GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מציעה שתבדקי את זה.
עאידה תומא סלימאן: תיכנסי ואני אבקש שתדווחי לנו אחר כך אם זה שייך לכם או אם זה שייך לנציבות שירות המדינה ואני הייתי רוצה לשמוע מאלה ששלחו קורות חיים דרך - - - אם את עשית את זה, אם מישהו אחר גם נמצא פה ושלח קורות חיים דרך זה כדי לברר עם הנציבות, או הנציבות שלכם או נציבות שירות המדינה למה לא מקבלים תשובות בעניין הזה.
<קריאה: נציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות צריכה להחזיר תשובה מיד.
<קריאה: בשביל זה הם נולדו.
עאידה תומא סלימאן: אדוני, קודם כל, אנחנו לא בטוחים שמה שמדובר שם זה הנציבות.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני ביקשתי - - - אז אני אציע דבר כזה, אם יש לך תלונה על זה שפנית אליהם ולא ענו לך אני מציעה שתגיד את זה עכשיו.
<קריאה: לנו עונים ברוך השם כולם - - -
עאידה תומא סלימאן: אז כנראה הם עונים.
<קריאה: הנציבות שוויון נולדה כדי להיות הגוף שמייצג נכים - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אז אם יש תלונה על ההענות שלהם - - - בואו נתקדם הלאה.
עאידה תומא סלימאן: גברת קרן טלקר, מעיריית הרצליה, רכזת נגישות, בבקשה גברתי.
<קרן טלקר: קודם כל אני קצת קשה לי אחרי הדוברת הקודמת לדבר כי אני בעצם באתי להציג פן אחר של העסקת נשים עם מוגבלות.
<קרן טלקר: אני קצת מתרגשת אז תסלחו לי.
<קרן טלקר: אני עובדת בעיריית הרצליה כבר 23 שנים.
<קרן טלקר: התחלתי כמזכירה, כפקידת פניות ובאמת עם השנים הנושא של הנגישות עלה לסדר היום והתפתח וגדל והתעצם ובהרצליה לקחו את הנושא הזה בשתי ידיים וקידמו אותו ומינו רכזת נגישות לפני שיצא החוק שמחייב את הרשויות למנות.
<קרן טלקר: אני חייבת להגיד שעצם היותי אישה עם מגבלה קצת גם פתח לי דלתות.
<קרן טלקר: כי אני יכולה להגיד לכם שכשאני מבקשת מהעובדים שלנו לקדם נושא, לעשות פעולה, לא תמיד נוח להם להגיד לי לא והם מאוד נרתמים לעשייה ואני קצת מנצלת את זה, אני אומרת - - -
עאידה תומא סלימאן: בדיוק רציתי לשאול אותך האם את מנצלת את זה.
<קרן טלקר: במקום שאני צריכה אני מנצלת את זה על מנת לעשות את הדברים שאנחנו עושים בעיר.
<קרן טלקר: באמת אני חושבת שלהיות אישה עם מוגבלות יש קושי למצוא מקום תעסוקה ויש לי מזל מאוד גדול באמת שאני נולדתי בהרצליה וחיה בהרצליה ועובדת בעיריית הרצליה ויש לי מנהלים וראש עיר שבאמת מקדמים את הנושא הזה מתוך ראייה של שוויון זכויות לכל האזרחים.
<קרן טלקר: אני עם כל המוגבלות המורכבת שלי עובדת בשכר.
<קרן טלקר: עם היכולות שלי, עם השעות שלי ועם העזרה שיש לי פה, נמצאות איתי שתי מלוות שלי מהעירייה, אבל באמת זה אפשרי וזה מה שהיה חשוב לי לבוא ולהגיד שכמה שהמוגבלות מורכבת, והמוגבלות שלי היא מאוד מורכבת וקשה, אפשר למצוא את המקום ואת התעסוקה שתתאים, כמובן, עם הקרקע הטובה והתמיכה מסביב.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, וטוב לשמוע על התנסות שהיא חיובית במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להזכיר לכולנו שמתחילת הישיבה אנחנו לא שמענו סטטיסטיקה ברורה שמגדירה כמה משרדי הממשלה עומדים או מה המצב.
עאידה תומא סלימאן: עד כמה שזכור לי, בסטטיסטיקה האחרונה שקראתי עליה שאחוז המועסקים במשרדי הממשלה עם מוגבלות מהגברים הוא יותר גבוה בהרבה מנשים.
עאידה תומא סלימאן: מה עוד יותר, שרוב הנשים עם מוגבלות שמועסקות במשרדי ממשלה הן נעשו נכות לאחר שכבר התחילו לעבוד, תוך כדי העסקה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, זה עוד חושף עד כמה המחסום הזה שקיים בלקבל כבר מההתחלה אנשים עם מוגבלות.
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה יותר לשמוע באמת מה המצב.
עאידה תומא סלימאן: אין סטטיסטיקה אצלכם?
<דפנה מאור: הכתובת היא נציבות שירות המדינה, לנו אין נתונים על - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל אתם המטרה שלכם זה לקדם תעסוקת - - -
<דפנה מאור: חד משמעית.
