GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מרים בן עטר: זאת אומרת שיש פה משפחות אולי קצת יותר אמידות מאחרות, אבל יש פה הרבה עוני.
<חגי מויאל: אבל מה שאתם אומרים, שיש כאן ילדים בסיכון שלא מקבלים את השירות, שידועים לנו - - -
<מגיד אלעטאונה: כן, עושים סינון, מי יותר קשה.
<מרים בן עטר: יש תור המתנה, גם כאן וגם בביר הדאג'.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא כמה תקציב, זה תקציב שמוקצה מ - - -
<מרינט וקנין: ממשרד הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: וכמובן זה לא עונה על ה - - -
<מגיד אלעטאונה: תשמעי, איפה שאת מסתובבת בנגב, תזרקי אבן, תיתקלי בבעיה.
<מגיד אלעטאונה: זאת אומרת הצרכים הם כאן, אבל בוא נגיד זה הרע במיעוטו, יחסית, זה הסנונית שמבשרת על בוא האביב ונקווה שבהמשך הדרך - - -
<מרים בן עטר: אבל גם זה, אני יכולה לספר, אני 16 שנה במחוז, כשהגעתי לא היה כלום.
<מרים בן עטר: זו מלחמה של כמה אנשים כדי לשנות איזה שהיא תפיסה במשרד על הצרכים של המגזר.
עאידה תומא סלימאן: אני אתמול דיברתי בכנס, דיברתי לקבוצת נשים שעוברות הכשרה להיות בדירקטוריונים, ואז כשדיברתי על מצב הנשים בארץ, מישהי אמרה לי, 'בכל זאת, זה לא כל כך כמו שאת אומרת, בכל זאת תסתכלי על חצי הכוס המלאה', אמרתי לה 'אני עשיתי קריירה מלהסתכל על חצי הכוס הריקה ולדרוש למלא אותה'.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מסוג האנשים שתמיד אני - - - אני שמחה על ה-45 וישר הראש שלי עובד על המאות שחייבים להיות פה.
<מרינט וקנין: אני רוצה להגיד לך שאני מוצפת בטלפונים, 'אני רוצה להביא את הילדים שלי', או שאבא אחד בא ואומר לי 'יש לי כאן שניים' ומביא אותם.
<מרינט וקנין: הרבה פעמים אני מכניסה אותם לאותו יום, כי באמת כואב לי הלב.
<מרינט וקנין: אנחנו מוצפים בטלפונים של הורים שרוצים להכניס ילדים, אבל קטונתי.
<מרים בן עטר: אבל זה קורה כי השירות הוא טוב.
<חגי מויאל: אין פשרה בשירות.
<מרים בן עטר: אין פשרה והשירות הזה עומד בכל סטנדרט מקצועי בכלל, לא רגיש תרבות.
<מרים בן עטר: לא קיים פה.
<אורנה אפרים-אגם: צריך להגיד שזה לא סתם שכל העובדים הסוציאליים באו לעשות רישום, כי בהתחלה ההורים לא רצו לרשום ילדים.
<אורנה אפרים-אגם: הם צריכים להגיע לבתים ולשכנע, כי הם לא הבינו את השירות הזה.
עאידה תומא סלימאן: כן, אנחנו בדיוק דיברנו עכשיו על המשאית.
<אורנה אפרים-אגם: ברגע שהם ראו שזה טוב יש תור המתנה.
<מגיד אלעטאונה: לפעמים דרך הילד, אפשר כסוכן שינוי להגיע גם לעוד בעיות, להרבה.
<מרינט וקנין: אני רוצה גם להגיד שיש לנו לפחות שלוש-ארבע אימהות שכל יום, בשלוש וחצי, כשהם יודעים שיש ארוחת צהריים, הם באים ועומדים, אני מכניסה אותם והם יושבים ואוכלים איתם.
<מגיד אלעטאונה: קרן ידידות, למשל, לא עוזרים באוכל, רק בציוד.
<מגיד אלעטאונה: יום אחד אמרתי למנכ"ל שלהם, 'יש אנשים רעבים', הוא אומר לי 'תוכיח לי זאת'.
<מגיד אלעטאונה: באנו ליד מצפה רימון, במפתיע, נשבע לך, זה נקרא מקרר, אין חשמל, שום דבר, העכברים שם, אין אוכל, שום דבר.
<מגיד אלעטאונה: את יודעת מה הוא כתב לי מכתב?
<מגיד אלעטאונה: אתה היחידי בארץ, על יהודים וערבים וכולם ביחד, 90% - - - אין אוכל, יש אנשים - - -
<אורנה אפרים-אגם: עוד דבר שקרה פה.
<אורנה אפרים-אגם: ב'צוק איתן' האזור הזה היה במטווח.
<אורנה אפרים-אגם: מרינט, את זה את יכולה לספר, מה המקום הזה עשה עבור הילדים.
<אורנה אפרים-אגם: יש להם מקום מוגן פה.
<מרינט וקנין: אוהו, פתחנו כאן ואני רוצה להגיד לך שהאחים שלהם, שלא רשומים, היו באים יחד עם הילדים.
