GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד גם כן בסיכום, בשנה שעברה ביטאתי את זה והשנה אני מבטאת את זה ביותר חומרה: שני מוסדות אקדמאיים באוכלוסייה הערבית בחרו זו השנה השנייה לא להגיש דיווח ואני רואה את זה בחומרה רבה – מכללת סכנין וסמינר המורים בחיפה.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה את זה בחומרה רבה ואני אפנה באופן אישי למוסדות האלה ואני אבדוק מה קורה בעניין הזה.
<קריאה: ההנדסאים בסכנין דיווחו.
עאידה תומא סלימאן: ההנדסאים.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על המכללה באופן כללי.
<קריאה: אני מזכירה לנציבות, מי שרוצה לקחת חלק בפורום שלנו, נשמח מאד לשותפות שלכם.
עאידה תומא סלימאן: אה, ואני בעצם מברכת על הפורום.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-6.12.2016 ואנחנו היום במסגרת היום המיוחד שהכריזה עליו הכנסת ביוזמתו של חבר הכנסת, אילן גילאון, חברת הכנסת, קארין אלהרר, וחברת הכנסת, נורית קורן, אנחנו היום מקדישים את הדיון לנשים עם מוגבלויות בשוק התעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה נושא שהוועדה בראשותי טיפלה בו גם כן ב-15.12.2015.
עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד שאנחנו היום לאחר שנה נבדוק איפה אנחנו עומדות מהדיון שהתקיים לפני שנה.
עאידה תומא סלימאן: מה מצבנו, מצב הנשים עם מוגבלויות בשוק התעסוקה, האם התקדמנו, האם באמת התכניות שהוכרז עליהן אז הניבו תוצאות.
עאידה תומא סלימאן: אבל בכל זאת, לפני שמתחילים את הדיון, כבוד לי לתת לחבר הכנסת אילן גילאון, אחד היוזמים, לפתוח את הדיון ואני בטוחה שתנווט אותנו גם כן לנקודות החשובות.
אילן גילאון: האמת היא שאני חבר מן המניין בוועדה וכאן יצויין שהמקרה שלנו מתחבר עם הדרת אנשים מוגבלים ואין דבר כזה אנשים לא מוגבלים.
אילן גילאון: כל האנשים הם - - - אין אנשים בלתי מוגבלים, כל האנשים הם או מוגבלים, או נשאי מוגבלות או מוגבלים לפרקים או יש מוגבלים בסביבתם או מבקשים להזדקן ובסופו של דבר להיות מוגבלים.
אילן גילאון: ועל כן, הראייה היא ראייה אוניברסלית.
אילן גילאון: אני יודע שבוועדה הזאת, עאידה, אני יכול להגיד שהכי קשה זה בהלכה היהודית אומרים ברוך שלא עשהני אישה, והטיפול צריך להיות ברוך שלא עשהני אישה ערבייה מוגבלת.
אילן גילאון: אין דבר יותר פרובלמטי מזה בתוך החברה שלנו מבחינת היכולת שלנו שיהיה רק דבר אחד.
אילן גילאון: כל אחד רוצה להגיע למחוז חפצו מכובד ועצמאי.
אילן גילאון: זה כל התהליך שקורה כאן, היות והתפיסה היא אוניברסלית, הנגישות היא שפה, היא תודעה, היא לא רמפה ואת זה צריך להבין.
אילן גילאון: הטכנולוגיה מאפשרת היום תיקונים מפליגים בתחום של הפיכת 80% מהנשים והגברים לחיוניים ב-80% מתחומי החיים לפחות היום.
אילן גילאון: אני מצטער שאנחנו כל שנה מציינים את יום הנכה הבינלאומי כמו שאנחנו מציינים יום האישה הבינלאומי והייתי רוצה להגיע ליום שנציין את יום הבנקאי הבינלאומי, את יום הקבלן הבינלאומי, אבל אלה אין להם שום בעיות.
אילן גילאון: בדברים האלה אין, כי כאשר מציינים כאן יום זה אומר ש-364 הימים הנותרים הם בעייתיים מאוד מבחינת התחום הזה.
אילן גילאון: אני מבקש מכולכם, החוק הוא מאוד חשוב, אבל הוא ברירת מחדל.
אילן גילאון: אנחנו מחוקקים אותו, גם בוועדה שלי, גם יש הרבה מאוד חקיקה היום שהולכת לנושא המוגבלויות ואני שוב מבקש לראות את זה ברמה האוניברסלית של העניין.
אילן גילאון: להיות אדם מוגבל איננו סטטוס נרכש, את זה לא לומדים באוניברסיטה.
אילן גילאון: זה קורה פשוט.
אילן גילאון: ולכן, הרשת היא לכולם, אין כאן חמלה, אני בכלל לא מאמין במדיניות של חמלה אף פעם, אני מאמין במדיניות של חלוקה.
אילן גילאון: כנסת ישראל עשתה ועדה מיוחדת, ועדה לצדק חלוקתי, אין צדק אחר חוץ מצדק חלוקתי.
אילן גילאון: הכל זה חלוקה ואוניברסלי.
