GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לשאול אתכם איך הביטוח הלאומי לא מטפל במקרים האלה, או מטפל, במיוחד אישה שנשואה לערבי פלשתיני, שאסור לו להיכנס לארץ והוא נשאר בשטחים, ויש לה ילדים והיא ממשיכה לחיות כאזרחית המדינה, האם היא יכולה להיות מוכרת כאמא חד הורית, ואם כן, אז יופי, ואם לא, למה?
<דניאל גוטליב: צהריים טובים.
<דניאל גוטליב: אני שמעתי את הדיון הקודם ואת התשובות.
<דניאל גוטליב: העובדה שאני הוקפצתי לפה ברגע האחרון, לפני כמה דקות, אבל אני לא רוצה להתחמק מהשאלה.
<דניאל גוטליב: השאלה הזו היא מאוד קונקרטית, מאוד ספציפית, ולא הכנתי תשובה.
<דניאל גוטליב: אני יכול להגיד באופן כללי, וזה אנחנו יודעים, גם את יודעת את זה, וככה זה טוב שיהיה, שהביטוח הלאומי, אפשר להפוך את החוק לכל הכיוונים, ולא נמצא מילה אחת על לאום, על יהודים, ערבים, חרדים, לא חרדים.
<דניאל גוטליב: אין שום דבר כזה בחוק.
<דניאל גוטליב: במובן הזה החוק הוא מאוד ברור.
עאידה תומא סלימאן: מה מתקיים בפועל?
<דניאל גוטליב: מבחינת התושבות, לפי מיטב הבנתי, אנחנו הולכים לפי משרד הפנים, אנחנו מקבלים מהם את הקובץ, אנחנו - - -
עאידה תומא סלימאן: אדוני, אני מדברת על אזרחית המדינה שנמצאת במצב כזה, שהיא מגדלת את הילדים שלה לבד בתוך המדינה, כאשר בן הזוג לא נמצא במדינה, מה המצב שלה?
עאידה תומא סלימאן: באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן: בשטחים.
<דניאל גוטליב: כן, אז אני רוצה לענות לך.
<דניאל גוטליב: מה שבעצם עומד לרשות אישה כזאת, שהיא לא עובדת, או שהיא עובדת מספר שעות מוגבל, בשכר נמוך אולי, אז יש לנו את חוק הבטחת הכנסת, שאנחנו מבצעים את החוק, כפי שחברי הכנסת מחוקקים את זה בכנסת, ואנחנו הולכים לפי זה.
<סמאח סלאימה: אפשר שאלה?
<דניאל גוטליב: רק שנייה.
<דניאל גוטליב: אני לא סיימתי את התשובה.
עאידה תומא סלימאן: הוא ימשיך את התשובה, ואחר כך.
<דניאל גוטליב: אנחנו הצענו בוועדת אלאלוף למלחמה בעוני, אני הייתי יחד עם פרופסור ג'וני גל בוועדת משנה של קצבאות, הדבר הכי חשוב שהגשנו, בלי להתייחס אם זה ערבי, אם זה חד הורי, אם זה דו הורי, הראינו שהבעיה של המצב החברתי בישראל מבחינת קצבאות היא בגיל העבודה, במשפחות גדולות.
<דניאל גוטליב: אין ספק, שמשפחות גדולות אנחנו מוצאים דווקא אצל הבדואים, אצל החרדים וגם אצל הערבים הלא בדואים, אם כי במספרים פחות ופחות - - -
<שולה אגמי: השאלה היא אחרת.
<שולה אגמי: השאלה האם היא חד הורית.
<שולה אגמי: היא חד הורית או לא חד הורית?
עאידה תומא סלימאן: אני הקשבתי קשב רב, כי רציתי לקבל את התשובה.
עאידה תומא סלימאן: לא קיבלתי.
<דניאל גוטליב: אם היא גרה בישראל ובעלה לא גר בישראל - - -
<שולה אגמי: נכון, אז היא חד הורית לכל דבר.
עאידה תומא סלימאן: אז היא, מה?
עאידה תומא סלימאן: חד הורית.
<דניאל גוטליב: נכון.
<דניאל גוטליב: ואנחנו - - -
עאידה תומא סלימאן: על כל המשתמע מהעניין.
עאידה תומא סלימאן: שמעתם?
<שולה אגמי: אני טיפלתי בחד הוריות, אני אומרת לך, אמא לילדים, שלא משנה אם היא גרושה או לא גרושה, בעלה לא נמצא איתה, היא חד הורית לכל דבר.
<דניאל גוטליב: בסדר.
<דניאל גוטליב: לא אמרתי משהו אחר.
<סמאח סלאימה: שאלה, אני באמת רוצה לנצל את ההזדמנות שנציג ביטוח לאומי סוף סוף ייתן לנו תשובה לדילמה, קצבת ילדים, אמרת משפחות מבורכות ילדים וזה, מה לעשות, אמהות ערביות יולדות ילדים, היא זכאית לקצבת ילדים, שזה קצבת אם, לא רק לידה, גם עבור קצבאות הילדים.