עאידה תומא סלימאן: תשמעי, אני מסתכלת על המקום והסתכלתי החוצה וראיתי מה יש ובכפרים אחרים, וגם אני, אם הייתי חיה פה הייתי רוצה להגיע למקום הזה ולהיות במקום כזה, לפחות יש מזגן בחום הזה, ובטח בחורף זה גם מחומם.
<מרינט וקנין: בהחלט.
<אורנה אפרים-אגם: אבל זה הרבה מעבר לכך.
עאידה תומא סלימאן: לא, ברור, אני לא מזלזלת.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת שאפילו אם זה היה רק עניין של המזגן הייתי רוצה להיכנס.
עאידה תומא סלימאן: תשמעי, אני חושבת ש - - - חס וחלילה, אני לא מזלזלת, אני לא מכירה את העבודה, אני רואה כמה זה מטופח וכמה זה נקי וכמה זה מזמין, אבל לא קשה כל כך לתת משהו פה, זה מה שמעצבן אותי.
עאידה תומא סלימאן: מעצבן אותי שהאנשים נמצאים כאילו בתחתית של סולם הצרכים, כל דבר קטן יכול לשנות מהותית, ואפילו לזה הרבה פעמים הם לא זוכים פה.
<מגיד אלעטאונה: עכשיו אני רוצה להגיד מילה, התפקיד שלך, תעזרי לי בעתיד.
עאידה תומא סלימאן: אני מחכה, מהבוקר אני רק שומעת כמה המצב טוב.
<מגיד אלעטאונה: לא, בגישה של איגוד העובדים הסוציאליים ברמה הארצית.
<מגיד אלעטאונה: אני אומר לך, כל עוד לא ייחקק חוק במדינת ישראל, יגדיר מה הוא סל שירותי רווחה יהודים וערבים כאחד, צריך להגדיר סל, כמו ברפואה, בחינוך, שיגיד סל מגיע לאיקס וואי זד, לא משנה מי הוא.
<מגיד אלעטאונה: כל עוד לא יהיה חוק, וזה הרבה כספים, אני יודע, האוצר לא יקבל את זה, לדעתי המלאכה לא תושלם.
<מגיד אלעטאונה: תמיד אמרתי את זה לאיגוד העובדים הסוציאליים.
<מגיד אלעטאונה: גם בעניין של הלאומית, אמרתי את זה כמה פעמים בזמנו, אני חבר, אני ופייסל עזאזמה היחידים במיעוטים, אמרתי, אם לא ייחקק חוק פשוט ימשיך העסק הזה וזה חבל.
עאידה תומא סלימאן: בסך הכול ביחד זה 15.45 ועוד 15 ועוד 32.
<מרינט וקנין: יש לנו כ-100 ילדים היום.
<מרינט וקנין: ואנחנו עומדים לפתוח בביר הדאג' עוד מועדונית אחת, של 15 ילדים, שכבר מחכים.
<מרינט וקנין: אני מחכה אפילו - - -
<חגי מויאל: ברמה הארצית כל המועדוניות הם בסטנדרט הזה?
<מרינט וקנין: כולם בסטנדרט הזה, כולם באותם מבנים, כולם מקבלים את אותה פעילות.
<מגיד אלעטאונה: אני חושב שאנחנו היחידים במגזר.
עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו מדברים על ארבעת הכפרים המוכרים.
<מגיד אלעטאונה: תגידי לה את זה, אנחנו היחידים במגזר שיש לנו את השש האלה.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה רק בארבעת הכפרים המוכרים, נכון?
<מגיד אלעטאונה: יש לנו בלא מוכרים ביתיות.
<אורנה אפרים-אגם: אין לנו באבו טלול מבנה.
<אורנה אפרים-אגם: יש ארבעה יישובים, רק בשלושה יש לנו מבנים.
<אורנה אפרים-אגם: באבו טלול אין לנו גם מבנה רב תכליתי.
<אורנה אפרים-אגם: אז אי אפשר לעשות - - -
<מגיד אלעטאונה: בפזורה יש לנו את הביתיות, 13, מפוזרות, לוקחים בית מ - - - ועושים - - -
עאידה תומא סלימאן: שוכרים בתים?
<מגיד אלעטאונה: לא שוכרים, באים לאישה, אומרים לה 'תקדישי חדר מהבית שלך' ואז היא מקימה את כל הפעילות, שם זה חמישה ילדים, לא 15.
עאידה תומא סלימאן: משפחתונים.
<מגיד אלעטאונה: לא, חוץ מהמשפחתונים, מועדוניות של חמישה.
עאידה תומא סלימאן: מועדוניות בסגנון משפחתון?
<מגיד אלעטאונה: זה נקרא ביתיות.
עאידה תומא סלימאן: לאחר הצהריים?
<מגיד אלעטאונה: לאחר הצהריים.
<קריאה: פה זה לא עובד ככה, אין את האפשרות שאישה תיקח לבית שלה.
<אורנה אפרים-אגם: לא, אנחנו עושים ביתיות.
<אורנה אפרים-אגם: יש לנו 13 ביתיות.
<מגיד אלעטאונה: ביתיות, חמישה בכל אחד.
<מגיד אלעטאונה: זה אוכל, האמא מבשלת, הכול.
<קריאה: זה לא ברמה הזאת.
<מגיד אלעטאונה: לא, ודאי.