אילן גילאון: לכן, עוני זה תוצאה של חלוקה לא נכונה של עושר ואת הדבר הזה אנחנו חייבים לשים לפנינו ובמרחב הזה, מדד הנגישות וההתייחסות לאנשים עם המוגבלות הוא המדד של החברה כולה, בראש וראשה מתחילים הילדים.
אילן גילאון: אני תמיד אוהב לתת דוגמא מתוך תחום הנגישות שהוא כל כך ממחיש את האונברסליות בכך שאני רואה אנשים מבוגרים יורדים על הרמפה של הכסא הגלגלים.
אילן גילאון: אני אומר, למה הם יורדים משם?
אילן גילאון: זה הרי בשביל כסא הגלגלים.
אילן גילאון: הם יורדים משם משום שהנגישות של כסא הגלגלים היא יותר נוחה להם, היא הרבה פחות תלולה מאשר המדרגות ומדרגה עבור אנשים מסויימים יכולה להיות ההבדל בין עבדות לחירות.
אילן גילאון: זה כל כך פשוט להבין את זה וכל כך מסובך לבצע את זה.
אילן גילאון: לכן, אנחנו מעלים את הנושא הזה פעם אחר פעם, אבל הבעיה העיקרית היא ההפנמה.
אילן גילאון: הפנימיות שלנו.
אילן גילאון: אם אנחנו מסתכלים על המרחב הזה כהגדרה המדויקת ביותר של חברה שתפקידה להנגיש ותפקידה של הפרטים לגשת.
אילן גילאון: אני חושב שאין הגדרה יותר נכונה מהעניין הזה של האדם שנמצא בתוך חברה והוא רשאי להגיע למחוז חפצו מכובד ועצמאי.
אילן גילאון: אני אומר מכובד ועצמאי.
אילן גילאון: ללא כל הסתייגות אנחנו יכולים לאפשר לו את הדבר הזה וזה משהו שאנחנו קובעים.
אילן גילאון: אני מבקש לראות את המוגבלות בכל תחומי החיים.
אילן גילאון: אני רוצה רק לתת דוגמא אחרונה כדי שנבין.
אילן גילאון: יש נושא אחד ש-90% מהציבור מוגבל בו ואנחנו לא יודעים בכלל שיש לנו מוגבלות בתחום הזה, זה הנגישות לידע, למידע.
אילן גילאון: 90% מהציבור במדינת ישראל איננו מבין מה מתרחש איתו.
אילן גילאון: 10% אחרים הם עורכי דין, מתווכים ולבנת פורן.
אילן גילאון: הם מסבירים לאנשים האחרים את המציאות.
אילן גילאון: זאת פוזה שחייבים להפוך אותה.
אילן גילאון: זה פירמידה הפוכה שאפשר להפוך אותה.
אילן גילאון: ולכן, פה, מה שמצווה על כולנו א' - זה לדבר פשוט, לדבר שיבינו אותנו וכל מי שידבר בהמשך שידבר כל כך פשוט שאפילו חבר כנסת יוכל להבין אותו.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חבר הכנסת אילן גילאון.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה היום, יש לנו נוכחות דיי מרשימה של חברי וחברות הכנסת.
אילן גילאון: יום הנכה שמח.
עאידה תומא סלימאן: יום הנכה שמח, כן.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת, אפרופו נגישות, לציין שאחד הדברים שהיה מן הראוי לזכור אולי קודם אבל הספקנו כבר להתארגן וזה אחת מהבעיות של מודעות זה לארגן תרגום של שפת סימנים כדי להדגיש את הדיון הזה לכל הנוכחים בכדי שכולם יבינו את הדיון שמתרחש ויוכלו להקשיב אם זאת המילה ולדעת מה קורה.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שהצלחנו באמת לארגן את זה, אבל לצערי הרב לא יכלנו לארגן את זה לאורך כל הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: היה מחסור בכוח אדם, אישה, כדי שיתרגמו בכל הוועדות אז יתלווה אלינו בעוד כחצי שעה, 40 דקות אחר כך יצטרך המתרגם לעבור לוועדה אחרת כדי שיוכל לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני גם מברכת הצטרפות, כמובן את כל חברי וחברות הכנסת, אבל חברת הכנסת נורית קורן כאחת היוזמות של היום הזה.
עאידה תומא סלימאן: גברתי תרצי להגיד כמה מילים לפני שמתחילים?
נורית קורן: ממש ממש קצר.
נורית קורן: קודם כל תודה שקיימת, חברת הכנסת, עאידה תומא סולימאן, כזה דיון חשוב ובנושא של העסקת נשים עם מוגבלות זה מאוד חשוב.
נורית קורן: אני רוצה לברך את חברי אילן גילאון, היושב ראש משותף בשדולה למען זכויות אנשים עם מוגבלות וגם חברת הכנסת קארין אלהרר.
נורית קורן: בעצם, זה חוצה מפלגות וזה נושא שאנחנו מטפלים בו מאז שאני נכנסתי לכנסת, אבל לפני כן, חבר הכנסת, אילן גילאון, הוא מטפל בזה כל הזמן.
