GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: אמנם אוסרים לדבר ברוסית, אבל לפחות יש - - - ציפי נחשון, משרד הרווחה, גם כן, אנחנו רוצים לדעת בבקשה מבחינת אחוזים, כמה צעירות יוצאות חבר העמים נמצאות בתוך המסגרות של משרד הרווחה בנושא הזה של צעירות, ספציפית מה שאת עושה.
מירב בן ארי: אני חושבת שאת תוכלי לעשות את זה בלי בעיה ולהגיד לוועדה בדיוק כמה אחוזים.
מירב בן ארי: זה גם מעניין ואנחנו גם רוצים האם צריך טיפול ספציפי.
מירב בן ארי: קודם כל אני מודה לכם, כמו שאמרתי.
מירב בן ארי: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי העניין.
מירב בן ארי: אנחנו כן מבדלים את האוכלוסייה הזאת, כי בעינינו היא אוכלוסייה שהרבה פעמים סובלת מפגיעה חמורה, בניגוד לאוכלוסייה הכללית, לכן אנחנו נמשיך ללוות את זה גם בדיון שיתקיים פה, דיון המשך, עם הנתונים של המשרד לביטחון פנים ומשרד הרווחה.
מירב בן ארי: ובכלל, לעקוב אחרי אוכלוסיות מיוחדות שסובלות פגיעה רק בשל המוצא שלהן, שכבר לא שלהן, לפעמים של ההורים שלהן, רק בגלל זה.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-12 ביולי 2016.
עאידה תומא סלימאן: הישיבה מתקיימת גם לציון המיוחד ליום הדיור שיזמה אותו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס עם קבוצה של חברי כנסת, חבר הכנסת אילן גלאון, דב חנין, סתיו שפיר, איציק שמולי, אלי כהן ועמר בר לב.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת יוזמה מבורכת.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת אותך, חברת הכנסת, אורלי, אני יודעת עד כמה הנושאים האלה קרובים ללבך ואת תמיד עוקבת אחרי המתרחש.
עאידה תומא סלימאן: הדיון היום, למרות שהוא לציון היום המיוחד, הוא גם המשך לישיבה קודמת שקיימתי בוועדה כבר בתחילת הקדנציה הזו.
עאידה תומא סלימאן: בישיבה הקודמת עלו הרבה נושאים, שגם הפתיעו אותנו, אבל בחלק מהנושאים גם ידענו על בעיות שמתגלגלות כבר כמה שנים ואין להן פיתרון.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה לא במקרה שברוב הישיבות שקשורות בדיור ובדיור הציבורי יש לנו קבוצה של נשים נהדרות שפעילות, שגם הן בעצמן זכאיות, או דיירות, או מחכות לדירה שלהן, ואנחנו עקבנו אחרי חלק מהמקרים, אבל אני לא יכולה להמשיך את הישיבה מבלי לציין קבוצה של נשים אמיצות, שאחת מהן היא חברתנו מיטל כהן, שלא נמצאת איתנו עכשיו בישיבה הזו, שהתחילו מאהל מחאה מול הבית של שר השיכון, גלנט.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, גם אני אשתמש בבמה הזו לשלוח את תנחומיי לחברתנו מיטל, שאיבדה את אבא שלה.
עאידה תומא סלימאן: הצעד הזה של מאהל המחאה, אנחנו לא יודעים כמה זמן הוא יימשך, אבל כולי תקווה שהוא יעזור באמת לשינוי המצב בעניין הדיור הציבורי והנשים שסובלות מלחכות ולחכות לנושא.
עאידה תומא סלימאן: היום, אני יודעת שכבר התפרסמו פרסומים על מה יהיה היום ומה נציג היום, היום הדיון מיוחד גם לחסמים בפני זכות הנשים בדיור וגם מעקב בנושא הטרדות מיניות בדיור הציבורי.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לפתוח את הדיון, כיאה למי שיוזמת את היום הזה, ונמשיך משם.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, גבירתי יושבת הראש.
אורלי לוי אבקסיס: זו הוועדה שפותחת את יום הדיור בכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: לא בכדי זה מתחיל בוועדה הזו, ואני באמת באמת מודה לך, עאידה, על כך שהנושא הזה, שהוא נושא נפיץ, שהוא נושא קשה, בעיקר כאשר מדובר על הנשים המוחלשות ביותר בחברה הישראלית, על אותן נשים שנאלצות לשבור את הראש, לכתת את רגליהן, להתחנן כמו איזה - - -
<קריאה: דלפוניות על הפתחים.
אורלי לוי אבקסיס: כן, כן, אפשר לומר, אבל בשורה התחתונה אני רוצה להגיד משהו נורא פשוט, כאשר יש מצב כזה, תמיד יהיו האנשים שנמצאים בסיטואציה מסוימת שמנצלים את המצב הקיומי הזה של אותן נשים שנאלצות לראות איך להבטיח את קורת הגג מעל הראש של הילדים שלהן.
אורלי לוי אבקסיס: ובמי אנחנו מדברים?
אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל מדובר על נשים חד הוריות ללמעלה משלושה ילדים, אלה הקריטריונים לדיור ציבורי, ואם את זכאית לזה, אז גם לא בטוח שתקבלי, כי חסר דירות במלאי.
אורלי לוי אבקסיס: ובתוך הטירוף הזה הן מתבקשות לראות איפה הזכויות שלהן, ומה מגיע להן ומה לא, ולפעמים הן נאלצות בעצמן ללכת לחפש אם יש דירה ראויה.
אורלי לוי אבקסיס: שלא נדבר על הנשים, שהגיעו אלינו עדויות, על כך שהן מתגוררות בדירות לא ראויות, שראויות לשיפוץ מסיבי, ומישהו סוחר בהן, מה הן מוכנות לשלם, מה הן מוכנות לשלם כדי לממש את הזכות שניתנה להן על פי חוק, ומה הילדים האלו צריכים לעשות.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, האבסורד הזה הולך וגדל, כי ברגע שאותה אישה לא מוכנה לשתף פעולה, לפחות לפי חלק מהעדויות, מתנכלים לה.
אורלי לוי אבקסיס: עצם המחשבה שאולי, גם אם אין לזה היתכנות, הן תהיינה בידיו של מי שמנסה לנצל אותן, וברגע שהן תגדנה 'לא', הסיכוי שלהן להבטיח את קורת הגג מעל הראש של הילדים שלהן הולך וקטן, אבל יותר מכך, הסיכון לאבד את הילדים שלהן הולך וגדל.
אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו, יש אבסורד במדינת ישראל, מצד אחד, נותנים לך זכאות לדיור ציבורי, מצד שני אומרים לך – אין לנו לספק לך את אותה זכאות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל בא משרד אחר ואומר, אם אתה לא מצליח להבטיח את קורת הגג באופן רציף מעל הראש של הילדים שלך, משרד הרווחה ייקח את הילדים, כדי להבטיח להם קורת גג.
אורלי לוי אבקסיס: ואין זה משנה אם זה לטובת הילדים או לא לטובת הילדים, צריך את הרצף הזה.
אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו ב"בחירתה של סופי", במה היא תבחר?
אורלי לוי אבקסיס: כי למדינה עולה הרבה יותר כסף, ברגע שמוציאים ילד למסגרת חוץ ביתית, זה עולה בין 7,000 ל-10,000 שקל פר ילד.
אורלי לוי אבקסיס: אתם תסבירו לי את ההיגיון הכלכלי.
אורלי לוי אבקסיס: בתוך העיוות המטורף הזה ישנם זאבים, הזאבים האלו מנצלים את המצב, והנשים האלו הן כמעט כמי שחסמו להן את הפה והשתיקו את קולן.
אורלי לוי אבקסיס: הן שבויות, ושבויות במקום שאין להן יכולת לראות את האופק.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אנחנו כחברה צריכים להגיד איך אנחנו אמורים להתנהל.
אורלי לוי אבקסיס: גברתי יושבת הראש, הגיע אלינו איזשהו מסמך עמדה של אחת החברות המשכנות, אולי הגדולה ביניהן.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לספר לך סיפור, לדעתי, יש פה איזשהו ניצול ציני של החברות המשכנות, שלוקחות את הנושא של ההטרדות המיניות ובמקום לטפל באוכלוסייה המוחלשת ביותר שנפגעת מההטרדות ומההצקות האלו, משתמשים בכך, ואני אוכל לומר לך, כנגד מי שיצאו כנגד הניצול של הזכאים של הדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר לך שאנשים שחשפו בפנינו את המטרה ואת הכוונה של משרד השיכון ביחד עם החברה המשכנת הגדולה ביותר למכור מאות דירות בשלהי הכנסת הקודמת, מהלך שאותו עצרנו רק בגלל שהגיע אלינו החומר הרלוונטי, דירות לעמותות, כאשר התור הוא מטורף, במחיר של 50 אלף שקל, בלי שמאי ובלי בדיקה מה הערך האמיתי.
אורלי לוי אבקסיס: לאותם אנשים פתאום הגיעה תלונה אנונימית, למנהלי החברה, שהם אולי מטרידים אנשים.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אותו אחד - - -
עאידה תומא סלימאן: מי שחשף את הפרשייה הזו?
אורלי לוי אבקסיס: מי שחשף את הפרשייה הזו.
אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך, הביאו בודקת חיצונית, ותתקנו אותי אם לא, זה נמצא אצל מבקר המדינה, הבודקת החיצונית בדקה את הנושא, ואמרה, 'לא היה ולא נברא'.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, יבואו ויגידו לנו שהם עושים, אבל זו עדיין הייתה עילה לפיטורין, כי לא יכולים להגיד שבגלל שהם חושבים שהוא זה שחשף את החומר מפטרים אותו, למרות שהבדיקה החיצונית אמרה שלא היה ולא נברא.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת כמה דברים, סמנכ"ל שמונה על ידי היושב ראש, כאשר הוא נחשד בהטרדה מינית, אתם יודעים מה היה שם הפתרון של החברה?
