GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שני רבינוביץ': אני חוזרת ושואלת, ואני עושה את זה כבר שנים, למה אין זכאות לאימהות עצמאיות שמתקיימות מדמי מזונות.
<שני רבינוביץ': הדבר פשוט לא הגיוני.
אורלי לוי אבקסיס: האבסורד הוא שזה מזונות ילדים.
<שני רבינוביץ': זה מזונות ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: על פי חוק הכסף הזה של הילדים, אין לה את הסמכות בכלל לוותר על זה.
<שני רבינוביץ': יש כמה וכמה אבסורדים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה זועק לשמים.
<שני רבינוביץ': יש את העובדה שמדובר בדיוק באותו סכום של הבטחת הכנסה, בדיוק אותם תנאים, הדבר היחידי שמשתנה בין שתי הקצבאות זה שאין את מבחן התעסוקה.
<שני רבינוביץ': ואנחנו חוזרים ושואלים את משרד השיכון, אתם רוצים מבחן תעסוקה?
<שני רבינוביץ': בבקשה, תעשו מבחן תעסוקה, תעשו הסכם עם המוסד לביטוח לאומי, שגם הנשים שמקבלות מזונות ורוצות דיור ציבורי תתבקשנה לעבור מבחן תעסוקה.
<שני רבינוביץ': אבל לשלול להן את הזכאות לדיור ציבורי רק בגלל שהן מממשות את זכותן לקבל את מזונות הילדים שלהן, שזה דרך אגב, גם הדבר היחיד במקרים רבים שמקשר את האבא לילדים, שעדיין מטיל את החובה לשלם את המזונות על האבא, כי ברגע שהן עוברות להבטחת הכנסה כבר אין שום חובה חוקית שמוטלת על האבא ואף אחד לא רודף אחרי האבא, זה פשוט אבסורד.
<שני רבינוביץ': עמותת ידיד הגישה בזמן האחרון ערעור לבית המשפט העליון בדיוק בנושא הזה.
<שני רבינוביץ': זה עוד תלוי ועומד, אבל כמובן שנשמח אם הדבר יקודם גם בנהלי משרד השיכון, ואם יש צורך גם בחקיקה.
<שני רבינוביץ': אנחנו נשמח להצטרף ולסייע איפה שנוכל.
<שני רבינוביץ': זאת פשוט אפליה, אין מילה אחרת, זאת אפליה נגד אימהות עצמאיות שבוחרות לממש את הזכות שלהן ושל הילדים שלהן לקבל מזונות מהמדינה ולהמשיך להטיל את החובה הזאת על האבות שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: אם יש פה איזשהו פקיד שיוכל להסביר לנו למה ההוראה הזאת בכלל קיימת.
עאידה תומא סלימאן: אורלי, יש גם את משרד הבינוי, אני ארצה שהם ייתנו הסבר - - -
<קריאה: במדינה שלנו לא מסבירים לנו שום דבר, אורלי.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה שמשרד השיכון אחר כך ייתן הסבר, וגם נמצאים איתנו מהביטוח לאומי, שגם יצטרכו לתת תשובות.
<שני רבינוביץ': משפט אחד לסיום.
עאידה תומא סלימאן: משפט אחד.
<שני רבינוביץ': גם הובא לידיעתנו בזמן האחרון שאימהות עצמאיות שלא הוכרו כזכאיות לדיור ציבורי אבל כן מקבלות סיוע בשכר דירה, אם הן מגישות בקשה לדיור ציבורי, למרות שידוע להן שהן לא זכאיות והן לא תקבלנה, יש סיכוי מאוד טוב שוועדת החריגים תאשר להן הגדלת הסיוע בשכר הדירה, כאילו שהן זכאיות.
<שני רבינוביץ': הן לא נכנסות לרשימת ההמתנה, אבל הן כן מקבלות את הסיוע המוגדל.
<שני רבינוביץ': אני רוצה גם לשאול את משרד השיכון, למה הדבר הזה לא נעשה באופן יזום לכל האימהות העצמאיות, ולא בשיטת המצליח, לחכות שרק אלו שמנסות את מזלן להגיש בקשה למשהו שהן יודעות מלכתחילה שהן לא זכאיות לו, לקבל את זה, ואז הן מקבלות את הגדלת הסיוע.
אורלי לוי אבקסיס: דרך לחסוך בכסף למדינה.
<קריאה: לא כל אחת יכולה לקבל הגדלה בסיוע.
<שני רבינוביץ': לא אמרתי כל אחת.
<קריאה: גם זה מוגבל.
<קריאה: הגדלה בסיוע היא מאוד מאוד ברורה.
<קריאה: אם היא מגיעה לוועדת חריגים זה בגלל שהיא נמצאת במצב קטסטרופאלי עם שישה ילדים.
<קריאה: לא כל אחת יכולה - - - דיור ציבורי.
<שני רבינוביץ': לא נכון, זה בגלל שהיא מנסה את מזלה ומבקשת.
<קריאה: צריכים לציין את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, זה מאוד יפה לקיים את השיח הזה, אבל זה לא הולך ככה.
עאידה תומא סלימאן: לא מתפרצים לתוך דיון.
