GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אפשר לראות כל מה שקרה בכביש, ומי הסתובב בכביש באותה שעה דרך מצלמות.
עאידה תומא סלימאן: אבל לבקש את המצלמות מהשכנים אחרי שבוע, זה אני לא מבינה, ולא מוכנה להבין.
עאידה תומא סלימאן: זו לא פעם ראשונה שמדובר בענייני.
עאידה תומא סלימאן: אני בעצמי עקבתי אחרי שני המקרים ודיווחתי לשר ישירות על נשים שאמרו, יש מצלמות, והמשטרה לא אספה את המצלמות.
עאידה תומא סלימאן: בתוך שבוע אפשר להעלים, לשבור את המצלמה, למחוק את הסרט - לעשות מה שבא לך.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לאיים על כל אחד שיש לו מצלמה בשבוע הזה, ולהגיד לו, אוי ואבוי אם תראה את המצלמה, אפשר הרבה דברים שיקרו בשבוע.
עאידה תומא סלימאן: אבל להגיע בחמש בבוקר לבית של הנרצחת ולהתייחס בצורה כזו למשפחה זה אכן קורה.
עאידה תומא סלימאן: אתמול עמדתי מול אימא שאומרת לי, המשטרה אומרת לי, את רצחת את הבת שלך, דברי, עם חבטה כזו על השולחן כדי שתפחד.
עאידה תומא סלימאן: זה לא צורת חקירה, זו התעללות מה שנקרא.
נחמן שי: אולי שמישהו יגיד פה לעזאזל, זה לא יכול להיות כך.
נחמן שי: אף אחד יגיד שהוא לא יודע, כי הוא לא ישב אתך בניידת ושמע את השוטר מדבר אליך כמו שתיארת, אף אחד פה לא יודע.
חנין זועבי: באמת, לא מדברים פה על דברים חריגים.
נחמן שי: היא ביקשה לא לשמוע שירים, זה לגיטימי לגמרי.
עאידה תומא סלימאן: זה סיפורים שאנחנו שומעים כל הזמן.
אוסאמה סעדי: לא, זה דפוס שחוזר על עצמו.
חנין זועבי: זה חלק מהחומר שהגשנו למבקר המדינה.
חנין זועבי: אי בדיקת חומר מצולם, אי חקירת עדים, התעללות בעדים.
<גוני פרנקל: שלום לכל הנוכחים והנוכחות, אני רוצה להביא בפני הוועדה את המאמצים שמקדם המשרד לביטחון פנים בהנחיית ובמסגרת מדיניות השר לביטחון פנים בצורה משמעותית, ומתוך הכרה עמוקה בחשיבות הטיפול ובהגברת השרות והקצאת שירות משטרתי איכותי במגזר הלא יהודי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו הולכים עכשיו על כל העניין באופן כללי של מה עושה משרד לביטחון פנים?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו הקדשנו הרבה דיונים לנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תגובה על מה שעלה פה.
<גוני פרנקל: ברשותך, גברתי, הועלו פה מספר טענות בפני המשטרה, בפני המשרד לביטחון פנים.
<גוני פרנקל: הייתי רוצה גם להשמיע את המצב כפי שהוא כיום, וגם להתייחס בחלק מהדברים לדברים שספציפית שהועלו כאן.
<גוני פרנקל: המשרד לביטחון פנים מקדם תכנית בהיקף של לא פחות מ-2 מיליארד שקל למגזר הלא יהודי, שכולל הקמה - - -
חנין זועבי: כלומר הערבית.
<גוני פרנקל: חברה ערבית, כולל הקמה של תחנות משטרה, שכולל מאות תקנים.
עאידה תומא סלימאן: אני בדרך כלל לא עוצרת נציגים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אם אני אשמע שוב את הסיפור של פתיחת תחנות - אנחנו מכירים את התכנית.
<גוני פרנקל: גברתי, אם תרשי לי לסיים, אני מתחיל מין הכלל אל הפרט.
עאידה תומא סלימאן: אדוני, אתה תסיים, אבל אתה תענה על שאלות מאוד ספציפיות.
חנין זועבי: אנחנו מסרבים לקבל את התכנית הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אני לא זימנתי הרצאה על עשיית משרד ביטחון פנים בנושא אלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני זימנתי אתכם לתת תשובות.
עאידה תומא סלימאן: אתה יודע מה, הבעיה שאנחנו יושבים פעם אחרי פעם היא שאני לא מקבלת תשובות, והיא שלא שומעים להמלצות שלנו.
עאידה תומא סלימאן: את העניין של תחנות המשטרה, אני לא רוצה לשמוע.
עאידה תומא סלימאן: לוד, אמרתי לך, תחנת המשטרה כמה מטרים מהבית של הנרצחת - זה הציל את סיהאם?
עאידה תומא סלימאן: – לא.
עאידה תומא סלימאן: זה הציל את דואה – לא.
עאידה תומא סלימאן: זה הציל את כל הנשים בלוד – לא, אז תתחילו לחשוב אחרת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובות על מה שעלה היום.
