GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אמי פלמור: חשוב לומר – בשנה שעברה עדיין היינו על 4%, וזה עדיין כלום לעומת הפערים לפי הסקר של מכון אדוה, אבל העובדה שצמצמנו ב-2% נוספים קשורה בדיוק לנושא הזה של חלוקת תקני רכב וכוננויות, שעשתה את הקפיצה הנוספת.
<אמי פלמור: כפי שאמרה שרת המשפטים, יש דירוגים שבהם נשים מרוויחות יותר מגברים – זה מאוד חריג ונדיר.
<אמי פלמור: הבאנו את הדבר הזה – אנחנו מפרסמים כל שנה דוח שמשקף את כל תחומי ההעסקה במשרד המשפטים.
<אמי פלמור: אנו מזמינים אתכם לעודד משרדים אחרים גם לעשות את הדבר הזה.
<אמי פלמור: אני כן אציין שהיום 5% מכלל עובדי משרד המשפטים הם נשים ערביות.
<אמי פלמור: זה לא מובן מאליו, כשאנחנו יודעים את אחוז הנשים הערביות האקדמאיות שלא משולבות בשוק התעסוקה.
<אמי פלמור: פעם ראשונה שאנחנו משקפים פה תעסוקה של חרדים.
<אמי פלמור: אנחנו מאוד-מאוד גאים בכך שמתמחות אצלנו נשים חרדיות שהן אמהות לששה ושבעה ילדים.
<אמי פלמור: זה לא מובן מאליו.
<אמי פלמור: זו סביבה שמאפשרת את הדבר הזה.
<אמי פלמור: אני רציתי להזמין לפה כמה מהעובדות שלנו.
<אמי פלמור: גם העובדה שיש לנו היום מנהלת באגף לסיוע משפטי, מנהלת בדרג התיכון, שהיא לא חרדית; משתייכת לזרם הציוני דתי, שהיא אמא לשבעה, יוצאת לחופשת לידה בלי חשש, חוזרת לעבודה כשמתאים לה ומתאפשר לה – הדבר הזה אומר משהו על סביבת עבודה שהיא מאוד-מאוד סובלנית.
<אמי פלמור: אגב, הנהנים הגדולים מזה היום הם הגברים הצעירים, שהדור הזה, מסתבר, הרבה יותר רוצה לאזן בין חיי עבודה לחיי משפחה.
<אמי פלמור: אנחנו רואים ניצול של חופשות לידה על-ידי גברים, אנחנו רואים יותר ויותר גברים שיוצאים מוקדם הביתה כדי לטפל בילדים.
<אמי פלמור: זה מכלול שאנחנו בהחלט גאים בו.
עאידה תומא סלימאן: רציתי להוסיף שבדרך כלל הסקירה המגדרית מתמקדת, בתקופה האחרונה, במשרדים בניתוחי שכר, אבל אני חושבת שגם צריך לעשות ניתוח לשירותים, שהמשרד נותן, ומי נהנה בסופו של דבר מהשירותים, כלומר לא רק השופטים, אלא להסתכל נגיד על סיוע משפטי שהמשרד נותן – איך זה מתחלק, כמה נשים נהנות מסיוע משפטי וכמה גברים.
<אמי פלמור: בדקנו את זה.
<אמי פלמור: 50% מהלקוחות של הסיוע המשפטי הם נשים.
<אמי פלמור: בתחום מעמד אישי – 64% מהלקוחות.
<אמי פלמור: זה המקום היחיד שיש בו פער.
<אמי פלמור: זה היה ב-15.
<אמי פלמור: בשנת 16 המצב זהה – 50% מהלקוחות הם נשים, ו-65% מתיקי המעמד הנשי – נשים.
איילת שקד: עאידה, עשית- - -
עאידה תומא סלימאן: ברור שזה לא נס חנוכה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא קורה פתאום.
עאידה תומא סלימאן: זה תהליך שצריך לעבור אותו, והחלטה פוליטית מההתחלה: אנחנו הולכים בכיוון הזה, וכך בונים את הדברים.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, יש משרדים שלא עשו ניתוח מגדרי לפי החלטת הממשלה במאה אחוז, כפי שהיו צריכים לעשות; ודבר שני, רבים מהם התמקדו בשכר ומקבלי שכר, והתמונה לא היתה טובה גם פה.
עאידה תומא סלימאן: מבחינה זו, המשרד נמצא במצב כמעט אידיאלי לעומת מה שקורה במשרדים האחרים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לשופט שפיצר גם כן לספר לנו מה קורה במינהל בתי המשפט, למרות שגם השרה התייחסה קצת, ואחר כך, למרות האווירה החגיגית, יש לי כמה שאלות.
<מיכאל שפיצר: בוקר טוב וחנוכה שמח לכולם.
<מיכאל שפיצר: החוברת שצורפה, של הצעת התקציב, עוסקת רק בשופטים, וגם שם יש לומר, המערכת היא שוויונית, בגדול – יש 51%, כפי שאמרה השרה.
<מיכאל שפיצר: כשעולים בערכאות, היחס משתנה – זה נכון – הרוב בשלום, בבתי הדין לעבודה.
<מיכאל שפיצר: במחוזי הוא כמעט שווה, ובבית המשפט העליון פחות, אבל יש לומר שלנו כהנהלת בתי משפט בנושא של מינוי שופטים, אין יד ורגל.