<מגיד אלעטאונה: זה יותר פיקוח ויותר טוב - - -
עאידה תומא סלימאן: זה לא ברמה וזה לא נשות מקצוע, ממה שאני מבינה.
<אורנה אפרים-אגם: לא, הן הוכשרו.
<מגיד אלעטאונה: הוכשרו, בוודאי, לא מתפשרים.
<מגיד אלעטאונה: אני גם עושה ביקורי פתע.
<מגיד אלעטאונה: סגרתי גם משפחתונים לפעמים, אני עושה במפתיע, כי למה?
<מרים בן עטר: גם למשרד הרווחה יש קריטריונים.
<מגיד אלעטאונה: אמרתי להם, ילד זה - - - צריכים לתת לילד מה שמגיע.
<מרינט וקנין: אני יכולה להוסיף ברשותך עוד משהו, ד"ר מגיד?
<מגיד אלעטאונה: חופשי, נשמה, הבית שלך.
<מרינט וקנין: אנחנו נתקלים בבעיה אחת ואני לא יודעת איך לפתור אותה, אבל אולי ממך נקבל איזה שהיא ישועה.
<מרינט וקנין: אנחנו משלמים, כהשתתפות למועצה, וזה גם אורנה וד"ר מגיד יודעים, 185 שקלים על כל ילד.
<אורנה אפרים-אגם: תסבירי למה.
<אורנה אפרים-אגם: אין גבייה מההורים.
<מרינט וקנין: העמותה שמפעילה את המועדוניות.
<מרינט וקנין: עמותת אס.
<מרינט וקנין: או.
<מרינט וקנין: אס מפעילה את המועדוניות.
<מגיד אלעטאונה: היא קבלן משנה כאילו של המועצה.
<מרינט וקנין: אנחנו משלמים הון עתק, ההורים לא מוכנים להשתתף.
<מרינט וקנין: יתרה מזאת, אמרתי אוקיי, 185, לא יעמדו בזה, 5 שקלים בשבוע, לכל ילד, 20 שקל בחודש, שזה באמת כלום, כי באמת על פניו לראות מה המועדוניות האלה נותנות וכמה משאבים אנחנו נותנים, רק ההסעות, מדובר במאות אלפי שקלים.
<מרינט וקנין: אנחנו משלמים את ההסעות, אנחנו משלמים את הכול, משכורות, לפני חודשיים הוספנו לעובדים 15% במשכורת, מורים, הכול.
<מרינט וקנין: אנחנו לא מצליחים, הם אומרים כן, העובדות מתקשרות לכל אמא, לכל מדריכה יש את מספרי הטלפון, מתקשרים, כן, כן, כן, כן ושום דבר.
<מרינט וקנין: את עושה טיול?
<מרינט וקנין: כולן מגיעות, שלא תביני.
<מרינט וקנין: 110% מגיעים.
<מרינט וקנין: כל אחת מביאה עוד איזה ילד קטן.
<מרינט וקנין: אין מה לעשות, אני מאוד מבינה, אבל אנחנו לא מצליחים.
<מרינט וקנין: זה המון כסף שאנחנו משקיעים ואין מאין.
עאידה תומא סלימאן: כמה אתם מקבלים עבור ילד מהרווחה?
<מגיד אלעטאונה: זה מעל 2,000 שקל בערך.
<מרינט וקנין: לא, 1,650 שקל אנחנו מקבלים על ילד.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שזה מגיע אליה, 1,650.
<מרינט וקנין: לא, יש תעריך של משרד הרווחה.
<מרינט וקנין: 1,650.
<אורנה אפרים-אגם: יש תעריף מסודר.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל לפעמים יש עמותות שמתנהלות בצורה כזו שהתעריף מגיע לעמותה והיא גוזרת מזה לפרויקט עצמו ושומרת הנהלה ודברים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה את אומרת 2,100 ו - - -
<מרינט וקנין: 2,100 זה למועדוניות באבו קרינאת, כי זה כלים שלובים, ו-1,350 - - -
<מגיד אלעטאונה: 1,700.
<מרינט וקנין: לא, לא 1,700, אז 1,650 זה למועדוניות טיפוליות.
<מגיד אלעטאונה: זאת אומרת מתוך השש יש לה חלק של 2,000 פלוס וחלק 1,650.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שכל מה שדיברת על הקבוצות של האימהות, שאת עובדת איתן, העברת להן תפירה וזה, זה היה בשיתוף פעולה עם היועצת לקידום מעמד האישה?
עאידה תומא סלימאן: כי יש שם - - - פגשנו.
<מרינט וקנין: נכון.
<מרינט וקנין: אנחנו עושים עבודה נהדרת, בלי טובה אני לא הייתי מצליחה, אני אומרת לך את האמת.
<מרינט וקנין: היא עוזרת לי, היא קנתה לנו שתי מכונות תפירה, היא הביאה לכל אמא שנרשמה מתנה, יום האם, הם שילמו 50% מהתקציב, אנחנו 50%, זה עלה 220 שקל לכל אמא.
<מרינט וקנין: היא עוזרת לי, אמת.
עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי כי אני שמעתי על אותם קורסים אצלה, רציתי לדעת שזה אותו - - -
<מרינט וקנין: בשיתוף פעולה, הכול ביחד אנחנו עושים.
