GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: אבל אתה יודע שהן מובלות לומר את זה.
<רובי קיים: תראי, משטרת ישראל לא עובדת על פי תחושות.
<רובי קיים: אנחנו עובדים על פי ראיות, ברגע שמישהי אומרת לי 'אני מנהלת את המקום' והדירה רשומה על שמה וחשבון החשמל והשכירות רשומים על שמה, אני לא יכול להגיד לה 'לא בא לי לחקור אותך באזהרה', אין לי ברירות, אין לי הרבה ברירות.
<רובי קיים: אני יכול גם להגיד לך שיש מקרים שנשים באמת מנהלות דירות.
<רובי קיים: אתן יודעות שאנחנו פותחים את התיק, פותחים חקירה, אבל לא ממליצים להגיש כתבי אישום.
<נוגה שילוח: כן, אבל אז יש את החשד לניהול בית בושת לכל הנשים שנמצאות שם ונשאר רישום פלילי, על זה דיברנו.
<רובי קיים: זה לא לכל הנשים, זה מי שאומרת שהיא מנהלת - - -
<נוגה שילוח: זה היה בעבר.
<רובי קיים: היה בעבר, שוב, אני אומר חד משמעית - - -
<נוגה שילוח: היום זה השתנה?
<קריאה: וגם מישהי באותו מקום מואשמת, תסגרו לפחות מחוסר אשמה.
<קריאה: סוגרים מחוסר אשמה לא נשאר - - -
עליזה לביא: חברים, מסגרת הזמן שלנו מצומצמת.
עליזה לביא: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות שלכם לנושא שלשמו התכנסנו.
עליזה לביא: הנושא של הרישום הפלילי, אני שוב חוזרת ואומרת, אנחנו פה גם בשביל לפתור את זה.
עליזה לביא: גם קדימה בוודאי, אבל גם אחורה, ואת מוזמנת, אני אומרת, אנחנו כתובת לכל אישה, לכל אחת שיש איתה בעיה, תפני אלינו, אנחנו נהיה הזרוע המגשרת, גם למשרד וגם לאנשי המשטרה.
<רובי קיים: לעניין שהתכנסנו פה.
<רובי קיים: הנושא הזה של שיתוף הפעולה עם ארגוני הסיוע ועם משרדי ממשלה אחרים קיים לפחות בחמש השנים האחרונות שאני בתפקיד, קצת פחות, ואני חושב ששיתוף הפעולה הוא די טוב ומניב גם תוצאות.
<רובי קיים: עכשיו אני אומר פה חד משמעית, משטרת ישראל לא יכולה לאפשר לעצמה להודיע על כל מבצע שהיא עושה, לא יכולה, חד משמעית.
<רובי קיים: מה שאנחנו כן עושים, תוך כדי המבצע אנחנו כן מרימים טלפונים.
<רובי קיים: מבלי לפגוע באף אחד, אם אנחנו יכולים לעבוד 24/7, גם גופים אחרים, אני לא מצפה מארגוני הסיוע, אבל גם גופים אחרים יכולים לעבוד 24/7.
<רובי קיים: יש כוננים, ואנחנו פונים מדי פעם לכוננים, ויש שיתוף פעולה ולפעמים אין שיתוף פעולה.
<רובי קיים: אנחנו כן מודיעים, ברוב המקרים, לא בכל המקרים, על הפשיטות תוך כדי תנועה, לא לפני, ואנחנו גם לא נעשה את זה.
<רובי קיים: יש לנו ניסיון בעבר, היה לנו ניסיון עם עידית הראל, שהיה הסכם עם תחנת פתח תקווה שנתנו לנשים להתקשר לארגוני סיוע ובמקום ארגוני הסיוע התייצבו עורכי דין.
<רובי קיים: נתונים, התייצבו עורכי דין.
<רובי קיים: ובפשיטות הבאות הנשים היו מתודרכות על ידי עורכי דין לא להסכים לקבל טלפונים של ארגוני סיוע.
<רובי קיים: זה לא משהו שממש תלוי בנו וברצון של האישה, הן מושפעות.
<רובי קיים: בחלק מהמקרים, וציינה פה נעמה, נכון שזה נקודתי, אבל זה כרגע מה שיש.
<רובי קיים: אני מסכים עם מה שאמרה חברת הכנסת סלימאן, אנחנו נשב ונראה איך אפשר לשפר ולייעל את זה.
<רובי קיים: כבר התחיל שחר בנושא של ההדרכות שיבוצעו על ידי המרפאה.
<רובי קיים: הבאתי לפה ערכה שאנחנו מוציאים לכל חוקר במשטרת ישראל, מה זה סחר בבני אדם, מה זה זנות.
<רובי קיים: אם הוא לא יבין בכתובים, יש לו מצגת פה, יש לו דיסקים.
<רובי קיים: כל חוקר במשטרת ישראל - - -
עליזה לביא: באופן עצמאי או במסגרת השתלמויות וקורסים?
<רובי קיים: זה גם באופן עצמאי וזה גם ייעשה במסגרת השתלמויות שאנחנו נעביר נקודתית בתחנות פעילות, שרת וזבולון בין היתר, וגם במסגרת קורסים במשטרה.
