיוחדות.
חנין זועבי: לגבי דירות מעבר, אנחנו יודעים את הבעייתיות המיוחדת גם של הנשים, שיש בעיה שדירות המעבר האלה יהיו בתוך הישובים הערביים והבעיה הראשונה היא שיש מחסור בדירות מעבר כאלה, צריכים להגדיל את מספר דירות המעבר, צריכים למקם אותן בשכונות טובות - - -
<קריאה: כיום יש רק דירה אחת.
חנין זועבי: דירה אחת, זה מצחיק.
חנין זועבי: זה גם תכנית חירום, להכריז על תכנית חירום, יש דברים שאת יכולה להגיד שאין מספיק, זה רמה של דיבור ויש דברים שאת אומרת שכאשר הם מהווים סכנה קיומית לנשים, אז צריכים להכריז על מצב חירום.
חנין זועבי: דווקא התיאור הזה שזה לא מספיק, זה בלשון המעטה וזה לא מתאר את חומרת המצב.
חנין זועבי: חוץ מדירות המעבר האלה ואני גם רוצה לשמוע למה זה לא מתקדם, סיוע בשכר דירה אמתי.
חנין זועבי: כי גם כאשר - - -
עאידה תומא סלימאן: למקלטים את מתכוונת?
חנין זועבי: לא לא לא, אחרי.
חנין זועבי: קודם כל יש לה פרק זמן מאד קצר, אנחנו צריכים גם להאריך, גם להוסיף דירות וגם להאריך את הזמן שהיא צריכה להיות בדירת המעבר הזאת.
חנין זועבי: אני לא יודעת אם יש תחום לזמן בגלל שיש המון - - -
<קריאה: שנה, אחרי זה עוד שנתיים מקסימום, בסיוע שכר דירה.
חנין זועבי: כן, גם אחרי דירות המעבר, אנחנו צריכים תקציב מיוחד לסיוע בשכר דירה אמתי.
חנין זועבי: סיוע זה לא חמישים אחוז ולא ארבעים אחוז, סיוע אמתי, כלומר אפילו מגיע לשמונים אחוז משכר הדירה.
חנין זועבי: אנחנו צריכים גם לדרוש מהמשרד לביטחון פנים סל הגנה לביטחונן האישי של הנשים, כי הנשים מרגישות, גם אם את שמה אותן בדירות מעבר וגם אם את שמה אותן במקלטים, בהיעדר הגנה נכונה ומתאימה ומספקת הן ממשיכות להרגיש מאוימות ואנחנו יודעות על חלק מהנשים שהמצב שלהן אחרי שיצאו מהבית, היה יותר קשה ומסוכן מאשר המצב שלהן לפני שיצאו מהבית.
חנין זועבי: כלומר יש מצבים שאם הטיפול לא מספיק, אז הטיפול רע להן, הוא לא מיטיב.
חנין זועבי: לפעמים אין הוא מיטיב חמישים אחוז, או שהוא מיטיב עם האישה או שהוא דווקא מדרדר אותה, לפעמים אי אפשר להתפשר ומצבי סכנה ומצבי הנשים עם אלימות, אי אפשר להסתפק בארבעים אחוז הגנה ואי אפשר להסתפק בשלושים אחוז הגנה.
חנין זועבי: או שנותנים לאישה את ההגנה או שהמצב שלה מדרדר.
חנין זועבי: אני חושבת שגם הגיע הזמן לקחת ברצינות את האופציה של יטפול לגברים.
חנין זועבי: אנחנו תמיד מדברים לתלוש את האישה, ככה לעקור את האישה מהסביבה שלה, מהבית שלה, מהשכונה שלה, מהעבודה שלה, אבל אין שום דוגמה, אין שום קייס, אין שום ניסיון עם דירות מעבר בחברה הערבית, צריכים לקחת את זה ברצינות כמו בית נועם.
עאידה תומא סלימאן: אבל בית נועם מקבל גם כן גברים ערבים.
חנין זועבי: בסדר, ענין שלהם.
<קריאה: שלא בהליך פלילי.
עאידה תומא סלימאן: רובם הם בהליך פלילי בבית נועם.
עאידה תומא סלימאן: זה התחיל - - -
<קריאה: בדרך כלל גברים לא מגיעים לבית נועם אלא מתוך ממש החלטה ו - - -, זה בדרך כלל חלק מהתהליך שהם עוברים.