<מגיד אלעטאונה: דרך אגב, באותה הזדמנות להגיד לך, בתקופה שהייתי אחראי גם על אל קסום, על שתיהן, הצלחתי להשקיע דרך משרד הרווחה, יירשם לזכותם, סדנה ביישוב דריג'את, מיליון וחצי לשלוש שנים, הכשרתי 16 בנות, כולן יודעות תכשיטנות.
<מגיד אלעטאונה: איפה נתקענו?
<מגיד אלעטאונה: כשבאנו למכור את הסחורה נתקלנו ב - - - 16 מוכנות, מה זה אמנות, אפילו תכננתי שיהיה גם צורת שטיח בדואי בתוך הזכוכית של הטבעות, הרעיון שלי.
<מגיד אלעטאונה: חבל שבסוף, מכרו כמה פעמים פה ושם, אבל השוק מת כזה.
<מגיד אלעטאונה: סדנה של שלוש שנים.
עאידה תומא סלימאן: זאת הבעיה עם כל ההכשרות האלה.
עאידה תומא סלימאן: היו לנו דיונים על הכשרות מקצועיות, מתחילים להרביץ בנשים הכשרות הכשרות הכשרות, הן יוצאות עם שלוש הכשרות, היא גם יודעת לאפות, יודעת קונדיטוריה וגם יודעת אני לא יודעת מה ואין תעסוקה, כי בסופו של דבר כמה השוק יכול לקלוט?
עאידה תומא סלימאן: כמה חברה שהיא עשייה, שבשבילה זה הכול מותרות שאין צורך בסיסי בה, כמה היא יכולה לקנות?
עאידה תומא סלימאן: אם אתה לא בונה ליד זה מערך שיווק עסקי שהוא הולך ומשווק, כמו שעשו בסדרה ובנשות לקייה, יש להם את העניין של סריגה.
<מרים בן עטר: כל הנושא הזה אומר מה שאנחנו מדברים כל הזמן, כשאנחנו נכנסים ליישובים שלנו, עם נושמים ועוצמה, שצריך להיות תיאום בין כל הגורמים שעוסקים, כי יש היום הרבה גורמים בתחום של הכשרות ולימודים וכל זה.
<מרים בן עטר: אי אפשר לעשות - - -
<מגיד אלעטאונה: אמת, צריך איגום משאבים.
<מרים בן עטר: אי אפשר לעשות קורס תפירה ל-20 נשים ביישוב אחד קטן, אין תעסוקה, אין פרנסה.
<מרים בן עטר: יהיו שתיים, איכשהו - - -
<מרינט וקנין: אבל הן תופרות לילדים.
<מרים בן עטר: זה בסדר.
<מרינט וקנין: והן מתקנות והן יושבות ותופרות.
<מרינט וקנין: למדתי בקורס, הגעתי ל-12 - - - בעצמי נדהמתי.
<מרים בן עטר: מרינט, זה בסדר, אבל זה לא נותן פרנסה.
<חגי מויאל: צריך להגדיר את המטרות מדויקות.
<מרים בן עטר: נכון, צריך לשבת כולם ביחד ולעשות את ה - - -
עאידה תומא סלימאן: יש לפעמים קורס תפירה, זו ההזדמנות היחידה לעשות העצמה, גם לטפל בבעיות של אלימות וכו', כי נשים לא יגיעו ולא יהיו אם לא תעשה את המסווה הזה של תפירה ואז אחר כך היא הולכת ועושה.
עאידה תומא סלימאן: זה בסדר, אני חושבת שתיאום בין הגורמים השונים הוא דבר מאוד חשוב ומאוד חיוני.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לראות איך למשל אפשר גם לתאם בין הפעילות של מקום כזה לבין הניידת שראינו שם.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שיש נשים שמגיעות והילדים שלה מגיעים, אם הילד - - -
<מגיד אלעטאונה: יש שלוחה.
עאידה תומא סלימאן: אז יש פה שלוחת רווחה, איפה?
עאידה תומא סלימאן: בבניין?
<מגיד אלעטאונה: יש לנו כאן.
עאידה תומא סלימאן: זה דבר מצוין.
עאידה תומא סלימאן: אמא כאילו מגיעה עם הילד שלה, אף אחד לא שואל והיא יכולה להיכנס.
<אורנה אפרים-אגם: יש לנו גם פה, יש לנו ביישוב הנוסף בקסר ויש לנו בביר הדאג'.
<אורנה אפרים-אגם: באבו טלול עוד אין שלוחה, אז משאית יושבת, כי אין מבנה.
עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו כולם הראו לי כמה המצב טוב ומה עושים.
<מרינט וקנין: הוא טוב והוא קשה.
עאידה תומא סלימאן: טיפ קטן, כשמגיע חבר כנסת תגידו לו מה חסר, תגידו לו 'המצב זיפת אתה חייב לעשות משהו'.
עאידה תומא סלימאן: בשביל זה אנחנו מגיעים, בשביל להילחם למענכם.
<מגיד אלעטאונה: בשונה ממנה, אולי חאלד יסכים איתי, הבדואי אומר שלושה ימים אסור לך לבקש מהאורח שום דבר.
עאידה תומא סלימאן: לא, מה, אני צריכה לשבת ארבעה ימים?