עאידה תומא סלימאן: אל תתחילו לי עם כל הסיפור של תכנית ושל פתיחת תחנות משטרה - תפתחו בינתיים, תעשו את שלכם בזה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני אומרת לך, אנחנו רוצים תשובות קונקרטיות - זהו.
עאידה תומא סלימאן: פה עלו דברים קשים על התייחסות השוטרים בזמן חקירה של רצח, של אישה שנרצחה, התייחסות למשפחה.
עאידה תומא סלימאן: אני, לפני שבועיים ישבתי ושמעתי ממשרד המשפטים על תכנית סנ"ה.
עאידה תומא סלימאן: אתמול אני שואלת אותם, משפחה איבדה בת?
עאידה תומא סלימאן: נרצחה הבת שלה?
עאידה תומא סלימאן: שאלתי אותם.
עאידה תומא סלימאן: ניגשו אליכם, אמרו לכם אתם יכולים לקבל ליווי משפטי?
עאידה תומא סלימאן: – אף אחד לא שמע על זה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובות עכשיו, לא רוצה בכללי.
עאידה תומא סלימאן: בכללי, תאמין לי, אני מכירה את התוכניות עד הסוף.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובות, אם יש, בבקשה.
<גוני פרנקל: גברתי, כפי שציין נכונה חבר הכנסת נחמן שי, אין בידי פרטים ספציפיים אודות מקרי חקירה כפי שציינתם כאן.
<גוני פרנקל: אני מהמשרד לביטחון פנים, ואינני מצוי בחומרי החקירה.
<גוני פרנקל: עם זאת, כיוון שאתם מעלים טענות אודות מקרים ספציפיים, אבל שהם חלק, כפי שאמרה חברת הכנסת חנין זועבי, הם חלק מתופעה, ותופעה מתמודדים לא רק עם אמצעים פרטניים, אלא עם תכנית, אז אנחנו מקדמים גם עובד סוציאלי שיושב בתחנת המשטרה, תכנית עו"ס משטרה, שיישב בתחנת המשטרה וייתן מענה של חיבור טיפולי עם המסגרת האכפתית, בדגש על המגזר הערבי.
<גוני פרנקל: חברת הכנסת ציינה על אחוז הנרצחים מהחברה הערבית שהוא משמעותי.
<גוני פרנקל: במסגרת התכנית של עיר ללא אלימות שאנחנו מפעילים ב-151 רשויות בישראל, 70 מתוך הרשויות האלה הם בחברה הערבית.
חנין זועבי: עיר ללא אלימות מתעסקת בקטטות של בני נוער, לא ברצח ולא בפשיעה חמורה.
חנין זועבי: תראה, בפרטים, אנחנו מכירים את הפרטים של האלימות ומה המשטרה עושה.
חנין זועבי: אתה לא יכול לזלזל לא באינטליגנציה שלנו, לא בידע שלנו, אל תחזרו על המידע הזה, אנחנו לא מקבלים מה שאתם אומרים.
חנין זועבי: אנחנו לא מקבלים את ההסברים שלכם – אנחנו רוצים שתשנו את המדיניות כולה.
<גוני פרנקל: מדיניות השר לביטחון פנים עוסקת בתגבור וחיזוק בשיפור ביטחון האישי בחברה הערבית, זו מדיניות שהיא בסמכותו של השר, ואני חושב שהיא הולמת את הצרכים.
עאידה תומא סלימאן: אתה יודע מה, הייתי מצפה, ולו בשנייה אחרי כל מה שאמרתי שתעצור שנייה, ושתגיד, מה ששמעתי מהעדות עכשיו הוא חמור ביותר.
עאידה תומא סלימאן: הייתי מצפה שתגיד – אנחנו נפעל מהר מאוד לברר אם העדות הזו היא נכונה, ואם אכן השוטרים התייחסו - אני צריכה להגיד לך מה להגיד?
עאידה תומא סלימאן: לפחות תתייחס למה שנאמר פה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת על התכנית, ואני יודעת על עיר ללא אלימות, ואני יכולה לתת הרצאות כבר בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אתה יודע מה, יש לי ביקורת מפה עד להודעה חדשה שלא אגיד אותה עכשיו על התכניות האלה.
עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת לך, תעזוב מהתכניות - דבר על הדברים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על חיי בני אדם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על יחס לבני אדם.
עאידה תומא סלימאן: אם רוצים לשפר את הביטחון, אז צריך להתייחס קודם כל למה שנאמר פה.
נחמן שי: אתם מוכנים לבדוק את ההתנהגות של השוטר שהיא דיברה עליו - אם הוא התבטא כפי שהוא התבטא.
נחמן שי: אם הוא סימס בפלאפון תוך כדי נסיעה.
אוסאמה סעדי: לא רק זה, גם השוטר עם האימא.
נחמן שי: אבל הבעיה שלי שמחר בבוקר השוטר הזה הוא יבוא אליהם הביתה, הוא יגיד להם, אתם התלוננתם, עכשיו אני אלמד אתכם.
נחמן שי: אני יודע, כי אני עברתי את זה עם שוטרים.
חנין זועבי: את רוצה לחשוף פה עדויות כאלה?
<נירה ראובני: רשמתי את הדברים, אני בהחלט אבדוק את זה.