נורית קורן: אני רוצה לספר לכם שהייתי עכשיו בוועדת חינוך ובוועדת חינוך דיברנו על תעסוקה של מורים עם מוגבלות.
נורית קורן: הייתה מורה שפשוט שבתה אותי.
נורית קורן: מורה ערבייה, אזהר, מדהימה.
נורית קורן: היא לקויית ראייה והיא מלמדת אזרחות - - - מה שהיה עוד מדהים באישיות שלה שהיא מלמדת תלמידים אזרחות, כיתה ט',י', יא' והיא צריכה לעשות את ההנגשה בעצמה - - -
<קריאה: בספר החדש של בנט.
נורית קורן: אין ספר גם כן וזה היה מדהים.
נורית קורן: והייתה גם מורה לתאטרון, מורה נמוכת קומה שפשוט, מדהים, איך האנשים האלה רוצים להשתלב בתעסוקה ובעולם העבודה שלנו ואנחנו צריכים לעשות הכל כדי שיהיו יותר.
נורית קורן: יש 37 מורים ומכאן אני קוראת לעוד מנהלים לבוא - - -
עאידה תומא סלימאן: 37 מורים בכלל במערכת החינוך?
עאידה תומא סלימאן: זו תעודת עניות למערכת החינוך.
נורית קורן: נכון, אבל אנחנו אלה שצריכים לגרום לזה לקרות ולשלב אנשים בתעסוקה.
נורית קורן: אני גאה להיות חלק ממי שהעביר שני חוקים במושב הקודם שמדבר על ייצוג הולם בתעסוקה לאנשים עם מוגבלות שהוא ייכנס לתוקף כבר עכשיו ומחייב את המעסיקים להעסיק אנשים.
נורית קורן: וגם את חוק המכרזים שכל חברה שרוצה להתקשר עם משרדי ממשלה במכרז תהיה חייבת להראות שהיא מעסיקה אנשים עם מוגבלות.
נורית קורן: יש עוד מספר חוקים שהעברתי, שבעזרת השם בחודשים הקרובים ייכנסו, על מנת לתת כמה שיותר ייצוג לאנשים עם מוגבלות וכך אנחנו נהפוך לחברה ערכית ושוויונית יותר.
מירב בן ארי: האמת שנהפוך לחברה ערכית ושוויונית יותר אם אנשים פשוט יקבלו אנשים גם בלי חקיקה ויבינו שהם שווים.
מירב בן ארי: צריכים כל פעם לכופף את המעסיקים, חבל שזה לא בא מהם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש עדיין דרך ארוכה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו תיכף נשמע על תמונת המצב מבחינת התעסוקה ואני חושבת שעדיין יש לנו דרך ארוכה לעשות בעניין הזה, כולל במשרדי ממשלה.
עאידה תומא סלימאן: המשרדים האלה אמורים להיות הראשונים ליישם את החוק ולדאוג באמת לייצוג ההולם.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת, מסעוד גנאים, הבנתי שיש לך דיון שאתה צריך ללכת.
מסעוד גנאים: יש לנו כן דיון בוועדת החינוך, שלושתנו על התקציב, הסתייגויות על התקציב - - -
מירב בן ארי: ארבעתנו.
מירב בן ארי: גם הקואליציה באים לתקציב.
מסעוד גנאים: אה גם אתם באים?
עאידה תומא סלימאן: אז מה כולכם רוצים לדבר לפני?
מירב בן ארי: לא אני באתי רק לשמוע.
מסעוד גנאים: אני רוצה לברך את מי שיזמו את היום הזה, חברינו, אילן, נורית וקארין ורוצה לברך את כל הנוכחים.
מסעוד גנאים: באמת רציתי לדבר גם על מה ששמענו בוועדת החינוך משום שכולנו מדברים על העניין של העלאת המודעות ואני בעמדה אחת דומה לעמדתו של אילן גילאון שכולנו מוגבלים, העניין יחסי, וכל אחד מצד מסוים הוא מוגבל.
מסעוד גנאים: אבל מוגבל יותר הוא מי שלא מאפשר לבעל מוגבלות משום שהעניין הוא רק עניין של הנגשה, של דחיפה קטנה מאוד.
מסעוד גנאים: משום שבעל המוגבלות יש לו את הכוח, את היכולת, את הפוטנציאל לתת לחברה ולתת לכל האנשים לא פחות מאנשים "רגילים" או לא עם מוגבלות.
מסעוד גנאים: לכן, אין כמו מערכת החינוך להוות דוגמא.
מסעוד גנאים: המורות שראינו בוועדת החינוך שמהניסיון שלהן, שהן בעלות מוגבלות והן מלמדות מול תלמידים איך קיבלו אותן התלמידים, המורים והמנהלים, זה יהיה בתודעת התלמיד וההורים שלו, זה ישפיע עליו מאוד לקבל את בעל המוגבלות.