<רובי קיים: אני חייבת לציין, אנחנו ביקשנו מארגוני הסיוע להגיע בתחילת השנה למכללה לשוטרים על מנת להיעזר בהם בתכנים ובדברים שאנחנו, שוב, אנחנו משטרה, אנחנו לא גורמי רווחה, אבל כן להכניס את האפשרויות לסיוע עם גורמי רווחה.
<רובי קיים: לכן ביקשנו, את היית, נכון, נעמה?
<רובי קיים: היית וגם יעל, והכנסנו תכנים שהם ביקשו.
עליזה לביא: כלומר בהכשרות של השוטרים החדשים יש היום באופן מוסדר - - -
<רובי קיים: שוב, זה עוד לא התחיל, יש הכשרות נקודתיות, אנחנו רוצים לעשות את זה באופן קבוע.
<רובי קיים: אני מניח שזה לא יהיה השנה, יש באופן מוסדר הדרכות שיש חלקים קטנים של זנות וסחר בבני אדם, אנחנו רוצים השתלמויות מלאות.
<רובי קיים: אני מניח שזה יתחיל בשנת 2017, כי התכנים של ההדרכה של השנה כבר נקבעו.
<רובי קיים: לכן כן יש מגמה.
<רובי קיים: עכשיו, כשל כזה או אחר של שוטר, אין לנו ממש שליטה על 30,000 שוטרים כל אחד ואם זה קורה אז כמו שקורה בדברים אחרים, מסבירים ומנסים לשפר ולייעל ואם צריך גם נוקטים באמצעים אחרים.
<רובי קיים: אבל שוב אני חוזר ואומר, הנושא של יידוע גופים אזרחיים על פשיטות ומבצעים מתוכננים של משטרה, לא ייצא לפועל.
<אליעזר יבלון: ברשותך, אני לפחות לא דיברתי על גופים אזרחיים.
<אליעזר יבלון: לא יודע, משרד הרווחה הוא גוף אזרחי, הוא גוף ממשלתי?
<אליעזר יבלון: בכל אופן, ברמה העקרונית תסכים איתי שאנחנו חייבים להתכונן, כי אם לא נתכונן גם התוצאה לא תהיה ואנחנו נישאר רק עם הבעיות ולא עם הכנה לפתרונות.
<אליעזר יבלון: גם לא בטוח שאם נתכונן יהיו לנו את כל הפתרונות, אבל לפחות נדע לאן אנחנו הולכים וזו כל ההצעה שלי.
<רובי קיים: זה לא אמרתי שלא יהיה, אנחנו כן נוכל, ברמה הכללית, אבל זה אני מציע שמפקד תחנת שרת, שהתחיל את הפגישה עם יעל גור, יענה על זה, הוא ישיב לך על התכנון.
עליזה לביא: סגן ניצב שחר חמדי, לפרוטוקול.
<שחר חמדי: צהריים טובים.
<שחר חמדי: אני רוצה רגע, לפני שאני אדבר ספציפית על איזה פשיטה, שאני עוד לא יודע עליה, אני שומע אותה מכם, אני אעשה קצת סדר, אני רוצה להגיד שני דברים.
<שחר חמדי: על שולחני מונח, אני חושב שזה גם עלה בסיור, מכתב של יותר מ-100 תושבים ישראלים, שעוד נשארו באזור נווה שאנן, בדרישה שהתחנה תטפל בתופעת הזנות.
<שחר חמדי: אנחנו מחויבים להם, זה לא אקס טריטוריה.
<שחר חמדי: זה אחת.
<שחר חמדי: ביום ראשון הקרוב אני נפגש, לדרישת נציגי התושבים, הם רוצים איתי פגישה דחופה, למה אנחנו לא מטפלים באותם בתי בושת.
<שחר חמדי: זה ככה להראות את הצד האחר של התמונה.
<שחר חמדי: אבל אני גם חייב לברך את מרפאת לוינסקי, שהתולדה של המפגש הזה היא מהמפגש המשותף, אחרי שהם העלו בפניי איזה שהיא תלונה ששוטרים באזור שאני אחראי עליו התנהגו לא באופן רגיש מספיק.
<שחר חמדי: אני מתחבר מאוד למה שאמר חבר הכנסת גליק, ומיד יזמנו פגישה ואנחנו סיכמנו שבתקופה הקרובה הם ישתתפו בשיעורים השבועיים, בהדרכות שאנחנו עושים לשוטרים בתחנה, עם אותם שוטרים שהם דה פקטו בשטח, הם אלה שנכנסים לאותם בתי בושת, שישמעו את הצד האחר ויבינו את מה שכולנו פה מבינים, שמדובר בקורבנות של החברה.
<שחר חמדי: בהזדמנות הזאת אני מזמין את שאר הארגונים שיש להם נגיעה אצלי באזור, ליצור איתי קשר, לבוא, אני אזמין אותם בשמחה אליי לתחנה כדי שיראו גם את הצד האחר.
<שחר חמדי: זה מאוד מאוד מאוד חשוב, כי בסופו של דבר אם השוטר בקצה לא יבין ויגלה את הרגישות אז אנחנו מפספסים משהו.
<שחר חמדי: זה דבר נוסף שרציתי להתייחס אליו.
<שחר חמדי: ועכשיו אני רוצה לדבר על המבצע שעליו מדברים.
<שחר חמדי: אז קודם כל, אני אחראי על האזור, אני אומר פה ומצהיר פה, אני לא הולך לעשות איזה פשיטה באישון לילה ולקחת את הבנות המסכנות האלה ולזרוק אותן מהמקום, ממש לא.