<סמאח סלאימה: עכשיו, היא לא אזרחית, היא לא תושבת, אין לה אישור שהייה, אומרים לה בביטוח לאומי, 'את לא יכולה לקבל את הקצבה, בעלך יכול לקבל את הקצבה'.
<סמאח סלאימה: אסור לה, לאישה הזאת, ואסור לבעל, כי לפי החוק צריכה האם לקבל, ולאותה אישה, שגם אם היא זכאית לקצבת ילדים, אסור לה לפתוח חשבון בנק, כי היא לא אזרחית, אז ככה המדינה חוסכת מיליונים.
עאידה תומא סלימאן: אז בעצם מה שקורה, בן הזוג לא יכול לקבל - - -
<סמאח סלאימה: חוסכת מיליונים מקצבאות הילדים של נשים שהולכות לעורכי דין כדי לקבל קצבאות ילדים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, סמאח, הבנו.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה - - -
נחמן שי: היא לא רשומה.
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש מכם עכשיו לקצר, כי אנחנו צריכים לסיים עוד מעט.
עאידה תומא סלימאן: אדוני, שמעת את התלונה?
<דניאל גוטליב: בהחלט.
עאידה תומא סלימאן: בהחלט זה קורה?
<דניאל גוטליב: זה יכול לקרות אם היא - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אתה בא מטעם הביטוח הלאומי, אתה צריך לתת לי תשובות, לא 'יכול לקרות'.
עאידה תומא סלימאן: זה קורה בפועל?
עאידה תומא סלימאן: זה מה שקורה?
נחמן שי: הוא לא יודע.
<דניאל גוטליב: אני לא יודע לגבי המקרה הספציפי, אני יודע שזה - - -
עאידה תומא סלימאן: היא לא דיברה על מקרה ספציפי, תפסיקו עם המקרה הספציפי.
<דניאל גוטליב: זה בדיוק מה שרציתי - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל סליחה - - -
<קריאה: מי שלא תושב – לא תושב.
<קריאה: מי שלא תושב – אין לו זכויות.
<קריאה: ילדים מתלוננים שמגיעה להם קצבה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, שנייה, שנייה, שנייה.
עאידה תומא סלימאן: קוראים לקצבה הזו קצבת ילדים, זה הכסף שהמדינה צריכה לתמוך בילדים, לא באמא שלהם, אם היא תושבת או לא תושבת, אם היא אזרחית או לא אזרחית.
עאידה תומא סלימאן: זה כסף שמגיע לילדים.
עאידה תומא סלימאן: אתם מצאתם דרך, ככה אני מבינה - - -
<שולה אגמי: לחסוך.
עאידה תומא סלימאן: שהכסף הזה לא יגיע לילדים.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו אתם תצטרכו למצוא פיתרון איך הכסף הזה יגיע, או דרך חשבון בנק משותף, או אני לא יודעת מה, אבל הכסף הזה מגיע לילדים.
עאידה תומא סלימאן: ולהגיד שאמא שלהם לא תושבת והאבא לפי החוק לא יכול לקבל אותו, וככה לצאת חופשי ולא לשלם, זה לא מקובל.
באסל גטאס: צריכים לשלם רטרואקטיבית.
באסל גטאס: כל הכסף שמגיע לילדים האלה, שלא שולם, צריך להיות משולם.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת באסל גטאס, יש לך ממש שלוש דקות.
באסל גטאס: גבירתי יושבת הראש, העניין הזה של איחוד משפחות, כמובן לא רק בהקשר של החידוש של החוק עצמו, החוק הגזעני הזה, שצריך מדינה מסוג מסוים בשביל לחדש אותו שנה אחרי שנה, 14 שנים רצוף, אלא שעל סדר יומנו כחברי כנסת ערבים מגיעות עשרות פניות בשנה.
באסל גטאס: אני יזמתי, גבירתי, בקשה מהממ"מ, מחקר על עבודת הוועדה המיוחדת שדנה בבקשות איחוד המשפחות, והתגלה לנגד עיני דוח, אחרי חודשים, עד שנתנו להם את האינפורמציה, זו ועדה שמתנהלת כאילו היא ועדה ביטחונית, שלא יודעים מה סדר יומה, מה הנתונים.
באסל גטאס: הממ"מ הצליח בסוף לשים את ידו על האינפורמציה.
באסל גטאס: התברר שהרכב הוועדה, יש בו, תראי אבסורד, חבר בוועדה המיוחדת הזו, אתה שומע, נחמן?
נחמן שי: שומע לגמרי.
באסל גטאס: איש לשכת הקשר, "נתיב", שזה גוף שחשבתי שגמר מהעולם, הוא גוף חלק מהמוסד - - -
נחמן שי: הלו, לא מתים אף פעם הארגונים, הם רק מקבלים שמות אחרים.
באסל גטאס: היה אחראי על הקשר של ישראל עם יהדות ברית המועצות מזמן - - -
נחמן שי: אבל יש שם עוד מיליון איש.
באסל גטאס: הוא נציג בוועדה האחראית על איחוד משפחות.
באסל גטאס: אני מקריא לכם, קיבלתי, אני לא חשבתי שיש עדיין מקרים כאלה, מישהו מחיפה פנה אליי, הוא אומר לי, 'אני בן 54, נשוי, יש לי שני בנים ובת, אני גר בחיפה מזה 6 שנים, עובד, משלם את המסים, הכל, אני מבקש, מתחנן אליך שתעזור לי'.