מסעוד גנאים: לכן, אני מברך אתכן עוד הפעם ואני מצטרף שבסדר, העניין פה, שגם נשים ערביות וגם בעלות מוגבלות יש הרבה חסמים וכולנו מגוייסים כדי להסיר את החסמים האלה בפני כולם.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חבר הכנסת, מסעוד גנאים.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת, יוסף ג'בארין.
יוסף ג'בארין: תודה גברתי היושבת ראש גם על הדיון ותודה ליוזמים, נורית ואילן.
יוסף ג'בארין: האמת היא נושא סופר חשוב ואני רוצה לקצר ולומר שעם כל הכבוד לחקיקה שקיימת בישראל בתחום הזה, אני רוצה לומר שהחקיקה עדיין לא הגיעה לרמת ההגנה הנדרשת בתחום הזה של שילוב בתעסוקה.
יוסף ג'בארין: נשים בישראל בכלל מתמודדות עם הקושי הזה ללא קשר למוגבלות מסוימת, אז על אחת כמה וכמה כאשר נשים עם מוגבלויות.
יוסף ג'בארין: אבל האמת היא גם החקיקה הקיימת אינה מיושמת.
יוסף ג'בארין: הקבוצה שזכתה להגנה בחוק מבחינת הייצוג בקרב המעסיקים הפרטיים בנוסף למעסיקים ממשלתיים זה קבוצת אנשים עם מוגבלויות, זה תיקון לחוק, אני חושב שזה היה בשנת 2000 - שכל מעסיק שמעסיק יותר מ-25 עובדים חייב בייצוג הולם לאנשים עם מוגבלויות.
יוסף ג'בארין: זה פשוט מה שהחוק אומר.
יוסף ג'בארין: ואם אנחנו שואלים את עצמנו מה קורה בפועל אני חושב שכולם יסכימו שהמציאות בפועל רחוקה מאוד ממה שקובע החוק בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: וזו לדעתי שאלה ברורה של סדר עדיפויות ועד כמה הממשלה משקיעה מאמצים בעניין הזה, ולכן, נורית, אני שותף לחשיבות של החקיקה הזאת ואני חושב שדווקא בתחום הזה החקיקה היא לא רעה.
יוסף ג'בארין: מכל הקבוצות המוחלשות בישראל אנשים עם מוגבלויות זכו להגנה מיוחדת בקרב מעסיקים פרטיים.
יוסף ג'בארין: אפילו נשים לא זכו להגנה כזו.
יוסף ג'בארין: יחד עם זאת, המציאות שלהם היא עדיין יותר בעייתית, ולכן אני חושב שיש כאן בעיה של יישום.
יוסף ג'בארין: זה לא מספיק לחוקק חקיקה ולהתגאות שהיא קיימת כאשר המציאות היא ממש הפוכה.
יוסף ג'בארין: ולכן, הדיון הזה הוא מאוד חשוב, לדעתי גם בהקשר הזה, בהקשר של יישום הסטנדרטים המוצהרים בחוק וכאן זה המקום לשמוע איך מבטיחים יישום שלא נגיע לשנה הבאה ונחזור על אותם נתונים.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חבר הכנסת, יוסף ג'בארין.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת, אחמד טיבי.
אחמד טיבי: תודה גברתי היושבת ראש, א' אני רוצה לפתוח בתודות ליוזמים, חברי אילן, נורית וקארין וליושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת, עאידה תומא סלימאן.
אחמד טיבי: אין ספק שהנוכחות המרשימה הן שלכם בוועדה והן של חברי הכנסת מראה על חשיבות הנושא, אבל על חשיבות העשייה שאנחנו צריכים להשקיע כולנו, אופוזיציה וקואליציה כדי למלא את החסר.
אחמד טיבי: וכאשר אני מדבר על החסר אני מדבר על שוויון הזדמנויות, על הנגשה, על זכויות לשילוב אנשים בעלי מוגבלויות - - -
<קריאה: סליחה, עם מוגבלויות לא בעלות.
<קריאה: אין לנו בעלות על המוגבלות.
אחמד טיבי: אגב, אם מדברים על סמנטיקה אני רוצה לומר משהו בערבית כי כאשר רבים מאיתנו כותבים - - - (אומר משפט בערבית) במיוחד ברשת, כולם מתחילים להגיד למה אתה אומר - - - (ערבית) תגיד - - - (ערבית) בעלי צרכים מיוחדים.
אחמד טיבי: אבל, יש החלטה בפורומים בינלאומיים לקבל את הביטוי הראשון, אנשים עם מוגבלויות.
אחמד טיבי: אין בזה שום פגם כי לכולנו, כמו שכולם אמרו, לכולנו יש סוג מסוים של מוגבלויות.
אחמד טיבי: אגב, הכנסת היא מקום עם מוגבלויות רבות בתחומים שונים, היא לא מצליחה לעשות את מה שמוטל עליה, ולכן - - -
<קריאה: מצב כרוני קשה מאוד.
אחמד טיבי: גם מצבים כרונים אפשר לרפא, מי כמוך יודע, ולכן שילוב בתעסוקה, על פי החוק גם של ייצוג הולם שיוסף דיבר עליו, יש מקום לעשות יותר ולא עושים יותר.