<מיכאל שפיצר: זו הוועדה לבחירת שופטים, היא פועלת מכוח חוק יסוד: השפיטה, כך שזה עניין נפרד, וגם השופטים, יש לומר – הם לא בגדר עובדים אלא במעמד אחר לחלוטין, כי בחירתם נעשית מכוח החוק, העסקתם נקבעת על-ידי ועדת כספים, לא חוק שירות המדינה, מינויים, אלא מטריה נפרדת.
<מיכאל שפיצר: לכן גם הרשיתי לעצמי להביא את הנתונים של עובדי המערכת שלנו, ואני שמח לומר שהמערכת מונה 4,701 עובדים.
<מיכאל שפיצר: מתוכם 2,935 נשים, ו-1,766 גברים.
<מיכאל שפיצר: בחמש דרגות הניהול הבכירות במערכת יש רוב נשי מובהק.
<מיכאל שפיצר: במשרות רמה 44-42, סמנכ"לים ומנהלי מחוזות, יש לנו 19 עובדים, מתוכם 10 נשים ו-9 גברים.
<מיכאל שפיצר: ברובד הבא, 43-41, מנהלי אגפים, מזכירים ראשיים, יש 52 עובדים, מתוכם 33 נשים ו-15 גברים.
<מיכאל שפיצר: ארבע משרות כרגע פנויות.
<מיכאל שפיצר: ברמה הבאה, 42-40, מנהלי תחומים, יש 106 עובדים, מתוכם 70 נשים ו-34 גברים, שתי משרות פנויות.
<מיכאל שפיצר: ב-39-31, שזה מרכזים בכירים וסגני מזכיר ראשי – 229 עובדים, מתוכם 177 נשים ו-45 גברים, וכמה משרות פנויות.
<מיכאל שפיצר: ב-40-38 – מרכזים – 294 עובדים, מתוכם 229 נשים, 48 גברים ו-17 משרות פנויות, עוד לא מאוישות – במכרזים.
<מיכאל שפיצר: הנתונים האלה, גברתי, תומכים בעובדה שמערכת בתי המשפט התברכה באיכות אנושית מהמעלה הראשונה – מקצועית, אנושית ושירותית, אבל יש לומר שלא רק את השכר, שבסופו של יום, אין לנו יד ורגל גם בקביעה שלו; הוא נקבע על-ידי הממונה על השכר, בהתאם לדרגות – צריך לקחת בשיקול התקציבי גם את ההשקעות בהשכלה ובשדרוג ההון האנושי, שאנחנו משקיעים בו כ-4 מיליון שקלים בשנה – 2 מיליון שקל בהחזר שכר לימוד בלימודי אקדמיה ו-2 מיליון שאנחנו משקיעים בבית ספר מעוף של מערכת המשפט, שעוסק בהכשרות רבות ושונות.
עאידה תומא סלימאן: שם כדאי להראות מה החלוקה – כמה נשים נהנות- - -
<מיכאל שפיצר: אומר בכנות – אנחנו לא כל כך עוסקים בעניין המגדרי, כי אנחנו מתעסקים באיכות האדם, בין אם הוא גבר, בין אם הוא אשה.
<מיכאל שפיצר: בדרך כלל זה הולך בחתכים רוחביים.
<מיכאל שפיצר: אני כן יכול לומר, שבימים אלה – למשל – אמי דיברה על זה – מנהלת מחלקת המחקר שלנו, ד"ר גלי אביב, נבחרה לתפקידה כשכרסה היתה בין שיניה, בחודש השביעי.
<מיכאל שפיצר: זה לא רלוונטי מבחינתנו.
<מיכאל שפיצר: כשאנחנו יודעים שאנחנו הולכים לקבל משהו טוב, שווה לחכות.
<מיכאל שפיצר: בימים האלה נבחרו ארבע עובדות – רק עובדות – מכלל עובדי המערכת, להשתתף בהכשרה במדרשה הלאומית למנהיגות, שמנוהלת על-ידי נציבות שירות המדינה.
<מיכאל שפיצר: זה הישג מרשים ביותר.
<מיכאל שפיצר: לגבי השכר, יש לומר – הוא הולך לפי הדרגות.
<מיכאל שפיצר: החלוקה, גם של צ'ופרים, הולכת אצלנו לפי פונקציות ולא לפי מגדר, כלומר אם יש מזכירים ראשיים, הם מקבלים אוטומטית ששה ימי כוננות; דרגות רכב – תפקיד כזה – הולך, תקן, כל אחד לפי דרגתו ומקצועו.
<מיכאל שפיצר: אנחנו ממש לא בוחנים, האם זה גבר או אשה.
<מיכאל שפיצר: אנחנו מגיעים פחות או יותר למצב שוודאי לא רחוק ממשרד המשפטים בהפרשי השכר – אנחנו לא עוסקים בפן המגדרי.
<מיכאל שפיצר: הערה אחרונה סמנטית – בעמ' 48 לחוברת אנו מוגדרים כיחידת סמך של משרד המשפטים, ואנחנו מנהלים תקציב עצמאי ומערכת כוח אדם עצמאית, אז אנחנו מבקשים לתקן את זה, כי אנחנו לא יחידת סמך.