עאידה תומא סלימאן: אז איך תקדמו אם אתם לא יודעים איפה אתם נמצאים בסקאלה.
עאידה תומא סלימאן: אם אני לא יודעת איפה אני עומדת אז איך אני מתקדמת.
<דפנה מאור: היעדים שלנו בהחלט יעדים קיימים, אבל אנחנו לא באים ובוחנים אם זה נשים או גברים.
<דפנה מאור: אנחנו יודעים היום שבשירות הציבורי רק 2.2% אנשים עם מוגבלות.
<דפנה מאור: אני מזכירה לכם ש-1.1.17 יכנס לתוקפו החוק שקובע 5% במגזר הציבורי.
<דפנה מאור: כל המגזר הציבורי דרך אגב, לא רק משרדי הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: איך אתם תתמודדו עם זה?
<דפנה מאור: אנחנו כבר היום מתחילים גם בהדרכות למשרדי הממשלה לגבי המשמעות של לקלוט אנשים עם מוגבלות.
<דפנה מאור: דובר פה על הנושא של התאמות המבחני קליטה.
<דפנה מאור: דיווח קודם נציג נציבות שירות המדינה שהאתר שלהם להגשת המועמדויות הונגש.
<דפנה מאור: אנחנו יודעים שיש משרות, יותר ויותר משרות - - -
עאידה תומא סלימאן: מה עם העניין של הבחינה הפסיכוטכנית?
<דפנה מאור: גברתי, אני לא נציגת נציבות שירות המדינה - - -
עאידה תומא סלימאן: אתם אמונים על קידום תעסוקת אנשים עם מוגבלויות - - -
<דפנה מאור: עידוד המעסיקים - - -
עאידה תומא סלימאן: ושאלתי אם יש לכם תכניות כהכנה ומתכוננים לכניסת החוק שמחייב 5%.
עאידה תומא סלימאן: אם זה חסם, הייתי מצפה שאחד מהדברים שתדונו בהם ותתכוננו להם זה - - -
<דפנה מאור: זה בדיוק מה שאמרתי - - -
עאידה תומא סלימאן: האם העליתם את זה בפני הנציבות, מה התשובה של הנציבות.
<דפנה מאור: בוודאי.
<דפנה מאור: הנושא הזה נבדק כרגע.
<דפנה מאור: צריך להבין שהתאמה של המבחנים יש בה כמה היבטים שונים.
<דפנה מאור: יש כאלה שזקוקים להתאמות בין אם זה הקראה או דברים מהסוג הזה, יש התאמות שנדרשות ברמת המבחן, יש התאמות שנדרשות למשל בפרקי הזמן שצריכים הפסקות.
<דפנה מאור: כפי שצויין בדיון הקודם על ידי נציג נציבות שירות המדינה, היום יש לכל אדם שפונה ומציג מוגבלות יש להם יכולת לבקש התאמות.
עאידה תומא סלימאן: חבל מאוד שנציבות שירות המדינה לא הגיעו.
עאידה תומא סלימאן: הם הוזמנו, הם בחרו כנראה לא להגיע.
עאידה תומא סלימאן: דיברנו איתם טלפונית, הזמנו אותם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נדאג להעביר את השאלות האלה ונדאג לבדוק מה הם עושים בעניין.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת, אוסאמה סעדי, בבקשה.
אוסאמה סעדי: גברתי היושבת ראש, חברותיי, חברתי, תמר זנדברג, אורחות ואורחים נכבדים.
אוסאמה סעדי: חשוב מאוד שהכנסת היום מציינת את היום המיוחד לאנשים עם מוגבלויות, ואני מברך אותך גברתי היושבת ראש שאת בוועדה החשובה הזאת מקיימת דיון על נשים עם מוגבלות בתעסוקה.
אוסאמה סעדי: אנחנו עשינו וקיימנו הרבה דיונים על תעסוקת נשים בכלל וגם על הנושא הזה ואני אומר, יש פה אפליה, אמרתם שפעם אחת בגלל נשים, פעם שנייה בגלל שזה נכים, אנחנו כבר הפסקנו להשתמש במושג כזה- - -
<חבצלת ליאורה נגר: אבל אנשים משתמשים בזה.
אוסאמה סעדי: משתמשים, אז אנחנו חייבים גם לשנות את המודעות, ולכן זה אנשים עם מוגבלות - - - גם את השיח הציבורי ולהפסיק להשתמש עם המושגים האלה, אבל במגזר הערבי, גברתי היושבת ראש, זה משולש: זה גם נשים, גם נשים עם מוגבלות וגם ערביות.
אוסאמה סעדי: זה אפליה משולשת.
אוסאמה סעדי: ובאמת דיברתם על חוק שירות המדינה מינויים שנותן העדפה מתקנת וייצוג הולם, חובת ייצוג הולם גם לאוכלוסייה הערבית, גם לנשים וגם לבעלי מוגבלות.
אוסאמה סעדי: אנחנו שלשום, הכנסת אישרה גם לחרדים העדפה מתקנת וייצוג הולם.
