GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: הייתי לפני שבוע בצרפת והתברר שיש להם אותו דיון עכשיו בנושא הזה ואני חושבת שחלק מהנטייה להיות מארגונים כמו ה-OECD שמתחילים לאמץ גישות או להיכנס ביתר שאת לגישות כלכליות שלא תמיד מתאימות לכלל האוכלוסייה, אבל לפחות במענים הקיימים, לפי מה שהבנו מדיווחי התקשורת וממה ששמענו בוועדה זו, ולא לפי דיווח רשמי של משרד האוצר, שלצערי הרב נמנע מאיתנו, אני רואה שהצעדים והכלים המשלימים שנקבעו עד עכשיו הם לא מספיק משכנעים שבאמת ייתנו רשת חברתית בטיחותית לנשים שיעלו את גיל הפרישה שלהן.
עאידה תומא סלימאן: זה מצוין שיש תכנית של הכשרות דרך ואוצ'רים, אבל גם ההערות שנעשו עד עכשיו בנושא של הוואוצ'רים, אני מבקשת שהוועדה תדון בהם לעומק.
עאידה תומא סלימאן: גם גודל המענק שניתן בנושא הזה, גם הפרוצדורה של קבלת הוואוצ'רים האלה ועד כמה באמת הם באמת מאפשרים לנשים מחתך מסוים להשתמש בהם ואת היעילות של השימוש בהם.
עאידה תומא סלימאן: מה שברור, הנושא של פנסיות גישור כנראה שעדיין נמצא במחלוקת, בעיניי הוא נושא מאוד חשוב שבלתי מתקבל על הדעת שהוועדה תסיים את עבודתה ותגיש המלצות שלא כוללות את הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, ולא במקרה אמרתי קבוצות אינטרסים, שלוחצים ואני בטוחה שלחלק או למעסיקים יש את הלחצים שלהם וכנראה, ולצערי הרב, כל עוד לנשים לא תהיה אפשרות אותו ממד של הלחצים, אנחנו צריכים לבנות על זה שהאוצר יפעל למען הנשים.
עאידה תומא סלימאן: אם אתם קבוצת אינטרס אז אתם אמורים להיות מייצגים של קבוצת האינטרס הכי גדולה במדינה, שזאת קבוצת האזרחים והאזרחיות של המדינה.
<כפיר בטט: מקבל את זה.
עאידה תומא סלימאן: עד כאן אני לא בטוחה שזה מה שנעשה, כי כל עוד הוועדה הזו תגיש המלצות בלי הנושאים שהועלו כנושאים בעייתיים עד עכשיו, שלא קיבלתם עליהם החלטה והנטייה לא לקבל אותם, לצערי הרב זה עדיין יפגע בנשים ויפגע דווקא בנשים שהמנדט שלכם, של הוועדה הזו, היה מהתחלה לדאוג להן.
עאידה תומא סלימאן: המנדט של הוועדה היה לדאוג ולמצוא פתרונות לנשים שייפגעו מהעלאת גיל הפרישה, כי אם לא היה מקרה כזה של נשים שנפגעות היינו מחליטים ויוצאים כולנו בריקודים ובצהלה, כי וואו, קיבלנו החלטה די טובה, גם לכלכלה וגם לנשים.
עאידה תומא סלימאן: ידעתם מהתחלה שזה לא המצב ושיש קבוצות שייפגעו ונתבקשתם להכין להן תכניות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהכנתם, עוד לא ברור כמה הכנתם, המספרים שנזרקו פה והסכומים שנזרקו, עד כמה שאני מבינה, הם לא מספקים ומה עוד שיש נושאים שעדיין לא מצאתם להם פתרון ואני מקווה שתמצאו להם פתרון.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נוציא גם מכתב לוועדה ברוח הדברים שהתקיימו בדיון פה בוועדה, כאשר אנחנו אומרים ומזהירים, להגיש המלצות ברוח הדברים ששמענו פה, היא לא מקובלת עלינו וצריכים להתאמץ הרבה יותר.
עאידה תומא סלימאן: והדבר השני, אנחנו נבקש שתבואו לסקור את ההמלצות הסופיות בפני הוועדה הזו כדי שנוכל גם לתכנן ולכלכל את צעדינו.
עאידה תומא סלימאן: אולי הפעם באמת נצליח לשכנע את הכנסת, כמו בעבר, לנקוט רק עמדה שמיטיבה עם נשים.
עליזה לביא: צהריים טובים, אני מאוד שמחה לפתוח את ישיבת ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות.