<מיכאל שפיצר: הרשות השופטת היא רשות עצמאית.
אוסאמה סעדי: מה אחוז העובדים מתוך ה-4,000, מהחברה הערבית?
<מיכאל שפיצר: אני לא יודע לומר לך, כי היום התארגנו לנושא של מגדר ולא למגזר...
איילת שקד: אוסאמה, תזמין אותנו לעוד דיון של מגזר – אני בטוחה שגם בזה משרד המשפטים מוביל.
אוסאמה סעדי: לוועדה שלי אזמין אותך.
אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרה, מנכ"לית, כבוד השופט.
אוסאמה סעדי: באמת תודה על הדיון החשוב הזה – גם למשרד המשפטים.
אוסאמה סעדי: הנתונים ששמענו מכבוד השרה ומכבוד המנכ"לית הם באמת מעודדים, וכל הכבוד.
אוסאמה סעדי: משרדים אחרים צריכים ללמוד ממשרד המשפטים, גם בעניין הזה של השוויון ואפילו יש פה העדפה מתקנת, אבל גם מבחינת המגזר והחברה, למרות שזה לא הנושא, אבל אנחנו יודעים שמשרד המשפטים מקדים את יתר המשרדים ואולי הוא המשרד היחיד שעבר את הסף של 10%, לפי החלטת הממשלה.
אוסאמה סעדי: תמיד אנחנו רוצים יותר.
עאידה תומא סלימאן: החלטת הממשלה היתה ב-2012.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר ב-2016.
אוסאמה סעדי: אני חושב שאולי כבוד שרת המשפטים תיזום החלטה חדשה, ולקבוע רף נוסף לשנים הבאות.
אוסאמה סעדי: אני מזמין אותך לעשות כך, ולהיות פורצת דרך בעניין הזה, כי לפי הטבלה שיש לנו, השיעור הוא בלי בתי דין שרעיים ודרוזיים, שיעור העובדים בני החברה הערבית הוא 9%.
אוסאמה סעדי: מה שמעלה את האחוז הוא בתי הדין השרעיים והדרוזים.
אוסאמה סעדי: יש יחידות במשרד המשפטים שצורם עדיין לראות את האחוזים – 0000.
אוסאמה סעדי: אני חושב שאין שום סיבה – למשל, מינהלת היחידות המקצועיות, מתוך 52 עובדים, אפס.
אוסאמה סעדי: בלשכת שרת המשפטים אני מניח שהמצב ישתנה.
עאידה תומא סלימאן: כמו שנעשה מנגנון של סקירה מגדרית, צריך לעשות סקירה מגזרית.
אחמד טיבי: אני רוצה להפנות שאלה לשרה ולאוסאמה ביחד.
אחמד טיבי: דיברת פעם על בית משפט כלשהו ברהט.
אחמד טיבי: עשית משהו חשוב בטייבה – כל הכבוד, אני מעריך את זה.
אחמד טיבי: מה לגבי רהט?
איילת שקד: פתחנו שם שלוחה של הסיוע המשפטי, שזה גם חשוב.
איילת שקד: אתה לא רוצה שאקח את התקציב מטייבה לרהט, נכון?
עאידה תומא סלימאן: אפשר תמיד להוסיף.
אחמד טיבי: אני מכיר חבר כנסת שיודע לגייס כספים.
איילת שקד: אנחנו צריכים לסיים את העניין של טייבה עד סוף 2017, ואז נראה.
איילת שקד: בהרט בינתיים פתחנו סיוע משפטי, שזה גם חשוב.
אוסאמה סעדי: קודם כל בעניין בית משפט, אנחנו עובדים על זה עם חבר הכנסת טיבי, וכמובן אחרי החלטת השרה.
אוסאמה סעדי: קיימנו מספר רב של פגישות גם עם מנהל בתי המשפט, וזה מתקדם, אבל גם צריך להזכיר פה את בית הדין השרעי בסכנין, שצריך לפתוח את זה.
איילת שקד: 16 שנה לא פתחו בית דין שרעי, והשנה אנחנו פותחים.
אוסאמה סעדי: אני חושב שברהט – וזו גם היתה הבקשה של ראש העיר – שגם היתה הבטחה קודם, כאילו בית הדין שרעי יהיה בהרט.
אוסאמה סעדי: אני חושב שהגיע הזמן שבית הדין השרעי בבאר-שבע הוא צפוף מדי, ויש כמות אדירה של תיקים.
אוסאמה סעדי: צריך להקים בית דין שרעי בהרט ולשים עוד שופט שם, אבל נדבר על זה.
איילת שקד: עוד שופטת.
אוסאמה סעדי: בעניין השופטים השרעיים, בפעם הראשונה מינינו ששה שופטים בבת אחת.
אוסאמה סעדי: לא היה תקדים כזה.
אוסאמה סעדי: אנחנו עוד עכשיו לקראת עוד מינוי כמה שופטים, אבל העיקר שפעם ראשונה תהיה שופטת שרעית, ואני חושב שזה תקדים חשוב מאוד, שופטות במחוזי.
אוסאמה סעדי: אני חושב שאנחנו צריכים במגזר שלנו להריץ את זה.
אוסאמה סעדי: אני חושב שפעם כבוד השרה, כשהיית עו"ד, כל הזמן אמרו: מי יעבוד בפרקליטות?