באסל גטאס: הוא אומר, 'אשתי, אני נשוי לה מזה 25 שנה, אין לה תעודת זהות ואין לה תושבות.
באסל גטאס: אני ושני הבנים הקטנים, יש לנו תעודת זהות, הבת שלי בת 15, אין לה תעודת זהות והיא לומדת בבית ספר כרמל, היא עכשיו עוברת לכיתה ט' ובלי שתהיה לה תעודת זהות היא לא תוכל להיכנס לבית הספר'.
באסל גטאס: אם מישהו, אזרח, נשוי 25 שנה, מה שאמר טיבי, צריך סיפור אהבה?
באסל גטאס: זה סיפור אהבה שמחזיק מעמד 25 שנה ושהניב משפחה עם שלושה ילדים, ועדיין חוק האזרחות לא נותן לאישה מעמד של תושב.
באסל גטאס: זה דבר שפל, זה דבר לא רק גזעני, זה עינוי, זה אכזרי.
באסל גטאס: אני מקווה שהדיון בוועדה יוביל איכשהו לפיתרון במעמד במיוחד של הנשים נטולות המעמד.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו עוד שתי דוברות, שאני מבקשת מכן ממש בשתי דקות, כי אני אצטרך לסכם גם את הדיון.
עאידה תומא סלימאן: בעצם שלוש דוברות.
עאידה תומא סלימאן: גברת ספא שחאדה, בבקשה.
<ספא שחאדה: שלום לכולם.
<ספא שחאדה: כל נושא הנשים חסרות המעמד נמצא באחוז מאוד גבוה בנגב, כי שם יש תופעת הפוליגמיה של כ-30% מהנשים.
<ספא שחאדה: הן לא חייבות להיות הנשים השניות, דרך אגב, חלק מהן הן הראשונות ומשום מה הן לא נרשמו, והן חיות שם שנים על גבי שנים על גבי שנים והן חסרות כל מעמד.
<ספא שחאדה: ברוב המקרים הן נאלצות, סליחה שאני משתמשת במילה, לסתום את הפה על התעללות ואלימות מאוד קשה, לא רק מצד בן הזוג והמשפחה, כדי לא לאבד את ילדיהן.
<ספא שחאדה: בטח המוסד הכי הכי מקפח, גם בדיון, לצערי, הוא המוסד לביטוח לאומי.
עאידה תומא סלימאן: שם יש גם את הבעיה של דמי הלידה.
עאידה תומא סלימאן: אני טיפלתי בזה בסורוקה, חובות של מאות אלפי שקלים.
<ספא שחאדה: היה לנו מקרה לא מזמן של אישה שילדה בבית חולים סורוקה, וכל מה שטרחה לעשות העובדת הסוציאלית הוא להזמין את השוטרים ולקחו אותה מיידית למחרת הלידה וזרקו אותם במחסום.
<ספא שחאדה: אני לא יודעת עד כמה זה מקרה אנושי, אבל זה המקרה.
<ספא שחאדה: אישה שהייתה נשואה - - -
עאידה תומא סלימאן: עובדת סוציאלית של בית החולים?
<ספא שחאדה: של בית החולים.
<ספא שחאדה: כל מה שהיא עשתה, זה דיווחה, אנחנו אז הגשנו מכתב, היא דיווחה למשטרת ישראל שהיא - - -
עאידה תומא סלימאן: אז מה, עכשיו יתחילו גם ללדת באוהלים, כדי שלא יזרקו אותן?
<ספא שחאדה: אולי.
<ספא שחאדה: זה המקרה, אני חושבת שהוא היה בכותרת, שטיפלנו בו ברמה האישית.
<קריאה: חלק מההפרדה במחלקת יולדות.
עאידה תומא סלימאן: העובדת הסוציאלית ראתה שאין לה אישור שהייה ולא תושבות, דיווחה למשטרה, המשטרה באה, לקחה אותה יום אחרי הלידה וזרקה אותה.
נחמן שי: באיזה בית חולים זה היה?
עאידה תומא סלימאן: זה מזעזע.
עאידה תומא סלימאן: בסורוקה.
<סמאח סלאימה: באסף הרופא יושבת יולדת, לקחו את בעלה מחדר הלידה בלידה של הבת שלה, שוטרים נכנסו לחדר הלידה ולקחו את בעלה וזרקו אותו למחסום, והיא יושבת כאן.
<סמאח סלאימה: זה קרה באסף הרופא לפני כמה שנים.
עאידה תומא סלימאן: הילדה קדסה, בבקשה, אבל מהר.
עאידה תומא סלימאן: עוד מעט מסתיים השידור ואני רוצה לסכם.
<הילדה קדסה: קודם כל אם אנחנו דואגים למעמד של האישה ושתהיה עצמאית, באישור שהייה ההתחלתי הקנו לאחרונה את אישור העבודה.
<הילדה קדסה: אם יש בעיה בפתיחת חשבון, היא תהיה תלויה בבעלה והמשכורת שלה תיכנס לחשבון של בעלה ובכלל היא לא עצמאית ולא עשינו כלום בזה ולא תמכנו בכלום באישה.