עאידה תומא סלימאן: יש פרוטוקול שצריך לרשום.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, לא מתפרצים לתוך הדיון, כי גם יש אנשים שעשו את זה כמו שצריך ונרשמו לדיון.
עאידה תומא סלימאן: גברת לואיז סמרקורן, בבקשה, גבירתי, מהקבוצה לשינוי מדיניות, בשלוש דקות אני מבקשת.
<לואיז סמרקורן: בוקר טוב לכולם.
<לואיז סמרקורן: לפי מה שאני מבינה, בנושא של הדיור הציבורי שום דבר לא השתנה בכלל משנת 2011 במאבק האוהלים.
<לואיז סמרקורן: שוב ושוב אני באה לפה, ושוב ושוב אני שומעת את אותם סיפורים מכולם ואני ממשיכה לשרוד.
<לואיז סמרקורן: בכלל, אני באה מהיסטוריה שיש לי 100% נכות, בגלל הנושא של הטרדה מינית במשך שנים, וכל פעם כשאני צריכה לעבור דירה, משרד השיכון שולח איזשהו חוקר, שיפתח לי את המגירה, ייכנס לי בתוך התחתונים ובתוך כלי האיפור ובתוך הבגדים ובתוך כל הדברים שלי האישיים, וחס וחלילה אם אני מגלחת את בית השחי ויש לי סכין גילוח בבית, זה פשוט אומר שיש גבר שגר איתי.
<לואיז סמרקורן: אז כל פעם כשהוא היה בא, הייתי צריכה להחביא את סכין הגילוח שלי של בית השחי ואת השמפו של הילד שלי, זה שמפו של ילד, של זכר.
<לואיז סמרקורן: הסיפורים פה באמת מחרידים.
<לואיז סמרקורן: אני רוצה לדבר קצת על האימהות החד הוריות שצריכות לשרוד בשביל לחיות ולשים קורת גג על הראש של הילדים שלהן.
<לואיז סמרקורן: שלחו לי בגיל 52, הילד שלי רק בן 10, לפני שנה בדיוק שלחו לי מכתב, משרד השיכון, שכדי להיות זכאית לדיור ציבורי אני צריכה להביא עוד שני ילדים.
<לואיז סמרקורן: אני ממש חושבת שזה אבסורד ברמות, אני לא חושבת שזה ייתן משהו למישהו, פשוט אני חושבת שאני אמשיך להיות במעגל העוני ועוד יותר נדחפת למעגל העוני.
עאידה תומא סלימאן: רוצים עוד ילדים למעגל העוני.
<לואיז סמרקורן: כן.
<קריאה: חסרים להם.
<קריאה: בגיל 52 זה גם איזה נס רפואי.
<לואיז סמרקורן: יש לי 100% נכות, אני יתומה טוטאלית ואין לי שום תמיכה מאף אחד, לא משפחה, לא אחים, לא אחיות, לא הורים, לא שום דבר.
<לואיז סמרקורן: בת 52, חד הורית, עם ילד בן 10.
<לואיז סמרקורן: הילד הזה ישן איתי במשך שמונה חודשים באוהלים.
<לואיז סמרקורן: אחרי שעיריית תל אביב הציעה לנו איזשהו שוחד קטן של - - - הייתה איתנו יד ביד.
<קריאה: טעות.
<קריאה: לא אומרים טעות למי שנמצא במצב כזה.
<לואיז סמרקורן: אני לא לקחתי.
<לואיז סמרקורן: הייתי היחידה שלא לקחתי.
<לואיז סמרקורן: היחידה.
<לואיז סמרקורן: אני נשארתי שם בחורף ובגשמים ובסוף פינו אותי פיזית משם עם מכות רצח שחטפתי שם ונתנו לי צו הרחקה מהבית שאין לי.
<לואיז סמרקורן: עד עכשיו, הילד שלי בן 10, הוא עבר 11 בתים.
<לואיז סמרקורן: אני מדברת עכשיו בשביל מאות האימהות, באמת.
<לואיז סמרקורן: כל אחת עם הסיפור שלה, לכל אחת יש את הקושי שלה בחיים.
<לואיז סמרקורן: אני החלטתי לפני שנה לעשות את הדבר הכי טוב למען הבן שלי, במקום לעבור דירה שנה אחרי שנה אחרי שנה ניגשתי לרווחה וביקשתי להוציא אותו מהבית לפנימייה, שיהיו לו שנה אחרי שנה אותם חברים, שתהיה לו אותה תמונה על הקיר, שהוא יוכל להגיד שזה הקיר שלו.
<לואיז סמרקורן: אין לילה שאני הולכת לישון ואני לא בוכה.
<לואיז סמרקורן: זה המצב שאני הגעתי.
<לואיז סמרקורן: אני לא חושבת שמדינת ישראל ושר השיכון צריכים לדחוף אימהות להביא עוד ילדים, אני חושבת שצריכים לעזור לנו לצאת ממעגל העוני ולשקם את חיינו.
<לואיז סמרקורן: זה דבר הכי חשוב.
<לואיז סמרקורן: כל אחת במקום שבו היא נמצאת.