אוסאמה סעדי: אני חושב שבדרך כלל אומרים שאנחנו רוצים למנות אישה ערבייה ואז כאילו זה חוסך פעמיים, גם אישה וגם ערבייה.
אוסאמה סעדי: אבל אם תהיה גם אישה, גם ערבייה, גם בעלת מוגבלות אז זה שלוש פעמים.
אוסאמה סעדי: אבל באמת הגיעה השעה שבאמת אם אנחנו מדברים על 5% אז מה זה 5%?
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על אנשים שהם כמעט 50% ויותר מהאוכלוסייה.
אוסאמה סעדי: אם אנחנו מדברים על המגזר הערבי שאנחנו 20% מהאוכלוסייה והממשלה שמה יעד ל-10% ואנחנו מתקרבים ל-10%.
אוסאמה סעדי: אז אני חושב, בסדר, אפשר להתחיל עם ה-5% אבל לא צריך להסתפק עם ה-5% וצריך באמת להמשיך ולעקוב כי באמת אנחנו מדברים בעניינים מאוד מאוד חשובים.
אוסאמה סעדי: שילוב הנשים, שילוב אנשים עם מוגבלות, שילוב אוכלוסיות חלשות זה רק יביא תועלת וטוב לכלל החברה ולכלכלה בכלל.
אוסאמה סעדי: תודה גברתי היושבת ראש.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת, תמר זנדברג.
תמר זנדברג: אני רוצה להתחיל מהדברים שאמרה קודם קרן גרינבלט, אנחנו מקדישים את כל היום הזה בכנסת לאנשים ונשים עם מוגבלויות וזה גם המקום להודות לחברי, אילן גילאון, שיזם את היום הזה ושמוביל אותו כל שנה.
תמר זנדברג: וכאן אנחנו נמצאות בדיון על מה שאנחנו קוראות בתחומים אחרים, הדיכוי הכפול.
תמר זנדברג: גם בעל או בעלת מוגבלות וגם אישה.
תמר זנדברג: ואני חייבת להגיד שמאוד מוזר לי שאין לכם בכלל את הנתון וההימנעות מאיסוף נתונים, אנחנו כל פעם מגלים פה בכנסת שזו אחת הדרכים להעלים בעיות.
תמר זנדברג: אם לא נדע מה הפערים בין נשים לגברים אז אולי זה לא יהיה וזה לא יקרה.
תמר זנדברג: אני מבינה שגם הנשים שיושבות פה, בין היתר שדיברו, ואמרת את זה בצורה ברורה, המוגבלות היא בולטת מעבר למאפיינים האחרים, אבל זה רק אומר שיש עוד מה לחשוף למטה.
תמר זנדברג: כי למשל, פער כזה שקיים בין נשים וגברים וגם המאפיינים שנוספים לנשים זה מראה שיש לנו עוד חסם שהוא שקוף ושעוד לא הגענו אליו, אבל זה לא אומר שהוא לא קיים שם למטה.
תמר זנדברג: אני חושבת, גברתי היושבת ראש, שכדי להתמודד עם מצב כזה, אם אנחנו נשב ונחכה, אפילו נחוקק חוקים, אבל שיתנו איזשהו יעד הצהרתי בלי כלים משמעותיים לבצע את המטרות האלה בפועל, אז אנחנו נעשה כאן דיון עוד שנה על איך עבר החוק אבל הוא לא מיושם.
תמר זנדברג: ואז עוד 10 שנים, איך עבר החוק 10 שנים והוא לא מיושם, ועוד 20 שנה גם יהיה דו"ח של מבקר המדינה, אבל נשב כאן ונקיים את אותו דיון.
תמר זנדברג: השאלה שלי אליכם, האם אתם כתוצאה מהערכות לחוק הזה, האם יש רכז/רכזת השמה.
תמר זנדברג: לא רק לעשות הרצאות והנחיות ולפרסם מכרזים ברשת, אלא אנחנו יודעים שבלי טיפול השמתי שיקשר בין אותן, במקרה הזה נשים, ויידרש כאן גם תיקון אפליה מתקנת, מושג שאני לא אוהבת אותו, נקרא לזה פשוט תיקון כי אם יש פער ויש עוול אז צריך לתקן אותו.
תמר זנדברג: לאסוף , לקחת את אותן נשים כמו האישה המדהימה ומעוררת ההשראה שדיברה כאן ולהשים אותן במקומות עבודה.
תמר זנדברג: שוק העבודה, אנחנו מכירים אותו ממקומות אחרים.
תמר זנדברג: המשכורות בו נמוכות, הדרישות בו הולכות ועולות.
תמר זנדברג: אם אנחנו פשוט ניתן ונגיד, נעשה ימי הדרכה כאלה למעסיקים - אתם צריכים ואיזה יופי ומה זה יכול לתת לכם, לא נגיע לשום מקום.
תמר זנדברג: רכזי ורכזות השמה שיעבדו באופן ממש ממש פרטני.
תמר זנדברג: יש ארגונים חוץ פרלמנטריים וחוץ ממשלתיים שעובדים, נאסף אצלם הרבה ידע והרבה ניסיון.