אורלי לוי אבקסיס: פיטרו את האישה.
אורלי לוי אבקסיס: היא העלתה פוסטים בפייסבוק, אני תיכף אפרסם לכם אותם.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, האישה הייתה עובדת של אותה - - -
אורלי לוי אבקסיס: פיטרו את העובדת, כן.
אורלי לוי אבקסיס: כי הוא היה מינוי מקורב.
אורלי לוי אבקסיס: את העיוותים האלה צריך לתקן והעיוותים האלה ייבדקו על ידי הגורמים המוסמכים.
אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת, מה קורה עם המטרידים שמטרידים את הנשים החלשות, מה קורה עם אלה שהמפתח לדירה נמצא בידיהם והם סוחרים בו על הדבר היחידי שהנשים עוד יש להן שליטה, שזה על הגוף שלהן.
אורלי לוי אבקסיס: מדינה מתוקנת לא יכולה לעבור על דברים כאלו לסדר היום.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת כמה אנשים, אם וכאשר בכלל, טופלו בחשד שהטרידו זכאיות של דיור ציבורי, מה נעשה שם, איזה נהלים, איזו ביקורת אתם עושים, האם יש לכם איזשהו דף שעובר.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר על תלונות אנונימיות, שיהיה מקור שבו הנשים האלו תוכלנה להעלות את התלונות שלהן בלי לחשוף את שמן.
אורלי לוי אבקסיס: הן מאוימות, הן מפחדות והן דואגות לילדים שלהן.
אורלי לוי אבקסיס: בתור אמא שרוצה לשרוד ולדאוג לילדים שלה, אני לא רוצה לחשוב מה קורה בשטח וכמה נשים ויתרו על כבודן כדי להציל את משפחתן.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חברת הכנסת אורלי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעלית דברים קשים ביותר, יכול להיות שהם נאמרו בטון רגוע, אבל הם דברים קשים, אם אכן הם מתקיימים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה לבדוק את זה היום ולשמוע את התשובות ולהתרשם באמת מהמצב הקיים.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת את זכות הדיבור לכרמן אלמקייס עמוס, מפורום הדיור הציבורי, ואת הולכת גם כן להקרין את הסרטונים.
<כרמן אלמקייס עמוס: אני רק רוצה להגיד שאת הסרטונים עשו יחד איתי הבימאית וידי בילו, ערכה אותם שלומית כרמלי, וזה אחרי איזשהו תחקיר ארוך שאני עשיתי בשטח.
<כרמן אלמקייס עמוס: אני פעילת שטח וכל הזמן הגיעו אליי תלונות של נשים, מצאתי את עצמי שומעת פעם אחר פעם את הסיפור הזה שנשים מאוימות על ידי גברים, בעיקר רכזי שטח.
<כרמן אלמקייס עמוס: מי שלא יודע, רכזי שטח זה הגברים שמגיעים לבתים של הנשים, שאמורים לשפץ להן את הבית, לראות איזה תיקונים הן צריכות, אז ככה יש להם את המגע הישיר עם האישה, לאו דווקא במשרדי עמידר, אפילו אצלה בבית, זה חשוב לציין, מה שנותן להם איזושהי עמדה של כוח מולן.
<כרמן אלמקייס עמוס: אני רוצה גם, לפני שאני אקרין, להגיד תודה לד"ר יפעת ביטון, עורכת הדין שנמצאת כאן איתנו, שליוותה אותנו בסרטונים האלו ועזרה.
<כרמן אלמקייס עמוס: וכמובן לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שתמיד נמצאת איתנו, ולך על הדיון החשוב הזה.
<כרמן אלמקייס עמוס: אני אקרין את הסרטונים, אני לא ארחיב הרבה, הכל נמצא שם, ואני רק מקווה שהאנשים שנמצאים פה מעמידר - - -
עאידה תומא סלימאן: כמה זמן הסרטונים?
עאידה תומא סלימאן: כי לא נצליח לראות את כולם.
<כרמן אלמקייס עמוס: לא, לא, ברור.
<כרמן אלמקייס עמוס: כל סרטון חמש דקות.
<כרמן אלמקייס עמוס: מתי שתגידו, אנחנו נעצור, נדלג.
<כרמן אלמקייס עמוס: אני מקווה שהאנשים שנמצאים מעמידר - - -
עאידה תומא סלימאן: בואו ניקח בחשבון, שלא יותר משני סרטונים, כדי לאפשר את הדיון.
<כרמן אלמקייס עמוס: אין שום בעיה.
<כרמן אלמקייס עמוס: בסדר גמור, אין שום בעיה.
אורלי לוי אבקסיס: גבירתי יושבת הראש, איך אנחנו מבטיחים שאותן נשים שמופיעות פה, לא תיפגענה בעתיד?
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, שעצם העובדה שהן מופיעות פה, זו ההבטחה העיקרית שהן לא תיפגענה.
עאידה תומא סלימאן: כי כל מי שינסה לפגוע בנשים האלה, אנחנו יודעים כבר למה.
<כרמן אלמקייס עמוס: הוועדה מוסרטת?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעקוב גם אחרי כל דבר.