אוסאמה סעדי: מי ילך לסיוע המשפטי?
אוסאמה סעדי: מי יעבוד בשפיטה?
אוסאמה סעדי: היום יש יותר ויותר התעניינות ורצון להיכנס ולהשתלב – גם בפרקליטות, גם במערך השפיטה, ואני מברך על כך.
עאידה תומא סלימאן: רציתי לשאול בעניין חוק הסדר הידיינות בסכסוכי משפחה.
עאידה תומא סלימאן: מה המצב היום מבחינת יחידות שאמורות לגבות את החוק הזה, שנכנס לתוקף מיולי?
עאידה תומא סלימאן: במיוחד בבתי דין שרעיים, מה המצב?
עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי, הם לא ממש ערוכים לקיום החוק הזה, ולבתי דין נוצריים, כי בתי דין נוצריים – יש בעיה רצינית.
<אמי פלמור: הם לא תחתינו.
עאידה תומא סלימאן: הם לא תחתיכם, הם לא תחתי אף אחד.
<אמי פלמור: כאילו משרד הפנים שאחראי עליהם.
עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר יש חוק, והוא צריך להתחיל להיות מיושם.
עאידה תומא סלימאן: איך אתם הולכים ליישם?
<מיכאל שפיצר: קודם כל אומר שאנחנו מנהלים ישיבות קבועות של צוותי עבודה עם החברים במשרד הרווחה.
<מיכאל שפיצר: לצערי, יומיים לפני פטירתו של אליעזר יבלון ז"ל גם קיימנו ישיבה בעניין הזה.
<מיכאל שפיצר: מתברר שלהערכתנו, התקנון של שירותי הסיוע, לא עמדו במסה שנוצרה.
<מיכאל שפיצר: תאריכים היום נקבעים מעבר למועד שקבוע בחוק, ויש כמה החלטות שיפוטיות שוויתרו על ההמתנה הזאת של ההליך ההידיינותי, וקיצרו והכניסו את התיק כבר לתוך המערכת.
<מיכאל שפיצר: ממה שאני שומע, גם מעורכי דין, גם מחבריי השופטים – החוק הזה בצורה שהוא כרגע מופעל – הוא לא הצלחה גדולה.
<מיכאל שפיצר: אנחנו עושים מהלכים גדולים, יחד עם החברים במשרד הרווחה – אנחנו עובדים אתם בשיתוף פעולה- - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהשירות עצמו, ארבעת המפגשים האלה, מתקיימים דרך התקנים הקיימים בלשכות הרווחה?
<מיכאל שפיצר: הוסיפו כמה תקנים, אבל הם רחוקים – אני יכול לומר לך, גברתי, שערב כניסת החוק חל גידול עצום במספר התביעות שהוגשו כדי שהחוק לא יתפוס אותם, ואנחנו אומרים בצחוק שאפילו זוגות שחיים בשלום ולא תכננו להתגרש, הכניסו בקשה כדי שלא יצטרכו אחר כך ללכת הלאה.
<מיכאל שפיצר: ..
<מיכאל שפיצר: יש לנו ישיבות אטיות עם משרד הרווחה.
<מיכאל שפיצר: נראה מה אנחנו עושים.
עאידה תומא סלימאן: כמה תקנים הוכנסו ברווחה?
<מיכאל שפיצר: נדמה לי שנתנו להם שני עורכי דין – אמורים לקבל עוד 30 תקנים.
<מיכאל שפיצר: כרגע אומרים לנו שיש צוואר בקבוק, שלא נכנס אלינו, כי כל עוד הם לא עוברים את תהליך הגישור, ורבים היום כבר הולכים לישיבה הראשונה, אומרים: לא מעוניין, כך שיכול להיות שהעסק קצת מתפספס.
עאידה תומא סלימאן: היתה לנו ישיבה על החוק.
<מיכאל שפיצר: גם השרה נמצאת עם אצבע על הדופק על החוק הזה, מתעדכנת מאתנו.
<מיכאל שפיצר: אין ספק שכוונת החוק היתה ראויה ורצויה, והיא קמה בעקבות ועדה ציבורית, ובאה עם המון רצון טוב לשפר את המצב בין בני זוג.
<מיכאל שפיצר: לא בטוח שזה מתאים לעם ישראל, אבל נראה – אנחנו עדיין בתוך תקופת הרצה של זה.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת זכות דיבור לעו"ד מיכל גרא מרגליות – מנכ"לית שדולת הנשים.
<מיכל גרא מרגליות: תודה.
<מיכל גרא מרגליות: אל"ף, ברכות לוועדה על כל ההליך שהיא עושה.
<מיכל גרא מרגליות: זה הליך מדהים, בעקבות גם הוועדה שהיתה באוצר והחלטת הממשלה.
<מיכל גרא מרגליות: זה רצוי מאוד-מאוד.
<מיכל גרא מרגליות: חשיפת הנתונים הבעייתיים זה השלב הראשון, זה הכרחי, אז קודם כל לוועדה ולמרכז אדוה שליווה את התהליך – ראוי לומר תודה רבה.
<מיכל גרא מרגליות: המצב במשרד המשפטים הוא מרשים מאוד, לכל הדעות, בהרבה מאוד פרמטרים, וזה מאוד משמח לשמוע את זה.