<הילדה קדסה: את זה רק רציתי להגיד ולציין.
<הילדה קדסה: וגם לגבי משהו אחר, אחרון, לגבי ביטוח לאומי, חשבון בנק.
<הילדה קדסה: רק רציתי לציין שבעבר היו מעבירים את קצבת הילדים לחשבונו של הבעל, אם לאישה אין מעמד והיא חסרת מעמד.
עאידה תומא סלימאן: ומתי הפסיקו?
<הילדה קדסה: זה חדש.
<הילדה קדסה: לאחרונה, לפני כמה חודשים ראיתי באתר שהוסיפו את הסעיף, או לא יודעת, נוהל, מה שהם קוראים לזה, שקצבת ילדים זאת זכות האם ולא ההורה.
<הילדה קדסה: ומי שיש לה אישור שהייה, הם יודעים שהיא לא יכולה לפתוח חשבון בנק.
<דניאל גוטליב: אז אני רוצה להגיד שלושה דברים.
<דניאל גוטליב: אל"ף, אני מקשיב - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לסכם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, קצר.
<דניאל גוטליב: מאוד קצר.
<דניאל גוטליב: אל"ף, אני מאוד הקשבתי, ואני אבדוק את העניין הזה, האם האישה שאין לה מעמד נופלת פה בין הכיסאות ולכן לא מקבלת קצבת ילדים.
<דניאל גוטליב: דבר שני, בדקתי בינתיים עם היועץ המשפטי, אכן הביטוח הלאומי הוא זה שקובע, בניגוד למה שאמרתי קודם, הביטוח הלאומי, מינהל הגבייה קובע את המעמד של התושבות.
<דניאל גוטליב: זאת אומרת, באמת הכדור במגרש שלנו.
<דניאל גוטליב: אני הולך לבדוק את זה.
עאידה תומא סלימאן: על מה אתה מדבר?
<דניאל גוטליב: על התושבות.
עאידה תומא סלימאן: על התושבות, כן, אני יודעת שזה אצלכם.
<דניאל גוטליב: זה בביטוח לאומי.
<דניאל גוטליב: אז אני לא ידעתי ואני הולך לבדוק את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני ידעתי את זה, כי קיבלתי את זה פשוט אז בסורוקה.
<דניאל גוטליב: עכשיו אני רוצה להגיד משהו לגבי דמי לידה, אסתר טולידנו, שהיא הסגנית שלי, ואני עשינו מחקר על מיצוי זכויות בדמי לידה, שזה קצבאות, מי לא יקבל אותן, וגילינו באמת, ממדגם של 5,000, ש-500 נשים לא קיבלו דמי לידה.
<דניאל גוטליב: ראינו, ממש עם תעודות זהות - - -
עאידה תומא סלימאן: מתי עשיתם את המחקר?
<דניאל גוטליב: עשינו אותו לפני שנה בערך.
<דניאל גוטליב: אנחנו מצאנו שאלה הן באמת נשים במזרח ירושלים.
<דניאל גוטליב: התקשרנו לאחת אחת, הצלחנו למצות זכויות ל-500.
<דניאל גוטליב: אין ספק שיש כאן בעיה.
<דניאל גוטליב: הבעיה היא הרבה יותר מורכבת והמחקר - - -
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, אני קיבלתי תשובות בעניין הנשים בסורוקה, שהחובות שלהן, בגלל שלא העבירו את דמי הלידה שלהן לבית החולים, עמדו על מאות אלפי שקלים.
עאידה תומא סלימאן: רק בחודשים האחרונים, לאחר התערבות, התחיל הביטוח הלאומי לסגור את החובות האלה בסורוקה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת על מה אני מדברת, אז זה לא עניין - - -
<דניאל גוטליב: את מדברת על מענק אשפוז.
<דניאל גוטליב: מענק אשפוז זה משהו אחר לגמרי, זה לא קשור לדמי לידה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד דבר אחד, אני צריכה לסכם, אנחנו רק נגענו בקצה הקרחון.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שחוסר המעמד של הנשים פוגע ברבדים אחרים של החיים שלהן, שאולי אפילו לא נגענו בהם ולא העלינו אותם פה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, הילדים גם כן נפגעים.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו, העמדה שלנו לחוק הדרקוני הזה, להוראת השעה הדרקונית הזו, הגזענית בעליל, אני חושבת שנאמרה כבר מאה אלף פעמים, אבל כנראה שזה לא משנה.
עאידה תומא סלימאן: כנראה שמי שרוצה להמשיך בגישה הזו ימשיך להביא את הארכת הוראת השעה לכנסת ויאריך.
עאידה תומא סלימאן: אבל בינתיים אני אומרת, ואני שוב חוזרת, המדינה מייצרת לעצמה פצצה מתקתקת בתוכה.
עאידה תומא סלימאן: אנשים שלא יכולים להמשיך לחיות, לא על השוליים, אלא כשקופים.
עאידה תומא סלימאן: איך אמרת?
עאידה תומא סלימאן: כעפר?
עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא רואה אותם, אף אחד לא סופר אותם, אף אחד לא מתעניין במה שקורה להם.