<שחר חמדי: אני בהחלט אומר כאן, והנה קיבלתם התראה, לכל מי שרוצה התראה, אדוני, שבכוונה שלי, הכוונה של המרחב והמחוז, בחודשים הקרובים לטפל בתופעה בצורה יותר מדוקדקת, גם יותר מדויקת, על מנת לצמצם את התופעה, כי התחלתי את הדיון בזה שאנחנו חייבים להעניק תחושת ביטחון לתושבים שחיים שם.
<שחר חמדי: חברי הוועדה שסיירו גם שמעו את הסקירה על מה התחושות שזה יוצר.
<שחר חמדי: וקיבלתם התראה.
<שחר חמדי: אני גם אומר עוד דבר, ככל שתגידו לי שיש איזה שהיא היתכנות לפתרון אני גם אשעה פעילות כזו או אחרת כדי שאותה בחורה שעובדת בבית הבושת לא תפגוש שוטר, תפגוש בחורה מארגוני הסיוע.
<שחר חמדי: זה כדאי לי ועדיף לי, את השוטר אני אעסיק בדברים אחרים ואני לא אשלח אותו לבית הבושת.
<שחר חמדי: אני מאוד אעדיף שהיא תפגוש עובדת סוציאלית ולא שוטר.
<שחר חמדי: אני אומר את זה כאן.
<שחר חמדי: אין פה תהליך של זבנג וגמרנו ואין פה פשיטה, פשוט אנחנו שמים את זה בסדר עדיפות אחר בגלל דרישת התושבים ויש לנו בהחלט כוונה לטפל בזה בחודשים הקרובים.
<שחר חמדי: מי שרצה התראה, אז הוא מקבל אותה.
<שחר חמדי: אם יש שאלות אני אשמח לענות.
<אליעזר יבלון: סליחה, ברשותך, ההתראה לא עוזרת למשרד, ההתראה אולי מהווה מין כיסוי לכולנו שדיברנו, אבל אם רוצים לעשות הכנות אז צריך שמישהו ירכז איזה שהיא עבודת מטה שמתייחסת לעניין.
<אליעזר יבלון: אנחנו לא יכולים לרכז כי אנחנו לא יודעים מה קורה.
<אליעזר יבלון: צריך לרכז עבודת מטה שתתייחס.
<שחר חמדי: ישבו איתי במרפאת לוינסקי - - -
<אליעזר יבלון: אם אתם מסודרים, גם אנחנו - - -
עליזה לביא: כן, אבל זה חייב לעלות הילוך.
עליזה לביא: אתה אומר 'אני אשמח', אבל זה מעבר לרצון הטוב, זה עניין של חובה שלנו לאגד פה את הקולות ואת ההבנות ולעשות את זה נכון וטוב יותר.
עליזה לביא: כי אם יש סיכוי שלפחות חלק מהנשים בתהליך המבורך שלכם, אנחנו לא נגד המבצע, חלילה, אבל בתהליך הזה, לבוא ובאמת לסייע להן, וזו הזדמנות פז, לפחות - - - אתה יודע, כל המציל נפש אחת מישראל כאילו הציל עולם מלא, ואם אנחנו נאגום ונעבוד ביחד ולא בכדי באנו - - - ולא שקיימים פתרונות מספיקים, זה לא, חלק מהרצון שלנו היום לבוא ולשבת זה לראות איך מגדילים, כי הארגונים המבורכים שעושים את העבודה, זה לא מספיק, כי הנה, אתה רואה, ההבנה שיש שם בעיריית תל אביב, לא קיימת בעיריית ראשון, הם לא רצו להגיע, לא קיימת באזור, לא קיימת במקומות נוספים שעלו בסיור, שלשם הזנות זוחלת או מדלגת או קופצת.
עליזה לביא: ההבנה שיש בעיריית תל אביב לא קיימת, גם על זה אנחנו צריכים - - - יש פה, אגב, נציג מעיריית תל אביב?
עליזה לביא: אז גם על זה, כי גם כאן יש לכם הזדמנות פז, לא רק במקרה הזה של זנות בכלל, עיריית תל אביב מובילה בהרבה מהדברים, ולא פעם בוועדה הזאת ובוועדות אחרות אנחנו לומדים מכם, ואני חושבת שגם כאן צריך לבוא ולראות את המודל המשולב.
עליזה לביא: אני מודה, עשיתי סיור לפני שנה וחצי, לא דומה הסיור שעשינו עכשיו למה שפגשנו לפני שנה וחצי, בתאורה ברחובות, במספר הסיורים הרגליים של שוטרים שראינו, בניקיון שהיה ברחובות.
עליזה לביא: אי אפשר להשוות למה שהיה רק לפני שנה וחצי.
עליזה לביא: אז בהחלט נעשית פה עבודה וצריך ללמוד ממנה גם לגבי מקומות אחרים, כי זנות לא תיעלם.
עליזה לביא: אנחנו כולנו באותה הבנה, אבל כן יש אפשרות גם כלפי הנשים לשיקום וגם למיגור, ואת זה אנחנו חייבים לעשות ביחד.
עליזה לביא: חייבים, לא עניין של רצון טוב, אלא חייבים.