עאידה תומא סלימאן: אני, קודם כל, רוצה לקוות שלא יהיה שום ניסיון לפגוע בנשים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני יוצאת מנקודת הנחה, שכולם כבר מבינים, אם אישה מגיעה עד לכדי חשיפת עצמה בפומבי בוועדה כזו בכנסת, היא לא מדברת סתם.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אם ינסו לפגוע, אנחנו נהיה שם ואנחנו נגונן על האישה הזו, ולא ניתן שיפגעו בה.
<כרמן אלמקייס עמוס: חשוב לציין גם דבר אחד לפני שאני אשים play, שיש המון המון נשים שפחדו לדבר, פחדו להיחשף.
<כרמן אלמקייס עמוס: ואלה באמת נשים אמיצות, שהחליטו לעשות את הצעד.
<כרמן אלמקייס עמוס: (הקרנת סרטון)
עאידה תומא סלימאן: בגלל שאני יודעת שאלו עדויות של נשים שעשו את זה באומץ רב, ולא היה קל להן, אז אני אבקש עוד עדות אחת, כדי שנוכל להמשיך את הדיון.
<כרמן אלמקייס עמוס: אוקיי.
<כרמן אלמקייס עמוס: אני רק אגיד על האישה הזו, שמהסניף שבו היא נמצאת, שתי נשים התלוננו, והיום עוברות נקמה מאוד מאוד קשה, אז היא פחדה להיחשף והיא מוסתרת, זו הסיבה שהיא לא מראה את הפנים שלה.
עאידה תומא סלימאן: ואני מבינה שהסיפור עכשיו קורה.
<כרמן אלמקייס עמוס: כן, הסיפור הוא עכשיו.
<כרמן אלמקייס עמוס: יש לציין שיש פה את אתי, יש לנו הטרדות מלפני 20 שנה אפילו עד היום, כולל היום.
<כרמן אלמקייס עמוס: זה נמצא גם בתוך הסרטונים.
עאידה תומא סלימאן: (הקרנת סרטון)
אורלי לוי אבקסיס: עצוב.
<קריאה: קשה.
עאידה תומא סלימאן: תמיד קשה אחרי עדויות כאלה.
<קריאה: מזעזע.
<קריאה: זה לא קשה, זה מזעזע.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, בסדר, בסדר, ידעתי, אני לא מצאתי מילים לתאר, ואני יודעת שכולם מתקוממים, וכולן מרגישות כעס נוראי על שדברים - - -
<עדן אברהם: יש אישה ששכבה עם מישהו ממשרד השיכון, וקיבלה בית.
<עדן אברהם: איך אני?
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני יודעת שהישיבה עם כל העדויות ועם כל הנשים שחוות את זה תרתי משמע על בשרן, יהיה לנו קשה לנהל דיון אם רק נרצה לבטא איך אנחנו מרגישות, ואני יודעת שההרגשה היא מאוד קשה וכולן רוצות באמת להשמיע את קולן, אבל זמננו גם מוגבל.
עאידה תומא סלימאן: וכדי שבאמת נוכל להתקדם ולקבל תשובות, ועלו פה שאלות מאוד קשות, מהותיות, של הקשר בין הרכזים לבין הנשים, איך הרכזים משתמשים בכוח שניתן להם בהגעתם לבתים, נרשמו רבים לדיון, אני אבקש מכם שתבינו, לא אוכל לתת לכל ארגון, 4-5 אנשים מאותו ארגון, כי יש כמה וכמה ארגונים שירצו להתבטא ואנחנו עוד נרצה לשמוע גם מהחברות המשכנות וגם מהמשרד תגובות.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני אתן עכשיו לד"ר יפעת ביטון, בבקשה, ואחר כך נלך עם השמות.
<יפעת ביטון: שלום, בוקר טוב, גבירתי יושבת הראש.
<יפעת ביטון: אני כמובן מברכת מאוד את יוזמתה של חברת הכנסת לוי וגם חבר הכנסת דב חנין, כמובן, כל העוסקות והעוסקים במלאכה החשובה הזאת.
<יפעת ביטון: מי שרוב הזמן עוסקים בהישרדות, עוסקות בהישרדות, יש להן הרבה פחות זמן לדבר על הדברים שהם מעבר לזה, ואני חושבת שבצורה מאוד בולטת הדבר הזה עולה בסרטונים שראינו לפנינו.
<יפעת ביטון: אני רוצה לנסות לתת איזושהי פריסה של המערך הכל כך בעייתי, שבתוכו מתקיימת התופעה הזאת של הטרדה מינית.
<יפעת ביטון: קודם כל, אני חושבת שכולנו צריכות להבין, שמדובר פה בתופעה שהיא בעייתית בדיור ציבורי באופן כללי.
<יפעת ביטון: זאת אומרת, נכון שהעדויות פה הוצגו על חברת עמידר, אבל אנחנו חייבות לשים לב שהנושא הזה הוא נושא שרלוונטי לכל הדיירות בדיור הציבורי, וצריך את הפעולה שלנו, ככל שנחליט מה נעשה, להפעיל על כל החברות.