<לואיז סמרקורן: אני לא חושבת שזה משנה שיש חד הורית כמוני, שאין לי אף אחד, או שיש עוד אחת חד הורית, שהיא כבר הגיעה לגיל 60, עם ילדים כבר גדולים, ואין להם איפה לחיות.
<לואיז סמרקורן: אני חושבת, אני אוטוטו אני אהיה בגיל של הדיור המוגן, אני חושבת, והילד שלי עוד קטין.
<לואיז סמרקורן: צריך להיות פיתרון לנשים כמוני, כמו כל הנשים מפה, צריך לתת פתרונות.
<לואיז סמרקורן: זה לא פתרון להביא עוד ילדים.
<לואיז סמרקורן: אני קצת נחנקתי, אני - - -
עאידה תומא סלימאן: לואיז, את נחנקת, ואנחנו נחנקנו איתך.
אורלי לוי אבקסיס: והפתרון של לשלוח ילד לפנימייה, אני חוזרת על זה שוב פעם, עולה אלפי שקלים בחודש למדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: בכסף הזה יכלו לתת קורת גג לאימהות האלו ולילדים שלהן.
<לואיז סמרקורן: אבל אני רוצה גם לציין שהיום יש לילד שלי ביטחון.
<לואיז סמרקורן: היום יש לו ביטחון והחרדות שלי גדלו.
<קריאה: אם זה לא היה חלם, הביטחון היה עזרה לאימא שלו.
עאידה תומא סלימאן: מי שצריך להרגיש שהוא נחנק ומי שצריך להרגיש שהוא מתבייש זה מי שגורם לאימהות לקבל החלטה כזו, כי בסופו של דבר את עשית מה שחשבת שהכי נכון לילד שלך, אבל אימהות ונשים, וגם גברים, לא צריכים לעמוד מול הכרעות כאלה.
עאידה תומא סלימאן: לא צריכים לדחוף אותם לרמה כזו שיכריעו שטוב לילד שלנו לא להיות איתנו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לחשוף את המדיניות הזו, שמובילה אותנו להחלטות כאלה.
עאידה תומא סלימאן: יש איתנו חלק מהנשים האמיצות שחשפו את עצמן בסרטונים, ואני לא מכירה אתכן באופן אישי, אבל אני מצדיעה לכן על האומץ ואני חושבת שעשיתן עבודה למען כל האנשים, גם למען הנשים שאולי לא דיברו ולא חשפו ואולי נשים שמתעמתות עם סיפורים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: בגלל הסיפור לא אוכל לתת לכולן לדבר, אבל אני אתן לנטלי גבאי לדבר, ואני מבקשת, באמת, בשתי דקות, כדי שנוכל להמשיך.
<נטלי גבאי: בוקר טוב לכולם.
<נטלי גבאי: שמי נטלי גבאי ואני מאילת.
<נטלי גבאי: אני ב-2012 כתבתי לשר השיכון דאז, מר אריאל אטיאס, מכתב, וסיפרתי לו שאני מוטרדת מינית על ידי רכז עמידר באילת.
<נטלי גבאי: חשפתי באילת עוד מספר נשים רב.
<נטלי גבאי: הוא פוטר לאחר מספר ימים.
<נטלי גבאי: אני רוצה לספר לכם שבעקבות זה שחשפתי את הסיפור הזה, ופעם שעברה הגעתי לכנסת והייתי בוועדה לביקורת המדינה, אני עד היום סובלת מעמידר, בכך שהם שולחים לי משטרות כל שני וחמישי.
<נטלי גבאי: סיפרתי גם שהמנהלת באילת, שלא יותר טובה, בואו נגיד, מקודמה, מתעללת בי, מתייחסת אליי לא יפה.
<נטלי גבאי: בגלל שיש הרבה תלונות עליה מדיירים אחרים, אז היא החליטה בתוך תוכה, היא החליטה שאני פשוט אחראית על איזושהי כנופיה באילת נגד עמידר, או נגד מה שקורה שם.
<נטלי גבאי: אני אם חד הורית לילד בן 4 וחצי, המשטרה לא מפסיקה לדפוק לי בדלת, היא שולחת אליי משטרות כל שני וחמישי.
<נטלי גבאי: זה הגיע למצב שהילד שלי שומע דפיקה, ואומר לי, 'אמא, משטרה'.
<נטלי גבאי: פשוט לא נגמר.
<נטלי גבאי: הסיפור הזה לא נגמר עד היום.
<נטלי גבאי: אני לא חושבת שצריך לשתוק.
<נטלי גבאי: אני עדיין ממשיכה לעבור ואני אישה מאוד מאוד חולה, ואני עדיין מתמודדת, ושום דבר לא קורה.
<נטלי גבאי: אני שומעת כרגע מאנשים שצריך לתקן ולתקן.
<נטלי גבאי: לפי דעתי, אם זה היה תלוי בי, הייתי סוגרת להם את החברה אחת ולתמיד.
<נטלי גבאי: אני בחיים לא אסלח לחברה הזו על מה שעברתי.
<נטלי גבאי: בחיים אני לא אסלח להם.
<נטלי גבאי: אני לא אסלח להם על מה שהבן שלי עובר.
<נטלי גבאי: למה זה צריך לקרות?
<נטלי גבאי: למה כולם שותקים?