<שחר חמדי: מה שאת אומרת צריך בהחלט לממש, אנחנו, התחנה באזור דרום תל אביב, תשתף פעולה עם כל ארגון, עם כל גורם, על מנת שבשלב הראשון - - -
<נעמה ריבלין: אני רוצה לומר שזה עובד היום.
<נעמה ריבלין: אולי עיריית ראשון לא נמצאת היום, אבל משטרת ראשון עובדת איתנו בשיתוף פעולה מאוד מאוד יפה, הם הזמינו מאיתנו עכשיו הרצאות והדרכות לשוטרים בגלל שהם רואים שהרבה מאוד זנות מתקיימת בשטח שלהם.
<נעמה ריבלין: הם יצאו איתנו לסיור, הראו לנו מקומות חדשים שנפתחו.
<נעמה ריבלין: דרך אגב, השוטר שיצא איתנו אמר 'אני בשוק, אני כל כך הרבה פעמים סיפרתי להם על שירותי הטיפול בסלעית ואף אחד לא רצתה לבוא' ואנחנו יצאנו מאותו סיור עם שבעה מספרי טלפון.
<נעמה ריבלין: ואמרנו, וזה מה שאני אומרת, יש פה כן כשל, יש פה את העניין המשטרתי, שאתם לא רוצים לחבל בחקירה, אני מבינה את זה, אני חושבת שצריך לפתוח איזה שהוא דיון ושולחן עגול, לחשוב איך במפגש הזה, כשיש פשיטה ומשטרה נכנסת וברור שכשהשוטר נותן טלפון של מישהי, היא בכלל חושבת שאני נציגה שלכם, היא לא מבינה מה זה ופה אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו כן - - - אז המודל בפתח תקווה, עם עידית הראל, שזה דרך אגב מכון תודעה, זה לא תכנית שיקום טיפולית, זה לא עבד, אבל אני חושבת שזה לא אומר שזה לא יכול לעבוד.
<נעמה ריבלין: זה עבד בחיפה עם ביאטריס תקופה וגם שם הפסיקו את זה.
<נעמה ריבלין: זה לא יכול להיות רק על תחנת משטרה אחת או אחרת לפי שיתוף פעולה, זו צריכה להיות מדיניות.
עליזה לביא: זה חייב להיות מערכתי, מסודר.
<נעמה ריבלין: ופה אני חושבת שזה - - -
עליזה לביא: ברשותכם, הזמן.
עליזה לביא: אני מאוד רוצה לשמוע את הביטוח הלאומי ואני אתן גם לעיריית תל אביב.
עליזה לביא: אז מביטוח לאומי, מי כאן?
<שרון טימר: שמי שרון טימר, אני עובדת באגף שיקום במוסד לביטוח לאומי.
<שרון טימר: אני לא יודעת את מי הזמנתם, זה לא הייתי אני, כי אני קיבלתי את ההודעה ב-12:00.
עליזה לביא: אנחנו ביקשנו נציג בכיר, כי כשמדברים על שיקום הרי חלק גדול מההתמודדות זה מול הביטוח הלאומי.
<שרון טימר: אז אני אגיד, אבל אני כן מסכימה עם הדברים שנאמרו קודם לכן שנוגעים לשיקום שהוא מעבר לשיקום תעסוקתי.
<שרון טימר: אני יכולה לתת יותר מידע על שיקום תעסוקתי, אבל בהחלט יש היבטים נוספים.
<שרון טימר: נשים שעוסקות בזנות, חלקן גם הוזכר קודם לכן, יכולות להיות מוכרות גם עם אחוזי נכות רפואית.
<שרון טימר: הנשים הללו יכולות להיות זכאיות לשיקום מקצועי.
<שרון טימר: אני לא יודעת אם האישה שאת הזכרת הסתייעה בנו בלימודי שיננות, אבל בהחלט יש אפשרות לנשים שנקבעו להן אחוזי נכות רפואית, כתוצאה מעיסוק בזנות מאוד ממושך - - -
עליזה לביא: מה הזכויות שעומדות להן אם הן מוכרות?
<שרון טימר: הזכויות זה שאישה שזכאית לשיקום מקצועי יכולה לקבל מימון לתהליך שלם שיש בו הכוון תעסוקתי, מה מתאים ומה היא יכולה לעשות.
<שרון טימר: היא צריכה להגיע ל-20% נכות רפואית כדי להיות זכאית לשיקום מקצועי.
<שרון טימר: אני לא מדברת על קצבה - - -
עליזה לביא: סליחה, לא שומעים ואלה דברים חשובים מאוד.
<שרון טימר: אני אעשה רגע הבחנה.
<שרון טימר: אני לא מדברת כרגע על זכאות לקצבת נכות, אפשר שחלקן גם זכאיות לקבל קצבת נכות, אבל גם אישה שאיננה זכאית לקבל קצבת נכות ונקבעו לה בוועדה רפואית 20% נכות רפואית יכולה להיות זכאית לשיקום מקצועי וזה כלי מצוין כדי לאפשר לנשים להשתלב בעולם העבודה וכמובן אחר כך להתקיים עם פחות צורך לחזור לעסוק בזנות.
<שרון טימר: זה לא מענה מיידי בזמן פשיטה, זה לא מענה שהוא אפשרי לכולן, רק חלקן מגישות תביעה לנכות.
עליזה לביא: את יכולה לתת לנו מספרים כמה נשים זכו למענק הזה לאורך השנים?