<יפעת ביטון: זה, ככה, איזשהו disclaimer.
<יפעת ביטון: אבל לגבי המבנה, אני חושבת שיש פה מפגש הרסני, מסוכן, בין שני יסודות ברורים.
<יפעת ביטון: היסוד האחד הוא יסוד, אני רוצה להגיד מילים יפות כאלה, אקדמיות, פגיעוּת של הנשים, אבל בואו נהיה הוגנות ונאמר את זה, מדובר פה ביסוד של נזקקוּת, נואשוּת, חיבור לבלון חמצן של החיים.
<יפעת ביטון: אין לי מילים אקדמיות יפות לשים על המציאות הזאת.
<יפעת ביטון: כאשר מה שעומד על הפרק הוא קורת הגג שלך, היכולת שלך לשרוד, ואנחנו רואות כאן את בר עם הקטסטרופה של ההיזכרות בחוויות שלה של לחיות בחוץ על הספסל, זה יסוד מרכזי, ראשון, שמאוד מחליש את הנשים האלה, הופך אותן למאוד פגיעות לכל ניצול, אבל בוודאי לניצול מיני.
<יפעת ביטון: ופה היסוד השני, היסוד של יחסי הכוח.
<יפעת ביטון: יחסי הכוח הם יחסים מובנים, לא צריך להיות פקיד דיור ציבורי מרושע כדי להיות ביחסי כוח, זאת ההבניה של המצב.
<יפעת ביטון: פה אני רוצה גם אולי קצת לנסות להרגיע, למרות שהאווירה כל כך קשה וזה כל כך כואב לשמוע את הסיפורים וכל כך מקומם, אבל כן להזכיר לכולנו שאת יחסי הכוח האלה יצרה המדינה בעצם המנגנון של הדיור הציבורי.
<יפעת ביטון: כלומר כל אישה כזאת נמצאת ביחסי כוח למול כל פקיד, גם אם הוא פקיד עמידר, רכז עמידר, המסור, המקסים, טוב הלב והאכפתי ביותר, ויש גם כאלה, זה ברור.
<יפעת ביטון: עצם המבנה הוא מבנה מסוכן.
<יפעת ביטון: מספיק בתוך חבית אבק השריפה הזאת ניצוצון קטן כדי להבעיר פה חיים של אישה ולשרוף אותה חיה.
<יפעת ביטון: סליחה על הביטוי הדרמטי הזה.
<יפעת ביטון: הסיבה היא, שבגלל - - -
<יפעת ביטון: נכון, נכון.
<יפעת ביטון: עכשיו תראו, יש תמיד את אלו שברגע שהם מקבלים את הכוח והם עומדים בעמדת יחסי הכוח, הם רק יחכו לנצל אותה.
<יפעת ביטון: ויש את אלה, שהם לא חייבים אפילו להיות בעמדה הזאת של ה-לנצל, מספיק שהם יחשבו למשל שזה לא ניצול, זאת אומרת, היא נורא יפה, היא באה עכשיו אליי למשרד, והנה, אני מדבר אליה, זורק לה משהו, כאילו זה סוג של חיזור אפילו, הייתי אומר, לגיטימי, פלרטוט.
<קריאה: חיזור.
<יפעת ביטון: ואנחנו רואות את בר מגיבה ואומרת, 'אני אמרתי לעצמי, את יודעת מה?
<יפעת ביטון: אולי זה המוצא שלך'.
<יפעת ביטון: זאת אומרת, אנחנו לא יכולות בכלל להבין איך פועלת החשיבה של אישה שנמצאת בכזה מצב של נזקקות.
<יפעת ביטון: היא, ברגע שיינתן לה אפילו איתות כזה, עלולה לחשוב לעצמה, אם זה הסיכוי שלי, לא מעניין אותי בכלל מנין הוא מגיע, העיקר שזה סיכוי לא להיות בחוץ.
<יפעת ביטון: אל תשכחו, שוב, אפרופו הסיפור שלה, "בחוץ" זה הטרדות מיניות בחוץ.
<יפעת ביטון: זאת אומרת, זה לא שהיא תרגיש עכשיו שאם היא לא תרשה לעצמה להיות פה מוטרדת, אז יהיה לה איזה משהו נפלא בחוץ.
עאידה תומא סלימאן: את יודעת שחלק יושבים וחושבים שעצם העובדה שהיא חשבה את זה, אז זה לא ניצול וזה לא הטרדה, וצריך להגיד את זה.
<יפעת ביטון: יפה.
<יפעת ביטון: לכן חשוב לי להגיד את זה.
עאידה תומא סלימאן: חשוב מאוד, כי זה חלק ממנגנוני ההישרדות שהמבנה הכוחני הזה קובע לנשים.
<יפעת ביטון: בדיוק.
<יפעת ביטון: ולכן במובן הזה אנחנו צריכים לדקדק עם עצמנו כחוט השערה.