נחמן שי: ואת תדווחי בבקשה לוועדה מה קרה.
נחמן שי: יש פה מקרה קונקרטי מאוד שהוא מנבל את הפה שלו כלפי אישה.
נחמן שי: הוא מוציא אותה מהבית שלה בחמש בבוקר.
נחמן שי: הוא משמיע רדיו באוטו כשהיא מבקשת ממנו כאשר היא באבל, ותוך כדי נסיעה הוא מסמס, כי זה המלצה של הרשות למניעת תאונות בדרכים, תסמס תוך כדי נהיגה, זה מומלץ לנהגים.
נחמן שי: תדווחי לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אתה יודע מה, אני הייתי רוצה לראות שמתייחסים למשפחה של נרצחת יהודייה בצורה כזו.
עאידה תומא סלימאן: אני לא הייתי רוצה לראות - - -
<ציפקה פארן: זה קרה בשבוע שעבר, אז את יכולה להיות רגועה, זה קורה גם במגזר היהודי.
עאידה תומא סלימאן: שמוציאים בשעה חמש בבוקר אמא של נרצחת כדי לעשות איתה חקירה?
עאידה תומא סלימאן: המשפחות ישר מואשמות וחשודות דבר ראשון שהם רצחו את הבנות שלהם, כי עדיין, ואת יודעת מה, עדיין משתמשים השוטרים והשתמשו ברצח על כבוד המשפחה, עדיין משתמשים למרות ההוראות.
<נירה ראובני: המשטרה כבר לא משתמשת בו.
עאידה תומא סלימאן: אז אני אומרת לך, השוטרים השתמשו.
<נירה ראובני: אין שום קשר בין - - - לבין מעשי הרצח.
אוסאמה סעדי: גברתי היושבת ראש, חברי חברי הכנסת, העדות של היאם היא מצמררת.
אוסאמה סעדי: אנחנו שמענו אותה גם אתמול שהיינו בהפגנה בלוד, אבל זה לא חד פעמי, וזה לא מקרי.
אוסאמה סעדי: אנחנו שהיינו גם ברצח של דואה אבו - - שמענו אותם סיפורים, גם מהאחות שלה.
אוסאמה סעדי: ישר עצרו את האחים שלה, והיינו צריכים לעשות שמיניות באוויר על מנת שיבואו להלוויה, ובאו להלוויה באזיקים.
אוסאמה סעדי: אני הייתי בהלוויה וראיתי את המראות האלה שהם היו צריכים לקבור את האחות שלהם שהם באזיקים, והיינו צריכים להתחנן למפקד על האחריות שלנו כחברי כנסת שהם לא יברחו, ושיכניסו אותה לקבר.
אוסאמה סעדי: אחרי זה הייתה פגישה עם המשפחה הזאת עם השר לביטחון פנים.
אוסאמה סעדי: ואני הייתי עם חברתי, יושבת ראש הוועדה.
אוסאמה סעדי: הוא שמע את הסיפורים האלה, אבל מה קרה?
אוסאמה סעדי: כלום.
אוסאמה סעדי: היינו גם במקרים של שתי הנשים מרמלה, משפחת מוגרבי, והבת שלה סונדוס.
אוסאמה סעדי: אני מדבר אתכם על מקרים שאני מכיר את הנשים האלה באופן אישי, אנחנו מכירים את המשפחות האלה.
אוסאמה סעדי: ישר עצרו גם את בני המשפחה.
אוסאמה סעדי: גם עכשיו במקרה של סיה
אוסאמה סעדי: אם אזברגה.
אוסאמה סעדי: עצרו את המשפחה, ואז כאילו יש ידיעה - צו איסור פרסום, עצרנו חשודים.
אוסאמה סעדי: אחרי כמה ימים, אין חשודים, משחררים את הכול, התיק סגור.
אוסאמה סעדי: אני אומר לך גברתי, ולכן אני מבקש את הפילוח ואת הפירוט על 2016.
אוסאמה סעדי: המקרים האלה של לוד, רמלה, ואל תספרו לנו סיפורים על תחנות משטרה.
אוסאמה סעדי: גם בלוד יש תחנת משטרה, וגם ברמלה יש תחנת משטרה, וב- - - יש תחנת משטרה.
אוסאמה סעדי: אם אנחנו מדברים אפרופו על אלימות כללית במגזר הערבי ורצח כללי, ובנצרת יש תחנה, בטייבה יש תחנה, זה לא סיפור של תחנות משטרה.
אוסאמה סעדי: היינו אצל מבקר המדינה, השמענו את הדברים האלה ואני וחברתי חנין זועבי ואחרים עם הדוח שהגישה.
אוסאמה סעדי: אנחנו מקווים שאחרי כל האירועים האלה, וצריך לפנות למבקר ולשלוח לו את העדכון הזה, שכן יורה על דוח של מבקר המדינה בנושא הזה של המשטרה, מה עושה המשטרה.
אוסאמה סעדי: אם אתם רוצים, יש לכם את היכולות, את האמצעים, את הכישורים.
אוסאמה סעדי: אתם בארגוני הפשיעה במגזר היהודי ריסקתם.
אוסאמה סעדי: אבל במגזר הערבי, בחברה הערבית - הנה בראמה, תלכו ותראו מה קורה.
