GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה דיין: זה חסם שצריך ליתן עליו את הדעת וככל שאני אולי קצת רגיש, אבל המעבר לירושלים, בוא נאמר, אולי גם אפילו מבחינה תרבותית, עושים אותו כנראה יותר גברים מנשים.
משה דיין: יש לזה דוגמאות, אני לא רוצה להיכנס, אני חוויתי מקרים כאלה, ממש בשטח.
משה דיין: אגב, יש גם את הסוגיה הגיאוגרפית, וגם הייצוג ההולם לאוכלוסייה הערבית מאוד גבוה במערכת הרפואית.
משה דיין: חלק מזה, בתרבות של האוכלוסייה הזו, עולם הרפואה - - -
דב חנין: גם זה מוטה מגדרית, לא?
דב חנין: התחושה שלי היא שבתפקידים בכירים יש יותר רופאים ערביים מאשר רופאות ערביות.
עאידה תומא סלימאן: למרות שיש, התחילו להיכנס יותר מנהלות.
משה דיין: מילה אחת על מערכת הבריאות.
משה דיין: זו סוגיה הרבה יותר מורכבת מהחסמים הרגילים, לנתח איך קרה, למה זה במערכת הבריאות.
משה דיין: כי רוב הסטודנטים בארץ לרפואה, אלו נשים.
משה דיין: אם אינני טועה, הנתון האחרון שאני בדקתי זה היה על 57%.
משה דיין: וקשה מאוד להתקבל ללימודי רפואה בארץ, באמת, הם פונים כאלה חצי דמיוניים, נשים.
משה דיין: אז למה אין לנו מנהלים?
משה דיין: אגב, אני מדבר על השולחן, זה נכון שיש לנו שלוש מנהלות, אבל אין לנו אף אחת בבית חולים כללי, שזה 11 בתי החולים הכלליים.
משה דיין: יש לנו בנפש ובגריאטרי, לא מזלזל בזה, זה גם ניהול משמעותי, אבל אין לנו מנהלת אישה בבית חולים כללי.
משה דיין: יש שתיים, לא בשירות המדינה – בבית חולים העמק, אבל לא בשירות המדינה.
משה דיין: אין בשיב"א, אין ברמב"ם, הלל יפה, אסף הרופא וכו'.
משה דיין: צריך לנתח את זה.
משה דיין: מה שמדברים זה יש עוד שני סוגי חסמים שהם מאוד ספציפיים לעולם הזה.
משה דיין: אחד – נטייה ללכת לתחומי רפואה מסוימים, שלא מייצרים את קאדר המנהלים הבכירים.
משה דיין: כלומר, יש רפואה, נניח ברפואת עיניים, תמצא המון נשים רוצות את הרפואה הזו, סוגי רפואות מסוימים, שמי שמייצר הרבה את עולם המנהלים הבכירים זה עולם הכירורגיה והלב וכו', וזה גם מוטה מהבחינה של הקריירה בראשית הדרך.
משה דיין: אבל לא פחות מזה, זה עולם הפרופסורה אשר מסתבר שלנשים קשה יותר, כנראה, כי זה גם חו"ל, הרבה השלמות בחו"ל ויש לנו שם חסם.
משה דיין: לגבי רפואה ושאני אדגים לכם.
משה דיין: זה גם מטופל באופן ממוקד.
משה דיין: התקבלה, אגב, החלטת ממשלה לפני עשרה ימים, ביום ראשון שעבר, עתודות לישראל.
משה דיין: רבותיי, קרה דבר גדול בהחלטת הממשלה הזו.
משה דיין: למעשה, כל הסוגיה של הפרויקטים היפהפיים של עתודות ניהול.
משה דיין: אז לנו יש צוערים לשירות המדינה, יש לנו תוכנית עתידים למהנדסי תחבורה בטכניון, יש תוכניות צוערים במשטרת ישראל, בשלטון המקומי וזה הולך ומתהווה וזו החלטה שמתכללת.
משה דיין: בין היתר, ישנה תוכנית עתודה ניהולית ממוקדת ספציפית שנקראת ענבר, לפתח רופאים שיהיו מנהלים כי בסוף, יכול להיות שאתה מנהל מחלקה טוב, אבל לנהל את שיב"א זה אירוע כלכלי גדול, מכל ההיבטים ויושב פה דב פסט אם תרצו יותר פרטים.
משה דיין: אם אנחנו נתמקד בעתודות הניהול שהן הקאדר, הן המלאי האמתי לתפקידים הבכירים ושם נעמוד על המקח, כי היום בוועדות איתור – קשה לי, אתם רואים שיש מיעוט מועמדים.
משה דיין: אז מפרסמים עוד פעם נניח, אם יש מעט נשים, ופונים לארגוני נשים.
משה דיין: יש הוראות שלי, צריך לפנות לארגוני נשים ולרשות לקידום.
משה דיין: אם יש להן מועמדות, אנחנו מבקשים מועמדות, מועמדות, מועמדות אבל לא תמיד זה עוזר.
<קריאה: מדובר ב- 58%.
משה דיין: שמעתם את הנתון.
משה דיין: זה אומר שזה יפתור את הבעיה, או שזה כנראה יפתור את הבעיה בעוד כמה שנים, אבל אם לא נשקיע למטה הם לא יגיעו למעלה.
עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק מה שרציתי להגיד.
עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר להסתכל רק על ועדות האיתור כי ועדות האיתור, כפי שנאמר, מיועדות למשרות הכי בכירות.
עאידה תומא סלימאן: אבל במיוחד כאשר מדברים, למשל עכשיו אני אמרתי פעם, כל עוד שיודעים מי האישה שנבחרה, זה סימן לא טוב.
עאידה תומא סלימאן: כי כולנו יודעים מי האישה שנמצאת בסטטיסטיקה הזו, אנחנו מכירים אותה בשם, מכירות אותה, אנחנו יודעות באיזה תפקיד היא התקבלה, הנציבה לשוויון הזדמנויות, גב' מרים ואני חושבת שגם הגבר ידוע, לא?
עאידה תומא סלימאן: אז זה מעיד על מצב לא טוב.
עאידה תומא סלימאן: אם מכירים את האנשים בשם, זה כבר מעיד על מצב לא טוב.
משה דיין: כדי לעודד, אם דיברנו על הבריאות ובתי חולים כלליים שהם היותר מורכבים וגדולים, אז שני מנהלי בתי חולים כלליים, יש לנו.
עאידה תומא סלימאן: יש את מסעוד ברהום.
משה דיין: מסעוד ברהום, בזרקא ובצפת.
משה דיין: שימו לב שבצפון, רפואה ביחס, הלוואי והיה לו אותו בכל שירות המדינה.
עאידה תומא סלימאן: חלק מהסיפור זה איפה שעבודת הנציבות פרושה על פני הארץ ולא ממוקדת במיוחד במשרדים בירושלים, אפשר אז יש נגישות ומשתלבים.
עאידה תומא סלימאן: גם בבריאות, גם במשפטים, זאת אחת מהסיבות למה במשרד המשפטים יש ייצוג מגוון של אוכלוסיות ובמיוחד לאוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: אבל שוב, כפי שאמרת מר דיין, כל עוד שהייצוג של הנשים הערביות בתוך המערכת הוא 2%, כמה יוכלו לטפס למעלה?
עאידה תומא סלימאן: זה יישאר אותו מצב.
עאידה תומא סלימאן: אין ממי לעלות.
עאידה תומא סלימאן: בלי לעבות את התחתית, נישאר עם הבעיה.
משה דיין: אני חייב לספר לכם משהו.
משה דיין: בצוערים לשירות המדינה, יש תוכנית שלפני כשלוש שנים או שנתיים, מאוד הקפדתי שתהיינה שם נשים ערביות והיתה מועמדת אחת - - -
עאידה תומא סלימאן: שאני מכירה אותה בשמה.
משה דיין: היא החליטה שהיא לא מגיעה.
עאידה תומא סלימאן: נכון, היא הפסיקה את התוכנית, נכון.
משה דיין: לא, עוד בשלב הקבלה, היא התקבלה והודיעה שהיא לא באה.
משה דיין: אני, נציב שירות המדינה, ביקשתי להיפגש איתה וישבתי שעתיים עם מועמדת, כמעט התחננתי בפניה ובסוף שכנעתי אותה.
משה דיין: לצערי, בחלוף כשנה, היא פרשה.
משה דיין: אבל אני מביא לך את הדוגמה הזו, כמה אני רואה בזה חשיבות.
משה דיין: אני לא נפגש עם מועמדים עד הרמה הבודדת, אבל פה חרגתי .
עאידה תומא סלימאן: האם נלמד למה היא פרשה?
עאידה תומא סלימאן: האם היה דיון, אפרופו חסמים ללמוד את סל החסמים המיוחדים.
עאידה תומא סלימאן: האם נלמד לעומק למה ויש לי מה להגיד ואתם יודעים שיש לי מה להגיד, על המקרה הספציפי.
<רון צור: אם יורשה לי, אני אתייחס.
<רון צור: אני לא רוצה לגעת במקרה הספציפי, אבל אני יכול להגיד מה כן נעשה ואולי זה גם עונה תשובה לשאלה של חבר הכנסת שהרגע יצא.
<רון צור: אני רוצה לומר כזה דבר – היתה ועדה במסגרת תוכנית שנקראת עץ הדעת, שהיא בחנה את כל החסמים בין אם זה חסמים רוחביים ובין אם ייחודיים לאוכלוסיות.
<רון צור: ואני אקריא לך מה הוגדר כחסמים שיש היום, לא על נשים, אלא בהקשר לערבים ובסוף זה מתחבר.
<רון צור: זה קשיי שפה, זה חוסר אמון, למשל, חוסר אמון בתהליכים של קליטה לשירות המדינה, קושי בשיווק עצמי, במפגש שיש אחד על אחד ומרחק גיאוגרפי כפי שאמר הנציב.
<רון צור: היתה לנו פגישה עם איימן סייף ודיברנו על כך שאנחנו רוצים לייצר תהליכים של אל"ף, סוג של עתודות או קורסי הכנה משותפים ואנחנו מתכוונים לעשות את זה, לעזור לבני האוכלוסייה הערבית וספציפית גם לנשים, כמובן, כדי להתגבר על החסמים הייחודיים לאוכלוסייה הזאת.