אחמד טיבי: אני רוצה להזכיר את הנוסח, את המשפט, ובזה אני אסיים, הרלוונטי בחוק: זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות ומחויבותה של החברה בישראל לזכויות אלה מושתתת על ההכרה בעיקרון השוויון, על ההכרה בערך האדם שנברא בצלם ועל עיקרון כבוד הבריות.
אחמד טיבי: ולכן, אם כולנו נלך לפי זה, למרות שצריך עדכון של חקיקה, שיפור של חקיקה, ודחיפת יתר גם להנגשה וגם לשוויון הזדמנויות מה טוב.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת, חנין זועבי.
חנין זועבי: אני מברכת את כל הנוכחים והנוכחות פה.
חנין זועבי: אני חושבת שזה דיון מאוד חשוב ואני רוצה להשלים, לדבר בקצרה ולהתנצל בגלל שאני צריכה גם לעזוב עוד כמה דקות, יש לנו ועדה אחרת.
חנין זועבי: אני חושבת שהדיון הוא לא רק על הזכויות של הנשים עם מוגבלויות.
חנין זועבי: אני חושבת שהדיון הוא גם על החברה המוגבלת כאשר היא לא מקבלת את האנשים האלה.
חנין זועבי: ואני חושבת שזה לא רק ערך מוסף לאנשים וזה לא רק לעשות צדק איתם, זה גם כן לעשות את החברה שלנו לחברה יותר נורמלית.
חנין זועבי: זה גם ערך מוסף לחברה עצמה.
חנין זועבי: כאשר היינו עכשיו בוועדת החינוך, יש מורה עם מוגבלות שאמרה, כאשר אני נכנסת לכיתה אז אני נותנת לחברה שלי דוגמא מה זאת אומרת שוויון, מה זאת אומרת לקבל את האדם.
חנין זועבי: זה שינוי שעוברת החברה כאשר מורה עם מוגבלות נכנסת לבית ספר, ובמיוחד לבית ספר הערבי שלא מקבל את האחר.
חנין זועבי: לא מקבל את האחר ויש קושי לאנשים האלה בתוך החברה שלנו יותר מאשר החברה היהודית.
חנין זועבי: אז היא עושה צדק, היא משפיעה על הערכים של החברה, של הכיתה, של התלמידים והיא מחנכת אותנו כחברה איך לקבל אותה.
חנין זועבי: זה גם הזכות שלנו לקבל את השונה.
חנין זועבי: זה אנחנו מתפתחים ואנחנו - - - זה מבחן גם לכמה אנחנו נורמלים, לכמה אנחנו חברה בריאה, ולכן זה גם ערך מוסף שלנו.
חנין זועבי: אנחנו צריכים ללמד את עצמנו איך לקבל את האחר כי ככה אנחנו נעשים יותר הומאניים, יותר אנושיים וחברה יותר צודקת.
חנין זועבי: אני פה, יש לי חשש לשמוע סיפורי הצלחה כמו בוועדת החינוך כי עם סיפורי הצלחה כאילו אנחנו צריכים להיות סופר מוכשרים וסופר שאפתנים על מנת להצליח.
חנין זועבי: לא, זאת הצלחה למרות המערכת.
חנין זועבי: אנחנו צריכים הצלחה בגלל המערכת.
חנין זועבי: אנחנו צריכים מערכת צודקת בשביל לקבל את הכל.
חנין זועבי: לא צריכים להיות סופר מוכשרים, עם מורים סופר מוכשרים או פה נשמע סיפורים של נשים סופר מוצלחות ואז נגיד הנה.
חנין זועבי: לא, לא צריכים להוכיח לנו כלום, אנחנו צריכים לדבר על מערכת צודקת שגם מקבלת אתכם גם אם אתם הייתם בממוצע ולא במאיון העליון של הכישורים.
חנין זועבי: הרי גם אנשים שחושבים את עצמם בלי מוגבלויות יש להם גם כל מיני כשלונות, לכן אני חושבת שזה דיון מאוד חשוב.
חנין זועבי: אני מאוד מצטערת.
חנין זועבי: ובגלל שזה גם לנשים ולתעסוקה זה מאוד חשוב.
חנין זועבי: אני מאוד מצטערת כי יש לנו עוד דיון עכשיו בוועדת החינוך.
עאידה תומא סלימאן: זאת אחת הבעיות של הימים המיוחדים שמתקיימים בהם הרבה דיונים חשובים וחברי הכנסת צריכים לנווט.
עאידה תומא סלימאן: זה נפל גם כן בתקופה של התקציב ודיוני התקציבים אז - - -
אילן גילאון: היושבת ראש, ביהדות זה היום השנה מה שנקרא.
אילן גילאון: מדברים עם אזכרה פעם אחת בשנה.
עאידה תומא סלימאן: טוב, אני לא ממש מכירה את המושג אבל הבנתי.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת, קארין אלהרר, אחת מהיוזמות גם כן של היום המיוחד הזה, ואני הבנתי שאת גם כן לחוצה בזמן כי צריכה לצאת לדיון שלך, אז בבקשה גברתי.