אוסאמה סעדי: בנצרת – 1,168 קורבנות מאז 2000 בכללי.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו רוצים, ומוכנים כל המנהיגות של הציבור הערבי, מוכנה להירתם לעניין הזה, אבל לא כל הזמן תביאו גיוס שוטרים ותחנות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מנאילה עוואד-ראשד, מנכ"לית עמותת "נשים נגד אלימות".
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתן עוקבות אחרי המקרים האלה.
<נאילה עואד-ראשד: פשוט מזעזע ומתסכל – לפחות 20 שנה אנחנו מעלות את אותם נושאים, את אותם דיונים, אנחנו מבקרות את רוב התכניות וכל התכניות.
<נאילה עואד-ראשד: אז, אחרי 20 שנה המשטרה, אם אני מדברת על המשטרה, ברמלה, לוד, יפו, ב-96' דיברנו על רשימות שחורות של נשים.
<נאילה עואד-ראשד: רק אחרי שנרצחה חמאדה אבו ראנם, הם התחילו לדבר והבינו שנשים מאוימות, וזה לא חייב להיות רשומה כתובה, אלא כל אשה יודעת איך שדיברתם בהתחלה.
<נאילה עואד-ראשד: גם נשים מגיעות למקלטים, ואנחנו מפעילות את אחד המקלטים.
<נאילה עואד-ראשד: הן מגיעות למקלטים, וכולם יודעים שהיא בסכנת חיים, אבל אותה אישה גם רוצה לצאת מהמקלט.
<נאילה עואד-ראשד: השאלה המופנית - אם היא יוצאת, מי ממשיך בטיפול איתה מקרב רשויות הרווחה, והמשטרה, כשהיא יודעת שהיא בסכנת חיים גבוהה מה היא עושה?
<נאילה עואד-ראשד: אם יש לה את המודיעין, לא המודיעין שהיא בסכנת חיים גבוהה, אז בטח היא יודעת מי הגורם המסכן, המהווה סכנה - מה היא עשה עם זה?
<נאילה עואד-ראשד: זו השאלה הכי רצינית שהמשטרה צריכה לתת תשובה אם מישהו מהווה סכנה על ביטחון מדינת ישראל, כל המדינה במצב חירום, אבל כשמדברים על נשים לאף אחד לא מזיז.
<נאילה עואד-ראשד: וכאן השאלה ועיקר הבעיה, בטח שאנחנו צריכות לטפל, ואנחנו ממשיכות, ואנחנו שברנו את - - - מול החברה שלנו, וגם ההנהגה מגויסת, אבל אנחנו נעשה את זה ונמשיך את הפעילות שלנו בקרב החברה הערבית.
<נאילה עואד-ראשד: אבל האחריות של המשטרה ושל המדינה גם להקצות משאבים, גם לטפל בתכניות, גם לשמוע את הקולות כשיש לנו ביקורת על תכניות "עיר ללא אלימות", תשמעו את זה, לא לחכות עוד 20 שנה, ואז תבינו פתאום, ואללה, מה שדיברתן אז כפמיניסטיות נכון במאה אחוז.
<נאילה עואד-ראשד: מאז 103 נשים ערביות נרצחו בעשר השנים האחרונות.
<נאילה עואד-ראשד: כן, אני רוצה לדעת כמה פוענחו, וכמה יש אנשים בתוך בתי הכלא היום.
<נאילה עואד-ראשד: הזכירה, חברת הכנסת חנין, אותם גם אנשים היום, במקרה של סיהאם - חמישה אנשים קרובי משפחה עצרו אותם, ואין להם שום ראיות עדיין, יכול להיות שיוציאו אותם בעוד חודש - - -
<היאם אזברגה: סליחה, השחרור מחר.
<נאילה עואד-ראשד: השחרור גם מחר.
<נאילה עואד-ראשד: אז הכול הולך, ואף אחד לא עוקב, ואף אחד לא שואל.
<נאילה עואד-ראשד: אנחנו עקבנו אחרי מקרי רצח מ-2007 ועד היום, יש מקרי רצח של נשים שאפילו לא מוזכרים.
<נאילה עואד-ראשד: יש עילום – התיקים שלהן נעלמו, אפילו אין במשטרה כתבי אישום, אין כלום – אז איפה הכול נעלם, מעניין?
<נאילה עואד-ראשד: אם הם לא נסגרו ולא רשום שהם לא נסגרו, והם לא פוענחו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל את הרשימה של השמות של הנשים האלה כדי לבדוק מול המשטרה.
<נאילה עואד- ראשד: אנחנו נעשה את זה גם בהמשך, יש לנו עד 2013, אנחנו נמשיך ונעשה משהו עם זה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבמקרה הרצח של אדל הייתה חוות דעת של שרות פסיכולוגי שהגרוש שלה לא מהווה סכנה לציבור.
עאידה תומא סלימאן: הגיעו מהשרות הפסיכולוגי בטבריה?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו הזמנו אותם, הם לא הגיעו.
<חנה שדמי: אני מנהלת השרות הפסיכולוגי.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שהיה בתקשורת.