<רון צור: כשיש חיבור בין הקשיים הייחודיים של האוכלוסייה לקשיים אובייקטיביים שיש לנשים היום, אני חושב שזה בעצם התוצר שרואים אותו כרגע.
<רון צור: אבל לאור ההבהרה מהם החסמים, עכשיו אפשר לבנות תוכנית פעולה.
<רון צור: אני חושב שהמסמך הזה שנוצר מאפשר לנו עכשיו לעבוד על הדבר הזה, כדי לייצר תוכנית פעולה לטפל בזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להוסיף, מר צור.
עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה אתך שאלה חלק מהחסמים, למרות שאני, חלק מהדברים קושי בשיווק עצמי זה סוג החסמים שהם אולי בהבדלים תרבויות והגיע הזמן, גם למבחני האיתור וגם לראיונות העבודה, לקחת בחשבון שיש תרבויות שונות ושמתמודדים עם הדברים בצורה אחרת ואפשר לבדוק מיומנויות בלי שמישהו ישווק את עצמו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכבר יודעים ויש מכונים שעושים את זה.
עאידה תומא סלימאן: אבל בנוסף לכך, בתוכניות, חלק מהחסמים, אם מדברים על חוסר אמון בתהליך, יש גם הרגשת ניכור מהתהליך ומהקורסים ועל זה אני מדברת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן גם לבדוק את התוכניות.
עאידה תומא סלימאן: וההתנסות שהזכרנו עם האישה שהיא מאוד מיומנת, מדהימה, היא עם כישורים מאוד גבוהים, העיקר היה המפגש הזה שהציף את כל הרגשת הניכור והמרחק והניסיון לכפות איזה שהיא תפישת עולם אידיאולוגית שאני חושבת שהיא לא קשורה בביצוע העבודה.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על זה שיש איזה שהיא דוקטרינה תוכניות האלה, שהיא הולכת יותר לכיוון של דוקטרינה אידיאולוגית פוליטית ואני חושבת שהגיע הזמן לבדוק למה צריך שעובדי שירות המדינה ילכו בכיוון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה יכול לעורר מחלוקת, אבל תשמעו – כאשר בודקים חסמים של קבוצה מסוימת, כדאי מאוד גם להקשיב לקבוצה הזו ואני חלק ממנה.
משה דיין: ודאי, ואנחנו מקשיבים ויש פה באמת הרבה מה לנתח.
משה דיין: יש פה גם, אגב, את הסוגיה של האמון.
משה דיין: כי מי שמנתח כמה מועמדים באים, הרי שם מתחילה הבעיה.
משה דיין: אז רק שנבין, זה סדרי גודל של 5%.
משה דיין: והם 20% מהאוכלוסייה.
משה דיין: אז אפשר להסביר חלק בגיאוגרפיה, בסדר.
משה דיין: אבל כנראה חלק מוסבר גם באי-אמון.
משה דיין: מישהו אומר – הם בטח לא ייקחו אותי, כי, כי אנחנו במזרח התיכון.
משה דיין: ואני חושב שפה צריך להכשיר לבבות מכל הבחינות ומכל הצדדים.
משה דיין: אני באמת אומר – המון מנהלים, בכירים וביניים בשירות הציבורי, מחויבים לעיקרון הזה.
משה דיין: אנחנו מחויבים, הנציבות מחויבת.
משה דיין: אני באופן אישי מחויב ועשיתי רבות והרבה עוד עשו רבות וצריך לבוא ללבבות ולהגיד להם – רוצים אתכם.
משה דיין: ואני רוצה את הטובים ויש המון המון המון טובים.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שנמשיך את המצגת כדי גם לאפשר למי שרוצים להעלות עוד נקודות אחר-כך.
<דנה מיטב: בסדר גמור.
<דנה מיטב: אז אם נצלול ככה לעיקרי המלצות דו"ח שטאובר בהיבט של דברים עיקריים שנציבות שירות המדינה פעלה, אז הנושא הראשון זה נושא של קביעת מדיניות של שוויון מגדרי ודיברנו כבר על עבודה שיטתית שקופה ומסודרת.
<דנה מיטב: קודם כל, בנינו תוכנית עבודה, נבנתה תוכנית עבודה מפורטת לאגף לשוויון מגדרי על-סמך היעדים של דו"ח ועדת שטאובר, זה ברמת האגף בנציבות.
<דנה מיטב: ברמת משרדי הממשלה, למשפט השני, נכתבו הנחיות מפורטות לתכנון אסטרטגי לכלל משרדי הממשלה ויחידות הסמך.
<דנה מיטב: בתוך ההנחיות האלה, יש פרק שלם על הנושא של שוויון מגדרי.
<דנה מיטב: יש שם דברים ממש ספציפיים ומפורטים ברמה של כיווני פעולה ושצריך ממש לגזור מזה, כל משרד ממשלתי, את תוכנית העבודה שלו בנושא הזה.
<דנה מיטב: בנוסף, בהיבטים של פיתוח תודעה מגדרית, הוכנו ערכות הדרכה לשרים, למנכ"לים, סרטון הסברה, חוברות הדרכה ומצגת שיועברו אליהם.