<מיכל גרא מרגליות: שתי הערות קטנות.
<מיכל גרא מרגליות: חבר הכנסת סעדי כבר יצא, אבל אי-אפשר לדבר על המגזר בנפרד ממגדר, כי גם במגזר יש נשים וגברים.
<מיכל גרא מרגליות: אני שמחה על ההערה של השרה שקד בעניין הזה, לא לדבר רק על השופטים אלא גם על השופטות, והלוואי שעוד עשר שנים תהיה גם שופטת ערבייה בעליון – זה ברור שייקח זמן.
איילת שקד: כרגע אין מצב, כי אין במחוזי.
<מיכל גרא מרגליות: אנחנו יודעים שלעליון אפשר להגיע- - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות קודם לראות במחוזי, כך שנתחיל לחלום על העליון.
<מיכל גרא מרגליות: חד-משמעית.
<מיכל גרא מרגליות: לכן דיברתי על עשור.
<מיכל גרא מרגליות: הערה שנייה היא לכבוד השופט שפיצר.
<מיכל גרא מרגליות: ציינת שיש אצלך – השתמשת במילה צ'ופרים בהתאם לתפקיד ולא בהתאם למגדר.
<מיכל גרא מרגליות: אני חושבת שזו אמירה שהיא בדיוק האמירה ביחס לכישורים, שלא ממנים לפי מגדר אלא לפי כישורים.
<מיכל גרא מרגליות: אני בטוחה שכולנו בחדר הזה, ולא רק בחדר הזה – לא רק שאין לנו עניין להחליש את המערכת, ההפך הוא הנכון – כל המטרה של הדוח הזה וכל המטרה של גיוון זה לחזק את המערכת, בין הציבורית ובין הפרטית.
<מיכל גרא מרגליות: אנו יודעות שיש יותר תפוקות במערכת יותר מגוונת.
<מיכל גרא מרגליות: האמירה הזאת בהרבה מובנים חותרת תחת כל הדיון הזה.
<מיכאל שפיצר: כנראה שלא הסברתי את עצמי טוב, כי ברגע שהרוב המכריע של הרובד הניהולי במערכת המשפט הוא נשי, הן אלה שנהנות מהדברים האלה.
<מיכאל שפיצר: מאחר שהן נבחרו על-פי כישורים, בנתונים שלנו, נדמה לי שאנחנו האחרונים שצריכים לקבל הערה מהסוג הזה.
<מיכל גרא מרגליות: אני אומרת את זה ברמה העקרונית.
<מיכל גרא מרגליות: ההערה המרכזית שאומר – מאוד אשמח שגם השרה תשמע אותה.
עאידה תומא סלימאן: היא מייד תשוב.
<אמי פלמור: אומר לך משהו בינתיים כדי להעביר את הזמן, ברשותך.
<אמי פלמור: כשנמצאים במשרד כמו שלנו, ומערכת המשפט מאוד-מאוד דומה לנו – אצלנו יש מסורת ארוכת שנים – יהודית קרפ היתה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה בסוף שנות ה-70', פרקליטות מדינה נשים, מנכ"לית הראשונה בכל השירות הציבורי, נילי ארד – צריך לומר לזכותו של השר נאמן, שהיה בזמנו שר המשפטים שמינה אותה, כמובן בית הדין הארצי לעבודה לאחר מכן, נשיאות בית משפט עליון – בסביבה כזאת – וחשוב לומר את זה בגלוי ובכנות – אנחנו הרבה יותר נינוחים ביחס לנושא הזה.
<אמי פלמור: אומר בכנות דבר שהוא נורא לא פוליטיקלי קורקט, שיש היום הנחיה של הנציבות, שכשמסיימים ועדת מכרזים או ועדת איתור ובוחרים גבר, צריך להסביר למה לא בחרנו אשה.
<אמי פלמור: אני באופן אישי חוזרת ואומרת בכל ועדה כזאת שהרגע הזה משפיל אותי כאשה, כי אני נמצאת היום במצב שבו אני לא צריכה את הקביים האלה, והשימור הדבקני של הקביים האלה הוא משהו שבעיניי היום משפיל נשים.
<אמי פלמור: זה על גבול – במשרד כמו שלנו אנחנו צריכים להיות ערניים לכך שגם גברים יהיו בתפקידים.
<מיכאל שפיצר: בהקשר של מה שאמי אמרה, בזמנו בבית הדין בחיפה, כשישבתי, ישבתי בתיק של מכרז, שנבחרה אשה לסמנכ"לית של בית חולים שער מנשה, אם אני זוכר נכון.
<מיכאל שפיצר: היא נבחרה בזכות כישוריה, ואז ועדת המכרזים נזכרה שהיא שכחה להזכיר את סעיף 15, אז הם הזכירו את סעיף 15 ובחרו בה מחדש, ואמרתי: היא נבחרה בזכות כישוריה ויכולותיה ואישיותה – למה היה צריך את זה?
עאידה תומא סלימאן: אבל זה גם כן מעיד לעתים על חוסר הבנה של למה הבאנו את הסעיפים האלה ולמה נקבעו הסעיפים הללו.
עאידה תומא סלימאן: הסעיפים הללו נקבעו כדי לתקן מצב מעוות, קיים כיום, שיש בו הפליה נגד נשים בהיותן נשים ולא בודקים את הכישורים שלהן עד הסוף.