<מגיד אלעטאונה: תקשיבי לי.
<מגיד אלעטאונה: אבל אנחנו נשמח לשלוח לך את הבקשות שלנו בכתב, מפורטות, עם תכנית אופרטיבית, לא כשאת אורחת.
<מרינט וקנין: לא, אבל היא צודקת, לא כל יום היא מגיעה לכאן.
עאידה תומא סלימאן: תשמע, אני לא ארד לפרטי פרטים של תכנית שלמה, אבל לפחות נגיד שמישהו יגיד מה חסר לנו כדי לעבוד עם נשים, מה חסר כדי ל - - -
<מגיד אלעטאונה: אני אגיד לך מה חסר.
<מגיד אלעטאונה: למשל, נשים שמגיעות לתחנת אם וילד, כשהן במתנה צריך טלוויזיה ושמישהי תכוון אותם על היגיינה, סרט על איך לגדל ילד, על תזונה נכונה וכל הדברים האלה.
<מגיד אלעטאונה: זה אחת.
<מגיד אלעטאונה: שתיים, אם יש כושר של מתקני ספורט שהאמא אחרי לידה יכולה לעשות קצת לגוף שרירים, זה מאוד ברכה, לדעתי.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה באותה מידה היו יכולים לבקש ממעני במשרד הבריאות, בביקור במשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע ב - - -
<מגיד אלעטאונה: אני אגיד לך, עבודה קבוצתית עם אימהות, למשל המשפחות הפוליגמיות, כשיש ילדים, אתה לא יודע מה מערכת היחסים, עבודה קבוצתית עם אימהות, על ידי מטפלות, מגשרות וכדומה.
<מגיד אלעטאונה: דבר נוסף שאני ביקשתי, אני מודה לך שהזכרת לי - - -
<מרים בן עטר: אני הייתי מבקשת מחברת הכנסת שתשפיע על המשרד שלנו כדי להכפיל את התקציבים למועדוניות.
<מגיד אלעטאונה: כן, זה אחת.
<מגיד אלעטאונה: דבר נוסף, כוח אדם.
<מגיד אלעטאונה: כוח אדם, לדעתי, צריך להגדיל אותי.
<מגיד אלעטאונה: יש משהו חשוב, ברשותך, שאף אחד לא חשב עליו, אני חשבתי, כשאתה מדבר על אוכלוסייה במעבר, הרי המעבר זה משבר שטומן בחובו משבר פסיכו סוציאלי.
<מגיד אלעטאונה: כשאת מסתכלת על המודל מבחינה תיאורטית זה כמו הגירה, פירוש הדבר שצריך תקציב מעבר לשוטף של האחרים לכל דבר, ואז אמרתי שצריך להכשיר 200-300 מגשרות, הכוונה לכל שלושה בתים לתת מישהי מגשרת.
<מגיד אלעטאונה: להגיד 'עברת ליישוב קבע', בית קטן, צריך ארנונה, כיצד לבשל נכון, כיצד להדריך וזה וזה וזה.
<מגיד אלעטאונה: זה לדעתי יכין הרבה אנשים בעת המשבר הפסיכו סוציאלי.
<מגיד אלעטאונה: בזמנו פניתי למנהלת הבדואים, יש להם הרבה תקציבים, אמרו כן כן, לא לא.
<מגיד אלעטאונה: למשרד הרווחה גם אין להם בתכנית את הדברים, גם מרים צודקת, גם חגי וחאלד וכולם.
<מגיד אלעטאונה: אם שם יעשו העדפה מתקנת - - -
עאידה תומא סלימאן: יש דוגמה כזו עם האתיופים, יש להם את המגשרות.
<מגיד אלעטאונה: אני אשמח ללמוד מהם.
<חגי מויאל: זה - - - שמגלוצ'.
עאידה תומא סלימאן: קוראים לזה מגשרות, שהעבודה שלהם זה להכין אותם ל - - -
<מרים בן עטר: שמגלוצ' זה משהו אחר, זה מגשר ברמה של שייח'.
<מרים בן עטר: כל מה שמדברים זה מדריכות שייכנסו - - -
<חגי מויאל: עאידה, אני חושב שמה שהוא אומר זה הנושא הזה של סומכות שייכנסו, ילוו את העובדים הסוציאליים בתוך הקהילה, ייתנו סיוע נוסף, גם ברמת השפה וגם ברמת ההיכרות שלהם עם הקהילה.
<חגי מויאל: נכון, מג'יד?
<מגיד אלעטאונה: חשבתי על הרעיון.
<מרים בן עטר: ידריכו את המשפחות לאורח חיים מודרני.
עאידה תומא סלימאן: אני דיברתי על זה באוטו עכשיו, כשהלכנו וראינו את הניידת, המשאית.
עאידה תומא סלימאן: העובדת הסוציאלית, קודם כל בשבילי זה מחסום עיקרי, היותה יהודייה.
עאידה תומא סלימאן: זה מחסום ראשוני, לא בגלל שאני שונאת יהודים, מבחינה מקצועית אני מדברת.