<דנה מיטב: אחת מהחוברות נמצאת פה ואני מזמינה את כולם להסתכל ולעיין.
<דנה מיטב: תחרות אות המעסיק המתקדם, שאנחנו גם מתקדמים לכיוון של להכריז על הזוכים, שזה גם במכלול של פרמטרים.
עאידה תומא סלימאן: יש לוח זמנים?
<דנה מיטב: יש לנו עוד ועדה עכשיו שמתכנסת לזוכים של 2015, זה ממש עוד מעט ואחרי זה מתקיים פורום רחב ומכובד כדי להעניק את האותות.
<דנה מיטב: נושא נוסף זה בחינה מגדרית של כל התקשי"ר.
<דנה מיטב: מי שמכיר את התקשי"ר יודע עד כמה מדובר בדבר סבוך ולא פשוט וכבר קיבלנו לידינו פרקים ראשונים עם הערות ראשוניות שאנחנו נקים צוות שיבחן את ההערות האלה על-מנת לראות באמת את המקומות שבהם יש לעשות שינויים בתוך התקשי"ר.
<דנה מיטב: בנוסף, נקבעו יעדים דיפרנציאליים למשרדים.
<דנה מיטב: הרעיון של יעדים דיפרנציאליים הוא למעשה, אנחנו רוצים שכל משרד יראה לנו תכנון של מגמת שיפור שנתית, על-מנת להשיג את היעד של דו"ח ועדת שטאובר, של 50% נשים בסגל הבכיר.
<דנה מיטב: היתה ועדת חריגים שישבה בראשות רונן שפירא שהיה עד לא מזמן ראש אגף בכיר לתכנון אסטרטגי, שממש ישב עם כל משרד ומשרד.
<דנה מיטב: כל משרד שלא עמד ביעדים ולא הראה שיטה על-מנת להראות מגמת שיפור, ממש הקפיאו לו איוש של תקנים.
<דנה מיטב: אז רואים פה שיטה של ועדת חריגים והקפאת תקנים, לעומת אות המעסיק המתקדם, שזה בהיבט החיובי של לתת אותות למי שמראה שיפור.
<דנה מיטב: בנושא של עתודה ניהולית.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אמרתם שיש תכנון אסטרטגי של יחידות הסמך והמשרדים בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: לכמה משרדים ולכמה יחידות כבר יש תוכניות וממתי?
<רון צור: בשנת העבודה 2015, כ- 51 משרדים הגישו תוכניות.
<רון צור: 51 משרדים ויחידות סמך, הגישו תוכניות.
<רון צור: כ- 80.
<רון צור: אנחנו ממש בימים אלה עומדים להכין תוכנית מסודרת שמדברת על יעדי 2016 – 2017.
<רון צור: אני מניח שבתוך חודש ימים תהיה לנו תמונה מסודרת וייקבעו יעדים.
<רון צור: דרך אגב, זה לא רק בתחום נשים, אלא בכל, כל משרעת נושאי הייצוג ההולם, זה אומר לגבי נושא של בני מיעוטים, אתיופים, חרדים וכדומה.
<רון צור: לקראת שנת 2017, ניכנס עם תוכנית מאוד מסודרת ומאוד ברורה ונשמח להציג אותה בצורה שקופה, גם פה וגם כמובן נציג את זה בצורה מסודרת באמצעות הנציבות, האתר וכדומה.
עאידה תומא סלימאן: אני חשבתי בדיוק להגיד שברגע שיהיו לכם התוכניות הכלליות, שאני מצפה שיהיו 80 מתוך 80, כי אם כבר החלטתם וביקשתם, ואז אפשר לבוא לוועדה ולהציג, כדי שנוכל באמת למדוד אחר-כך ולעקוב אחרי הביצוע.
<רון צור: בשמחה נעשה את זה.
<רון צור: בשמחה.
עאידה תומא סלימאן: ברוכה המצטרפת, חברת הכנסת עליזה לביא.
משה דיין: אני מבקש להסביר לנוכחים כמה מילים על הדבר הזה, כי לא ברור לי אם הבינו.
משה דיין: בעבר, בתוכניות קיצוץ, היו עושים פלטים ואם יש תקן דחוף, הקימו ועדת חריגים.
משה דיין: אנחנו הפכנו את ועדת החריגים לוועדת תכנון.
משה דיין: אמרנו שאם כבר יש כלי של הקפאות קליטה בשירות המדינה, אז בוא תגיש תוכנית מסודרת ונראה איך אתה לאורך כל הזירה, בהתאם לכך גם נשחרר הקפאה או נפעיל את מה שקראו לו פה מקל, אני לא קורא לזה מקל, אבל נפעיל את הרגולציה.
משה דיין: ההסבר למה 50 ולא 80?
משה דיין: כי בשעתו, החלטת הממשלה על קיצוצי הפלט, לא חלה על בתי חולים ממשלתיים ולכן הם לא היו קליינטים של ועדת החריגים שהפכה להיות ועדת תכנון.
משה דיין: אני לא זוכר ממתי, אבל הכנסנו גם אותם, ולכן הם גם בחבילה הזו.