חנין זועבי: אוקיי, הפתרונות האלה לא רק מצריכים תקציב אלא גם זמן, אני חושבת שאפשר להתחיל בהחלטה של להכפיל את מספר היועצות הסוציאליות, במיוחד בחברה הערבית.
<קריאה: עובדות סוציאליות.
חנין זועבי: עובדות סוציאליות בחברה הערבית.
חנין זועבי: צריכים תקציב לבנות מקלטים, לבנות בתים חמים אבל יש משהו קל ואפשר לעשות את זה מיידית, אפשר ליישם את זה מיידית וזה להכפיל פי שנים או שלושה את מספר העובדות הסוציאליות, כאילו פיצוי או כאילו תכנית חירום עזר, עד שנגיע לפתרון שיותר אופטימלי ויותר נכון.
חנין זועבי: ההצעה האחרונה, להחריג את הנשים שסובלות מאלימות מקיזוז קצבת המזונות, אם הן מקבלות עבודה, לפחות להחריג את הקבוצה הזאת בחוק.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היינו רוצים לבטל.
חנין זועבי: אוקיי, עכשיו אני צנועה בדרישות שלי, להחריג את הקבוצה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: להכפיל עו"סיות בפעמים או שלוש זה צניעות?
חנין זועבי: בהשוואה לצורך ולסבל?
חנין זועבי: כן, כן עאידה, זה הסף מינימום של הדרישות שלנו, אז לפחות להחריג, תודה.
עאידה תומא סלימאן: תודה לך, חברת הכנסת חנין זועבי.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שנציגות המשרד וגם נציגות אחרות ירצו להתייחס וחושבת ששמת את היד על בעיה שהיא באמת בוערת והרבה זמן, למרות שאנחנו תמיד אומרות שהתקדמנו, הרבה ומה שקיים היום לא היה קיים לפני עשר או עשרים שנה, אבל זה לא אומר שהמענים הקיימים היום מספקים את כולנו מבחינת הטיפול בנשים, לצערי הרב גם מקרי החדשות האחרונות וכל מה שראינו באוכלוסייה שראינו באוכלוסייה הערבית, אני גם נדהמתי לפני יומיים כשגיליתי את החשיפה שהייתה על מקרה הרצח של האישה בהריון, בנצרת, שבכלל לא ידענו שהיה מקרה רצח ופתאום מתגלה, אנחנו לא ידענו.
<קריאה: יש עוד הרבה כאלה שלא יודעים.
עאידה תומא סלימאן: ברור, מה שלא יודעים לא יודעים, לצערי הרב ואני יודעת שיש הרבה שלא מדווחות כנעדרות, במקרה הזה הוא דיווח כאילו האישה נעדרת ומה שכאב לי זה שהאישה, הצעירה נשואה פחות משנה והוא בן 23 כולו והיא בטח אולי בת 20, בהריון מתקדם, זה היה מקרה מצמרר ביותר.
עאידה תומא סלימאן: מה שאמרת, שלפעמים כשאישה מקבלת החלטה לצאת מהבית, הוא רצח אותה כי הוא חשד שהיא הולכת לעזוב אותו ולצערנו הרב, כשגברים אלימים מרגישים שהם מאבדים שליטה, אז הם נעשים יותר ויותר אלימים.
עאידה תומא סלימאן: זה לא בהכרח שהטיפול כשל או לא כשל, אבל זה חלק מההתפתחויות שקורות במערכת יחסים אלימה באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם היינו יכולות למנוע את הרצח הבא, אבל אנחנו כמובן צריכות להשתדל, למנוע כמה שאפשר.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לנציגות החצר הנשית, מאחר והן הגישו נייר עמדה שהתייחס גם לתכניות בטיפול בנערות ערביות במצוקה, אבל אני אגיד גם שאנחנו מחכות למסמך די מקיף, שביקשתי מהממ"מ בכנסת, מכון המחקר, שהוא מקיף ביותר, בנושא של שירותים לנערות באופן כללי באוכלוסייה הערבית ולא רק בשירותי הרווחה, אלא גם כן בכלל התכניות שקיימות במשרדים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נקדיש לזה דיון מיוחד כשהמסמך יהיה מוכן, אבל אני חושבת שכדאי מאד שגם נשמע מכן מאחר והניסיון שלי, גם בדיוק דיברתי על זה לפני יומיים, היו מקרים שקיבלנו נערות דרך מרכז הסיוע שהפעלנו בעמותה שעמדתי בראשה ולאחר מכן הן נקלטו במקלט, יצאו לדירת המעבר, מדירת המעבר התחתנו, חזרו אלינו כנשים מוכות לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: לכן, כדאי מאד שנתחיל לדבר אפילו על הנערות כדי להעצים, לפני שמגיעים למצב.