עאידה תומא סלימאן: אני כאישה אפילו יכולה להתבטא בעברית וזה, אם הייתי במשבר, אם הייתי רוצה לבטא את הרגשות הכי קשים שלי, צריך לעשות את זה בשפה שלי.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני כמי שעבדה עם נשים שעברו כל מיני טראומות, אם זה אלימות פיזית או מינית, לפעמים במילה אחת בסלנג שלנו אתה מבין ישר מה עבר על האישה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אם היא לא יודעת את זה, העובדת הסוציאלית, היא תפספס, ייקח לה הרבה זמן עד שהיא תבין במה מדובר.
עאידה תומא סלימאן: במיוחד שהנשים הערביות חונכו לא לדבר על הדברים האלה בגלוי.
<מרינט וקנין: נכון, אבל יש מחסור גדול מאוד בעובדים סוציאליים.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אני שמעתי, בגלל זה אני הצעתי ל - - -
<מרינט וקנין: אני שמונה חודשים מחפשת, הוא יודע את זה.
<מרינט וקנין: פרסמו בעיתונות - - -
<מגיד אלעטאונה: אני רוצה להגיד - - -
עאידה תומא סלימאן: חבר'ה, אני רוצה להמשיך.
עאידה תומא סלימאן: אתם לא הצעתם לי שום הצעה, אני רוצה להציע לכם.
עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק אמרתי באוטו, אני לא יודעת מה תקראו לזה, מגשרות, חונכות, סומכות, מה שיהיה.
עאידה תומא סלימאן: פעם אמרתי, כשפירקו את המקובצות בצפון הכשירו במכה אחת, לקחו, אפילו לא אקדמיות, בתכנית מזורזת של שנה וחצי שהם עברו, הפכו לעובדות סוציאליות והתחילו לעבוד ותוך כדי העשירו אותם כל הדרך.
עאידה תומא סלימאן: יש מחסור בעובדים סוציאליים ויש אבטלה גבוהה של נשים.
עאידה תומא סלימאן: יש תקציב של הרשות לפיתוח כלכלי של האוכלוסייה הערבית, יש תקציב מיוחד לתעסוקת נשים ערביות, אני מוכנה להיות המתווכת בעניין הזה, בואו נבנה תכנית כזו.
<מגיד אלעטאונה: יש לי בשורה בשבילך, נחסוך לך.
<מגיד אלעטאונה: סיימו עכשיו בבית לחם, דרך מכללת הנגב, 30 בנות, ועכשיו מנסים לפזר אותן בלשכות להכשרה מקצועית, ביקשו ממני לתת להם איזה קורס של מושגים בעבודה סוציאלית.
<מגיד אלעטאונה: יכול להיות להכשיר אותם בעניין הזה.
<מגיד אלעטאונה: הם סיימו, 30 בנות, אפשר לאמץ אותם.
עאידה תומא סלימאן: כן, אפשר לעשות להם - - -
<חגי מויאל: העניין הוא לא רק ההכשרה, העניין הוא גם להעסיק אותם וזה מה שעאידה מציעה, היא מציעה מסלול של הכשרה ומסלול של העסקה.
<מגיד אלעטאונה: צריך תקנים במקביל.
<מגיד אלעטאונה: תקנים זה כסף באוצר.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אפשר לבוא ולבקש, יש תכניות של שוברים, שהמדינה מפעילה למקומות תעסוקה ולהכשרות, אפשר, כמו שעושים, לא יודעת, שיבואו דרך עמותות, לא יודעת איך, אפשר לשלב אותם.
עאידה תומא סלימאן: אבל אפשר להתחיל להעלות את הדרישה ואז לשבת ולחשוב על פתרונות ואז לשלב את משרד העבודה והרווחה, זה תחת אותה מטרייה, ואת איימן סייף - - -
<מגיד אלעטאונה: עוד לא הוציאו הודעה לשנות את השם.
עאידה תומא סלימאן: עבודה ורווחה?
עאידה תומא סלימאן: שינו.
עאידה תומא סלימאן: השר כבר הכריז על זה, אפילו לפני ש - - -
<מגיד אלעטאונה: פעם היה עבודה ורווחה.
עאידה תומא סלימאן: החזירו את זה.
עאידה תומא סלימאן: לקחו מהכלכלה את כל הצד של תעסוקה והכשרות והחזירו את זה.
<מגיד אלעטאונה: והמשפחתונים והמעונות?
עאידה תומא סלימאן: משפחתונים גם כן עבר, מעונות יום גם עבר.
<מגיד אלעטאונה: מצוין.
<מגיד אלעטאונה: עכשיו?
עאידה תומא סלימאן: כן, עבר לפני שלושה חודשים, לפני שיצאנו ל - - -
<מגיד אלעטאונה: - - - זה הכול חדש.
עאידה תומא סלימאן: לא, לקחו את כל המחלקות והעתיקו, אותם אנשים שאנחנו עבדנו מולם על עניין מעונות היום, על העניין של המשפחתונים, עכשיו רק יהיו תחת משרד העבודה.
<מגיד אלעטאונה: זה חוסך בעיות.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת, זה קצת בהתחלה - - -
<מגיד אלעטאונה: לא, תמיד הם מכתיבים לנו מה לעשות, לרווחה, הרי העבודה הם אחראים - - - ותמיד הם מכתיבים את הסמל ויש הרבה בעיות.
<מרינט וקנין: במי זה תלוי שנוכל לפתח או לפתוח עוד כמה מועדוניות?