עאידה תומא סלימאן: כנראה שרות פסיכיאטרי, הם אמרו שחודש ומשהו לפני מקרה הרצח, הם נתנו חוות דעת שהבן אדם לא מסוכן.
עאידה תומא סלימאן: הבן-אדם לא מסוכן עד כדי כך, שלא רק שרצח, אלא רצח בצורה הכי זוועתית שאפשר לחשוב עליה, וכולנו קראנו על המקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: אין מי שייתן תשובה במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך גם לעקוב גם על המקרה, מה נעשה, ועד כמה הרשויות ידעו על המקרה.
עאידה תומא סלימאן: בעניין נשים שנמצאות בסכנה – אנחנו כבר שנה וחצי, אני וחברת הכנסת עליזה לביא מקדמות הצעת חוק בנושא האזיקונים מול משרד לביטחון פנים, ואני יודעת שיש לכם דיונים, אבל הדיונים לוקחים יותר מדי זמן.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שכל האמצעים הטכנולוגיים - יכול להיות שעניין האזיקונים לא פותר את בעיית כלל הנשים שבסיכון, אבל הוא פותר בעיה של חלק מהן, והגיע הזמן לזרז את החקיקה בנושא הזה, ולזרז את התכניות ליישום החקיקה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לתת למר מר סאיד תלי, מפקח ארצי לאלימות במשפחה, משרד העבודה, הרווחה והשירותים.
עאידה תומא סלימאן: רק לפני שאתה מתחיל מר תלי.
עאידה תומא סלימאן: ישבו אצלי מלשכת הרווחה בלוד בדיון שהתקיים, הם אמרו באופן הכי מפורש, גם אתמול ראש העיר אמר, כמובן בגישה אחרת, הם אמרו שיש להם רשימה של 60 נשים בתוכם 40 נשים ערביות שהן בסכנה מידית לרצח.
עאידה תומא סלימאן: כאשר שאלתי כמה עובדים סוציאליים ערבים נמצאים בלוד, התברר שיש שניים ורבע תקנים מאוישים על ידי עובדים סוציאליים ועובדות סוציאליות ערביות בעיר לוד, שיש בה רשימה של 60 נשים מאוימות ברצח, מתוכם 40 נשים ערביות, וזה אומר ששניים ורבע התקן האלה אמורים לחלוש על כלל הנושאים.
עאידה תומא סלימאן: הם לא מיוחדים לטפל במקרה האלימות והסכנה הגבוהה.
עאידה תומא סלימאן: האם אתם חושבים במשרד הרווחה שזו היערכות מתאימה בתוך עיר כמו לוד?
עאידה תומא סלימאן: ואם לא, מה אתם הולכים לעשות עם זה?
<סאיד תלי: קודם כל, לגבי שניים ורבע או שניים וחצי עובדים סוציאליים שמטפלים בחברה הערבית, הם לא מטפלים ספציפית בתחום של אלימות במשפחה.
<סאיד תלי: משרד הרווחה כשהוא נניח מקצה משאבים, יכול להיות 50 או 60 תקנים, עדיין לרשות המקומית – אני לא רוצה עכשיו להתווכח עם לוד, אבל יכולת ההחלטה שלה לגבי איך לפזר באופן פרופורציונלי שייתן מענה כזה או אחר, כי עדיין יש לה את הרשות והחופש לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לברר משהו.
עאידה תומא סלימאן: מחלקת הרווחה בעיר לוד הוזמנה לישיבה הזו.
עאידה תומא סלימאן: הם בחרו לא להגיע, או שקיבלו הוראה.
עאידה תומא סלימאן: האם נשאלתם בעניין הזה, והאם נתתם להם אישור להגיע, והאם ביקשתם שלא יגיעו, ואתם תמלאו את מקומם?
עאידה תומא סלימאן: כי אז אני אשאל שאלות אחרות.
<סאיד תלי: מבחינתנו אנחנו לא האחראים - - -
עאידה תומא סלימאן: אתם אחראים מבחינה מקצועית.
<סאיד תלי: כן, בוודאי.
<סאיד תלי: אנחנו לא המנהלים שלהם.
<סאיד תלי: אנחנו בשום פנים ואופן לא נתנו להם הוראה כזאת, ההיפך.
<סאיד תלי: אנחנו מבחינתנו דיברנו ועודדנו ואספנו חומר, כמו שאת אומרת, בחלק המקצועי, ובחרו לבוא או לא לבוא זה כבר באמת - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, כדי שנדע איך לטפל בזה אחר כך.
<סאיד תלי: עד היום בבוקר עוד ניסיתי לדבר עם המנהלת, ואני הבנתי שלא יגיעו.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אתמול הגיעו להפגנה עם ראש העיר.
<סאיד תלי: רק תנו לי להשלים.
<סאיד תלי: מבחינת לוד, וזה נכון למקומות אחרים כמו רמלה, ונכון גם לגבי הדרום, וגם בחלק מהמקומות מהצפון.
<סאיד תלי: לגייס עובד סוציאלי, לצערי, זה לרוב רק עובדות סוציאליות, לא לצערי, כי אני ממעיט מערכן, אלא כי פחות גברים עובדים סוציאליים מגיעים.