משה דיין: כי אנחנו כבר לקחנו כלי כלכלי, תקציבי בכלל, והפכנו אותו לכלי תכנוני ואת הכלי התכנוני הפכנו לכלי שמשרת גם יעדים של ייצוג הולם לרוחב כל הגזרה.
משה דיין: מה קורה שם?
משה דיין: מגישים תוכנית, כל משרד והוא נדרש להתייחס לסוגיה של כל הייצוגים ההולמים למיניהם ולעוד סוגיות, אגב, לא רק שנוגעות להון אנושי ואז מזהים מי חלש בתחום ואומרים לו – אדוני, כדי להמשיך ולקלוט עובדים, מה אתה הולך, איך אתה מתכנס?
משה דיין: תגיש תוכנית.
משה דיין: וכך אנחנו רותמים אותו.
משה דיין: עוד דבר מאוד חשוב.
משה דיין: לכבוד הוא לי לבוא לפה וגם לוועדות דומות ומקבילות בסוגיות הייצוג ההולם, זה הרבה ואני מקבל את המשימה הזו באהבה רבה.
משה דיין: אבל תזכרו, הנציבות היא גוף מטה.
משה דיין: בסוף מי שבוחר את העובדים זה לא אני ולא רון ולא מוטי.
משה דיין: מי שבוחר את העובדים זה ועדות כאלה ואחרות על-פי דין ומי שבוחר מנכ"לים זה ממשלה ושרים.
משה דיין: אנחנו, כגוף מטה, אם אני הייתי בוחר, אז מילא, היה לי יותר קל לבוא ולתת דין וחשבון על המספרים.
משה דיין: אבל אנחנו, כל התפקיד שלנו כגוף מטה זה להביא את השטח לעשות את הפעולות שלו על-פי שיקול דעתו, שיביאו לתוצאות הגבוהות והרצויות.
משה דיין: אז זו משימה לא פשוטה, כי לב העניין פה הוא איך אתה מביא קהל אחר – משרדים, מנהלים וכו', להביא לתוצאות המיועדות.
משה דיין: ולכן, השימוש בכלים הללו, הסברה וכו', אבל גם השיטה של תכנון ורגולציה למעשה, זה השיטות שפיתחנו והתפתחו להם בשנים האחרונות.
<ציפורת שימל: אבל איך הכלים האלה עדיין מביאים למצב שיש מקומות - - -
<ציפורת שימל: אני עו"ד ציפורת שימל, מאמונה, אישה דתית לאומית.
<ציפורת שימל: יש מקומות עדיין שלשירות שלכם, שיש אפס אחוז ייצוג של נשים, אפס אחוז.
<ציפורת שימל: לא 40%, כמו שאנחנו שומעים פה ולא 20%.
<ציפורת שימל: אני פשוט יושבת ככה בשקט ושומעת, אפס אחוז של ייצוג נשים במשרות בכירות.
<ציפורת שימל: בבתי הדין הרבניים אין אפילו לא אישה אחת.
<ציפורת שימל: המצב הזה נמשך ונמשך.
<ציפורת שימל: אנחנו ישבנו עם טלילה, ישבנו אתכם בהרבה פגישות.
<ציפורת שימל: אין על זה שום התקדמות, שום דבר.
<ציפורת שימל: השוואה כזו שנמצאת היום, שבאים ומדברים על 40%, מול מצב שמאפשרים את זה והמינויים קיימים ונמשכים.
<ציפורת שימל: רק עכשיו מונה הדובר, מונה יועץ ארגוני, מונה מבקר פנים, כולם גברים.
<ציפורת שימל: המינויים עוד נמשכים וקיימים, אף אחד לא עוצר את הדבר הזה.
<ציפורת שימל: אפס אחוז נשים.
<ציפורת שימל: גברתי, איך הדבר הזה קיים?
<ציפורת שימל: בתוך שירות המדינה.
עליזה לביא: ביום ראשון, כמו שאת יודעת, היתה אמורה לעלות הצעת חוק שגם רוצה לבטל את החוק ההיסטורי שלנו של ארבע נשים בוועדה למינוי דיינים, את יודעת שביום שהעברתי את החוק הזה, אמרו לי חבריי החרדים – אנחנו לא נשקוט עד שגם את זה נבטל.
עליזה לביא: אבל פה צריך להיכנס, זה מאותה סיבה שאתמול היינו אמורים להצביע על חוק המקוואות.
עליזה לביא: מעולם לא היה חוק על מקוואות במדינת ישראל.
<ציפורת שימל: באותן ועדות יושבים נציגים.
עאידה תומא סלימאן: את שאלת, אולי נקבל תשובה.
<ציפורת שימל: אשמח לקבל תשובה.
עליזה לביא: עוד מעט יהיו בלנים גם.
עאידה תומא סלימאן: בקצב הזה, כן.
<ציפורת שימל: אדוני יודע שבבתי הדין הרבניים אפילו קלדניות אסור שיהיו, קלדניות.
עאידה תומא סלימאן: אני נתתי לך, סליחה, קודם כל נשארו לנו 20 דקות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש הרבה אנשים שרוצים להתייחס.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מעדיפה להמשיך את המצגת, אבל בגלל שהנושא הוא חשוב כאשר מדובר על אפס אחוז ייצוג, אני אתן שתי דקות לנציב, אם יש לך מה להשיב.