<שרון טימר: אני לא יכולה לתת - - -
עליזה לביא: לא כרגע, לספק לוועדה.
<שרון טימר: אני לא יכולה לתת מענה, יש אולי אפשרות לקבל מענה חלקי, משום שיש ועדות בשלושה סניפים שהם ועדות רפואיות מיוחדות שפתוחות - - -
עליזה לביא: לא, למה אני שואלת את זה?
עליזה לביא: כי לתחושתי נשים לא מודעות ל - - -
<שרון טימר: אז אני אגיד משהו כי זו הזדמנות לומר.
<קריאה: הן מגיעות דרך הפסיכיאטרית, לא כנשים בזנות.
עליזה לביא: זה לא משהו שאני מכירה ואם אני לא מכירה - - - הארגונים, עד כמה נשים נעזרות ב - - -
<שרון טימר: אנחנו נפגשנו גם עם סלעית וגם עם המרפאה בלוינסקי, יש לנו איתם קשרים.
<שרון טימר: אני אגיד כמה מילים.
<שרון טימר: נשים לא זכאיות לקבל קצבת נכות מתוקף זה שהן עסקו בזנות, אבל נשים כן יכולות לקבל אחוזי נכות רפואית בגלל שהן נפגעו פגיעה נפשית בעקבות עיסוק בזנות, בעקבות זה שחלקן הגדול הן קורבנות של פגיעות מיניות.
<שרון טימר: על זה הן יכולות לקבל אחוזי נכות רפואית.
<שרון טימר: נשים, ודרך אגב, גם גברים, נפגעי תקיפה מינית, יכולים לבקש להיבדק באחת משלוש ועדות שמתקיימות בתל אביב, בירושלים ובחיפה, והן ועדות שהרופאים הפסיכיאטרים שיושבים בהן עברו השתלמות והכשרה מיוחדת כדי להיות רגישים יותר בוועדה הרפואית.
<שרון טימר: אפשר גם לבקש אישה שתשב, רופאה, וגבר שיישב, רופא.
<שרון טימר: המידע הזה על האפשרות הזאת, אנשים אמורים לקבל לפני הדיון בוועדה.
<שרון טימר: אני חושבת שזו דרך, אני חושבת שכבר מכירים אותנו, גם - - -
<נעמה ריבלין: כל מה שנאמר כאן הוא קיים ויש נשים שכבר מגיעות אלינו מוכרות עם נכות ויש נשים - - -
עליזה לביא: כן, אבל העניין הוא שזה נפשי.
<נעמה ריבלין: העניין הוא, אל"ף, רופאים קיבלו הכשרות אולי על פגיעות מיניות, על זנות, אני יכולה לומר שהם לא שמעו.
<שרון טימר: בהחלט אפשר לקיים גם את זה.
<נעמה ריבלין: אני יכולה להגיד, הייתה פגישה, בדיוק השבוע אני ומריה, המפקחת הארצית בתחום הזנות, היינו וישבנו, צריך לעלות מדרגה, כמו שיש התייחסות לנשים נפגעות תקיפה מינית כך לנשים שנפגעו מזנות.
<נעמה ריבלין: שוב, אני חוזרת על מה שאמרתי קודם, אין הכרה היום במערכות בפגיעה בזנות, ואני לא יודעת אם זה חקיקה או לא חקיקה, אני מציפה את הבעיות, קטונתי מלדעת איך לעשות את זה, יש היום יותר ויותר, וככל ששירותי הטיפול יילכו ויעמיקו אנחנו יותר מודעים לגודל ההשלכות הנפשיות של ההימצאות בזנות לאורך שנים.
<נעמה ריבלין: משרד הרווחה עושה עבודה נפלאה, אבל זה לא מספיק.
<נעמה ריבלין: אני פה נציגה של מי שמפעיל בשטח את שירותי הטיפול, קטונתי מלהגיד, אמרו, אחוזי ההצלחה טובים, אבל זה לא מספיק כי אנחנו צריכים את ההכרה של ביטוח לאומי לפעמים בנכות נפשית ובהבטחת הכנסה וכל הדברים האלה.
<נעמה ריבלין: מה שקיים הוא לא מספיק.
<נעמה ריבלין: זה לא מספיק, לזה צריך מדיניות.
עליזה לביא: אנחנו נקדיש לזה דיון נפרד, זה נושא מורכב שצריך לבוא ולראות, זה גם שינויי חקיקה, גם שינוי מדיניות, אדוני, גם באמת עבודה של גם הרווחה, אבל גם הביטוח הלאומי ואני לא משוכנעת שבאמת יש לך את כל התשובות כרגע.
עליזה לביא: עיריית תל אביב, יואב בן ארצי, בבקשה.
<יואב בן ארצי: כן, אני מנהל את תחום הטיפול והשיקום בנפגעי סמים, אלכוהול, דרי רחוב ושיקום האסיר.
<יואב בן ארצי: שני דברים, קודם כל אני חסיד גדול, ואני אומר את זה כל פעם מחדש, של עבודה משולבת של זרועות האכיפה וזרועות הטיפול, ולא כזבנג, ולא כמבצע, אלא כעבודה שוטפת יום יום כי אני מאמין שברגע שהייאוש נעשה פחות נוח ההירתמות לטיפול היא במקום אחר מאשר כשלא נוגעים.