<סאיד תלי: זו משימה לא פשוטה עובדים סוציאליים, יכול להיות שבצדק, חלקם אפילו מפחדים לבוא, ולעבוד בתוך המרכז בלוד.
<סאיד תלי: זה עדיין לא אומר שנשים שיגיעו ללוד לא יטופלו.
<סאיד תלי: אם ניקח את המקרה של לוד, היא חוברה לתקופה מסוימת לפני כמה שנים במקלט, לתקופה ממושכת יחסית, היא קיבלה טיפול.
<סאיד תלי: המקלטים אמנם מופעלים על-ידי עמותות מצוינות, אבל הן חלק ממערך שירותי הרווחה.
<סאיד תלי: ואחרי השהות במקלט, היא עזבה לחיים עצמאיים, ואחר כך, היא כבר לא רצתה להיות בקשר עם הרווחה, למרות מאמצים להמשיך ולעקוב אחרי זה.
<סאיד תלי: אני יכול לומר שיש לא מעט נשים – המקרה השני של החברה הערבית.
<סאיד תלי: אני רוצה כן לשים פה סוגיה, גם המקרה השני – אני מדבר על שלושת הנרצחות האחרונות.
<סאיד תלי: שתיים היו בתקופה מסוימת במקלט, השלישית של טבריה לא הייתה מוכרת כלל לשירותי הרווחה, כן הייתה מוכרת כנראה לשירותי בריאות הנפש, אני לא פה בשביל להגיד את זה, חבל שאין פה את הנציגות שלהם בשביל להגיד ולהתייחס לזה.
<סאיד תלי: לגבי שני המקרים שכן היו במקלט, היו כן בקשר ובטיפול, ויש פה את המנהל, אחת לא רצתה אחר כך להמשיך בקשר עם הרווחה מסיבות שלה, והשנייה הייתה לתקופה מאוד קצרה במקלט, היא סירבה אחר כך עוד פעם, אנחנו מכבדים את זה, זה וולונטרי, ואנחנו לא יכולים לכפות את זה.
<סאיד תלי: היא עזבה, המשיכו להיות אתה בקשר ועדיין.
<סאיד תלי: המעמד של המקלטים לצערי בחברה הערבית, אני מדבר לא בקרב אנשי המקצוע, הוא כזה שלא מעודדים לפנות, וגם אחר כך לקהילה, כאילו היא עשתה איזשהו משהו מאוד חמור ובעייתי.
<סאיד תלי: כמובן, אני רוצה להרחיב פה את ההסתכלות.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה כאשר אנחנו אומרים משפטים כאלה קצת לעצור.
עאידה תומא סלימאן: אתה יודע טוב מאוד מה הקשר שלי לעניין המקלטים ויסוד המקלטים.
עאידה תומא סלימאן: אני ייסדתי את המקלט הראשון באוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: כאשר היה מצב – כאילו 30 שנה אחורה, ואז הנשים התקבלו בחזרה וידענו לשלב את הנשים.
עאידה תומא סלימאן: אבל כאשר יש מגמה שמטפחים אותה אצל מנהלי לשכות הרווחה להתרחק מסידורים חוץ ביתיים, וללכת יותר לטיפול קהילתי, אז זה מה שקורה.
עאידה תומא סלימאן: אז מה זה מה שקורה, ואז מסכנים את החיים של הנשים האלה בגישה שאומרת – תלכו יותר לגישה קהילתית.
עאידה תומא סלימאן: אני היה לי ויכוחים גדולים עם המשרד בעניין הזה, ועם מפקחים, ועם מנהלי לשכות.
<סאיד תלי: למרות זאת, מעל 40% מהנשים ששהו במקלטים ב-2016, היא מגמה שממשיכה עם נשים ערביות, כלומר, עם כל הכבוד לרצונות לשלב אולי בקהילה, כשיש אשה בסיכון או בסכנה – דוגמת שתי הנשים האלה, אנחנו לא אומרים טוב, בוא ננסה דברים וכאלה, אנשי המקצוע מפנים למקלטים.
<סאיד תלי: ברור לי שצריך גם לבחון את המגמות האלה ולשקול אותן, במיוחד אולי את מדברת על אזור מסוים, אולי באזור הדרום - עדיין יש מאות נשים שמגיעות למקלטים.
עאידה תומא סלימאן: כאשר נשים מרגישות שהכניסה שלהן למקלט לא תפתור את הסכנה בחוץ, כאשר יש מחדל בלטפל בסכנות הקיימות בחוץ, והיא יודעת שהיא תשהה במקלט שלושה, ארבעה וחמישה חודשים, ותצא אולי למצב יותר מסוכן, אז היא לא תרצה להמשיך להיות במקלט.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שצריך לחשוב - זה אחריות של הרווחה, זה אחריות של המשטרה – לטפל בסכנות שקיימות בחוץ כאשר האשה נמצאת במקלט.
<סאיד תלי: אני רוצה לומר, שאם אנחנו כרווחה אתם רואים אותנו כמטפלים בסכנה במובן של מניעה ואכיפה אז משהו פה התבלבל.
<סאיד תלי: אני חושב שהרווחה, עם כל הכבוד - - -
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי באופן ברור – רווחה ומשטרה.