עליזה לביא: היום יום שלישי, כ"ה בשבט, 21.2.2017.
עליזה לביא: הנושא שלנו היום בדיון כאן בוועדה: פגיעות מיניות וזנות אפורה בקהילת הלהט"ב.
עליזה לביא: יש לנו היום הרבה מאוד אורחים ואורחות חדשים בוועדה.
עליזה לביא: אני שמחה מאוד לאחר אתכם כאן.
עליזה לביא: לי קוראים עליזה לביא ואני יושבת ראש הוועדה.
עליזה לביא: נמצאת לצידי חברת הכנסת, שרן השכל, חברת כנסת פעילה ורתומה במאבק בסחר ובזנות ומנהל הוועדה אמאל.
עליזה לביא: אני מניחה שיצטרפו אלינו עוד חברות וחברי כנסת.
עליזה לביא: הנוהל כאן זה שיש פה רשימה שמי שמבקש/מבקשת את זכות הדיבור, ואנחנו מתחילים.
עליזה לביא: זנות היא תופעה שנמצאת בשוליים של החברה הישראלית מבחינת התייחסות ומבחינת התקציבים והמודעות למיגור.
עליזה לביא: אבל הזנות במדינת ישראל היא רחבה וגדולה מאוד.
עליזה לביא: בכנסת הקודמת הייתי יו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה וכשרציתי להקים את ועדת המשנה בסחר בנשים גיליתי בסיורים שערכתי שמדינת ישראל מיגרה את הסחר, אבל הזנות במדינת ישראל עלתה.
עליזה לביא: אנחנו מדברים היום על אחוזים גבוהים בזנות ילדים, נוער, נשים, גברים וגם בקהילה של הלהט"ב.
עליזה לביא: אני שמחה שהיום אנחנו נקדיש את הדיון שלנו על פגיעות מיניות וזנות אפורה בקהילת הלהט"ב.
עליזה לביא: כבר בראשית הדיון אני אתן זמן כדי לשמוע מהשטח, כדי לשמוע תיאורים ותלונות ומציאות.
עליזה לביא: בסיורים שלי ושל הוועדה אנחנו נפגשנו בשטח עם טרנסג'נדרים ועם קבוצות שונות ושמענו וראינו מקרוב.
עליזה לביא: ביקרנו גם באזורים של פעילויות וחשוב לי מאוד לראות איך גם אם הסוגיות היותר משוייכות או יותר אקוטיות לקבוצה ולדיון שמיקדנו אותו כאן היום נצא באופן נשכר ובאמת נשלב ידיים.
עליזה לביא: 0.58% מהאוכלוסייה הם אנשים טרנסג'נדרים, כ-47 אלף איש בישראל.
עליזה לביא: זה עולה מתוך המחקרים גם בישראל ובעולם.
עליזה לביא: מספר האנשים הטרנג'נדרים ובפרט נשים, מבין הנשים בזנות ומבין הנוער בזנות וזה לחלוטין לא פרופורציונלי לשיעור באוכלוסייה וזה אומר דרשני וזה חייב להציב רמזור אדום וסימני קריאה.
עליזה לביא: גם מהעדויות שאני נחשפתי, אבל גם מהמחקרים ואנשים שמכירים כאן, הגורמים שמובילים טרנסג'נדריות לזנות ביניהם נידוי מהמשפחה, נשירה ממסגרות חינוכיות, אפליה בעבודה ובדיור, זלזול, פגיעה וכתוצאה מכך אבטלה, מחסור בדיור וחוסר יכולת לממן תהליכים פיזיים מצילי חיים.
עליזה לביא: מתוך המציאות הזו נשים טרנסג'נדריות רבות נאלצות לפנות לזנות כדי לשרוד, כדי לאחוז בחיים.
עליזה לביא: כ-16% מהנוער בזנות, ואנחנו היינו בהלם, ורעות הובילה סיור לא קל שעוד נמשיך באוכלוסיות הייעודיות שנחשפנו אליהן.
עליזה לביא: אבל 16% מהנוער בזנות שאותרו בעיר תל אביב מורכב מנערות טרנסג'נדריות.
עליזה לביא: אנחנו רק לפני כמה ימים קיימנו ישיבה עם ראש עיריית תל אביב כדי לחשוב ביחד איך עושים, מה עושים, בכלל בהקשר הרחב של מיגור והתמודדות ראויה עם המציאות בתל אביב.
עליזה לביא: אז 16% מהנוער בזנות שמאותרים בעיר תל אביב מורכבים מנערות טרנסג'נדריות, פי 28 משיעורן באוכלוסייה הכללית.