<יואב בן ארצי: אני גם יודע ועד לכמה מורכב ועדין התמהיל של האזרחים שגרים באזור וצרכי האוכלוסייה שנמצאת שם, חלקה משתמשת בסמים, חלקה בסחר, חלקה נמצאת בזנות.
<יואב בן ארצי: אז גם הרגישות הזו היא מוכרת וידועה.
<יואב בן ארצי: אני רוצה לומר שאנחנו עובדים בכפוף ועם שירות פרט ומשפחה במשרד הרווחה ועם שירות להתמכרויות במשרד הרווחה.
<יואב בן ארצי: נכון קודם ציין אבנר שאין מספיק מסגרות טיפוליות לנשים, אבל אני מתחיל מזה שאין מסגרות אשפוזיות לנשים שרוצות לעבור גמילה.
<יואב בן ארצי: היה ואנחנו עושים, בהינתן שאנחנו מגיעים לשיתוף פעולה ורוצים להפנות במסלול ירוק נשים לאשפוז לגמילה, אין לנו היום אשפוזיות ייעודיות לנשים ואנחנו נסמכים על חדרים שמתפנים או לא מתפנים, כי יש בדרך כלל באשפוזית חדר אחד או שניים שמיועדים לנשים.
<יואב בן ארצי: אם אין חדר מלא האישה לא תיכנס.
<יואב בן ארצי: אז זאת נקודה קריטית בעיניי, זה שלב, זה התנעת התהליך .
<יואב בן ארצי: והדבר ההמשכי כמובן, שאנחנו נירתם לכל סיוע שיינתן, כמובן כחלק משלים לסלעית ולפרויקט לוינסקי.
<יואב בן ארצי: ונמצא איתי גם דורעם, שהוא סגן מנהל אגף סל"ע, שעושה עבודה מאוד מאוד משמעותית בכלל העיר ובפרט באזור הזה.
<יואב בן ארצי: ואני רוצה לומר שסל"ע היא כאילו זרוע משטרתית, היא לא משטרה והיא לא זרוע משטרתית, היא זרוע אכיפתית של עיריית תל אביב יפה והאנשים שנבחרו לעבוד שם, יש להם את היכולת להיות מצד אחד אסרטיביים, מצד שני מאוד רגישים כלפי האוכלוסייה, וכל פעם אני משתאה מחדש באיזה כבוד הם ניגשים לאותן נשים ואותן הנשים - - -
עליזה לביא: כמה אנשים נמצאים ב - - -
<דורעם אביר: 200 איש.
<יואב בן ארצי: כמובן שגם אגף סל"ע יירתם, עוד פעם, כשניקרא למלאכה נהיה שם, בכל רגע נתון, 24/7.
עליזה לביא: לעירייה יש דירות קלט, אפשרות לסייע?
<יואב בן ארצי: אז אני אומר.
<יואב בן ארצי: העירייה היום מפעילה באמצעות עמותת לשובע שלוש מסגרות להלנה.
<יואב בן ארצי: לצורך העניין אני אדבר על נשים בפרט, יש 25 מיטות ברחוב צ'לנוב 18, מיועדות לנשים.
<יואב בן ארצי: אנחנו נסמכים גם על השירותים של סלעית, של השלטר, וגם כמובן המסגרות המתקדמות של סלעית, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם סלעית.
<יואב בן ארצי: מעבר לזה - - -
עליזה לביא: אבל במקרה נתון, כשאתה מקבל התראה, 'תשמע, אנחנו צריכים הלילה מיטות', יש לך אפשרות לספק כמה?
<יואב בן ארצי: אני חייב להיות כן ולומר שאני קודם כל שואל אם יש מיטות פנויות ועד כמה.
<יואב בן ארצי: בדרך כלל בחודשי הקיץ, נכון לעכשיו, אני עם יכולת של עוד 8 נשים לקלוט במעון.
<אבנר כבל: אבל חשוב לזכור שמדובר על מיטות רק אם הן נקיות.
<אבנר כבל: זאת אומרת אם הן לא נקיות - - -
<קריאה: לא למשתמשות, זה בדיוק מה ש - - -
<אבנר כבל: בדיוק, צריך לדעת.
<אבנר כבל: יש גם נשים שלא עובדות בזנות, הן משתמשות בזה כי אין להן מקום לישון.
<יואב בן ארצי: ואני רוצה להתייחס לעוד נקודה שנעמה ציינה קודם, על אחוז הנשים, והוא לא מבוטל, הנשים המבוגרות שלא בשימוש בסמים, ויש להן או אין להן, אנחנו מאוד מנסים לסייע כיחידת דרי רחוב, למשרד הבינוי והשיכון יש קריטריונים משלהם, אישה כזאת נקראת אישה עם חסם ומאוד מאוד קשה להתיר את החסמים האלה, זה משהו ברמת מדיניות.
<יואב בן ארצי: עוד פעם, לא משרד הרווחה, משרד הבינוי והשיכון, להערכתי גם הוא היה אמור להיות בדיון הזה, נציג מטעמו.
<נעמה ריבלין: אני רק רוצה להבין, זה אומר שבשלב הזה אפשר יהיה להכיר בהן כדרות רחוב כדי להיות זכאיות ב - - -
<יואב בן ארצי: הנה, יושבת המפקחת הארצית.
<יואב בן ארצי: לי מאוד ברור שבהגדרה הן דרות רחוב, אבל זה השלב הראשון.