עאידה תומא סלימאן: הפגיעה הראשונה, לא צריכים לחכות עד שיהיו גירושין והאמא לא תוכל להיות עם הילדים, ולא צריך לחכות עד שיפרידו בין בני הזוג, ולא צריך לחכות עד שתהיה אלימות.
עאידה תומא סלימאן: יש זכות אלמנטרית של בני אדם לחיות ולהקים משפחה.
עאידה תומא סלימאן: זה כתוב בכל האמנות הבינלאומיות.
עאידה תומא סלימאן: מגיע לאנשים לאהוב את מי שהם אוהבים ולבנות חיים נורמליים עם מי שהם מתאהבים בו, ואת זה המדינה מונעת, את זה הכנסת הזו מונעת, וצריך להגיד את זה.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו, בעניין הייצוג של המשרדים, אני מאוד מצטערת שהמשרדים עדיין מזלזלים בבית הזה, כאשר שולחים פקידים לישיבות שלנו, בלי תשובות, בלי השאלות אפילו שנשלחו להם מראש.
עאידה תומא סלימאן: אני דאגתי ושלחתי שאלות.
עאידה תומא סלימאן: המשרדים לא יכולים להמשיך להתייחס לוועדות של הכנסת בצורה כזו והם יקבלו מכתבים בנושא הזה, ואנחנו עוד נעלה את זה, אני יודעת שיש עוד יושבי ראש שמודאגים מהמצב הזה.
עאידה תומא סלימאן: משרד הרווחה, עד ספטמבר יהיה לכם את המסמך של הטיפול?
עאידה תומא סלימאן: מיכל, אני אשמח לקבל לידיים שלי את המסמך שתפתחו במשרד כדי לראות איך מתקדמים.
עאידה תומא סלימאן: דבר שלישי, כנראה המדינה, דרך הביטוח הלאומי, מצאה דרך לגזול מהילדים האלה את הקצבאות שמגיעות להם.
עאידה תומא סלימאן: אלה קצבאות של הילדים.
עאידה תומא סלימאן: תפסיקו, לא אמא, לא אבא, תמצאו דרך, תמצאו דרך, שהמדינה תשלם לילדים שהם אזרחים שלה את הקצבאות שמגיעות להם.
עאידה תומא סלימאן: ולא איכפת לי מה מצב האמא, יש בנק, אין בנק, זה לא מעניין אותי.
עאידה תומא סלימאן: תמצאו את הדרך.
עאידה תומא סלימאן: יש להם אבא, רוצים הורות משותפת, מצד אחד המדינה רוצה ונציגים של הקואליציה, ומצד שני, כשזה מגיע לערבים, אין הורות משותפת.
עאידה תומא סלימאן: אז אני גם כן אוציא מכתב בנושא הזה וארצה תשובה מהירה של הביטוח הלאומי.
עאידה תומא סלימאן: בעניין פתיחת חשבון בנק – אני אטפל בזה.
עאידה תומא סלימאן: או שצריך חקיקה, או שצריך הוראה, אנחנו נבדוק מה קורה, אבל נטפל בנושא.
עאידה תומא סלימאן: אני פונה עכשיו לכל הנשים שנמצאות פה וששומעות או ישמעו אותנו, והן נשואות לבן זוג שאסור לו להיכנס לארץ והוא בשטחים, תגישו בקשות להכרה כאימהות חד הוריות.
עאידה תומא סלימאן: אם המדינה רוצה שאתן תחיו כחד הוריות, אז שתשלם על זה.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האשה ולשוויון מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: היום 27 בדצמבר 2016.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום מציגים את הניתוח המגדרי של התקציב של משרד המשפטים.
עאידה תומא סלימאן: כמובן, אני מודה מאד ששרת המשפטים, חברת הכנסת איילת שקד, שכיבדה אותנו בנוכחותה – היא אתנו היום, וכמובן מנכ"לית משרד המשפטים, אמי פלמור, וגם כן השופט מיכאל שפיצר, מנהל בתי המשפט.
עאידה תומא סלימאן: תמיד אמרתי - קודם כל – זאת לא פעם ראשונה שהמנכ"לית נמצאת אתנו בישיבה, וגם השופט נכח בוועדות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו מקבלים יחס די מכובד, כמו שמתאים ליחס ממשרד ממשלתי לוועדה בכנסת, שדנה ועוקבת אחר מה שקורה במשרד.
עאידה תומא סלימאן: הרבה פעמים אנחנו התפעלנו מהמצב הקיים, במיוחד כאשר היתה לנו הצגת כל הנושא של ייצוג הולם בתוך המשרד, איפה שרשמתם לעצמכם הצלחה מכובדת.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שבזמנו הצעתי שהמשרד בעניין הזה יהווה דוגמה לשאר משרדי הממשלה, ולבדוק מה בדיוק קרה ואיך הגעתם לתוצאות האלה – אולי זה יוביל אותנו למצב טוב יותר במשרדים אחרים.
עאידה תומא סלימאן: אתן לכבוד השרה לפתוח, ואני שוב מברכת על נוכחותך.