עאידה תומא סלימאן: לבוא ולחשוב: לא, אנחנו צריכים לבחור מחדש, לעבור את התהליך מחדש – אני חושבת שזה דבקות מאוד מלאכותית וחוסר-הבנה למצב שבא לתקן מעוות, ואם המעוות תוקן, לא צריך להיות דבקים יותר מדי.
עאידה תומא סלימאן: עו"ד מאירה בסוק, בבקשה.
<מאירה בסוק: יש לי שאלה שקשורה לניתוח מגדרי של הלקוחות.
<מאירה בסוק: אם, למשל, אנחנו יודעים בשטח, שבנושא של אלימות במשפחה יש רוב לנשים, האם משרד המשפטים מקצה תקציבים רבים יותר לנושא של אלימות במשפחה, של דברים שקשורים לנשים, או הוא הולך לחצי-חצי?
<מאירה בסוק: איך את עושה את הניתוח הזה בתוך המשרד שלך?
<אמי פלמור: אומר.
<אמי פלמור: שאלה מעולה.
<אמי פלמור: יש משפט שאני נורא אוהבת לומר כמנכ"לית: כסף זאת לא הבעיה.
<אמי פלמור: כלומר אם אני צריכה להביא תקנים, זה דבר מורכב.
<אמי פלמור: ברמה הכספית צריך להבין איך עובדים התקציבים של הסנגוריה הציבורית ושל הסיוע המשפטית.
<מאירה בסוק: אני לא מדברת על זה.
<מאירה בסוק: אני מדברת על המשרד שלך.
<אמי פלמור: אני מדברת על המשרד שלי.
<אמי פלמור: אסביר.
<אמי פלמור: האגף לסיוע משפטי קודם כל הוא האגף שנותן ייצוג וסיוע בהליכים אזרחיים, הסנגוריה הציבורית בהליכים פליליים, והפרקליטים צריכים להעמיד לדין.
<אמי פלמור: אין כמות.
<אמי פלמור: ככל שיש לקוחות – אם נדבר על הסיוע ועל הסניגוריה, שעומדים בקריטריונים של החוק, בסיוע המשפטי יש תבחין כלכלי שאומר שרק עד סף הכנסה מסוים אתה זכאי לסיוע, ולכן אם יהיו לי אלף לקוחות שעומדות ברף הזה, או אלפיים – זה לא משנה.
<אמי פלמור: כולן תקבלנה ייצוג, והתקציב שלי יגדל בהתאם.
<אמי פלמור: באשר להעמדה לדין, אין בכלל כמותנות.
<אמי פלמור: זה לא שהיועץ המשפטי לממשלה אומר: השנה 20% ממשאבי הפרקליטות זה לפשע חמור, 10% זה לעבירות במשפחה, ואם אנחנו עוברים את הרף הזה – אנחנו נורא מצטערים – לא נעמיד לדין.
<מאירה בסוק: למשל, יש חוק נפגעי עבירה, ויש פרקליטים מטעמכם שמטפלים בקורבנות.
<מאירה בסוק: האם כשאת רואה, נגיד, שנשים רוצות יותר את התמיכה, שהקורבנות, שההורים שלהם – האם את מקצה יותר פרקליטים לנושא הזה, או זה תמיד- - -
עאידה תומא סלימאן: זה מה שהיא אמרה.
<אמי פלמור: יש לך טעות בהבנה של חלוקת המשימות.
<אמי פלמור: בפרקליטויות אנחנו אמורים לתת מידע לנפגעי עבירה.
<אמי פלמור: אנחנו לא מטפלים בהם ולא מלווים אותם.
<אמי פלמור: אנחנו נותנים להם מידע, וזה אמור להיות בצורה המיטבית.
<אמי פלמור: כן, יש בגדול, פרקליט אחד בכל מחוז, שאמון על הנושא הזה, אבל יש הדרכה לכלל הפרקליטים, איך לתת את המענה לנפגעי עבירה.
<אמי פלמור: באגף לסיוע משפטי יש תוכנית ספציפית, שעוסקת בסיוע לנפגעי עבירות המתה.
<אמי פלמור: שם אין מגבלה, כי זה נעשה באמצעות מיקור חוץ, וככל שיש יותר נזקקים, כך אנו נותנים יותר סיוע.
<אמי פלמור: אין מגבלה תקציבית על זה.
<אמי פלמור: אומר, למשל, שבמגזר הערבי אין מודעות לזכות הזו של ייצוג של נפגעי עבירות המתה, ואין כמעט שימוש בזה.
<אמי פלמור: אנחנו עושים פעולות כדי להביא למודעות.
מיכל רוזין: אני רוצה לשאול בהקשר הזה – הייתי מעורבת גם בהקמת אותו פילוט לגבי עבירות המתה.
מיכל רוזין: האמירה היתה שננסה את זה שנה, ואם זה יצליח, נרחיב את זה גם לנפגעי אלימות נוספים, בעיקר עבירות מין.
מיכל רוזין: זה כבר חמש, שש שנים – הוועדה הוקמה ב-2008, ההמלצות ב-2010.
מיכל רוזין: לדעתי הפילוט התחיל ב-2011.
מיכל רוזין: אם אני עושה את החישוב, לפחות חמש, שש שנים שהפילוט עובד טוב והמסקנות חיוביות ביותר.