<סאיד תלי: לא, אני לא שם את זה על המשטרה.
<סאיד תלי: אני רק אומר, הרווחה תפקידה בוודאי תכנית הגנה, ליווי, תמיכה, גם אחרי וגם לפני, אבל אם אנחנו כבר אמורים להיכנס פה למעגל של מניעת הפשע, אני חושב שזה כבר לא אנחנו.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לארגון משפחות נרצחים ונרצחות.
<ציפקה פארן: יושבת הראש, משתתפים, חברי כנסת, משתתפות נכבדות, לצערי, אני חלק ממשפחת השכול מאז שאחותי סוזי לאה כהן נרצחה עם שני ילדיה יעל ויאיר, זכרם לברכה על-ידי בן זוגה ואביהם ביולי 99', זאת אומרת, 18 שנה אני בעניין הזה, ועוקבת כל הזמן מה קורה.
<ציפקה פארן: באתי לכאן כדי לקרוא פרשיות, כדי לעשות מעשה.
<ציפקה פארן: עשו ישיבות, ועשו ועדות ויש המלצות, אם לא נמנה מישהו שזאת האחריות שלו, שעל זה משלמים לו, שעל זה הוא נבדק, לא נתקדם.
<ציפקה פארן: יש המלצות מצוינות, רק הן לא מתבצעות, ורק חלק קטן מהן.
<ציפקה פארן: קודם רציתי להגיד, הסיפור על איך שהתנהגו עם המשפחה הוא מאוד מזעזע, לא עובר אצלי בזלזול.
<ציפקה פארן: אבל הדבר שבאתי בשבילו זה למנוע, לא איך מתנהגים אחרי, איך מונעים לפני, וזה בעיניי הרבה יותר חשוב.
<ציפקה פארן: הדבר הכי מרכזי פה זה התקשורת בין כל הגופים, אם לא יהיה ממונה שאליו מתנקז הכול, לא ננצח את הדבר הזה.
עאידה תומא סלימאן: אם לא תהיה רשות, זה כבר אמרנו מאה אלף פעמים.
<ציפקה פארן: זה בעיניי הדבר הכי חשוב.
<ציפקה פארן: הדבר השני שאני רוצה להגיד, והוא גם נאמר, שצריך לטפל באנשים האלימים.
<ציפקה פארן: צריך להקצות לזה תקציבים, וצריך לאפשר למדינה לכפות את הטיפול, מי שמאיים אי אפשר לאסור אותו, אבל אפשר להכריח אותו לעבור טיפול ולקבל עזרה במרכזים למניעת אלימות יש, אני חושבת, משהו כמו 30, הם עושים עבודה נהדרת, אבל אם לא יכפו על הגברים, או הנשים האלימות ללכת לשם, לא יקרה כלום.
עאידה תומא סלימאן: סמאח, אני בטוחה שאת במצב שלי, וכמו במצב של ארגוני הנשים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו התנדבנו לקחת על עצמנו את האחריות שהיא מוטלת עליכם, זה העבודה שלכם.
עאידה תומא סלימאן: אני, מאז מקרה הרצח בשבוע האחרון, העוזרים שלי מתמוטטים מהטלפונים של נשים שנמצאות בסכנה, והן מתקשרות, כי כל מקרה רצח מציף אצלן את כל החרדות.
<סאיד תלי: עאידה - - - לא נכונה אבל.
<סאיד תלי: מתקשרים גם אלינו, גם אנחנו עוזרים להן.
<סאיד תלי: יש 30 מרכזים לטיפול במניעת אלימות.
עאידה תומא סלימאן: סאיד, זה התפקיד.
עאידה תומא סלימאן: אתה יודע מה, כל אישה שאני או אחד מהארגונים תומך בה, זה התנדבותי.
עאידה תומא סלימאן: כל אישה שהיא לא נתמכת ונרצחת שלכם, זה אחריות שלכם, זה ההבדל.
עאידה תומא סלימאן: ההבדל – שאתם מייצגים את רשויות המדינה שאמורה לעשות את העבודה הזו, זה לא עניין לך אישית, אני לא מזלזלת בעשייה.
עאידה תומא סלימאן: אמרתי בתחילת הישיבה, כל עוד יש אישה אחת שנרצחת, לא עשינו מספיק.
עאידה תומא סלימאן: תפקידי להצביע על המקומות שלא נעשה בהם מספיק, או שנעשו בהם דברים לא טובים.
<סמאח סלאימה: אני מסכימה עם סאיד וגם אתך עאידה, שהמצב שאליו נקלענו הוא מצב חירום, והוא מצב שכואב לכל מי שעוסק במלאכה, אם זה גורם ממסדי, סאיד, או אם גורם וולונטרי התנדבותי.
<סמאח סלאימה: אבל אני כן חושבת שבמקום כמו לוד שאין בו ארגון נשים, ואין בו גם מסגרות לנערות וצעירות כמו שצריך, או כמו שהיינו רוצות – וכגודל המשימה, היינו צריכים לפתוח את העמותה אחרי כל כך הרבה שנים שניסינו לעשות את זה בתוך המעגל, בתוך מי שאמור להוביל, אם זה החינוך הבלתי פורמלי, אם זה רשויות הרווחה, העירייה, אנחנו יודעים מי מופקד על מה, אבל התחושה היא שמישהו לא עושה את העבודה שלו.