<נטלי גבאי: למה אף אחד לא עושה שום דבר?
<נטלי גבאי: למה לא סוגרים את החברה הזו, קיבינימט?
<נטלי גבאי: שיימצאו דרך לתת דירות לאנשים לא דרך חברת עמידר.
<נטלי גבאי: למה?
<נטלי גבאי: למה אנחנו צריכים לעבור את זה?
<נטלי גבאי: למה אותה רכזת עדיין באילת?
<נטלי גבאי: ואיפה מר ראובן קפלן?
<נטלי גבאי: איפה שר השיכון, מר יואב גלנט, שכולם טוענים שהוא שונא את עמידר?
<נטלי גבאי: אז כולם מדברים ומתיפייפים, אבל למה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אל תדאגי, עוד מעט כנראה עמידר מדיחה שר בממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: אבסורד.
אורלי לוי אבקסיס: רוצים להוציא את השר היחידי שעומד על הרגליים האחוריות ואומר שכל ההתנהלות של עמידר ושל החברות המשכנות זה לא לעניין וזה לא בסדר, מה עושים?
אורלי לוי אבקסיס: ניסיתי לא להוציא את הדברים האלו, לפני תקציב המדינה הוא מאוים שהוא יפנה את המשרד שלו וכל התוכניות על הדיור הציבורי והלאה יתמוססו, כי עמידר רוצה להפוך להיות חברה יזמית, רוצים להעביר לבעלותה את הדירות של הדיור הציבורי, ומי ימלא את המקום?
אורלי לוי אבקסיס: יס-מן כנראה.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, תקשיבו, אם כולנו מקבלים שני תפקידים ואת משרד הכלכלה, במקום להרוס את משרד השיכון, שנמצא באיזשהו רצף וכולנו מדברים על החשיבות של הרצף השלטוני, הולכים להעביר אותו למשרד הכלכלה, אחרי שירוקנו לו את המשרד, ואז יביאו את אלי כהן, שייקח לו כמה חודשים ללמוד איך המשרד הזה עובד ואיך התוכניות עובדות.
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת מוועדה שהיינו כבר בעבר, שאלי כהן בעד ההפרטה הזו.
אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת היום, ביום הזה, אם לא נוריד את הבלון הזה מהשמים, אוי לנו ואוי לדיור הציבורי.
דוד ביטן: לאט לאט, לאט לאט.
אורלי לוי אבקסיס: תעזור לנו פה, אני בונה עליך.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא צודקת?
דוד ביטן: בחלק את צודקת, בחלק לא.
אורלי לוי אבקסיס: צודקת מאוד.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דוד ביטן, אני נותנת לך את זכות הדיבור.
דוד ביטן: קודם כל, אין לי מה להגיד.
דוד ביטן: אין לי מה להגיד לאור מה שאני שומע.
דוד ביטן: ברור שצריך לשנות את הקריטריונים ויש הרבה מאוד אנשים שזקוקים לדיור ציבורי, אין על זה ויכוח בכלל.
דוד ביטן: אנחנו בהסכם הקואליציוני האחרון התחייבנו להגדיל ולרכוש דירות, 750 דירות לשנה.
דוד ביטן: שר השיכון עשה את זה והוא עושה את זה, הוא גם שיפץ 500 דירות, שלא היו דירות שאפשר היה לגור בהן והוא הוסיף את זה למאגר.
דוד ביטן: יש היום קרוב ל-2,500 ברשימת המתנה בקריטריונים הקיימים.
דוד ביטן: את זה אנחנו נפתור עד סוף הקדנציה.
דוד ביטן: אנחנו צריכים לפתור ולהגדיל את המאגר של הדיור הציבורי, כי יש הרבה מאוד אנשים שצריכים את זה.
דוד ביטן: אני מודע לזה.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ביטן, יש בעיה שדיברנו עליה בישיבה הקודמת שהתנהלה בעניין הדיור, שיש נשים זכאיות באותו מקום, בעיר מסוימת, ויש מלאי דירות בעיר אחרת, שניתן לנשים או לדיירים שהם פחות זכאים והם פחות מבחינת הזכאות בגלל הניידות.
דוד ביטן: אני לא מכיר.
דוד ביטן: הבעיה המרכזית - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, זאת בעיה שצריך לפתור אותה גם כן.
דוד ביטן: לא, אז אני אסביר.
דוד ביטן: קודם כל הבעיה המרכזית, כפי שאני רואה אותה, היא לא רק בעיה של דיור, כיוון שחלק מהאנשים יכולים לנוע לערים אחרות לקבל דירה, הבעיה, וזה דבר טבעי, אני לא מתלונן על זה, הבעיה שאדם רוצה לגור איפה שהוא גדל ואיפה שבעצם מרכז חייו, וזאת הבעיה המרכזית שאי אפשר לספק לכולם דירות בדיוק איפה שהם רוצים.
דוד ביטן: אלו בעיות שצריך לראות איך מתגמשים אותם ופותרים.
דוד ביטן: ההתגמשות צריכה להיות גם מצד הממשלה וגם מצד הזכאים.
דוד ביטן: אני מסכים איתכם שצריך להגדיל את מלאי הדיור, אני בעד זה.