משה דיין: אני אסתפק במשפט.
משה דיין: בואו נאמר כך, אין ספק שזה אירוע מאתגר, זה אירוע מאתגר ככה, כי יש לזה אי-אלו סיבות.
משה דיין: כולנו חיים בארץ הזו.
משה דיין: אבל הריני, אני יכול לומר, לא התכוננתי עם הפרטים, בתי הדין או הנהלת בתי הדין הרבניים, לא היה להם חיים קלים בוועדת החריגים, אותה ועדה שאני מדבר בה.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים, בכל זאת שרדו אותה.
משה דיין: אני לא יכול לענות לך למה בחרו ב- א' לדובר ולא ב- ב', אני לא הייתי שם.
<ציפורת שימל: נתתי דוגמאות למינויים שנעשו לאחרונה בדרגות בכירות שהיתה אפשרות והיו נשים נציגות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהשאלה היא במקומה, עצם העלאת הנושא – הוא במקומו, אבל כולנו יודעים מה הסיבות האמתיות שעומדות מאחור.
<ציפורת שימל: אני חושבת שכשזה בשירות המדינה, זה עצוב מאוד וחבל מאוד.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מצב שאסור שיימשך.
עאידה תומא סלימאן: כי נציבות שירות המדינה, כשמה, הגוף הממשלתי של עובדי המדינה, שמשרתים את הציבור ואמורים לשרת את כלל הציבור, אבל גם צריכים שיהיה בתוכם ייצוג הולם לכלל האוכלוסיות ואין שום חווה צדדית שאפשר להשאיר אותה מחוץ לתחום הזה, ועליה לא מממשים לא המלצות ועדות ולא חשיבה מגדרית ולא כלום.
עאידה תומא סלימאן: הכל אמור להיות תחת אותם חוגים, תחת אותה רגולציה וצריך לפרוץ את הסכר הזה, שנבנה לאורך השנים ואני חושבת שהגיע הזמן שבאמת יהיה דיון אמתי, איך פורצים את הסכר הזה ואיך החווה הופכת להיות חלק מכלל שירות המדינה.
עאידה תומא סלימאן: על אמת.
עאידה תומא סלימאן: על כל הכללים שלו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לך רק אם אפשר, לעבור כמה שאפשר לסכם את המצגת ואז יישאר לנו עשר דקות לעוד שאלות.
עאידה תומא סלימאן: אבל ממש לנסות לתמצת.
<דנה מיטב: יש דבר שאני לא הייתי רוצה לדלג, בהקשר של עתודה ניהולית, אני לא אחזור אבל הקמנו פרויקט מאוד יפה שבמסגרתו רצינו להעלות את המודעות לנושא הזה של 50% נשים בעבודות הניהול ולקבל באמת רעיונות מכלל הציבור ומעובדות מדינה, איך אפשר להביא למימוש היעד וגם כתמריץ להשתתפות של כלל האוכלוסייה בפרויקט הזה, התמריץ היה לבוא ולהציג כאן, בפורום המכובד הזה, את הרעיון שנבחר.
<דנה מיטב: יושבת כאן אריאלה מסבנד שהיא מנהלת תחום מידע וסטטיסטיקה באגף בכיר לתכנון אסטרטגי במשרד הבינוי והשיכון ואני אשמח שהיא תציג בקצרה את הרעיון המקסים שלה.
עאידה תומא סלימאן: אבל ממש בקצרה, אני ארצה לפתוח את הדיון.
<אריאלה מסבנד: שמי אריאלה מסבנד, אני עוסקת בעיקר בניתוח כלכלי של ענף הבנייה ושוק הדיור, עורכת סקירות כלכליות שוטפות בנושא שוק הדיור ובנושאים כלכליים וחברתיים שבהם עוסק המשרד שלי, אלה עיסוקי הליבה שלו.
<אריאלה מסבנד: בהמשך להמלצות של ועדת שטאובר ובפורום של השיח הציבורי שנפתח, אני הגשתי הצעה, שאני מציעה ליישם אותה בכל המשרדים, אצלנו בחלקה היא כבר מיושמת.
<אריאלה מסבנד: ההצעה היא לבנות תוכנית אסטרטגית שמורכבת משלושה מרכיבים.
<אריאלה מסבנד: המרכיב הראשון הוא שיתוף עובדות ומנהלים בצורך למנף את צרכי האגפים באמצעות כישורי העובדות.
<אריאלה מסבנד: זה אומר שבכל שנה, כשעובדים על תוכנית העבודה, כל מנהל יבחר לו צוותים שבהם הוא יודע שהוא משבץ את העובדות מהאגף שלו ומאגפים אחרים, לפי הכישורים שלהן.
<אריאלה מסבנד: למשל יש הרבה נושאים שנושקים למשפטים, אז תהיה שם יועצת משפטית ובנושאי חשבות תהיה יועצת חשבות.
<אריאלה מסבנד: הוא מגדיר לפי הכישורים שהוא מכיר, בשיתוף עם מנהלים מקבילים שלו, צוותים כאלה משותפים, כמובן לקידום מטרות המשרד ויעדי האגף.