איילת שקד: ראשית, משרד המשפטים ומערכת בתי המשפט בעצם מנוהלים על-ידי נשים: נשיאת בית המשפט העליון, שעמדת בראש הרשות השופטת, אני כשרת משפטים ואמי כמנכ"לית, אז זה כבר טוב, גם בדרגים הכי גבוהים שיש, ותכף כשנעבור על המצגת, תראו שגם בשדרת הניהול העליונה והבינונית יש אחוז גבוה מאוד של נשים.
איילת שקד: מתחילת הקדנציה הוועדה לבחירת שופטים בראשותי מינתה 150 שופטים – 77 שופטות ו-73 שופטים.
איילת שקד: אגב, לא שמנו לב כשבחרנו – אנחנו לא סופרים, אבל ככה זה יצא, ובכלל בכל המערכת – השופט שפיצר יכול לספר – שיש, אם איני טועה, 51% נשים בקרב השופטות.
איילת שקד: בשבועיים האחרונים השבענו גם שתי שופטות בנות העדה האתיופית.
איילת שקד: היה לנו חשוב לשלב את בני העדה האתיופית במערכת המשפט.
איילת שקד: כשנכנסתי לתפקיד, ראינו שאין שופטים יוצאי אתיופיה, וחברי הוועדה כולה נרתמו למשימה, איתרו מועמדים ומועמדות טובים וטובות, ושתי מועמדות עברו את הקורס, והן מונו.
איילת שקד: אני גם פועלת יחד עם חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שיושב כאן, למנות קאדית פעם ראשונה.
אוסאמה סעדי: גם היושבת-ראש מקדמת את זה.
איילת שקד: נכון, גם היא עוזרת לנו.
איילת שקד: דיברתי עם הנהלת בתי הדין השרעיים, ואני מאוד מקווה שעד מרס נצליח לעמוד במשימה הזאת.
איילת שקד: גם כקאדיות ניגשו עורכות דין מאוד מוכשרות.
איילת שקד: הבנתי שיש קאדיות ברשות הפלסטינית, יש בירדן; אין סיבה שלא יהיה במדינת ישראל.
איילת שקד: 68% מעובדי משרד המשפטים הם נשים.
אוסאמה סעדי: מה אחוז השופטים מתוך החברה הערבית, שהתמנו, מה-150?
איילת שקד: אני לא יודעת, אבל מינינו הרבה.
איילת שקד: גם קידמנו הרבה מאוד למחוזי, אבל יש לי משהו חשוב מאוד לומר לכם – שבמחוזי אין אף שופטת ערבייה; יש המון שופטים ערבים, אבל אין שופטת ערבייה.
איילת שקד: זה דורש מכם, חברים, שיותר ויותר נשים ערביות ייגשו למשרות שפיטה לשלום כדי שנוכל לקדם את הטובות ביותר למחוזי.
איילת שקד: יש המון שופטים ערבים מצוינים במחוזי אבל אין אף שופטת, אז זו משימה.
עאידה תומא סלימאן: בפעם האחרונה התמודדו שתיים, אם איני טועה, למחוזי.
אוסאמה סעדי: אבל גם בבית המשפט המחוזי בירושלים, לצערי, כמה שנים שאין שופט ערבי.
איילת שקד: אבל צריך לעבוד גם על שופטות.
איילת שקד: לקחת לתשומת לבכם.
איילת שקד: 62% מהמנהלים הבכירים במשרד המשפטים הם נשים, ו-63% מהמנהלים בדרג נמוך יותר הם מנהלות.
איילת שקד: העובדה שיש פערים מאוד גדולים בשכר במשק, לפי הנתונים שהגיעו אליי, הפערים בשכר הם 33% בין גברים לנשים, אז אני ממש גאה, אמי, שאנחנו יכולות לומר שמשרד המשפטים, הפער הוא 2% בלבד.
איילת שקד: כמובן, זה ביחס לכל המשק – גם למגזר הפרטי וגם למגזר הציבורי.
איילת שקד: זה פער מאוד קטן, שמעיד כמעט על שוויון בשכר.
איילת שקד: אני חושבת שזו מגמה מאוד ברוכה.
איילת שקד: הלוואי שכל המגזר הציבורי יעמוד בה, וגם המגזר הפרטי – אני יכולה לומר לכם שאני הייתי במגזר הפרטי.
איילת שקד: עבדתי בסביבה גברית, בחברת הייטק.
איילת שקד: היו בסך הכול 13% נשים, איפה שעבדתי, ובוודאי בהייטק היו פערים בין גברים לנשים.
איילת שקד: אז במגזר הציבורי יש פחות, אבל כמובן, שעות נוספות ודברים כאלה יוצרים את הפער.
איילת שקד: אמי יכולה אחר כך להרחיב – בגלל שאנחנו מאפשרים גם לעבוד מהבית, אני חושבת שהמשרד הצליח לצמצם משמעותית את הפער, ואני יכולה לומר שאני מאוד גאה בשני האחוזים הללו.
איילת שקד: נעבור למצגת.
איילת שקד: תקציב משרד המשפטים עומד על 0.9 מיליארד בשכר ועוד 1 מיליארד בקניות.
איילת שקד: יש פה פירוט, איך מתחלק תקציב הקניות – פחות מעניין.