<יפעת ביטון: זאת אומרת, חברות משכנות צריכות להגיד, אסור לי, מה שאפשר אפילו להרשות, אתן יודעות, בבדיחה, לא יודעת, פה ושם, אני בוודאי נגד הטרדה מינית במקומות העבודה, אבל אני לא נגד אמירה קצת משועשעת, קצת מבודחת, זה בסדר, זה לגיטימי, אבל במקומות כאלה גם זה לא ראוי.
<יפעת ביטון: גם זה לא ראוי.
<יפעת ביטון: כשהקולגה שלי בפקולטה אומר לי איזה חצי בדיחה, אני יכולה לחשוב שזה סר טעם, אולי לא סר טעם, אבל כשאומרים את זה לאישה שעכשיו מחוברת לבלון חמצן וזה החוט שהיא רואה שמוביל אל בלון החמצן הזה – אסור לנו לעשות את זה.
<יפעת ביטון: עכשיו, ממש לסיום אני רוצה לומר לגבי מה צריכות החברות המשכנות לעשות.
<יפעת ביטון: עמידר חילקה לנו פה את מה שהם כן עשו, ואי אפשר להתעלם מזה שיש פה כוונה טובה.
<יפעת ביטון: שוב, כוונות טובות זה גם חשוב, הרבה פעמים הן לא מוליכות אותנו לאן שצריך.
<יפעת ביטון: לכל הפחות, במה שאני רואה פה במסמך הזה שמונח על השולחן, כתוב פה, "מניעת הטרדה מינית", "עיקרי התקנון", וכיוצא באלה, אבל תסתכלו דווקא על כותרת המשנה הקטנה יותר, "ללקוחות עמידר ולעובדיה", ואני אומרת לעמידר, כמו לכל חברה משכנת אחרת, אין דבר כזה, אתם לא יכולים, פה לב הטעות.
<יפעת ביטון: המנגנון שהסדרתם בנוגע למניעת הטרדה מינית לעובדי ועובדות עמידר לא רלוונטי בכלל למה שקורה עם הלקוחות.
<יפעת ביטון: זה לא הטרדה מינית בעבודה.
<יפעת ביטון: שוב, הקולגה שמציק לי, שאני יכולה להכניס לו בחזרה, וגם זה יש הרבה נשים שלא עושות, אבל זה סיפור אחר לגמרי, זה יחסי תלות-נזקקות ומבנה של לקוחות.
<יפעת ביטון: אגב, גם החוק בישראל לא מטפל בצורה ראויה בדבר הזה, לכן אני ייעצתי ליושב ראש עמידר, אני אמרתי לו, 'אני חושבת שצריך לעשות פה עבודה יסודית לגבי איך אנחנו מטפלות בקטסטרופה הזאת, שלא תישנה, איך מייצרות תקנון ייחודי לדיור הציבורי'.
<יפעת ביטון: יכול להיות שאפילו צריך לעגן את זה, אגב, בחקיקה, אבל לכל הפחות להסדיר תקנון נפרד ללקוחות ולעובדות, ימי עיון נפרדים, כדי להבין עד כמה המצב הוא מסוכן.
<יפעת ביטון: תודה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, יפעת.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רציתי להגיד לך שבעצם כשמדובר בלקוחות, וכשמדובר במישהו שאמור לשרת את הציבור, נוצרים יחסים של מרות, למרות שזה לא ברור, ולמרות שהגבולות הם לא כל כך ברורים, והחוק כבר התייחס לזה.
<יפעת ביטון: בוודאי, אבל אין לו את כל הייחודיות שלו בעבודה, למשל אחריות על מעסיק ודברים כאלה.
<יפעת ביטון: צריך יותר לחזק את זה.
<יפעת ביטון: את צודקת שהוא חל, אסור להטריד מינית, נקודה.
עאידה תומא סלימאן: נכון, אבל צריך לפתח גם נהלים שהם שונים ליחסים האלה.
<יפעת ביטון: נכון.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל, תודה לך, ואני מברכת על ההצטרפות גם של חבר הכנסת דב חנין וגם של חבר הכנסת דוד ביטן, יושב ראש הקואליציה, שהפעם הקודמת הייתה בדיוק בחרתם בי ליושבת ראש.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה לראות אותך שוב בדיון.
<קריאה: זו פעם ראשונה שהליכוד נמצא פה.
דוד ביטן: לא צריך להגזים, כן?
<קריאה: מאז שאנחנו נמצאים פה.
עאידה תומא סלימאן: תשמעי, למרות שזה לא צפוי שאני אצא להגנת הליכוד, חלק מחברות הליכוד היו.
<קריאה: חבר הכנסת ביטן, אני חושבת שדיור ציבורי לא זר לו.
<קריאה: הדיור הציבורי לא נמנה על סדר היום שלהם.
<קריאה: במקרה של ביטן, זה לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: אז בואי נברך על זה, שחבר הכנסת דוד ביטן נמצא איתנו.
דוד ביטן: לא, זה לא נכון כלפי הליכוד ולא נכון כלפיי.
<קריאה: מה זה ליכוד?
<קריאה: ליכוד זה אנשים.