עאידה תומא סלימאן: שני וורנר, מנהלת החצר הנשית בחיפה, בבקשה.
<שני וורנר: קודם כל למי שלא מכירה, אני רק אגיד שהחצר הנשית בעצם מציעה מענה בקהילה, מרחב שהוא מגן ומוגן שאפשר להגיע אליו על בסיס יומי לנערות צעירות, בגילאי 13 עד 25, גם ביפו וגם בחיפה, אנחנו עובדות הרבה מאד עם נערות ערביות, - - - ערביות וזה הרקע למסמך שהגשנו.
<שני וורנר: התופעה היא כמובן לא חדשה, גם הנתונים, מעט הנתונים שהיו בידנו הם לא חדשים, אמנם בשנים האחרונות יש עוד מעט מסגרות, אבל כמובן לא עונות לצורך.
<שני וורנר: מה שאני רוצה להדגיש היום זה דווקא כמה דברים אחרים, שכדאי שגם אותם ניקח בחשבון, הראשון זה שכשנערות, צעירות ונשים לא מצליחות להשתלב במסגרות, לא רק שנמנעת מהן הזכות להגנה ולשמירה ולטיפול שהמסגרות היו יכולות להציע להן, אלא שהן גם לפעמים לא זכאיות לכל מיני זכויות וסיוע בהמשך.
<שני וורנר: אז הן בעצם נפגעות פעמים, לצורך העניין סיוע לנשים יוצאות מקלט יכולות לקבל רק נשים שהיו במקלט.
<שני וורנר: נשים שבשל סיבה לא הצליחו להשתלב שם, אני חושבת נגיד על צעירה שעבדתי איתה שבן הזוג שלה גילה את המקלט, החוקים שם וזה היו לה מאד מאד קשים, היא עזרה אחרי שבוע והלכה ושכרה דירה לבד, היא לא חזרה אליו, אבל היא כמובן כבר לא קיבלה סיוע, אז זה דבר אחד שאני רוצה לציין אותו.
<שני וורנר: הדבר השני, דיברת קודם, חברת הכנסת חנין זועבי, על הנושא של הערך של מסגרות כמשהו שנותן לנשים אופק, אז אני רוצה להדגיש את הערך של מענים בקהילה.
<שני וורנר: גם הם מאד מאד חסרים, הם עוד נקודת המפגש הראשונה שבכלל נותנת לנערה או לאישה הצעירה את האפשרות לחלום ולדעת שמגיע לה משהו שהוא יותר טוב.
<שני וורנר: זה נכון לפני כניסה למערכות יחסים או לפני יציאה מהבית לכל מיני מסגרות, זה נכון גם אחר כך, כי הרבה פעמים מה שקורה עם אותן נשים שיצאו מהבית מכל מיני סיבות, בין אם כנערות ובין אם כנשים כבר נפגעות אלימות, זה שהן חוזרות לקהילה ואין להן שום רשת תמיכה, כי הן הרבה פעמים מנותקות כבר לא רק מבן הזוג, אלא גם ממשפחת המוצא ואז הרבה פעמים מה שחסר להן, זה דווקא הרשת ביטחון הנורא נורא בסיסית, מישהו שימור על הילד כשאני צריכה ללכת לרופא, מישהו שישמור על הילד כשהילד הגדול צריך להיות בבית חולים באשפוז.
<שני וורנר: אלה המצבים מהניסיון שלי וניסיון שלנו כשאנחנו רואות שנשים נכנסות מחדש לכל מיני מערכות יחסים שהן לא טובות ולא שומרות עליהן, כי אין להן ברירה נוכח ההישרדות היום יומית, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה עכשיו באמת לשמוע ממשרד העבודה והרווחה.