איילת שקד: נעבור הלאה.
איילת שקד: כפי שאמרתי, הפער במשק עומד על 33%, ובמשרד המשפטים ב-2015 עמד על 4%, ועכשיו על 2% בלבד.
מיכל רוזין: קניית שירותים?
איילת שקד: כולל הסנגוריה, הייעוץ המשפטי, מחשוב.
איילת שקד: כל מה שאינו שכר.
מיכל רוזין: גם עשיתם פילוח?
עאידה תומא סלימאן: הניתוח הוא לא ל-100%?
עאידה תומא סלימאן: ניתוח מגדרי הכוונה, נעשה ל-100% מהתקציב הכללי של המשרד?
<אמי פלמור: כן, חוץ מ-550 מיליון של חשמל, דברים מהסוג הזה.
איילת שקד: תעבור לשקף הבא.
איילת שקד: זה שקף מעניין, כי רואים פה שדווקא בתפקידים האולי הכי רציניים, פרקליטים וחוזי אישי בכירים, השכר של הנשים גבוה יותר.
איילת שקד: מה שמסומן באדום מראה את התפקידים שהשכר הוא יותר גבוה – מהנדסים, שיש לנו מעט, פרקליטים וכלכלנים נבחרים.
איילת שקד: דווקא במשרות- - - חוזי בכירים, שדווקא במשרות הבכירות השכר של הנשים גבוה יותר.
איילת שקד: זה מראה את שכר כלל עובדי משרד המשפטים.
איילת שקד: כמות העובדים – נכון ל-2015 – שוב, 2016 זה אפילו השתפר – אחוזים: 68% נשים, ותראו את השכר – יש הבדל של 4%, אבל סך הכול, יחסית למקומות אחרים, זה פער קטן.
איילת שקד: שקף הבא – התפלגות מגדרית במקצועות משרד המשפטים.
איילת שקד: כלל עובדי משרד המשפטים - מנהלים, בעלי כפיפים, עובדים במקצועות הלבה.
איילת שקד: הנשים הן, לפי האחוזים, נמצאות בכל מקצועות הלבה.
איילת שקד: אני יכולה לספר סיפור אישי עליי: כשאני הייתי בצבא, הייתי מש"קית חינוך.
איילת שקד: נורא נהניתי בתפקיד, אבל כל הזמן הפריע לי שאני לא במקצוע הלבה.
איילת שקד: אמרתי שכשאצא לאזרחות, אשתלב במקצועות לבה.
איילת שקד: לכן למדתי הנדסת מחשבים – אמרתי:
איילת שקד: אעבוד בחברת הייטק ולא בכוח אדם.
איילת שקד: רואים פה שנשים נמצאות בכל מקצועות הלבה.
איילת שקד: גם אחוז המנהלים הבכירים – אחוז גבוה מאוד של מנהלות בכירות.
איילת שקד: ניתוח תקציב במיקור חוץ.
איילת שקד: שוב רואים את השכר, יחסית למספר העובדים – פחות או יותר על אותם אחוזים, על אותו פער.
איילת שקד: ניתוח הוצאות שכר טרחה.
מיכל רוזין: כמה בהשוואה בוגרי אקדמיה יש חלוקה בין גברים לנשים במקצוע, כלומר כמה מסיימים לימודי משפטים ועושים את הבחינה של לשכת עורכי הדין בחלוקה בין גברים לנשים באופן כללי?
מיכל רוזין: כי אם למשל נמצא שיש 20-80, פה יש יתרון לנשים.
מיכל רוזין: אם נמצא שיש 40-60 או 50-50, נראה שיש פה פחות.
מיכל רוזין: חשוב מאוד כמה סך הכול יש.
איילת שקד: תשאל את יושב-ראש לשכת עורכי הדין – הוא אמור לדעת.
איילת שקד: בעצם את שואלת כמה עורכי דין גברים יש וכמה נשים.
מיכל רוזין: נכון, כדי לדעת האם באמת המשרד מתקדם, או ההפך.
איילת שקד: המשרד מתקדם.
איילת שקד: אין 50%.
עאידה תומא סלימאן: קצת קשה לדעת, כי בשנים האחרונות, אפילו אם עלה מספר הנשים בשנים האחרונות, מקודם, במצטבר, זה לא אותו דבר.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שבמצטבר יש פחות נשים עורכות דין, אבל בשנים האחרונות יש יותר.
עאידה תומא סלימאן: אבל עצם העובדה שיש 64%, מעידה.
<אמי פלמור: דווקא השקף הזה כן מציג נקודה מעניינת – כמה גברים וכמה נשים אנחנו מעסיקים במיקור חוץ בסנגוריה הציבורית, ולהבדיל מהממשלה, כלומר אלה שבאים לעבוד במגזר הציבורי, את רואה רוב של נשים – במגזר הפרטי את רואה רוב של גברים.
עאידה תומא סלימאן: זה ידוע.
<אמי פלמור: החלוקה לא מקרית, כלומר את כן רואה בחירה יותר גדולה של גברים במגזר פרטי לעומת במגזר הציבורי.
עאידה תומא סלימאן: כי אפשרויות ההכנסה במגזר הפרטי הן הרבה יותר גבוהות.