תמר זנדברג: זה המקום לקחת את הידע והניסיון הזה ולהשתמש בו וליישם אותו בפועל בדרך ובצורה ממשלתית.
תמר זנדברג: אם יש חוק שעובר אז התפקיד שלנו כמדינה זה לגרום לזה שהוא יעבוד בשטח.
תמר זנדברג: מילה אחרונה, אני גם אף פעם לא אוהבת להסתכל על הדברים האלה דרך החור של הגרוש, אבל הקצבאות, ההשמה במוסדות והמעטפת המשפחתית, אובדן ימי העבודה של משפחה, של הורים, של ילדים, התחלואה המוקדמת וכל אותם דברים שעולים למדינה כסף כשאין ברירה, יש לנו כאן יכול לעשות אותם כשיש ברירה ועם הרבה יותר כבוד לאדם ולאישה שאנחנו נראה אותם כאדם וכסובייקט שיכול גם לעבוד בפני עצמו וגם לתרום לחברה.
תמר זנדברג: זה גם יכול לחסוך לנו הרבה הרבה מאוד מההוצאות הממשלתיות שנגיע אליהן בהמשך כשכבר לא תהיה ברירה אותם אנשים יהיו צריכים להיות מאושפזים במוסדות, חס וחלילה, או לסבול מתחלואה בבתי חולים או להיות לנטל על המשפחות שלהם שמפסידות עבודה וזה ההפסד הוא מצרפי.
עאידה תומא סלימאן: רציתי לשאול האם יש צביעת תקנים בנציבות שירות המדינה לאנשים עם מוגבלויות?
<דפנה מאור: יש גם תקנים צבועים.
<דפנה מאור: אני רק מוכרחה לומר משפט אם אפשר לדברים שהעלתה חברת הכנסת, תמר זנדברג.
<דפנה מאור: בוודאי שקיימים היום גורמים שמטפלים בנושא של ההשמה.
<דפנה מאור: אף אחד לא יושב ומחכה שהדבר הזה יקרה מעצמו.
<דפנה מאור: כל המשרדים מפעילים תכניות שמטפלות באנשים עצמם על מנת להביא אותם למצב של - - -
תמר זנדברג: איזה משרדים?
<דפנה מאור: בריאות, רווחה, המוסד לביטוח לאומי זה הגורם מצד הפרט ואנחנו דרך המטה מטפלים במרכזי תמיכה למעסיקים שבעצם פותחים את המשרות בין היתר גם עבור החברות האלה וגם עבור כלל ציבור האנשים עם מוגבלות.
תמר זנדברג: אבל יש לכם השמה, מישהו שמתאם בין אדם לבין משרה.
עאידה תומא סלימאן: עלה הרבה הנושא של להיות אישה עם מוגבלות או בכלל אדם עם מוגבלות באוכלוסייה הערבית ואני הייתי רוצה לשמוע ממישהי שעוסקת בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: גברת אנשראח מוכנה לשתף אותנו קצת.
<כביש אנשראח: אני רוצה להעלות שני נושאים.
<כביש אנשראח: הנושא הראשון כי הבן הגדול שלי בגיל 27 שנים הוא נוסע לתעסוקה, מקבל בחודש 200 ₪.
<כביש אנשראח: חוזר הביתה, משעמם לו.
<כביש אנשראח: אני משלמת לו 600 ₪ ומחלקת אותם ל-50 ₪ כדי שייראה שהכסף שלו ייראה יותר.
<כביש אנשראח: הוא אומר לי, מה זה, 200 ₪ זה לא מקובל עליי זה עושים ממני צחוק.
עאידה תומא סלימאן: איפה הוא עובד?
<כביש אנשראח: בעמותה שקוראים לה "למען" באזור תעשייה בכפר ג'וליס.
<כביש אנשראח: הנושא השני, הבן השני שלי בגיל 24 שנים נוסע לכבול בערך חצי שעה.
<כביש אנשראח: בתוך הנסיעה יש 15 בחורים ובחורות בגיל 21 בלי מלווה - - -
עאידה תומא סלימאן: עובדים במפתן?
<כביש אנשראח: לא, בכבול, תעסוקה.
<כביש אנשראח: משלם 220 ₪ השתתפות הסעה.
<כביש אנשראח: חוץ מזה אין מלווה בתוך ההסעה.
<כביש אנשראח: לפני כמה חודשים חזר הביתה כאילו הוא עבר מלחמה על הפנים שלו.
<כביש אנשראח: לקחתי אותו, צילמתי אותו לרופא והלכתי למשטרה.
<כביש אנשראח: הרווחה אצלנו בכפר אומרת, אין - - -
עאידה תומא סלימאן: זה סידור שהרווחה עשתה?
עאידה תומא סלימאן: מקומות העבודה האלה?
<כביש אנשראח: בטח, זה של הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: זה שילוב של הרווחה.
<כביש אנשראח: כן.
<כביש אנשראח: כמה זה מאכזב.