מיכל רוזין: מדוע לא מרחיבים את זה?
<אמי פלמור: החלטה תקציבית ממשלתית.
<אמי פלמור: שרת המשפטים עוסקת בזה.
מיכל רוזין: כי הדוח של הרווחה, שבעקבותיו הפילוט התחיל, של נפגעי עבירות המתה, המליץ על כל נפגעי העבירה.
מיכל רוזין: לקח את זה, כי זה קבוצה סגורה, קטנה, מוגדרת.
איילת שקד: קיימנו על זה דיון פנימי עם פרקליט המדינה.
איילת שקד: זו החלטה תקציבית שלנו.
איילת שקד: זה לאן את מסיטה תקנים.
<אמי פלמור: אחדד.
<אמי פלמור: אנחנו מדברים על סיוע באמצעות האגף לסיוע משפטי לנפגעי ונפגעות עבירה כאלה ואחרים.
<אמי פלמור: הדיון שכרגע אנו עוסקים בו- - -
איילת שקד: שולי מועלם הגישה הצעת חוק.
<אמי פלמור: אנחנו מקיימים על זה דיון.
<אמי פלמור: אנחנו מנסים שוב לחתוך קבוצות כדי לנסות ולכמת את זה מבחינה תקציבית.
מיכל רוזין: שיטת הסלמי.
מיכל רוזין: זה בסדר – העיקר שנרחיב.
<אמי פלמור: התקציבים של סיוע משפטי וסנגוריה ציבורית היום במדינת ישראל עומדים על סדר גודל של 330 מיליון שקל בשנה.
<אמי פלמור: זה המון כסף.
<אמי פלמור: והשאלה, איך להרחיב את הסיוע הזה, היא שאלה כבדת משקל.
מיכל רוזין: המון בהשוואה למה?
<אמי פלמור: בהשוואה לתקציב משרד המשפטים וגם בכלל ביחס להשקעה של המדינה בזכויות ובשירותים – אני קוראת לזה שירותים חברתיים.
<אמי פלמור: זה שירות חברתי.
<אמי פלמור: באופן כללי, לסיוע המשפטי יש סף שמכניס אליו כמעט אך ורק עניים מרודים.
<אמי פלמור: יכולת לקחת את הכסף הזה, ולהחליט שאת מעלה את הרף לאו דווקא נותנת דווקא ייצוג לנפגעי עבירות.
עאידה תומא סלימאן: הקריטריון הכלכלי קיים בסיוע המשפטי לנפגעי עבירה?
<אמי פלמור: זה הפטור.
עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי, כדי להרחיב את היריעה, להכניס את הקריטריון הכלכלי, כך שלפחות נהיה בטוחים שאלה המוחלשים, שאין ביכולתם לקבל.
עאידה תומא סלימאן: זה יכול להיות אחד השיקולים.
מיכל רוזין: או לקחת קבוצה מתוך נפגעי עבירות מין – עבירות במשפחה.
מיכל רוזין: מקובל עליי החיתוכים האלה יותר מאשר מצב כלכלי.
עאידה תומא סלימאן: שאלת את השרה.
איילת שקד: התחושה שלך היתה נכונה: סך הכול עורכי דין – 54% גברים, 46% נשים.
איילת שקד: צדקת.
איילת שקד: אבל בחמש השנים האחרונות מהפך: 52% נשים.
עאידה תומא סלימאן: ברור, כי יש יותר נשים שלומדות.
<אמי פלמור: אומרים שזה חלק מהירידה במעמד המקצוע – כשנשים נכנסות יותר למקצוע, זה סימן שמעמדו הידרדר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמבחינת מקצועיות, זו עליית מדרגה.
עאידה תומא סלימאן: מבחינת שכר, זו הידרדרות.
עאידה תומא סלימאן: אבל מבחינת מקצועיות, בדרך כלל כניסת נשים- - -
מיכל רוזין: אנחנו לא מדברים על השכר.
מיכל רוזין: לא על מקצועיות.
מיכל רוזין: תחזרי שוב בשביל אוסאמה על המשפט: מיכל, צדקת.
איילת שקד: אמרתי שהיא צדקה – 54% גברים מכלל עורכי הדין, אבל בחמש השנים האחרונות- - -
עאידה תומא סלימאן: אבל לא ידעת שמיכל צדקה.
עאידה תומא סלימאן: .. עו"ד מיכל ביקשה עוד משפט.
<מיכל גרא מרגליות: חלק משמעותי מהניתוח המגדרי שמופיע בהצעת התקציב שהוגשה, ואושרה כבר בכנסת, נוגע למצב של השופטים והשופטים.
<מיכל גרא מרגליות: זה אכן המצב, שבערכאות הנמוכות יש באופן יחסי הרבה שופטות, וככל שזה עולה, זה הולך ופוחת – 44% במחוזי, ובעליון המצב לא כל כך טוב.
<מיכל גרא מרגליות: יש היום ארבע שופטות מתוך 15.
<מיכל גרא מרגליות: זה 27%.
<מיכל גרא מרגליות: אנחנו יודעות שארבעה פורשים, מתוכם הנשיאה מאור – זו אשה אחת.
<מיכל גרא מרגליות: עומדת לפתחכן החלטה מאוד חשובה במינויים הקרובים, גם מהבחינה הזאת.