עאידה תומא סלימאן: נושא הישיבה הינו דיור ציבורי, בואו לא נהפוך אותו לדיון על הליכוד, כי אז אף אחד לא יוכל להשתיק אותי, יש לי המון מה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דב חנין, אחד היוזמים של היום גם כן.
דב חנין: תודה, גבירתי יושבת הראש.
דב חנין: אני מצטרף לכל מילה שאמרה ד"ר ביטון קודם, אני חושב שזו המסגרת הנכונה להבין את הבעיה שלפנינו.
דב חנין: אני רוצה רק לחדד שתי נקודות.
דב חנין: קודם כל, במה שאנחנו ראינו, אני כמובן מצטרף להמלצתך, להצעתך, להוציא תקנון ונהלים ספציפיים לדיור הציבורי.
דב חנין: ראוי שזה ייעשה במהירות רבה על ידי החברות המשכנות, ובמידה וזה לא ייעשה, אנחנו נצטרך לטפל בזה בחקיקה.
דב חנין: את זה צריך לעשות.
דב חנין: אחרי שאמרתי את זה, צריך להיות מאוד ברור, שמה שאנחנו ראינו כאן בסרט זו עבירה פלילית, זו התנהגות פלילית לפי החוק הקיים היום.
דב חנין: אולי צריך לשפר בו ולדייק אותו, אבל עדיין זו עבירה פלילית באופן חד משמעי וזה מחפיר ומזעזע שיש עבריינים בתוך מערכת כזאת.
דב חנין: אני קורא פה לכל נציגי החברות המשכנות לקחת מהדיון הזה לכל ציבור העובדים אמירה נוקבת חדה וחריפה, שצריכה להגיע מלמעלה עד למטה.
דב חנין: לא ייעשו הדברים האלה, לא יקרו, תהיה אפס סובלנות להתרחשויות כאלה.
דב חנין: זה מישור אחד, המישור של העבריינות.
דב חנין: אבל אני לגמרי מצטרף לד"ר ביטון בהערכה שיש קשר מאוד עמוק בין העבריינות לבין מבני הכוח, בין הדברים שהם עבירות והם אסורים לפי החוק, לבין כל מיני צורות של התעללות, שהן לגמרי חוקיות, אבל הן מאפיינות את המציאות היומיומית של דיירת הדיור הציבורי.
דב חנין: כאן יש בפנינו, גבירתי יושבת הראש, נייר של פורום הדיור הציבורי, הזדמנות להביע הערכה עצומה לפורום על העבודה - - -
דב חנין: כל מיני מנגנונים.
דב חנין: אני אעבור על זה רק בתמצית, רק כדי להדגים, אני מניח שזה יעלה גם בדיון.
דב חנין: תסתכלו על הקריטריונים לזכאות, למשל התניית זכאות בזה שיהיה ילד שלישי, כולל לנשים חולות.
דב חנין: אומרים להם, את רוצה להיות זכאית?
דב חנין: תביאי עכשיו ילד.
<קריאה: כולל נשים נפגעות אלימות, שמבקשים מהם לעשות עוד ילדים.
דב חנין: כולל נשים נפגעות אלימות ונפגעות אלימות מינית.
דב חנין: כל הסיפור, המנגנון העקום הזה, שבעצם מתנה זכאות בהבטחת הכנסה או בהשלמת הכנסה, הוא בעצם פוגע באימהות חד הוריות שמקבלות מזונות, אימהות חד הוריות שמקבלות מזונות לא צריכות להציג כל מיני אישורים לצורך הבטחת הכנסה ואז הן נפגעות בתחום הדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: אני בדיוק כותבת חוק שמתקן את זה, אני אשמח אם תצטרף אליי.
דב חנין: כל המנגנון העקום של הסיוע בשכר דירה, שהוא פוגע קודם כל בנשים, כי הסכום הזה לא מספיק, ונשים נזרקות לתוך שוק שכירות, שבו הקצת כסף הזה שהן מקבלות לא מאפשר להם להתמודד בשוק השכירות הקניבאלי שיש לנו במדינת ישראל, והן בוודאי הראשונות שיעופו החוצה, ואין להן יכולת להשיג ערבויות וביטחונות, ולכן זה לא באמת עוזר.
דב חנין: זאת אומרת, זה מין כסף שהמדינה נותנת, אבל זה בעצם במקום הפתרון האמיתי של לייצר דירה של דיור ציבורי, וכמובן ההשלכה שלו על חוסר היציבות, על העובדה שכל הזמן צריך לעבור דירה ואין קביעות והילדים, והכל על ראשה של האישה, בסופו של דבר.
דב חנין: אז זהו.
<קריאה: כן, אבל בוא נגיד שגם הכסף של הסיוע בשכר דירה בסופו של דבר עובר למי שיש לו בתים ולא למי שאין לו בית.
<קריאה: זה דבר שצריך להגיד אותו.
דב חנין: והנקודה האחרונה, שהיא מאוד מאוד צורמת, זו העמדת האם החד הורית במצב של חקירה.
דב חנין: זאת אומרת הכניסה לחייה הפרטיים וכל המנגנון הזה, כאילו שהיא תיראה כזכאית, אז נכנסים לחיים שלה ובולשים אחריה.