דוד ביטן: נכון שיש בעיות תקציביות והדבר לא פשוט.
דוד ביטן: אני עושה מה שאני עושה בעניין הזה.
דוד ביטן: אבל לגבי מה שאורלי אמרה, היא אוהבת להטיל ביקורת על כל מיני דברים, חלק אני מסכים איתה, חלק אני לא מסכים איתה, אבל צריך להבין - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה לא שאני אוהבת, אני מרגישה צורך לבקר.
<קריאה: מזל שיש לנו אותה.
דוד ביטן: רגע, אבל אני רוצה להגיד לכם דבר אחד, בניגוד לאורלי, אני לא נגד שעמידר גם תעשה יזמות.
דוד ביטן: זה לא על חשבונכם.
דוד ביטן: כיוון שצריך - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל הם רוצים להעביר לבעלות עמידר את הדירות שנשארו במלאי.
אורלי לוי אבקסיס: ואז אתה מנתק את הקשר בין החובה שלנו כממסד לבין הזכאים.
דוד ביטן: זה לא, רגע, קודם כל, זה שעמידר רוצה זה לא אומר שזה מה שיהיה, אבל אני מדבר על הנושא של היזמות.
דוד ביטן: לא הכל צריך לבוא מתקציב מדינה.
דוד ביטן: צריך להגדיל את מלאי הכסף.
דוד ביטן: מלאי הכסף יכול לגדול אם עמידר תעשה פרויקטים שיכניסו לה כספים ועם זה היא תקנה דירות ולכן אני לא פוסל את זה, תלוי איזה יזמות ותלוי לקראת מה הולכים.
דוד ביטן: אני לא פוסל את העניין הזה.
דוד ביטן: אני חושב שבעניין הזה השר טועה, כיוון שצריך לאפשר לחברות - - -
אורלי לוי אבקסיס: לכן מוציאים את השר מהמשרד.
דוד ביטן: רגע, אף אחד לא מוציא.
דוד ביטן: את החלטת שמוציאים אותו, את גלנט אי אפשר להוציא.
אורלי לוי אבקסיס: אז זה לא קורה?
אורלי לוי אבקסיס: אז יושב ראש הקואליציה אומר שלא יהיו שינויים במשרדים?
דוד ביטן: היחיד שיכול להוציא את גלנט ממשרד השיכון זה גלנט וכחלון, לאור זה שהם ביקשו את תיק הכלכלה ורוצים להעביר את גלנט לכלכלה.
אורלי לוי אבקסיס: זה משתק את המשרד לכמה חודשים.
דוד ביטן: זאת אומרת, זו לא החלטה שלנו, זו החלטה של 'כולנו' ושל גלנט באופן אישי.
דוד ביטן: גלנט יכול לא להסכים להיות בכלכלה, ולהגיד, אני רוצה להיות רק בשיכון.
דוד ביטן: אז מה, אנחנו אשמים שהם רוצים לעבור לכלכלה?
אורלי לוי אבקסיס: השאלה כמה זה תלוי בו.
דוד ביטן: בואי, צריך לקחת את הדברים, את יודעת, לא להגיד אותם, צריך גם להגיד את הדברים על השולחן כפי שהם.
אורלי לוי אבקסיס: כפי שהם, לפני תקציב מדינה מורידים את השר שדואג לדיור הציבורי, מורידים את השר שיש לו תוכניות לרכישת דירות.
דוד ביטן: אבל הוא רוצה את זה.
אורלי לוי אבקסיס: ואולי בגלל שהוא גם דרש 5%.
דוד ביטן: אורלי, הוא רוצה לזוז.
אורלי לוי אבקסיס: אלי כהן יכול להיות שר מצוין גם במשרד הכלכלה.
אורלי לוי אבקסיס: הוא כלכלן, הוא מתאים למשרד הכלכלה.
דוד ביטן: יכול להיות שהוא רוצה לזוז, וזה המצב.
אורלי לוי אבקסיס: תבדוק את זה, תבדוק את זה.
דוד ביטן: אבל לא מדובר, דרך אגב, על משהו שיהיה בשבוע שבועיים הבאים.
דוד ביטן: עכשיו, אתם צריכים לעבוד יותר על שינוי הקריטריונים.
דוד ביטן: אני חושב שצריך לשנות.
דוד ביטן: אין שום סיבה שהקריטריונים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיו"ר הקואליציה יכול לתרום רבות, יותר מכל הנשים שיושבות בחדר הזה.
דוד ביטן: יכול להיות, אני עושה מה שאני יכול בכל דבר.
דוד ביטן: אני לא יכול לעשות הכל ביחד.
עאידה תומא סלימאן: יופי, אז אתה תהיה עזר בזה?
דוד ביטן: גם כשהייתי בעיריית ראשון פעלנו לטובת האנשים שצריכים את הדיור הציבורי.
דוד ביטן: זה דבר שמחויב המציאות.
דוד ביטן: זכות לתת לכל אדם מקום מגורים, זה הדבר החשוב ביותר, אם ידו לא משגת.
דוד ביטן: אנחנו מבינים אתכם.