<אמי פלמור: כל מיני סיבות.
איילת שקד: אנחנו עוברים לשקף של הסנגוריה הציבורית.
איילת שקד: זה שכר טרחה לפי מגדר.
איילת שקד: פה רואים שיש איזושהי ירידה באחוז הנשים המועסקות מ-2011 ל-2015 בסנגוריה הציבורית.
איילת שקד: כמובן גם בתשלום זה יורד בהתאם.
איילת שקד: הוצאות שכר טרחה בסיוע המשפטי – גם, פחות או יותר, שומרים על אותו יחס של 4%.
איילת שקד: זהו.
איילת שקד: זו שאלה מעניינת.
מיכל רוזין: בשנים האחרונות – אפשר לבדוק את זה, נתונים של לשכת עורכי הדין.
איילת שקד: במשרד המשפטים יש אחוז נשים גבוה יותר מאשר מכלל עורכי הדין.
מיכל רוזין: אבל עאידה צודקת, כי כשלוקחים את הכלל, לוקחים את ה-50, 60 שנה אחרונות, והיו הרבה יותר גברים לפני 50 שנה מאשר היום.
מיכל רוזין: צריך לקחת שלוש או חמש שנים אחרונות – כמה עברו את המבחן של לשכת עורכי הדין, ואז לראות איפה הם השתלבו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה היה מאוד חשוב, במיוחד אם אחוז הנשים המועסקות במשרד או במשרות הבכירות במשרד היה נמוך, אבל אם אנחנו רואים שבמשרד יש תעסוקה גבוהה או אחוז גבוה של נשים, וגם שכר שכמעט מדביקים את הפער שנוצר באופן כללי בשוק התעסוקה, אני חושבת שזה כבר מעיד.
<אמי פלמור: אני רוצה להסביר בכל זאת, כי זה לא נס, הנושא של פערי שכר.
<אמי פלמור: חשוב לחדד אותו פה, דווקא כדי שהוועדה הזאת תציף את הדבר.
<אמי פלמור: קודם כל, יש הסדרי תעסוקה ייחודיים במשרד המשפטים, שאין במשרדים אחרים, והמשרד הזה קידם אותם לאורך השנים.
<אמי פלמור: דירוג הפרקליטים – יש הסדר ייחודי, שבו פרקליטים יכולים לבצע 50 שעות עבודה נוספות מהבית.
עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהפילוט- - -
<אמי פלמור: זה חלק מהסכם קיבוצי שהפרקליטים הגיעו אליו לפני שנים, וזה מאפשר לעבוד מהבית, לצאת בשעה מוקדמת יותר כדי לאסוף ילדים – אגב, זה דבר שקורה פחות ופחות לאור העומסים הגבוהים שמוטלים היום על פרקליטים, אבל זה כן מייצר שוויון בצריכת השעות הנוספות, כי אם אנו רואים פערי שכר במקומות אחרים במשק, בדרך כלל רואם שגברים עושים יותר שעות נוספות.
<אמי פלמור: הם עושים את זה, כי הם יכולים להישאר ברצף במקום העבודה.
<אמי פלמור: ברגע שאפשר בשעה 20:00 להשלים עוד ארבע שעות, ולא להישאר מ-15:00 עד 19:00 במשרד, זה מייצר שוויון.
<אמי פלמור: עוד הסדר שאנחנו מאוד גאים בו, שהוא מהשנתיים האחרונות, הוא ביחס לבוחני הפטנטים שלנו.
<אמי פלמור: בוחני הפטנטים יכולים לעבוד חצי שבוע מהבית, כי זה תחום שנמדד בצורה מאוד-מאוד מבוקרת, על-פי תפוקות.
<אמי פלמור: אנחנו רואים היום שיש לנו בוחני פטנטים – זה מדענים שבאים מכל רחבי הארץ.
<אמי פלמור: זה מאפשר תעסוקה בפריפריה.
<אמי פלמור: הם צריכים להיות או – בשבוע אחד – יומיים בשבוע בירושלים, או בשבוע שלאחר מכן – שלושה ימים.
<אמי פלמור: כך אנו רואים אנשים שמגיעים לעבוד בירושלים, כי יש רשות פטנטים אחת, והיא בירושלים, ולא היו מגיעים בשום דרך אחרת לעבוד במדינה.
עאידה תומא סלימאן: כולל בוחנת הפטנטים מהצפון.
<אמי פלמור: יש לנו נשים ערביות מדעניות שגרות בטירה ובצפון, ועובדות חצי שבוע בירושלים.
<אמי פלמור: מאוד יפה לראות את זה.
<אמי פלמור: הדבר השלישי הוא שכל הנושא של חלוקת תקני רכב, כוננויות וכל ההטבות שמיתוספות על השכר, אנחנו עושים את זה היום תוך מתן משקל ומודעות לנושא המגדרי, כי אנו מבינים שבעבר החלוקה הזאת היטיבה בעיקר עם גברים.
<אמי פלמור: ברגע שהנושאים האלה מחולקים בצורה עניינית, לפי התפקיד ובאופן שוויוני, אנו רואים פערי שכר אפסיים.