עאידה תומא סלימאן: זה לא רק מאכזב, זה מקומם וזה - - -
<כביש אנשראח: כולם עם פיגור שכלי.
<כביש אנשראח: פתאום איזה בעיה עשו לנהג.
עאידה תומא סלימאן: כלומר הנהג הוא זה שתקף אותם או הם בעצמם?
<כביש אנשראח: לא לא לא, הם, הם כולם עם בעיות.
עאידה תומא סלימאן: אני פשוט חושבת קודם כל שזה אחריות של לשכת הרווחה לבדוק את התנאים שהיא מסיעה את הבחורים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אבל גם מקומם לשמוע שהם מקבלים משכורת של 200 ₪.
<כביש אנשראח: 200 ₪ זה מה שמגיע להם, אומר לי אם בעל הבית כי אתה מקבל קצבה מביטוח לאומי.
עאידה תומא סלימאן: תודה לך, תודה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו כמו שאמרת חברת הכנסת, תמר, אנחנו לפני שנה קיימנו דיון.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק לפני שנה.
עאידה תומא סלימאן: ואני רואה שלאחר שנה, ולאחר כמה פניות וניסיון עם משרדי הממשלה ועם האחראים כדי לקדם את הנושא הזה אנחנו כמעט נמצאים באותו מקום.
עאידה תומא סלימאן: לא השתנה הרבה.
עאידה תומא סלימאן: העניין של סטטיסטיקה ברורה ועניין של פילוח מגדרי הוא בעיני, אני עדיין מדגישה את זה, עשינו את זה בישיבה הקודמת ואני מדגישה את זה שוב.
עאידה תומא סלימאן: אם לא נתחיל לעשות - - - ומשרדי הממשלה וגם המטה יכריחו שתהיה, וימצאו דרך, הנציבות גם כן, ימצאו דרך, וזה לא כל כך קשה, אני חושבת.
עאידה תומא סלימאן: גם בעיות סטטיסטיות כאלה ואחרות אפשר למצוא להן פתרון.
עאידה תומא סלימאן: אם לא ייעשה הפילוח המגדרי הזה לא נוכל אף פעם לדעת איפה אנחנו נמצאים ואיך אנחנו נתקדם הלאה כי נמשיך לדשדש בחושך הזה שנקרא מחסור באינפורמציה ובמידה.
עאידה תומא סלימאן: ועל כן, אני חושבת שלא יהיה מקובל שנשב בעוד שנה או ששה חודשים ושוב נקבל את אותה תשובה שאין לנו פילוח מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני הוא בעניין גודל הקצבה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ממילא נאבקנו לפני כמה חודשים בניסיון להעלות את הקצבה שמקבלים עבור ההגדרה הזו של נכות.
עאידה תומא סלימאן: ולצערנו הרב לא יכולנו להשוות אותה אפילו לשכר מינימום שהוא המינימום שאפשר לחיות איתו, וככה הגדירה המדינה, אבל פתאום גם לאנשים עם צרכים מיוחדים חושבים שאפשר להסתדר עם פחות מזה.
עאידה תומא סלימאן: למרות שטבעי לחשוב שצריך להיות מעל המינימום כי הם עם צרכים מיוחדים.
עאידה תומא סלימאן: אבל לא, המדינה החליטה שקצבת הנכות היא אפילו פחות.
עאידה תומא סלימאן: מה עוד יותר, מדברים על שילוב של האנשים בתעסוקה, אבל מצד שני אם אתם תשתלבו בתעסוקה אתם תשלמו מחיר על זה.
עאידה תומא סלימאן: נוריד לכם מהקצבות שלכם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן גם כן לדבר על הנושא הזה ולבקש שינוי.
עאידה תומא סלימאן: שינוי מהותי שאומר, אוקיי אנשים מקבלים את הקצבה כי בדרך החיים שלהם ובגלל שנולדו או נעשו עם המוגבלות הזו זה מחייב אותם לפעמים בהוצאות שאנשים שאין להם את המוגבלות הזו לא צריכים את ההוצאות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אז שישאירו להם את הקצבה ויעודדו אותם לצאת לעבוד דרך זה שלא יורידו מהקצבה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם מה ששמענו על מה שקורה בשילוב בתעסוקה דרך מפתן או דרך לשכות רווחה הוא שערורייתי, פשוט שערורייתי.
עאידה תומא סלימאן: זה ניצול נוסף לאנשים מוחלשים שאין ביכולתם להגן אפילו על עצמם.
עאידה תומא סלימאן: מנצלים אותם, נותנים כוח עבודה זול.
עאידה תומא סלימאן: בעיני ככה זה מתבטא.
עאידה תומא סלימאן: ולדבר בכלל על 200 ₪ בחודש, אני חושבת שזה לא מתקבל על הדעת שמוסד רשמי במדינה נותן יד לעושק כזה ולניצול מחפיר בצורה כזאת.