דוד ביטן: לא כל דבר אנחנו יכולים לעשות, אבל אתם צודקים בטענות, אין ויכוח בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לשמוע תשובות גם כן לכל הטענות שעלו.
עאידה תומא סלימאן: נמצא איתנו יו"ר חברת עמידר, מר יצחק לקס.
עאידה תומא סלימאן: אדוני, נשמעו דברים שבעיניי גם מזעזעים וגם מאוד כואבים והם מחייבים תשובות מאוד ברורות.
עאידה תומא סלימאן: מה המדיניות של עמידר בנושא הזה, ובמיוחד בניצול מיני של נשים שנזקקות לשירות שלכם?
<יצחק לקס: קודם כל אני אומר, גבירתי, שהעדויות שנשמעו ונראו כאן ונראו אתמול גם כן בטלוויזיה, בעיניי הן מזעזעות, הן מחליאות, הן מחפירות, וזו בושה וכלימה.
<יצחק לקס: יתרה מכך, מי שפעל ועשה את אותם מעשים, זו רשעות ופשע.
<יצחק לקס: אנחנו, הנהלת עמידר חדשה, קיימנו דיון בנושא הזה עוד לפני חמישה חודשים והעמדה של הדירקטוריון של החברה, ואני אצטט לכם מתוך החלטת הדירקטוריון: "הדירקטוריון מדגיש באופן נחרץ וברור, כי יש לו אפס סובלנות כלפי עובדים אשר מתנהגים באופן שאינו הולם עובד ציבור בכלל ואדם בפרט".
<קריאה: אז למה מנהלת עמידר עדיין מתפקדת כמנהלת עמידר?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמע גם על זה.
<יצחק לקס: יתרה מכך, הזכירה ד"ר יפעת ביטון אמירה שהיא לא ספציפית לגבי עמידר, דיור ציבורי בכלל, ולא רק, כל מערכת יחסים של ספק ולקוח, שהוא סוג של לקוח שבוי, סוג של לקוח שאין לו אופציה אחרת.
<יצחק לקס: לכן פרסמנו בכל הסניפים ומעל גבי אתר האינטרנט את העובדה שכל דיירת, כל לקוח, יכולים לפנות, גבירתי, באופן ישיר, לא לרכז, לא למנהל הסניף, לסמנכ"לית משאבי האנוש, שהיא האינסטנציה הגבוהה ביותר, וזה כדי שלא תיווצר סיטואציה שדיירת תחשוש להתלונן, כיוון שאם היא תתלונן ותאמר את הדברים לרכז או למנהלת הסניף, אולי זה ייסגר בתוך חדרי החדרים האלה.
<יצחק לקס: לא עוד הדברים האלה.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל, בסדר גמור, זה שיש לכם כתובת לסמנכ"לית משאבי אנוש, אני חושבת שזה טוב וזה יכול להיות טוב לעובדי עמידר.
<יצחק לקס: לא, לא, לא, אני אומר לגבירתי - - -
עאידה תומא סלימאן: לעובדי עמידר זה יכול להיות טוב.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רואה איך דיירת באמת תוכל להגיע בקלות לסמנכ"לית בעמידר.
עאידה תומא סלימאן: מה במיוחד - - -
<קריאה: היא לא תצליח להגיע.
<קריאה: היא לא תצליח.
<יצחק לקס: גבירתי, הפנינו וצירפנו לנייר עבודה את אותה כרזה שפורסמה בכל סניף, שנמצאת באתר האינטרנט, ואגב, היא גם כן אמורה להישלח במסגרת הדיווח השנתי לכל אחד ואחד מדיירי עמידר, ושם יש את השם של הסמנכ"לית למשאבי אנוש, יש את הטלפון שלה, יש את הפקס שלה, יש את האימייל שלה.
<יצחק לקס: כל אחד ואחת יכולים להגיע באופן הישיר לסמנכ"לית משאבי אנוש.
<יצחק לקס: עכשיו, אני מוסיף ואני אומר, אני נושא על גבי, במרכאות, צלקות בעניין הזה, כיוון שבמקרים שהיו בשנה וחצי ובשנתיים האחרונות של הטרדה מינית, של ניצול מיני, של ניצול יחסי מרות - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמו עם יוסי אבוטבול שהטריד בהודעות אס.
אורלי לוי אבקסיס: , כמו אותו סמנכ"ל שאתה מינית ופיטרת את המזכירה שהתלוננה, שהוא מנצל אותה, שהוא מנצל את יחסי המרות.
<יצחק לקס: של ניצול יחסי מרות, ואם תתני לי לדבר - - -
אורלי לוי אבקסיס: אתה השתמשת בכלי הקדוש הזה לחסל יריבים מקצועיים.
עאידה תומא סלימאן: אורלי, אורלי - - -
<יצחק לקס: אם תתני לי לדבר - - -
אורלי לוי אבקסיס: במקום לטפל בדיירות, טיפלת במתנגדים.
<יצחק לקס: אם הגברת אורלי לא תפסיק לצעוק - - -
עאידה תומא סלימאן: אורלי, אורלי, אורלי - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני אמשיך לצעוק, כי אתה עושה מניפולציה עם הנתונים.