<אריאלה מסבנד: המרכיב השני הוא התוויית מסלולי קידום רצויים ושיבוץ העובדות בתוכם, על-סמך התאמה אישית.
<אריאלה מסבנד: לדוגמא, אם עובדת אצלנו באגף שיווק עוסקת הרבה בבדיקות כדאיות של מכרזי שיווק קרקע ונדרשת גם להבנה שמאית, נשלח אותה להכשרה שמאית ואז היא תוכל גם להיתרם מאוד, היא גם תספק את השירות האיכותי וגם תעלה את הכישורים שלה.
<אריאלה מסבנד: המרכיב השלישי שאני מאוד מאמינה בו ויכולה לספר לכם מניסיוני בו, זה הטלת משימות מנכ"ל על עובדות המשרד בהתאם לצרכי האגפים.
<אריאלה מסבנד: אם נניח שלמנכ"ל יש משימה, כמו למשל פרויקט תָכנֶן וּבנֶה אצלנו במשרד, הוא שם בראש המשימה מנהלת אגף בכירה ובצוות ההיגוי יקחו חלק נשים.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אני מקשיבה ואלה רעיונות טובים, אבל אני נדהמת.
עאידה תומא סלימאן: זה לא קיים עד עכשיו?
<אריאלה מסבנד: לא כל-כך קיים.
<רון צור: לא, זה לא חלק מתהליך מובנה.
עאידה תומא סלימאן: אתם רוצים להגיד לי שהמנכ"לים הסמנכ"לים, כשיש להם משימות, הם לא מטילים אותן על אנשים במשרד?
<רון צור: אם יורשה לי להסביר, בסדר?
<רון צור: הנושא של עתודת ניהול זה דבר חדש והוא לא תהליך מובנה.
<רון צור: הוא לא היה עד היום בצורה מסודרת, זה לא אומר שלא היו את הטבלאות הללו, אבל ההבדל הגדול בעיסוק בעתודות ניהול בא ואומר שהעניין הזה של בחירה בבן-אדם, היא לא מתחילה רק בנקודה שבה צריך לאייש משרה.
<רון צור: אנחנו רוצים לאתר את בעלי ובעלות הפוטנציאל מספר שנים לפני ובתהליך הבניית המסוגלות שלהם, אפשר להפעיל שם הרבה מאוד אלמנטים, כמו הכשרה במדרשה הלאומית, משימות נוספות שמעשירות את הניסיון שלהם ואת הידע וכשהם יגיעו לאיוש המשרה, יהיה מתאם טוב יותר בין המסוגלות שלהם לבין אתגרי התפקיד.
<רון צור: עד היום זה לא היה וחלק מהעניין של הבניית התהליכים זה זה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאני אחלוק עליך, מר רון צור.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעושים את זה ומטילים על הנשים משימות והנשים מוכיחות את עצמן והנשים כן מבצעות את העבודה, לפי ההערכה שהראיתם לנו בהתחלה אבל כשבאים להחליט מי מתקדם, כאשר באים לבחור, לצערי הרב זה לא מתורגם.
עאידה תומא סלימאן: ככה אני מרגישה.
עאידה תומא סלימאן: זה טוב להכניס את זה בתהליך מובנה כדי להדריך את המנהלים, אני לא שוללת את זה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שצריך לעקוב מקרוב, כי זה מה שמתבצע בפועל.
<רון צור: אין ספק שהיום מטילים משימות.
<רון צור: הרבה מאוד פעמים, כשמגיעים לנקודת החלטה לצורך העניין, אומרים אין לגברת ניסיון ניהולי, היא לא ניהלה אנשים אי-פעם ולכן לא יכולה להתמודד על-פי תנאי סף.
<רון צור: המסר שמועבר פה זה לאפשר להטיל פרויקטים ומשימות שיש בהן אתגרים, שכשיצטרכו לבדוק אחרי זה התאמה לתנאי סף, כלומר האם ביצעת פרויקטים, ניהלת אנשים או תקציבים או משאבים, ניתן יהיה לבוא ולומר – כן, זה היה את הדבר.
<רון צור: לכן זה תהליך מובנה, זה השוני.
עליזה לביא: זה נבע בעיקר מאי-יכולת של נשים לגשת.
עאידה תומא סלימאן: קחי את זכות הדיבור, כן.
עליזה לביא: זה נבע מהכשלים בדרך, שנשים לא יכלו לגשת למכרזים.
עליזה לביא: קודם כל, אני שמחה על הדיון הזה, גברתי.
<אריאלה מסבנד: אפשר עוד משפט אחד?
<אריאלה מסבנד: אני גם מציעה למנות עוזר מנכ"ל, באמת בהמשך לדברים של חברת הכנסת תומא סלימאן, שבאמת יפקח ויעקוב ויראה שאכן זה מתבצע.
<דנה מיטב: אני רוצה רק לחדד את הדברים, ברשותכם.
<דנה מיטב: הכוונה היא למצב שבו מעבר לעבודה השוטפת של אותה עובדת, יש צוותים שמקימים צוותים רוחביים.