קארין אלהרר: תודה רבה גברתי היושבת ראש.
קארין אלהרר: אני רוצה להודות לשותפים שלי ליום הזה, לאילן גילאון, שהוא באמת מורי ורבי, וגם חברת הכנסת נורית קורן.
קארין אלהרר: אני קודם כל רוצה להגיד תודה על קיום הדיון כי זה לא מובן מאליו, 12 או 11 ועדות מקיימות דיון בנושא הזה.
קארין אלהרר: אני זוכרת עוד לפני שכיהנתי כחברת כנסת זה לא היה נושא כזה מגניב, שכולם באים אליו, הוועדות מלאות, מדברים וזה עולה למודעות, וזה גם לא היה נושא שמחוקקים כמעט כל מושב חוק.
קארין אלהרר: אז אני רואה בזה הצלחה גדולה של אילן גילאון, אבל - - -
אילן גילאון: תודה מתוקה.
אילן גילאון: היא תמיד מגזימה, אני לא רב ולא מורה ולא נעליים והיא יודעת את זה.
חנין זועבי: זה מה שהיא מרגישה, תן לה להביע את ההרגשה שלה.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אילן גילאון, אחד מהדברים שצריך ללמוד זה לקבל מחמאות.
קארין אלהרר: תראו, אני חושבת שזה עובר כחוט השני בכל הדיונים בוועדות שברור לי שבמשרדים הממשלתיים עושים.
קארין אלהרר: באמת, יש עשייה ולכאורה כשמדברים עם כל משרד בנפרד אז הכל נראה כל כך טוב, אבל כשיוצאים לשטח אז שואלים את עצמנו, אם כל כך טוב למה כל כך רע בכל זאת.
קארין אלהרר: אני חושבת שהדבר המשמעותי ביותר שאפשר לומר שלא עובד טוב זה הסינכרון בין כל משרדי הממשלה.
קארין אלהרר: כי בסוף בנאדם הוא הרבה מעבר למשרד הרווחה או למשרד העבודה או למשרד הבריאות.
קארין אלהרר: בסוף בנאדם הוא שלם ויש לו דברים שהם חשובים לו בכל משרד ממשלתי.
קארין אלהרר: אז אני קוראת גם מכאן, מהוועדה החשובה הזאת, למשרדים הממשלתיים לשלב ידיים, אני יודעת שזה בניגוד גמור למנהגם כי כל אחד רוצה את המקום שלו ואת הקרדיט שלו וזה בסדר גמור.
קארין אלהרר: אבל באמת בעניין הזה כמו בעניינים אחרים יש חשיבות עצומה ביכולת לשלב ידיים, זה בסוף מגיע לטובתו של האזרח, של התושב, וזה מה שכולנו רוצים בסוף אז כדאי לנצל את היום הזה כדי לקרוא לאחדות במשרדי הממשלה.
קארין אלהרר: תודה ואני מתנצלת.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חברת הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי קארין שתקשיבי לזה, אנחנו ב-15.12 בשנה שעברה גם כן קיימתי דיון על תעסוקת נשים עם מוגבלויות והיה דיון מרתק את האמת, אני למדתי ממנו המון.
עאידה תומא סלימאן: המשכנו את ההתכתבויות עם המשרדים הרלוונטיים ואחד הדברים שנודע לי שקיימת ועדה בין משרדית, שככה לפחות הודיע לנו, שעובדת ושוקדת על תכנית לאומית שאמורה להיות בימים האלה לקראת סיכום, אנחנו תיכף נשמע - - -
קארין אלהרר: דפנה מאוד מובילה אותה.
עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים האחרים שנודע לנו שבתשובות שקיבלנו לפני כמה חודשים שפועלים למען הקמת מרכז הכוון לאנשים עם מוגבלויות.
עאידה תומא סלימאן: נשמח לשמוע עדכון, איפה אנחנו נמצאים היום, מה נעשה, האם קיימת התכנית שהובטחה לנו והאם סוכם משהו עם האוצר בעניין הזה.
<דפנה מאור: טוב אז קודם כל תמיד שואלים במה להתחיל, בבשורות הטובות או בבשורות הרעות.
<דפנה מאור: אז בואי נתחיל אולי דווקא בבשורות הטובות .
<דפנה מאור: כן, מרכז הכוון פועל, פתח את שעריו בראשון במאי האחרון.
<דפנה מאור: זה מרכז שהמטרה שלו היא בעצם תשתית שאפשר להגיע אליה פיזית וגם לא פיזית.
<דפנה מאור: היא מטפלת בכל סוגי המוגבלויות.
<דפנה מאור: בשלב הזה זה פיילוט מגדרה עד חדרה, הבשורה היותר טובה זה שקיבלנו כבר תקציב למרכז נוסף.
<דפנה מאור: אנחנו בימים האלה בוחנים איפה נקים.