<יואב בן ארצי: השלב השני זה בירור מול משרד הבינוי והשיכון האם הן זכאיות לקבל את הסיוע המוגדל, אחרי שאנחנו הגדרנו אותן.
<יואב בן ארצי: שם התשובות לא ברורות.
<נעמה ריבלין: לא, אם היא מוכרת כדרת רחוב, אז היא זכאית לסיוע המוגדל.
<יואב בן ארצי: לא, לא בהכרח, ממש לא.
<יואב בן ארצי: זה שאני מגדיר אותה כדרת רחוב זה כי אני יודע שאין לה איפה לישון.
<יואב בן ארצי: אני מגיע למשרד השיכון ומבקש את הסיוע המוגדל ואז בודקים האם יש לה דירה בבעלותה וכמה שנים הייתה, מכרה נכס או לא מכרה נכס.
<יואב בן ארצי: זה לא תלוי בנו, אלה קריטריונים של משרד הבינוי.
עליזה לביא: אפרת שרעבי, סגנית מנהלת השירות לרווחת הפרט והמשפחה במשרד הרווחה.
<אפרת שרעבי: שלום לכולם.
עליזה לביא: אז שמעת.
<אפרת שרעבי: שמעתי הכול, אנחנו כרגע נמצאים בשלב מאוד עמוק של עבודת מטה סביב הדברים שעלו מממצאי הסקר הלאומי שאנחנו עשינו.
<אפרת שרעבי: גם הנחת היסוד כאן בשולחן בוועדה היום, ברור לכולם שמשרד הרווחה לבדו לא יכול להרים תכנית רב תחומית לטיפול בנשים במעגל הזנות במדינת ישראל.
<אפרת שרעבי: לא כל התחומים בתחום אחריותו, לא כל התחומים בתחום סמכותו, יש היבטים שקשורים למשרד השיכון, למשרד הבריאות, למשטרה, לביטוח לאומי ולעוד גורמים ממשלתיים.
<אפרת שרעבי: לבטח נצטרך לאגום משאבים, לשתף פעולה ולשלב ידיים בשביל לעשות תכנית משמעותית עם תוצאות בצדן.
<אפרת שרעבי: קודם כל ממש חשוב לי להגיד את זה.
<אפרת שרעבי: מהסקר הלאומי אנחנו גם הבנו שיש כמה אוכלוסיות שאין להן מענה כיום וחשוב מאוד לתת להן מענה, זה כמו למשל מענה לטרנסג'נדריות, גם במסלול של שיקום וגם במסלול של מזעור נזקים, שהיום אין להם בכלל מענה.
<אפרת שרעבי: לפעמים הן נכנסות למסגרות של הנשים ופעמים רבות זה גם לא מתאים לזה.
<אפרת שרעבי: כל מה שקשור לנשים שסובלות מתחלואה כפולה של בריאות הנפש, משרד הרווחה לא יכול להרים את הכפפה לבדו ולתת מענה לנשים האלה, שחלקן הגדול מוכרות בבריאות הנפש.
<אפרת שרעבי: אני רוצה להגיד נתון מדהים, 40% מהנשים בזנות שאנחנו מכירים, לפחות לפי ממצאי הסקר הלאומי, יש להן בעיות נפשיות, רובן מאובחנות, חלקן לא מאובחנות.
<אפרת שרעבי: אין ספק שצריך לשבת פה ולחשוב מה לעשות עם הנשים האלה, משרד הרווחה לבדו לא יכול לתת מענים של בריאות הנפש, זה צריך להיות ברור לכולם.
<אפרת שרעבי: גם כל מה שקשור לאימהות בזנות.
<אפרת שרעבי: הסקר העלה באמת נתון מאוד מדהים, ש-60% מהן אימהות לילדים.
<אפרת שרעבי: אנחנו שמנו את זה על המפה ובמסמך שאנחנו כותבים לגבי השירותים הנדרשים זה במקום מאוד גבוה שם.
<אפרת שרעבי: ודבר מאוד מאוד משמעותי, מכיוון שזנות הרחוב תופסת רק 7% מפלח העניין של הזנות במדינת ישראל, ו-93% ממנו זה בזנות נסתרת, תחת קורת גג, זה מחייב את כל המערכות לעשות חשיבה מחוץ לקופסה ולבנות שיטות אחרות לאיתור.
<אפרת שרעבי: מה שאנחנו מכירים עד היום לא הוכיח את עצמו, ללכת ולהתחיל לאתר מקומות זנות דיסקרטיים, זה סמי עולם תחתון הרבה פעמים, ולדפוק בדלת, עובדים סוציאליים שידפקו בדלת ויגידו 'שלום, אנחנו ממשרד הרווחה, באנו לאתר אותך ולהציע', זה לא יעבוד.
<אפרת שרעבי: בקיצור, כל הדברים שלי מובילים לעניין שצריכים לבנות איזה שהוא פורום אופרטיבי עם כל המשרדים הרלוונטיים, עם תקציבים בצדם, שכל משרד יוכל להביא את ההיבטים שהוא אחראי עליהם ולעשות דברים אופרטיביים של אנשים שבאמת מסוגלים להניע מהלכים בכל המשרדים.
<אפרת שרעבי: אנחנו יכולים להגיש תכנית ולעשות דברים וגם לתמחר אותה, אבל זה לא יצליח להישאר בידי משרד הרווחה, כי זה תמיד יהיה חלקי אם זה יתבסס רק עלינו.