<סמאח סלאימה: ברשותכם, אני לא אדבר על המשטרה, כי גם הנוכחות פה של השוטרים היא צנועה, וגם כי הם יודעים בדיוק מה אני חושבת ומה כולנו חושבים כי המספרים מדברים בעד עצמם, והוקצה זמן אוויר לעיסוק במשטרה בצורה מספקת.
<סמאח סלאימה: אני קרובה למקרה הזה מקרוב.
<סמאח סלאימה: היאם היא צעירה שאני מכירה מגיל 16, מאותה משפחה קשת יום.
<סמאח סלאימה: אני הכרתי אותה בכיתה י', היום היא מסיימת תואר ראשון, תאמינו לי, לקח לה שש שנים, זה לא קל - זה מלגות, זה תמיכה, זה לפעמים אין שכר לימוד, יש שכר לימוד.
<סמאח סלאימה: היא עובדת שבע ימים בשבוע.
<סמאח סלאימה: לקחת הלוואה כדי להוציא רישיון - זה פשוט עבודה יום-יומית כדי להוציא מהבית הזה, מהעיר הזאת, מהשכונה הזאת, צעירה שרוצה לפרוס כנפיים ולחיות, פשוט לחיות - ולא יכולנו לעשות את זה עם סיהאם, לצערנו, כי היא לא הייתה חלק מהפעילות.
<סמאח סלאימה: אבל המסגרת הזאת, או החיים של היאם שהיא היום בנקודה מאוד קשה, ואני מקווה שהיא תעבור את זה, וכמוה עשרות צעירות.
<סמאח סלאימה: תאמינו לי, היאם מתנדבת עם נערות בתוך בית-ספר, והיא מתנדבת תמורת מלגה ללימודים שלה.
<סמאח סלאימה: אז מי שמדבר על התנדבות של צעירות ערביות, ועל נשים ערביות – פשוט לשנות את המציאות שלהן - יש פה דוגמה חיה שהיא שכלה את אחותה לפני שבוע.
<סמאח סלאימה: עכשיו אחותה, כפי שנאמר בתקשורת, ואורלי, המנהלת של הרווחה אמרה את זה ברדיו, שהיא הייתה מטופלת והייתה במקלט – הדבר הזה היה לפני שש שנים.
<סמאח סלאימה: סיהאם נשלחה למקלט לנשים עם ילדים, ונשים נפגעות אלימות והיא הייתה בת 24, זה כבר טעות.
<סמאח סלאימה: רווקה במקום כזה לכמה חודשים זה לא בריא, וזה לא נכון, אל תתפלאו שצעירה בת 24, רווקה, לא תרצה להיות במקום כזה מאוד מקשה לתקופה ממושכת – אתם יכולים להבין את זה.
<סמאח סלאימה: עכשיו אנחנו לא יכולים לשלוח את סיהאם למקלט לנערות כי היא לא נערה.
<סמאח סלאימה: אז מישהו חשב כאשר תכננו את מערך הרווחה או השירותים האלה, תכנן שאשה ערבייה בגיל 18 אמורה להיות נשואה, ובגיל 19 אמור להיות לה ילדים, אז כל רצף הטיפול הוא בעייתי והוא מגמתי, והוא סטריאוטיפי, ולא מותאם לנשים הערביות בחברה הישראלית בשנת 2017.
<סמאח סלאימה: בוא נודה על זה, במקום להגיד איפה נכשלנו, פשוט צריך לתכנן את השירותים לצעירות מחדש, זה מאסט, חייבים.
<סמאח סלאימה: לגבי טיפול בקהילה – סיהאם חזרה הביתה – מישהו טיפל במי שפגע בה?
<סמאח סלאימה: נפתח נגדו תיק אלימות, נכנס לכלא – לא?
<סמאח סלאימה: מישהו חקר את הנושא – לא?
<סמאח סלאימה: היא הוחזרה לאותו בית, לאותו מצב.
<סמאח סלאימה: נחשו מה?
<סמאח סלאימה: התיק הזה בתוך רווחת לוד נסגר.
<סמאח סלאימה: תיק רווחה – אנחנו מדברים על משפחה מאוד קשה, שיש בה ילד בגיל 28 בעל צרכים מיוחדים, עוני, קושי, ממש הישרדות יום יומית, ומי שמבקר שם יודע על מה אני מדברת.
<סמאח סלאימה: התיק ברווחה שהתהדרו שהיא משפחה מטופלת נסגר, ויש לי טענה על זה.
<סמאח סלאימה: קשה לי מאוד כעובדת סוציאלית לקבל את העובדה הזאת.
<סמאח סלאימה: לכן הייתה צריכה סיהאם ואחרות והיאם לפנות למישהו אלטרנטיבי, ולחפש את החיים שלה במקום אחר, זה הסיבה, זה הכול.
עאידה תומא סלימאן: עו"ד מרים זלקינד משדולת הנשים.
<מרים זלקינד: אני מברכת על דיון החירום הזה.