עאידה תומא סלימאן: וזה מאוד מקומם וצריך לטפל בזה ואנחנו נדאג לטפל בזה ולבדוק מה האופציות.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל להפסיק צורת העסקה כזו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת גם מהמטה וגם מהנציבות לבדוק את העניין שעלה שוב ושוב בעניין התכנית, תכנית שמופעלת כדי לתת לאופציה של צבירת ניסיון, שזה גם לא יפגע מבחינה כלכלית באנשים שהושמו בתכניות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה רק להגיד בסוף, אנחנו דיברנו הרבה על הנגשה, ונכון, אנחנו גם צריכים לדבר ולהשתמש במילה של אפליה כי זה אפליה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא רק שאנחנו - - - אם לא נקרא לילד בשמו גם לא נבין את המורכבות של העניין.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא עושים טובה לאף אחד.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שאנחנו מדברים על הנגשה ועל ייצוג הולם ומכבסת המילים הזו שלא רוצה להתייחס לעובדה שאנחנו מפלים, שאנחנו עושקים, שאנחנו לא נותנים לאנשים לממש את הזכויות הטבעיות שלהם פתאום אנחנו מרגישים טוב עם עצמנו שאנחנו מנגישים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מרגישים טוב עם עצמנו שאנחנו כל כך טובים שרוצים כאילו לתת לאנשים להשתלב במקום להגיד שאנחנו צריכים להפסיק את האפליה – גם האינדיבידואלית שאנחנו חלק ממנה וגם הממסדית, ודיברנו על זה ואני חושבת שהגיע הזמן לדבר יותר ויותר על זה.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לסבול עוד שמדברים על קבלת האחר, אבל מעלימים אותו מהעין.
עאידה תומא סלימאן: משרד החינוך שרוצה שהילדים שלנו יקבלו את האחר, למרות שיש לי ספק בתקופה האחרונה שהם רוצים באמת קבלת אחר במשרד החינוך, אבל שלא יעלימו את האנשים עם מוגבלות מהעיניים של הילדים שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אם הם לא יראו אותם בבית הספר כמורים, כמורות עם יכולת, עם ידע, עם אפשרות לחנך אותם הם לא יצמחו להיות מכבדים לציבור הזה ולא יצמחו להיות מקבלים ומבינים שאנשים עם מוגבלויות הם אנשים עם מוגבלויות והם לא מוגבלים, וזה מה שחשוב.
עאידה תומא סלימאן: לצערי, אנחנו סיכמנו את הישיבה, בדרך כלל אחרי סיכום לא נותנים לדבר.
<נדרה גטנזי: אני רוצה לשאול שאלה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו סיימנו את הישיבה.
<נדרה גטנזי: קטנטונת ממש קטנטונת.
עאידה תומא סלימאן: למה רק עכשיו?
<נדרה גטנזי: לא כי פשוט היה רשות הדיבור ולא יכלתי להפריע.
עאידה תומא סלימאן: אז בואי נסכם ככה, קודם כל, פעם הבאה, כי אני בטוחה שיהיה עוד דיון, פעם הבאה מתי שתרצי תסמני, תרשמי ואז תיכנסי לדיון.
<נדרה גטנזי: אני רוצה להגיד דבר אחד.
<נדרה גטנזי: אני עובדת בשוק החופשי 15 שנה עוד מעט, בבית מלון הרודס בתל אביב של פתאל, שזה היה פעם שרתון מוריה.
<נדרה גטנזי: שם אני וכמה חבר'ה שעובדים בשוק החופשי, אנחנו מקבלים משכורת דיי טובה אז אני רוצה לשאול שאלה קטנה.
<נדרה גטנזי: במפעל המוגן, למה אנשים שהם מסוגלים לעבוד יותר, יש כאלה באמת חבר'ה שהם פחות מסוגלים לעבוד, קשה להם, ויש כאלו יותר שיכולים.
<נדרה גטנזי: למה באמת במפעל המוגן מקבלים פחות בעוד בשוק החופשי אנחנו מקבלים יותר.
<נדרה גטנזי: הכוונה שלי למה למפעל המוגן לא מגיע יותר.
<נדרה גטנזי: בשבילם גם מגיע קצת יותר, הם גם בני אדם, זה שיש אנשים שלא מסוגלים לעבוד בחוץ וזה המקום עבודה שלהם אז אני כן חושבת, לדעתי, אני כן חושבת שהם יכולים לקבל קצת יותר.
<נדרה גטנזי: הגברת סיפרה - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, לא, לא, לא, אי אפשר להמשיך את זה.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, אני מאוד שמחה ששיתפת אותנו.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכן, אני חושבת שגם התייחסתי לנושא שאת דיברת עליו בסיכום שלי, אני מקווה שנצליח תוך כדי, עד הישיבה הבאה לקדם את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-6 לאפריל 2017, אנחנו מתכנסים למרות הפגרה בישיבת חירום על רצח נשים – אחריות הרשויות ודיווחים על המקרים.
עאידה תומא סלימאן: מתחילת השנה איבדנו חמש נשים שלפחות התקשורת כיסתה את הסיפורים של הרצח שלהן.
עאידה תומא סלימאן: לפני מספר ימים קראתי בעיתון על הגשת כתבי אישום לבן זוג והאח שלו על מקרה רצח שכמעט לא שמענו עליו קודם.
עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהטרגדיה הזאת שנשים כאשר נרצחות הופכות לסיפור של שעה בתקשורת, ולפעמים לא סיפור.
עאידה תומא סלימאן: הופכות לעוד סטטיסטיקה בלי סיפור חיים, בלי אישיות מאחורי השם, בלי תקוות ומטרות שהיו לאשה הזו, בלי להזכיר כלום על החיים שלה והיא הופכת לעוד סטטיסטיקה.
עאידה תומא סלימאן: מתחילת השנה לפחות השמות שנרשמו וידועים, תתקנו אותי אם אתן מכירות את השם של האישה השישית.
עאידה תומא סלימאן: ב-28 לינואר 2017, במושבה מגדל - דור כרסנטי ושני ילדיה ובן השכנים נרצחו על-ידי בן הזוג.
עאידה תומא סלימאן: ב-17 במרץ, בפתח-תקווה – פז בן יוסף.
עאידה תומא סלימאן: ב-26 במרץ, בלוד - סיהאם אזברגה בת 29, נורתה למוות בבית שלה.
עאידה תומא סלימאן: ב-29 במרץ, 2017 בטבריה – אדל קולמן, בת 30, נרצחה על-ידי הגרוש שסבל כנראה מבעיות נפשיות – נתייחס בהמשך.
עאידה תומא סלימאן: ב-3 באפריל, בכפר ראמה שבגליל, נרצחה לינה אחמד, בת 35, אימא לשני ילדים ביריות במכונית שלה כאשר כל הרחוב מלא אנשים שיכלו לראות את הרצח במו עיניהם - תוך שבוע אחד שלוש נשים, תוך שלושה חודשים שש נשים.
עאידה תומא סלימאן: כל שנה אנחנו מציינים את הסטטיסטיקה הזו, אבל הזעזוע והיגון כל פעם עולה מחדש.
עאידה תומא סלימאן: כל פעם שיש רצח, אנחנו מזדעזעים מחדש, אנחנו מרגישים את הכאב גם של האוהבים, גם של הסובבים, וגם הכאב שלנו כנשים שנאבקות יום יום בתופעה של אלימות ורצח, ומנסות לשנות את המצב הקיים.
עאידה תומא סלימאן: הכעס הזה הוא גם כן כעס של אולי יכולנו להציל אחת מהן.
עאידה תומא סלימאן: ואולי אם הרשויות היו פועלות אחרת, היו מצילים אחת, או שתיים, או כל הנשים האלה, בתקווה שאולי נגיע למצב שיצילו את כלל הנשים שנמצאות בסכנה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיום יום נעשית עבודה, בעיקר על-ידי ארגוני נשים, ומקלטי נשים והרשויות שמצילים מאות נשים כל שנה מסכנה, אבל מספיק שנרשום שהיה רצח אחד כדי שנגיד כשלנו.
עאידה תומא סלימאן: מספיק שאישה אחת נרצחת, כדי להגיד לא נעשה מספיק.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמאס לנו לספור גופות, ונמאס לנו להגיש אצבע מאשימה ולהגיד, תעשו ככה ותעשו ככה.
עאידה תומא סלימאן: הוועדה הזו כבר דנה בדיונים שקשורים לאלימות נגד נשים, ודיוני חירום בשנתיים האחרונות מעל ומעל.
עאידה תומא סלימאן: כל פעם הגשנו המלצות.
עאידה תומא סלימאן: כל פעם ביקרנו את העבודה של הרשויות, במיוחד המשטרה והרווחה.
עאידה תומא סלימאן: אבל, לצערנו הרב, אנחנו ממשיכים באותו כיוון.
עאידה תומא סלימאן: את הסיפור של לוד כולנו יודעים – את הסיפור של לוד כאשר 40 נשים נרצחו בשנים האחרונות.
עאידה תומא סלימאן: סיהאם הייתה צריכה לסגור את המעגל של ה-40, אבל אף אחד לא יכול להבטיח שלא יהיו יותר.
עאידה תומא סלימאן: כל עוד רוצחים יכולים להסתובב חופשי, כל אחד יכול להרגיש בטוח בלרצוח, ולדעת שהוא ימשיך בחיים שלו - זה המסר שמשדרים כאשר לא מפענחים רציחות.
עאידה תומא סלימאן: זה המסר שמקבלים בשטח, כל השטח הוא הפקר – ככה זה מתקבל.
עאידה תומא סלימאן: כאשר מישהו יכול לפרוץ לבית, לירות במישהי בתוך הבית שלה, ולרצוח אותה ולצאת, וכנראה מסתובב חופשי, זה גם מצביע על מצב של הפקרות, על זלזול בחיי בני-אדם, ונשים במיוחד, ונשים ערביות במיוחד.
עאידה תומא סלימאן: גם כן בראמה בגליל – 8 נשים כבר נרצחו בשנים האחרונות.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדעת ולשמוע פה על פיענוח של מקרי רצח.