<דפנה מאור: יכול להיות שאנחנו נעשה את זה בצורה קצת שונה מאחר ויש לנו היום גם את אותו מרכז שדיברתי עליו וגם רכזי תעסוקה בתשתיות תעסוקה שונות, קיימות בכל הארץ ואנחנו רוצים לנסות ולבנות איזשהי תכנית אחת שתרכז את הכל וככה נוכל לרשת בתקציב שקיבלנו את כל הארץ.
<דפנה מאור: כן חשוב לי לומר שאנחנו היום משלבים רכזי רמפה בתשתיות תעסוקה של כל המגזרים.
<דפנה מאור: זאת אומרת, אם יש לנו מרכז בירכא ויש לנו מרכז ברהט של ריהן אז יש שם רכז תעסוקה של רמפה.
<דפנה מאור: ואם יש לנו מרכז לחרדים בבני ברק אז שם יש רכז של רמפה.
<דפנה מאור: זאת אומרת, אנחנו מנסים להשתמש בתשתיות הקיימות על מנת לתת מענה לפעילות לאנשים עם מוגבלות.
<דפנה מאור: לגבי הנושא של התכנית הלאומית, אני לצערי, קצת פחות אשת בשורות.
<דפנה מאור: אנחנו ישבנו עם האוצר הרבה מאוד ישיבות על התכנית הזו אחרי שישבנו עם כל המשרדים.
<דפנה מאור: לא הצלחנו לגבש תכנית מוסכמת גם על האוצר.
<דפנה מאור: אבל זה לא מונע מאיתנו, כמו שאת מבינה וכמו שבכלל דובר קודם, לייצר שיתוף פעולה בין משרדי.
<דפנה מאור: לא סתם כשחברת הכנסת, קארין אלהרר, אמרה את מה שאמרה אמרתי שזה לא נכון.
<דפנה מאור: גם דיברנו על זה בוועדה שכרגע שתינו יצאנו ממנה.
<דפנה מאור: אנחנו מקיימים ועדה, מה שאת קראת לה, איזשהי ועדה בין משרדית, בין משרד הבריאות, משרד הרווחה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני קראתי לה לפי מה שדווח לי.
<דפנה מאור: זה בסדר גמור.
<דפנה מאור: אז כמו שאמרתי, משרד הבריאות, משרד הרווחה, המשרד לביטוח לאומי - אגף השיקום ואנחנו.
<דפנה מאור: אנחנו היום כבר שייכים למשרד העבודה והרווחה, אבל אנחנו בכל מקרה משתפים פעולה כל הזרועות כדי באמת לייצר כל אחד, חשוב לי לציין, מה שפתחתי בתחילת דבריי, אותו מרכז תעסוקה, ועדת ההיגוי שלו היא בין משרדית כך שגם המשרדים האחרים מפנים אלינו אנשים לצורך הטיפול.
עאידה תומא סלימאן: שני דברים, קודם כל, אמרת שהיא קשה לפעול מול האוצר לגיבוש תכנית לאומית.
עאידה תומא סלימאן: אם אפשר לדעת מה הקושי היה ואיפה בדיוק נתקעתם, למה לא הצלחתם להרים את הנושא הזה?
<דפנה מאור: המטרה שלנו הייתה לעשות שני דברים.
<דפנה מאור: האחד, זה איזשהי תכנית לאומית עם גורם מתכלל אחד בין כל המשרדים והדבר השני, השאיפה שלנו הייתה לייצר החלטת ממשלה שתבוא ותדבר על הנושא.
<דפנה מאור: מאחר ואנחנו לקראת דיוני התקציב לא הצלחנו, אחד - להגיע להסכמה של גורם מתכלל, זה היה קושי אחד ואנחנו מאוד מקווים, גם בועדה קודמת שישבנו עם חברת הכנסת אלהרר, אני מקווה שאנחנו נצליח להבהיר את העניין הזה שהוא בין משרד.
<דפנה מאור: הדבר השני זה באמת תקציבים.
<דפנה מאור: היתה ציפיה והתכנית הוצגה בפירוט של תקציבים, לא הצלחנו לקבל את כל התקציבים שרצינו.
<דפנה מאור: את התקציב שעוסק בנושא של מרכזי התעסוקה כן קיבלנו.
עאידה תומא סלימאן: כמה בדיוק ובמה מדובר מבחינת תקציבית?
<דפנה מאור: על כל התכנית?
<דפנה מאור: התכנית כולה, אם אני זוכרת נכון, דיברה על סביב החצי מיליארד ₪ שחלק ממנה, כמעט 50% היה איגום של תקציבים קיימים.
<דפנה מאור: זאת אומרת, זה לא היה תקציב תוספתי.
עאידה תומא סלימאן: זה מאוד מצער שזה מה שעומד בפני תכנית שמתכללת, שיכולה באמת להוביל שינוי אמיתי, במיוחד שחצי מהתקציב הזה, את אומרת שזה איגום משאבים קיימים, תקציבים קיימים.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, התוספת היא לא משהו בשמיים.
עאידה תומא סלימאן: מי שמכיר את תקציב המדינה והחלוקה של תקציב המדינה ומה שהתרחש בחודש הזה בבניין הזה משכר מכר של הוצאת תקציבים ברגע האחרון כדי שהתקציב יעבור, חבל.