<מרינט וקנין: כי יש הרבה מאוד ילדים.
<מגיד אלעטאונה: צריך מכסות.
עאידה תומא סלימאן: זה קשור לתקציב.
עאידה תומא סלימאן: אפשר להעלות את הדרישה.
<מרינט וקנין: במשרד הרווחה?
עאידה תומא סלימאן: כן, צריך להעלות את הדרישה.
<מרינט וקנין: אבל זה צריך לבוא מחברי כנסת.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו התקופה של תקציב המדינה, לשנתיים, אם לא ייעשה כל הלחץ, למרות שכבר הכינו, ביום שני מניחים את זה לקריאה ראשונה, אבל אפשר להתחיל ללחוץ.
עאידה תומא סלימאן: ממש, היום, צריך להתחיל להעלות את הדרישה, כי אחרת אתם תיתקעו לשנתיים.
<מרים בן עטר: יחד עם זה מונח על שולחן הממשלה, אם אני לא טועה, הנושא של תקציב ממשלתי נוסף, בתקופה של חמש שנים נוספות לחברה הבדואית.
<מרים בן עטר: זה משהו שעובר דרך משרד החקלאות, כל הנושא של טיפול בחברה הבדואית, ויש מגמה, אם התקציב הזה יאושר - - -
עאידה תומא סלימאן: אף פעם לא הבנתי למה משרד החקלאות.
<חגי מויאל: כי ישב שם בזמנו, כשהקימו - - -
<מרים בן עטר: זה לא קשור, אבל תן לי לסיים.
<מרים בן עטר: המגמה, אם התקציב הזה יאושר, זה 75 מיליון לכל היישובים.
<מרים בן עטר: יש מגמה לעשות שונה ולנסות לקיים שירותים קיימים, לשכפל שירותים קיימים.
<מגיד אלעטאונה: אני אתן לך בעיה חמורה יותר, בתוך המשרד.
<מגיד אלעטאונה: ב-88', בהחלטת מנכ"ל במגזר הערבי העבירו 40%, במגזר היהודי יעבור בין 25%-30%, את יודעת כמה אישרו לי? 29.
<מגיד אלעטאונה: 700,000 שקל לקחו לי.
<מגיד אלעטאונה: יש לי במובן החוק תקציב, אני לא יכול לממש אותי.
<מגיד אלעטאונה: את מבינה?
<מגיד אלעטאונה: זה החוק נתן לי את זה, לא עושים לי טובה.
<מגיד אלעטאונה: זה בירוקרטיה של השירות לילד, לא יודע.
<מגיד אלעטאונה: 29% במקום 40%.
עאידה תומא סלימאן: אני לא שמעתי עדיין, אני רוצה לשאול, מה עושה הרווחה בנושא של נשים?
עאידה תומא סלימאן: האם יש איזה שהן תכניות ברורות של לשכת הרווחה לנשים?
<מגיד אלעטאונה: לגבי נשים, אפשר לעשות כל מיני סדנאות, אם יש תקציב לזה.
<מרים בן עטר: לא, לא תכניות שהיית רוצה.
עאידה תומא סלימאן: מה קיים.
<מגיד אלעטאונה: קיים, אם אני מדבר על המועדוניות הביתיות, שהכשרנו אותם למשפחתונים, יש חלק מהנוף של מעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על מעמד, אני מדברת על שירותים, לאישה.
<מגיד אלעטאונה: אין תכניות, גם בגלל הפזורה הגיאוגרפית, גם מחסור במקומות.
<מגיד אלעטאונה: אנשים לפעמים אין להם לגור, על אחת כמה - - - איפה יקיימו את הפעילות?
<מגיד אלעטאונה: איך להביא אותם בשעה לא שגרתית, יחשדו, מתעסקת עם מישהו, איך להביא אותה למקום כזה?
<מגיד אלעטאונה: זה לא - - - אני אומר לאישה - - -
<מרינט וקנין: אפשר להביא אותם לכאן ללובי הזה ולעשות כל פעילות.
<מרינט וקנין: אם יש מי שיתקצב, אין לי שום בעיה.
<מרינט וקנין: הילדים מגיעים מאחת, אפשר מ-9 עד 12, כל יום שלוש שעות, וזה מה שאני עושה.
<מרינט וקנין: והן באות.
<מרים בן עטר: התכניות היחידות שהתחילו, למעשה זה דרך מרכז עוצמה ונושמים לרווחה, ששמעת על זה גם דרך זה שתקצבנו פעילויות של טובה, מעמד האישה, ששם כן יש כיתות של לימוד, הכשרה.
<מרים בן עטר: העצמה, לא לקרוא לזה העצמה, כי ביישובים כמו - - -
<קריאה: ביישובים כאלה אסור לקרוא לזה העצמה.
<מרים בן עטר: נורא קשה להגיד את המטרה המוצהרת.
עאידה תומא סלימאן: לא צריך להגיד העצמה.
<מרים בן עטר: לא חשוב, אבל אלה התכניות העיקריות של העצמת נשים דרך העבודה לפיתוח העצמה.
<מרים בן עטר: לנסות לעזור להן להרוויח עוד כסף, לחזק את העצמאות שלהן, ואלה התכניות הראשונות שקורות בחברה הבדואית, בצורה מובהקת, מוצהרת, כדי לחזק אותן.