<דנה מיטב: אני אתן דוגמה אישית שלי – אני הייתי בלשכה המשפטית וברגע שהקימו את צוותי עץ הדעת של הרפורמה בנציבות שירות המדינה, לכאורה זה לא בהכרח משהו שהוא, אפשר להגיד שבעשייה שלי כעורכת-דין בלשכה המשפטית, לשים אותי בצוותים של צוותי מדיניות שהם הרבה מעבר לעשייה משפטית בדרך-כלל וזה שהייתי במספר צוותים, בין היתר הובלתי את כל הצוות של המכרז הפנימי והבין משרדי בשירות המדינה, חשף אותי גם לעשייה הרבה יותר רחבה, מעבר לתפקיד השוטף שלי.
<דנה מיטב: וגם חשף אותי לדרגים הבכירים, בנציבות שירות המדינה, ובהחלט יש לזה השלכה אחרי זה בהיבטי קידום.
עליזה לביא: אין ספק.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מתווכחים עם - - -
<שרון מאיר: לא בכל המשרדים יש את ההזדמנויות האלה.
עליזה לביא: אל תשכחו שהמצוקה שחוזרת ועולה לאורך הדרך זה חוסר ניסיון מוכח בהגעה למכרזים, גם בתוך שירות המדינה וגם לאחר מכן מה נחשב ומה לא נחשב כניסיון.
עליזה לביא: אני חושבת שהיצירתיות הזאת ומעקב באמת - - -
<שרון מאיר: חברת הכנסת לביא, כשרוצים להכיר בזה כניסיון מכירים כניסיון וכשלא רוצים לא מכירים, זה מאוד סובייקטיבי.
עליזה לביא: אל"ף, זה נכון.
עאידה תומא סלימאן: השם, בבקשה, לפרוטוקול.
<שרון מאיר: עו"ד שרון מאיר, אני ממונה על השוויון המגדרי במשרד התיירות.
עליזה לביא: יש לנו חברה פה נגד הקזינו, אני מקווה.
<שרון מאיר: אני בצוות, אגב.
עליזה לביא: צוות ההקמה?
<שרון מאיר: כן.
עליזה לביא: צוות ההקמה של הקזינו?
עליזה לביא: אז אין לנו חברה.
<שרון מאיר: לא של הקזינו.
<שרון מאיר: לא, של הצוות שבוחן כאן בכנסת.
עליזה לביא: אז נציע לך חברות.
עליזה לביא: קודם כל, אני רוצה להודות על הדיון הזה, זה דיון מעקב.
עליזה לביא: כי כשבאמת הכל התחיל, גם להודות לשרה לשעבר לימור לבנת וגם לדלית שטאובר, על העבודה המאוד ראשונית.
עליזה לביא: כשרואים הרבה פעמים שאין, צריך לראות גם מה יש וגם לומר תודה למי שעשו והציבו.
עליזה לביא: יש גם דברים שצריך לשנות, אבל כשאני מתבוננת קצת על הנתונים, יש הרבה מה לעשות.
עליזה לביא: יש הרבה מאוד מה לעשות ובטח ובטח בתוך מקום של יצירתיות, כמה הנשים בכלל יודעות על האפשרויות שאפשר לעשות, שאפשר לבוא עם רעיונות, שצריך להגיע מוקדם, יום גמיש, עבודה מהבית, בכמה זה מיושם.
עליזה לביא: כמה בכלל יודעים את זה.
עליזה לביא: אנחנו יודעים כמה יודעים?
עליזה לביא: מה הדרך להעביר את המידע הזה.
עליזה לביא: האם בדקתם את זה?
<דנה מיטב: פיילוט עבודה מהבית?
<דנה מיטב: בהחלט.
עליזה לביא: בכלל, בכלל, על האפשרויות שהדו"ח מביא, שאימצתם דברים נוספים.
<דנה מיטב: יש פיילוט של ארבע נשים.
עליזה לביא: לא לא, רגע.
עליזה לביא: אני רוצה לדעת ברמת ידיעה, מה האינדיקציה שלכם לדעת עד כמה עובדות בשירות הציבורי מודעות, דבר בסיסי.
עליזה לביא: יש לנו אינדיקציה?
עליזה לביא: בדקתם?
<דנה מיטב: בהחלט, אנחנו יודעים בכל משרד ממשלתי מי נמצאת ברשימה, כל אחת, הובא לידיעתה, מי שנמצאת ברשימה של הקריטריונים.
עאידה תומא סלימאן: לא לא לא, השאלה היא אחרת.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא האם הורדתם את המידע.
עליזה לביא: האם יש לך משוב?
עליזה לביא: אני חשבתי שהיום אנחנו נקבל איזה שהוא סוג של משוב, אינדיקציה, למה, יש פה משהו, שינוי, יש הטמעה?
עליזה לביא: אין הטמעה?
עליזה לביא: באיזה דרג, מה המעקב?
עליזה לביא: מה המעקב שלכם?
עליזה לביא: הרי אתם גם אמורים לבדוק.
עליזה לביא: אז אני מציעה, אני ממליצה.
עליזה לביא: אני מציעה לגברתי שתבקשי מהם שבתוך X זמן, הם ייתנו לנו איזה שהיא אינדיקציה.
עליזה לביא: זאת המלצה שלי, נקודה אחת שאני הייתי מאוד מאוד שמחה לקבל אותה.