עאידה תומא סלימאן: רק שנייה, שנייה, שנייה, אורלי, חברת הכנסת אורלי לוי - - -
אורלי לוי אבקסיס: אתה עושה לנו מניפולציה פה בוועדה.
<יצחק לקס: אם חוזרים ואומרים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני מצטערת, אני צריכה ללכת לוועדת ביקורת.
<יצחק לקס: גבירתי, אם חוזרים ואומרים אמירות שאין מאחוריהן כלום, זה לא הופך אותן לאמירות נכונות.
אורלי לוי אבקסיס: אני העברתי לך חלק מהאס.
אורלי לוי אבקסיס: אמ.אסים.
אורלי לוי אבקסיס: ואפילו - - -
<יצחק לקס: אני אמשיך ואני אומר - - -
אורלי לוי אבקסיס: הן גם מפרסמות בפייסבוק.
אורלי לוי אבקסיס: למה לא תובעים אותן אם זה לא נכון?
<יצחק לקס: אני אמשיך.
אורלי לוי אבקסיס: לעומת זה, אנשים תבעו אותך.
<יצחק לקס: אני אנשים תבעו אותי על כך שפיטרתי אנשים שהואשמו בהטרדה מינית.
אורלי לוי אבקסיס: אז אני רוצה להגיד לך, האם אתה אומר שמי שהעביר לנו את החומרים - - -
<יצחק לקס: יש תביעה משפטית נגדי, יש כמה וכמה תביעות שכאלה, אני לא רוצה להיכנס - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז בבקשה, אתה מואשם בלשון הרע.
<יצחק לקס: זה תלוי ועומד - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואת הביקורת החיצונית שאתה הבאת, יש לי פה את המכתב, יש פה עורכת דין שיכולה להסתכל, שלא היה ולא נברא.
אורלי לוי אבקסיס: זה נמצא אצל מבקר המדינה.
אורלי לוי אבקסיס: במקום לדאוג לזכאיות, אתה דאגת שתהיה לך סביבת עבודה, שלא יהיו לך מפריעים.
עאידה תומא סלימאן: אורלי, אני מבקשת עכשיו, שנייה, לא - - -
<יצחק לקס: מה לעשות - - -
אורלי לוי אבקסיס: להגיד מה מבקר המדינה בודק עליך, כמה פעמים זימנו אותך לחקירה, ועל הדוקטורט המזויף שלך, תתחיל לדבר.
עאידה תומא סלימאן: שנייה, חברת הכנסת אורלי, חברת הכנסת אורלי - - -
אורלי לוי אבקסיס: כשאנשים מזויפים האנשים הקטנים פה משלמים את המחיר.
<יצחק לקס: אני אבקש להמשיך באמירות של הדברים שנעשו ונעשים בחברה.
<קריאה: את גדולה את.
<יצחק לקס: כל הממונים להטרדה מינית בחטיבות קיבלו הדרכה.
<יצחק לקס: אחת.
<יצחק לקס: פורסם תקנון.
<יצחק לקס: בוצע מערך הדרכות ורענון לכל העובדים.
<יצחק לקס: אני רוצה לומר אמירה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, שנייה, שנייה.
עאידה תומא סלימאן: אני התחלתי להגיד משהו לפני כל הביקורת שאמרה עכשיו חברת הכנסת, אני התחלתי להגיד משהו, אתם קולטים, לפי כל מה שנאמר עד עכשיו, שיש להפריד בין מנגנון קבלת התלונות של העובדים לבין אלה של הדיירות?
עאידה תומא סלימאן: כי זה שני מערכים.
<יצחק לקס: אני אומר - - -
<קריאה: זה נפרד.
<קריאה: אתם פשוט לא יודעים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, גבירתי, אני חושבת שהוא יודע לענות.
עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי את השאלה ואני רוצה לקבל תשובה, מה המנגנון הקיים של הדיירות?
עאידה תומא סלימאן: אל תגידו לי שהן יכולות לפנות לסמנכ"לית, כי אני, חברת כנסת, יהיה לי קשה להגיע לסמנכ"לית של החברה.
<יצחק לקס: אז אני אומר, לא, לא יהיה לך קשה - - -
<קריאה: אז אני אענה לך, אני - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, לא, לא, אני מבקשת, רוצות תשובות?
עאידה תומא סלימאן: בואו נקשיב.
עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת להפסיק את הרחש פה.
<יצחק לקס: יש תקנון שהוא התקנון לכלל העובדים, שהוא מתייחס למערכת היחסים במקום העבודה בין עובד לבין מעביד, בין עובד לבין ממונה.
<יצחק לקס: בנוסף לכך, ואני מדגיש, בנוסף לכך, יש את אותו תקנון ספציפי את אותה כרזה, את אותה ידיעה והודעה שפורסמה בכל הסניפים שנמצאת על גבי אתר האינטרנט, שאמורה להגיע לכל דייר, ששם נאמר בצורה המפורשת, וההתייחסות היא לגבי הדיירים עצמם - - -
עאידה תומא סלימאן: איך זה מגיע לכל דייר?
<יצחק לקס: אמרתי, זה מגיע בשלוש דרכים, אחת, זה מפורסם בכל הסניפים, שתיים, זה נמצא באתר האינטרנט, שלוש, בדיווח השנתי שאנחנו מוציאים אמורים להוציא לדיירים.