<קריאה: למרכז עוצמה יש תקציב, כמעט 300,000 לכל רשות.
<מגיד אלעטאונה: זה ל-20 נשים, כמה אתה יכול?
<מגיד אלעטאונה: זה טיפה בים.
<קריאה: אבל אנחנו מדברים על - - -
עאידה תומא סלימאן: למה 20?
עאידה תומא סלימאן: 20 משפחות רק?
עאידה תומא סלימאן: נושמים לרווחה זה 20 משפחות.
<מרים בן עטר: עוצמה זה משהו אחר.
<מרים בן עטר: זה פעילויות, זה סדנאות.
<קריאה: מהניסיון במקומות אחרים מלמד שאפשר לעבוד עם נשים רק עם קבוצות.
<קריאה: פה הייתה התחלת פעילות - - -
<מגיד אלעטאונה: חבר'ה, אני רוצה להיות יצירתי.
<מגיד אלעטאונה: כשאת הולכת ברדיוס של 2 קילומטרים יש פיזור, אין הסעה ציבורית ויש קושי עצום איך להביא את האנשים.
<מגיד אלעטאונה: את מדברת על ילדים, במקרה אולי קרובים קצת, אבל צריך הסעה מאורגנת, מי ישלם את זה?
<מרים בן עטר: להביא אותם לחורה.
<מגיד אלעטאונה: צריך בשעות הבוקר ולא אחרי הצהריים.
<מגיד אלעטאונה: אם אתה מביא מישהו אחרי צהריים, הם לא יבואו.
<מגיד אלעטאונה: דבר שלישי, ילדים, יש מי שאומרת לך 'אני לא יכולה לעזוב פה', לכל בית ספר יש עוד שניים קטנים.
<מגיד אלעטאונה: זאת אומרת העסק מורכב.
<קריאה: מג'יד, אתה רואה את הסיבות למה זה לא יקרה, תנסה - - -
<מגיד אלעטאונה: לא, למשל אני הוספתי תחנת טיפול לייעוץ משפחתי, לא יצא - - - ואני יזמתי את זה ואני מומחה למעמד האישה.
<מרים בן עטר: זה נכון, מג'יד, אבל זה נפל גם כן כשפותחים מרכז עוצמה, גם באל קסום וגם בנווה מדבר - - -
<מגיד אלעטאונה: הרעיון של - - -
<מרינט וקנין: זה יהיה מצוין.
<מרינט וקנין: תפירה עדיין יש לי.
<מרים בן עטר: את לא יכולה להגיע לכל האזורים, אבל לפחות מה שחשוב זה שאנחנו משנים מקום ואפשר להעתיק את המודל ולהרחיב את התכנית לעוד ולעוד ו - - -
עאידה תומא סלימאן: לא שאלתם את עצמכם למה לפעמים ארגוני נשים מצליחות בעניין הזה יותר?
<מגיד אלעטאונה: כי יש להם את הכלים גם.
<מגיד אלעטאונה: יכול להיות שעמותת נשים יצליחו בזה כקבלן משנה, יכול להיות.
עאידה תומא סלימאן: אז למה שלא תעבוד איתם?
<מגיד אלעטאונה: אין לי בעיה, אני אף פעם לא זרקתי אף אחד, אף אחד לא פנה אליי וסירבתי.
עאידה תומא סלימאן: הם לא צריכים לפנות אליך, אתה ראש המחלקה, אתה צריך לתכנן, אתה צריך לבוא בצעקות, 'תירתמו איתי, תעזרו לי, תעשו'.
<מגיד אלעטאונה: אבל אם אין לי כסף.
<מגיד אלעטאונה: כשיש לי יכולת תקציבית - - -
עאידה תומא סלימאן: זה אתה, אתה מומחה למעמד האישה, נכון?
<מגיד אלעטאונה: אני מסכים איתך, כשיש לי יכולת תקציבית אני יכול לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: לא, אבל תקציב מקבלים כאשר דורשים.
עאידה תומא סלימאן: אם זה לא נכנס לתכנית, אם לא דורשים עליו כסף זה לא יקרה אף פעם.
עאידה תומא סלימאן: אם אין תפיסה - - - תשמע, אני מאמינה ככה, חברה לא תתרומם ולא תקום על הרגליים כל עוד חצי ממנה יושב בצד.
עאידה תומא סלימאן: וחוץ מזה אתם אוהבים מאוד להגיד שהנשים הן האימהות, זה לא רק חצי מהחברה, אלא החצי שמחנך ומגדל את החברה העתידית נמצא במצב כזה, אז ככה אנחנו מתבוססים בעצמנו.
<מגיד אלעטאונה: מה שאת אומרת, הדברים שאת אומרת הם לא רק חשובים, הם חשובים מאוד וחלק מהעבודה הקהילתית.
<מגיד אלעטאונה: אנחנו, לצערי, אין לנו תקן אחד לעבודה קהילתית.
<מגיד אלעטאונה: זאת אומרת גם אם נתחיל לחזק ולבנות תכנית צריך מישהו - - -
<חגי מויאל: אז זה מה שהיא שאלה אותך, היא שאלה אותך מה חסר לכם.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שאמרתי.