עליזה לביא: כן, אבל, גברתי ואדוני, אתה יודע, תמיד צריך את הקטר והקטר חייב להיות משרד הרווחה.
עליזה לביא: ראינו את זה גם בדיונים קודמים ועשינו את זה בוועדה גם עם האלימות, עם המשרד לבטחון פנים, ההתמודדות עם האלימות, ודאי שצריך להיות פה שיתוף פעולה, אנחנו התחלנו את הישיבה ואת הדיון והתכנסנו בגלל שאין שיתוף פעולה.
עליזה לביא: אנחנו לא מדברים על הדרכים לשיתוף פעולה כי יש פה גם את הצרכים המבצעיים, וזה ברור, ואנחנו בכלל לא בוויכוח הזה, אבל משרד הרווחה, אדוני, באמת צריך להיות הקטר ואני חושבת שאתה עצמך אמרת, אמרת לי את זה תוך כדי הדיון, ואני מציעה שאנחנו - - -
<אליעזר יבלון: כל מה שאפרת עשתה, היא סך הכול ציינה מה המסגרת שאנחנו מתחילים לטפל וברור שמשרד הרווחה מוביל את המהלך.
<אליעזר יבלון: לא היה שום רמז במה שאפרת אמרה שזה לא כך, זה לא יכול להשתמע.
עליזה לביא: ולהגדיל את הארגונים הקיימים, גם תקציבית, גם תקנים, גם באמת פעילויות, כי המסגרות הקיימות לא עונות על הצרכים הקיימים, גם מבחינת המבנה האישיותי של הנשים שעוסקות היום בזנות, שמענו גם בסקירה היום, אבל גם בסקירות קודמות, וצריך לראות איך אנחנו עושים את זה, נכון יותר, מדויק יותר.
עליזה לביא: אני חושבת שגם אתם אומרים, את אמרת את זה עכשיו, הנתונים, אתם לא הכרתם אותם, אימהות לילדים, אנחנו שמענו בסיור על נשים מהדרום שעובדות בבוקר בעבודה נורמטיבית, מגיעות בצהריים, עובדות כמה שעות בתל אביב וחוזרות אחרי זה למשפחות שלהן בדרום.
עליזה לביא: כלומר עוד ועוד אופנים שאולי פחות הכרנו, או פחות היינו מודעים להם.
עליזה לביא: לא נשאר הרבה זמן, אבל אני מאוד רוצה לשמוע גם את משרד השיכון, יש לנו פה נציג של משרד השיכון?
עליזה לביא: נציגה, בבקשה.
<סימה טרם: זה כמו חד גדיא, כי מה שקרה שאם הנשים בגיל 60 והן מקבלות הבטחת הכנסה אז הן זכאיות לסיוע בשכר דירה.
<קריאה: הן לא מקבלות הבטחת הכנסה.
<סימה טרם: עכשיו ככה, אם הן מוגדרות כדיירות רחוב, אז הן זכאיות לסיוע בשכר דירה, אבל הן לא מוגדרות כדיירות רחוב.
<מריה פודגייצקי: אם אנחנו מדברים פה על סיטואציה שהולכת להיות, אנחנו - - -
<סימה טרם: אני חושבת שצריך להקים - - -
<מריה פודגייצקי: אז קודם כל כרגע יש להן קורת גג, היא אולי לא לגיטימית, אבל יש היום קורת גג והולכת לא להיות.
<סימה טרם: אז לזה צריך להקים שולחן עגול, לדעתי.
<סימה טרם: צריך לזה לפנות לאגף אכלוס - - -
<שחר חמדי: בתי הבושת שאנחנו מדברים זה לא קורת גג.
<מריה פודגייצקי: אני מסכימה איתך, אבל כרגע הן לא נשים שנמצאות ברחוב.
<מריה פודגייצקי: כלומר אם מישהו יעבור בסיור ברחוב, לא ימצאו אותן כדרות רחוב היום, הן לא יקבלו את השירות הזה, אנחנו לא נמצא אותן שם.
<מריה פודגייצקי: כשאתם תיכנסו עם מה שאתם תיכנסו ואיך שתקרא לזה, ואיך שתקרא לזה, אמרת 'אנחנו לא עושים זבנג וגמרנו, אנחנו עושים טיפול עמוק', אני לא הצלחתי להבין מה ההבדל אם אנחנו לא יודעים על זה מראש, אני חייבת לומר לך, כי מבחינתי זה הולך להפתיע אותנו כך או כך.
<שחר חמדי: שבתהליך אתם יכולים להיות שותפים.
<מריה פודגייצקי: לא, אבל ביום שאתם נכנסים, אנחנו צריכים לדעת כמה נשים יש כדי להיערך עם המיטות, מה הצרכים של אותן הנשים כדי להכין, כדי שאנחנו ניכנס ונגיד 'בשבילך הכנו, שרה, את זה' 'ובשבילך הכנו, יעל, את זה'.
<מריה פודגייצקי: אנחנו לא במצב הזה.
<שחר חמדי: לכן אני הזמנתי אתכם, שנשב ונלך ביחד, לפני שנחליט לסגור, לאותם מקומות ונעשה מיפוי ונעשה איתור ומי שצריכה עזרה, אז נעזור לה.