<מיכל גרא מרגליות: אני חושבת שנעשתה טעות חמורה ביחס לנתונים, שרק שבע מועמדות מתוך 28 הן נשים ברשימה הסופית.
<מיכל גרא מרגליות: זה אחוז בעיניי חלש מאוד.
<מיכל גרא מרגליות: 25%, כשזה המצב של כל המערכת.
<מיכל גרא מרגליות: למה יש כל כך מעט נשים?
<מיכל גרא מרגליות: גם באקדמיה יש נשים, גם במגזר הפרטי יש נשים.
<מיכל גרא מרגליות: לא ברור למה רק שבע, ואחת הסירה מועמדות בינתיים.
<מיכל גרא מרגליות: זה רק משקף את האחוזים של הבחירה שלכם.
<מיכל גרא מרגליות: אם לא תמנו שום אשה, יהיו רק 20% נשים בעליון.
<מיכל גרא מרגליות: אם תמנו אחת, המצב יישאר על כנו – 27%.
<מיכל גרא מרגליות: אם תמנו שתיים, נגיע לשליש, 33%, ורק מינוי של ארבע נשים יביא אותנו לייצוג שוויוני, שזה שמונה גברים מול שבע נשים.
<מיכל גרא מרגליות: אני חושבת שגם הדבר הזה צריך להיות בשיקולים.
איילת שקד: את צודקת, אבל בכל העולם, זו תופעה מעניינת – אולי נבקש מהממ"מ, תעשו בדיקה, בבית המשפט העליון בכל העולם, תמיד יש שם מיעוט נשים.
איילת שקד: הייתי לפני שנה באנגליה.
איילת שקד: יש שם אשה אחת מתוך 12 שופטים.
איילת שקד: בכל העולם דווקא בערכאה העליונה.
איילת שקד: זה מעניין.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהפעם, כשתבחרו שופטים, נקבל תמונה טובה יותר, ואז אפשר לומר לאנגליה שתלמד קצת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לנצל את העובדה שהשרה נמצאת אתנו, ולשאול על שני דברים: אתמול התפרסם בעיתונות בעניין ביטול הוועדה בעניין מזונות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע בנושא כל כך חשוב, בנושא שעמד על הפרק בהרבה דיונים ו-וויכוחים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו חשבנו שהקמת הוועדה המקצועית הזאת תציל אותנו מכל הבלגאן שהיה סביב הנושא הזה, ואתמול שמענו שזה מבוטל.
עאידה תומא סלימאן: השאלה השנייה היא גם בוועדה או קבוצה מקצועית שיושבת ומרעננת את התקנות על חובת מעברים בעניין הטרדה מינית, התקנון.
עאידה תומא סלימאן: האם יש התקדמות?
עאידה תומא סלימאן: כי פנינו כבר בעבר, ונאמר לנו שמרעננים את התקנות, מרעננים את התקנון.
איילת שקד: השאלה השנייה – אני לא מכירה את הפרטים.
איילת שקד: אני לא מכירה שיש ועדה שעוסקת בתקנון של הטרדה מינית.
איילת שקד: גם המנכ"לית לא מכירה.
איילת שקד: בעניין השאלה הראשונה, אני רציתי להקים ועדה מקצועית, שתיקח את שיפמן ושנית, ותחבר אותם לחוק אחד להמלצה המקצועית.
איילת שקד: קיבלתי התנגדות גדולה גם מחברי כנסת, גם מארגוני גברים, גם אפילו מחלק מארגוני הנשים.
איילת שקד: החלטתי שאם יש כזו התנגדות, אין טעם להקים עוד ועדה.
איילת שקד: בואו ננסה – בעיניי הכנסת מייצגת את האזרחים, היא הריבון – ננסה אנחנו להגיע למתווה מוסכם.
איילת שקד: לגבי נושא הגיל הרך, אנחנו לא מצליחים כרגע להגיע, אבל לקחתי על עצמי את כל נושא המזונות, שיפמן.
איילת שקד: משרד המשפטים מעולם לא נכתבה בו הצעת חוק ממשלתית ברוח שיפמן – צריך לעשות שם שינויים, והופכת את זה להצעת חוק.
איילת שקד: אני החלטתי בחודשיים-שלושה הקרובים, במשרד המשפטים, לקחת את שיפמן, בדיאלוג שכבר התחיל עם ארגוני הגברים ועם ארגוני הנשים.
איילת שקד: הצוות שלי ישב עם ארגוני הנשים ועם ארגוני הגברים.
איילת שקד: אני חושבת שבעניין הזה דווקא כן אפשר להגיע למתווה שכולם יוכלו לחיות אתו, אז ההערכה שלי, שבעוד חודשיים-שלושה אנחנו נפרסם ממשלתית בעניין.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל טוב שמנסה כבוד השרה לקדם את הנושא של המזונות, ולחוקק אותו בצורה כזו או אחרת, במיוחד אם תיקח בחשבון סוף-סוף לפצל את הגישה הזו שמתייחסת למזונות של הילדים, כי הכנסה של האשה, וגורעת הרבה מהסיכויים שלה להתפרנס בכבוד.
עאידה תומא סלימאן: היא משלמת מחיר על זה שהיא מקבלת מזונות לילדים – לא לה עצמה.