עאידה תומא סלימאן: היה אפשר להקדיש את הכסף הזה לנושא כל כך חשוב.
עאידה תומא סלימאן: אם מדברים ומצהירים ומחוקקים חוקים צריך לתרגם אותם גם כן לתקציבים כדי שבאמת יהיה אפשר ליישם אותם.
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי רק להגיד מההתחלה שכל הזמן שמדברים על הנגשה יש לנו בראש את הרמפה, יש לנו בראש את השינויים הפיזיים שנעשים במקומות העבודה.
עאידה תומא סלימאן: כאשר אני בעצמי למדתי כשהייתי מנכ"לית עמותה לפני כמה שנים ואחד מהפרויקטים שניהלנו זה היה מרכז סיוע, ניגשה אלינו פעם ראשונה בחורה מדהימה שביקשה לעבור את קורס ההכשרה למתנדבות במרכז הסיוע והבחורה הייתה בחורה עיוורת.
עאידה תומא סלימאן: והחלטנו, כי היא מדהימה, לקבל אותה להתנדב במרכז הסיוע ואז גילינו איך נעביר את קורס ההתנדבות כאשר הרבה מהחומר של הקורס בנוי על הפעלות וחומר כתוב.
עאידה תומא סלימאן: ואז התחלתי ללמוד מה זה לעבוד ואני בעצמי עברתי כמה שינויים עד שהבנתי שהנגשה היא לא רק הנגשה פיזית, אלא לעשות משהו בראש שלנו, קוגניבית, לעשות את ההנגשה, ואפילו נפשית.
עאידה תומא סלימאן: אותו דבר קרה כאשר היינו צריכות לקבל לעבודה, או לא צריכות, רצינו לקבל לעבודה, עובדת סוציאלית בדירת מעבר לנערות במצוקה שהיא גם כן עיוורת.
עאידה תומא סלימאן: וההתלבטות הזו מהתחלה של האם היא תוכל באמת להיות במסגרת או לא ואיך היא תתמודד עם נערות שעושות acting out ומנסות כל הזמן לתמרן.
עאידה תומא סלימאן: ואת האמת אלה היו שתי עובדות מצטיינות, מדהימות אצלנו ועזרו לנו להבין.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם משרד החינוך היה - - - אני הקשבתי למשרדים שהזכרת כחלק מהשולחן עגול וכחלק מהוועדה ולא שמעתי את המילה של משרד החינוך וחבל.
עאידה תומא סלימאן: כי אם רוצים להנגיש את עולם התעסוקה לנשים או אנשים עם מוגבלות, אם משרד החינוך לא יהיה חלק מזה כדי להכין את הדורות הבאים לעניין אז נמשיך עם אותו קושי.
אילן גילאון: גם אם מישהו משקיע בהסברת היהדות וכולי, הנגשה יש לה עדיין - - - פרטנית.
אילן גילאון: זה סידור נפרד מכל המשרדים הממשלתיים.
אילן גילאון: הנימוק, בלי להתבייש, כי זה עולה כסף.
אילן גילאון: לגבי מבנים חדשים זה משרד החינוך צריך להיות מוקד, המקום של ההנגשה כי הנגשה זה תודעה, זה מחשבה, דווקא הם יש להם את ההנגשה הפרטנית.
אילן גילאון: אם הורה לילד שהוא נכה מגיע לבית ספר והוא נכה, הורה לילד רגיל שהוא נכה לא יכול להגיע לאסיפת הורים בבית ספר היום על פי החוק הקיים בחוק.
אילן גילאון: דיברתם על חוקים קודם.
אילן גילאון: זה נקרא הנגשה פרטנית לעומת הנגשה כוללנית.
אילן גילאון: בעוד שכל משרדי הממשלה צריכים להיות מונגשים על פי תקנים חדשים, משרד החינוך קיבל באמת ב-2005 הנחה והוא מנגיש רק אם יש ילד נכה שצריך להשתמש במתקן שלו.
אילן גילאון: וזה כדאי לדעת, משרד החינוך שמתיימר בשונה ובקבלת השונה הוא המתנגד מספר אחת לתחום הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת עד כמה קבלת השונה והאחר קיימת שם.
עאידה תומא סלימאן: גברת רונית פיסו מאישה לאישה, הגשתן לנו נייר עמדה.
<רונית פיסו: טוב קודם כל בוקר טוב ואני מברכת על הדיון.
<רונית פיסו: בניגוד למה שבדרך כלל אני עושה ושאני ישר גולשת לנושא, אני חייבת להתייחס במילה אחת לנושא של החינוך.
<רונית פיסו: בן הזוג שלי היה עם פרקינסון והיה מורה.
<רונית פיסו: ברגע שבמקום העבודה שלו, למרות הקביעות, ידעו שיש לו פרקינסון, עשו את הכל, ההנהלה הבכירה, על מנת שהוא יפוטר וזה משרד חינוך שמתהדר כפי שאתה אומר, באחר הוא אני.
<רונית פיסו: אני מאוד מקווה שזה ישתנה.