עאידה תומא סלימאן: לא ייתכן שפיענוח של מקרי רצח נשים יהודיות יעמוד על 100%, ופיענוח של רציחות נשים ערביות יעמוד על 50% - זה אומר דרשני.
נחמן שי: מאיפה הסטטיסטיקה הזו?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עוקבים אחרי הסטטיסטיקה, ואם הסטטיסטיקה שלי לא נכונה, בבקשה, עכשיו הרשויות יגידו את דברן.
עאידה תומא סלימאן: אבל לא ייתכן שהמצב הוא ככה.
עאידה תומא סלימאן: לא ייתכן שנשים הולכות ומתלוננות - גם לרווחה, גם למשטרה, ובסוף נרצחות.
עאידה תומא סלימאן: אחר-כך אנחנו מעודדות את הנשים - איך נעודד אותן?
עאידה תומא סלימאן: איך נגיד להן לכו תתלוננו?
עאידה תומא סלימאן: אם הן יודעות שזה לא יגן עליהן.
עאידה תומא סלימאן: אם הן יודעות שלא בהכרח הן לא יירצחו אחרי שיילכו והתלוננו.
עאידה תומא סלימאן: ואם הן יודעות שהן מסכנות את החיים שלהן אפילו יותר כאשר הן מתלוננות - זה המצב כיום.
עאידה תומא סלימאן: זה המצב והוא בלתי נסבל, ואי אפשר לעבור עליו ועל סדר היום.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לפני שבועיים דיברנו פה על ועדה שדנה שלוש שנים, ועדה בין-משרדית, בנובמבר באו ופרסו בפנינו בוועדה הזו המלצות שאני לא יודעת אם היו מצילים נפשות, אבל לפחות, היו כמה צעדים קדימה במאבק באלימות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין מחכות שההמלצות האלה יאושרו בוועדת ערים, ואנחנו עדיין מחכות למרות כל הלחץ שיתקצבו את ההמלצות האלה, ושם יש פרק שלם על הנושא של רצח נשים – זה מעיד שרצח נשים ואלימות נגד נשים לא בסדר עדיפות ברשויות המדינה.
עאידה תומא סלימאן: אם באמת היינו בראש סולם מעיינם של מקבלי ההחלטות של השרים למיניהם, הוועדה הייתה מתכנסת אס.
עאידה תומא סלימאן: אס, והדיונים היו יוצאים לפחות בהכרזה שאנחנו במצב חירום.
עאידה תומא סלימאן: כאשר שלוש נשים נרצחות בשבוע אחד – זה מצב חירום.
עאידה תומא סלימאן: שיכריזו מצב חירום, שישימו תכניות חירום, זה מה שדרוש היום, אחרת, אי אפשר להתקדם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמצאים היום כדי לדון גם במקרים האחרונים, אבל אני רוצה גם לקבל פרספקטיבה כללית.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת, וביקשנו לדעת, הוועדה ביקשה לדעת גם כן סטטיסטיקה של שנים שקדמו ואיפה עומדים התיקים.
עאידה תומא סלימאן: לפני זה אנחנו גם באיזשהו שלב נשמע עדות על התייחסות בזמן רצח אקטואלי איך מתייחסים למשפחה ואיך מטפלים במקרה.
עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, בבקשה.
נחמן שי: אני הייתי רוצה לשמוע תגובה על הדברים שאמרת, כי את אמרת דברים מאוד קשים שאני נוטה להסכים איתם, בעיקר המספרים האלה הם מספרים מדהימים, והנתונים מעידים שרצח נשים נמצא בסימן עלייה, ואני לא רואה בינתיים שום מאמץ ממלכתי לטפל בכך, כולל, עם כל הכבוד, הייצוג של המשטרה בדיון הזה.
נחמן שי: גם כן נראה לי שיכולנו לקבל מהמשטרה התייחסות יותר בכירה, כי הייצוג בסופו של דבר - בלי לפגוע חלילה בכבודך, גברתי, ממש לא, בטח לא אני.
נחמן שי: אני חושב שאם המשטרה הייתה לוקחת את הנושא הזה ברצינות, אז גם הייתה באה הנה היום, אבל המפכ"ל מטפל כרגע באיזו קצינה שכל היום היא מתלוננת נגדו, והוא מתלונן נגדה, וכל העולם רועש סביב זה, ובינתיים נרצחות נשים אחת אחרי השנייה, אז אולי מעיד בפני עצמו על שימת הלב.
נחמן שי: הנתונים האלה מחייבים התייחסות ברמה הממלכתית הבכירה ביותר.
נחמן שי: מספרי הנשים האלה הם חורגים מכל פרופורציה.
נחמן שי: אל"ף אין בכלל פרופורציה ברצח, כולל ברצח נשים, אבל יש פה משהו שמ-2011 עד 2017 - נרצחו 125 נשים.
נחמן שי: עכשיו בשבוע האחרון שלוש נשים, נראה לי שזה הופך להיות לאיזשהו תחביב – כנראה שזה פשוט וקל, וגם הפיענוחים הם נדירים, אז הולך להיות הצלחה גדולה.
נחמן שי: אנחנו לא ניכנס כרגע לכל.