דב חנין: חברים, הדבר הזה, שהוא לפי החוק, כאילו ככה עושים את הקריטריונים, אבל זה בדיוק מזמין את העבריינות, זו בדיוק המדרגה שעליה אחר כך אנשים רעים וחסרי גבולות יכולות להעלות את המדרגה למקום שאנחנו כולנו מתפלצים ומזדעזעים כשאנחנו רואים אותו, והחקירות החוזרות והנשנות של המצב הכלכלי וכדומה.
דב חנין: לסיכום, גבירתי יושבת הראש, אני רוצה להגיד משפט אחר בהקשר אחר.
דב חנין: אחרי שאנחנו אומרים את כל הדברים הקשים האלה אני רוצה להגיד לכם משהו אחר לגמרי.
דב חנין: בתחום הדיור הציבורי, שיחד עם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס יוצא לי לעבוד בו בשנים האחרונות הרבה מאוד, יש עוד דבר אחד שנוגע לנשים ואני חייב להגיד אותו בפורום הזה, יש נשים מדהימות, מדהימות, שאני לומד מהן ושואב מהן השראה.
דב חנין: מנהיגות חברתיות ונשים יוזמות, מתוך התנאים הכי מסובכים, הכי קשים, מובילות מאבק, חלק מהן נמצאות פה מסביב לשולחן.
דב חנין: זו ההזדמנות, באמת, כנציג ציבור להגיד לכם בשם הציבור הישראלי המון המון תודה, המון הערכה, כל הכבוד לכן.
דב חנין: אנחנו באמת מסתכלים עליכן, ועם כל הכאב, אנחנו גם מתמלאים תקווה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שסיימת איתו הוא דבר שרבים מאיתנו היו רוצים להגיד, אבל זה גם מנוגד בעיניי לגישה הבסיסית, לצערי, גם של המוסדות באיך להתייחס לנשים שנמצאות בדיור הציבורי, או אנשים שנמצאים בדיור הציבורי, הגישה הזו שרווחת, שכאילו הציבור הזה שקיים בדיור הציבורי הוא ציבור של אנשים שהם פרזיטים, רוצים לחיות על חשבון המדינה, רוצים לנצל את המדינה ואת מוסדותיה והם אשמים עד שלא יוכיחו אחרת.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני חושבת שהתפיסה הזו והצורה שבה מתנהגים לציבור הזה היא שבונה את היררכיית הכוח, שהרבה לצערי נופלים לתוכו ומנצלים אותו ומנוצלות בתוכו.
עאידה תומא סלימאן: אולי באמת הגיע הזמן לדעת שהמדינה יוצרת את העוני והמדינה יוצרת את המחסור בדיור והמדינה אשמה בזה, ולא אלה שחיים בדיור הציבורי.
<קריאה: המדינה יוצרת נשים מוחלשות.
עאידה תומא סלימאן: ואנחנו אלה שמחזקות את הנשים וכדאי מאוד שאנחנו תמיד נהייה בטוחות בעצמנו, לא?
עאידה תומא סלימאן: אני אתן את זכות הדיבור לעורכת דין שני רבינוביץ', מעמותת ידיד.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גבירתי, ואני מאוד מבקשת לתחום את עצמך בשלוש דקות.
<שני רבינוביץ': בסדר.
<שני רבינוביץ': אני רוצה רק להוסיף לעניין של ההטרדות המיניות, וכמובן שאני מצטרפת לכל מה שנאמר, אני חושבת שזאת פשוט דוגמה קיצונית ביותר, אבל זאת דוגמה לחוסר הרגישות וחוסר ההבנה של מצבן של דיירות ודיירים בכלל של הדיור הציבורי ושל מבקשי הזכאות לדיור הציבורי, וזה מתבטא גם במקרים אחרים של אנשים שמגיעים עם בקשה בידיהם ונאמר להם שחסר להם מסמך זה או אחר.
<שני רבינוביץ': אני לא אומרת שצריכים לקבל מהם את הבקשה בלי המסמך, אבל יש דרך ויש דרך.
<שני רבינוביץ': יש כאן חוסר רגישות, כמובן, לא מטעם כל פקידי החברות, אבל זה חוזר על עצמו שוב ושוב, אנשים שלא לוקחים בחשבון את התוצאות וההשלכות של הדברים, של מה זה אומר לבן אדם לחזור עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם לביטוח לאומי, לבנק, לעבודה, להביא עוד מסמך ועוד מסמך.
<שני רבינוביץ': דברים כאלה צריכים להילקח בחשבון גם כן.
<שני רבינוביץ': בנוסף לנהלים שצריכים להוסיף בעניין הטרדות מיניות ספציפיות, צריכים להוסיף גם הכשרות יותר עמוקות ויותר יסודיות לפקידים של החברות לעניין רגישות והבנה של מצבם הכללי של דיירי הדיור הציבורי ושל מבקשי הדיור הציבורי.
<שני רבינוביץ': אני רוצה גם להוסיף לעניין האימהות החד הוריות, האימהות העצמאיות.