<יצחק לקס: התקנון הזה עם הטלפון, עם הפקס, עם המייל של סמנכ"לית משאבי אנוש נמצא שם והוא מופנה באופן ספציפי לדיירים.
<יצחק לקס: אני חוזר ואני אומר, יש לנו בהנהלת עמידר, ואני מסתכל לכל אחת ואחת מהיושבות פה בעיניים - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל זה אותו תקנון, אדוני, אדוני, אדוני - - -
<יצחק לקס: אפס סבלנות ואפס סובלנות - - -
עאידה תומא סלימאן: אדוני, לא, לא, זה לא נאומים פה.
עאידה תומא סלימאן: אדוני, זה לא נאומים.
<יצחק לקס: זה לא נאום, זאת אמירה.
עאידה תומא סלימאן: כשאני פונה אליך, אתה מקשיב לי.
עאידה תומא סלימאן: יש לי שאלה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, כשאני פונה למישהו שנותן דיווח, הוא אמור לחכות עד שאני אשאל את השאלה.
עאידה תומא סלימאן: זה התפקיד שלנו פה בכנסת, לשאול את השאלות, לעשות את הביקורת.
עאידה תומא סלימאן: יש בידיים שלי, אני חושבת שאתה מתכוון לכרזה הזו, נכון?
<יצחק לקס: לחלוטין.
עאידה תומא סלימאן: אז כתוב, "ללקוחות עמידר ולעובדיה".
<יצחק לקס: נכון.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני מנסה להגיד, הכתובת שכתובה היא לאותה סמנכ"לית של משאבי אנוש.
עאידה תומא סלימאן: זה לא הפרדה, זה אותו תקנון, אותה כרזה, אותו בן אדם או אותה אישה שאמורה לקבל את התלונות.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, אחרי הדיון הזה, אני מבקשת לשאול שוב, לא הבנתם את הקושי של הנשים, אני חושבת שזה לא אותו דבר, הטרדות מיניות במקום העבודה זה לא הטרדות מיניות בין מישהו שנותן שירות ומישהו שהחיים שלו תלויים בשירות הזה.
עאידה תומא סלימאן: זה מערך אחר.
<יצחק לקס: אז אני אענה לגבירתי ואני אצטט שוב מתוך דיון והחלטה של הדירקטוריון לפני חמישה חודשים, עוד הרבה לפני קיום הדיון הזה, וכך נכתב בהחלטת הדירקטוריון: "עוד הוסיף הדירקטוריון וביקש כי יועבר המידע ללקוחות החברה, כי בכל מקרה של הטרדה מינית או ניצול מיני, תהיה להן אפשרות לפנות באופן ישיר ובלתי אמצעי לממונה על מניעת הטרדה מינית, וזאת בכדי להסיר את חששן של המתלוננות שמא תפגענה זכויותיהן על ידי מי מעובדי הסניף בו הן מטופלות, באם תוגש תביעה".
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה אחרת, כמה תלונות היו לסמנכ"לית שלכם מאז שקיבלתם את ההחלטה הזו, פרסמת אותה ושמתם את הכרזות?
<יצחק לקס: אפס תלונות.
<קריאה: החלטה טובה.
<יצחק לקס: הייתה תלונה אחת שנבדקה, ולא זו בלבד שנבדקה, היא נחקרה, וגם המתלוננת, ביקשו ממנה לקבל - -
<קריאה: תגיד, אולי אני אעביר לך את כל המתלוננות?
<יצחק לקס: אדרבא.
אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שד"ר לקס יסכים לדבר הזה, אין לי בכלל ספק בזה.
<קריאה: מה אתה מקשקש?
<קריאה: אני לא מבינה על מה אתה מדבר.
<קריאה: אני אעבוד בעמידר, אני אאסוף לך תלונות.
<יצחק לקס: היא יכולה להגיע אליי, היא יכולה לעבוד מולי.
<קריאה: יש לי רשימה של חצי מהדיירות.
<קריאה: אני חושבת שאת צריכה לעבוד בעמידר, גם אני חושבת שאת צריכה לעבוד בעמידר.
עאידה תומא סלימאן: אבל תסכימו איתי, תשמעו - - -
<יצחק לקס: יש לי אפס סובלנות כלפי העובדים, אם התלונות האלה קיימות.
<יצחק לקס: אפס סובלנות כלפיהם.
<יצחק לקס: תעבירו לי את כל התלונות האלה.
<יצחק לקס: כל אחת ואחת אליי אישית.
<יצחק לקס: אני רוצה לשמוע עליהם, אני רוצה לדעת עליהם, כי אני - - -
<קריאה: איך אתה לא יודע עליהם?
<יצחק לקס: עובדה שהם לא הגיעו.
<יצחק לקס: אתם אמרתם שהן חוששות.
<יצחק לקס: אל תחששו, תבואו אליי.
<יצחק לקס: אף אחת לא יכולה לבוא ולהגיד, אני חוששת, כי מישהו, מנהל סניף יתנכל לי, כאשר הפנייה מגיעה אליי.
<יצחק לקס: תגיעו אליי באופן הישיר.