עליזה לביא: וגם בתוך עולם הזנות טרנסיות רבות מעידות על חוויות אישיות קשות, על תקיפות, איומים, גניבות, השפלה פומבית ואלימות קשה על כל גווניה רק בגלל הזהות המגדרית.
עליזה לביא: וכל זה בנוסף לאלימות שנשים נחשפות, חוות.
עליזה לביא: אנחנו שומעים גם על מצוקה מול המשטרה ושוטרים שמשפילים, תוקפים, וגם כאן נרצה לשמוע את ההתייחסות כמובן.
עליזה לביא: עם כל העזרה הרבה, ואני רוצה לומר תודה למשטרה על השינוי שנעשה.
עליזה לביא: הוא ארוך, הוא מתיש, אנחנו כאן בוועדה פתחנו בסדרה של פגישות מול המשטרה במיוחד אחרי האירועים האחרונים, גם בראשון וגם בתל אביב של ניסיון של המשטרה לבוא ולהיכנס ולפנות, ניסיונות הפינוי, איך עושים את זה נכון ואיך מטפלים במי שמפנים.
עליזה לביא: אז גם בצד התודה על שיתופי הפעולה יש תלונות ויש הערות ואנחנו מבקשים לראות איך אנחנו עושים את זה יותר נכון ביחד.
עליזה לביא: אנחנו נפתח עם רן, רן לייבל, מנכ"ל איגי.
<קריאה: הדוברות של איגי מתעכבות הן מגיעות מהוועדות האחרות.
עליזה לביא: נעבור לליטל בשם הפורום הבי-פאן-פולי בתכניות ילדים ואנשים, אוניברסיטת תל אביב, בבקשה.
<ליטל: אני כאן לספר סיפור אישי מטעם הפורום הבי-פאן-פולי שעוסק בזכויות של אנשים ביסקסואלים.
<ליטל: פאן רומנטים, פולי רומנטים, כל אדם שפוטנציאלית יכול להמשך או להתאהב באנשים משני מגדרים או יותר.
<ליטל: מאז שהייתי בגיל 13 הטרידו אותי מינית.
<ליטל: זה קורה להרבה נשים כמוני, שלושת רבעי מהנשים הבי סקסואליות, הפאן סקסואליות, כמעט פי שתיים מהטרוסקסואליות.
<ליטל: יש סטריאוטיפ שאם את יכולה להתאהב באנשים מכל מיני מגדרים: נשים, גברים ובמקרה שלי במיוחד אנשים עם מגדר לא בינארי, מותר לכל גבר זר לגשת אלייך, לשאול אותך כל דבר בקשר לגוף שלך, למיניות שלך, להסתכל, להטריד, לגעת, אפילו אם את ילדה בת 13.
<ליטל: מגיל 13 גברים מבוגרים שאלו אותי כמעט כל יום על המיניות שלי, ניסו לשכנע אותי לעשות דברים מיניים ולפעמים פשוט לקחו בכוח.
<ליטל: הותקפתי אישית מינית יותר פעמים מאשר אני יודעת לספור.
<ליטל: אין לי מושג כמה פעמים זה קרה זה היה עניין כל כך קבוע בחיים שלי.
עליזה לביא: איפה, אפשר לשאול איפה?
<ליטל: בכל מקום.
<ליטל: ברחוב, בבית ספר, השומרים בכניסה לאוניברסיטה - - -
<קריאה: איזה אזור?
<ליטל: תל אביב, חיפה, ירושלים, גרתי בהרבה מקומות בארץ.
<ליטל: זה לא ספציפי לאזור זה פשוט מציאות יום יומית להרבה נשים ביסקסואליות במיוחד אם הן ממגדר לא בינארי כמוני.
עליזה לביא: את יכולה להמחיש לי מה רואים, מה את משדרת, אני לא מכירה, אני רוצה ללמוד בבקשה.
<ליטל: אני לא יודעת מה רואים עליי.
<ליטל: אני - - - תסתכלי מה את רואה.
<ליטל: אני לא יודעת.
<ליטל: לפעמים זה פשוט אם אני - - -
עליזה לביא: נחמדה מדיי?
<ליטל: אולי.
<ליטל: אני לא חושבת שזאת איזשהי בעיה אצלי אני חושבת שזאת בעיה אצל הרבה מאוד גברים שהם מרגישים שיש להם זכות לעשות את זה.
<ליטל: זה עונה על השאלה?
<ליטל: אפילו להגיד אם מישהו רוצה לצאת מהארון ולצעוד בגאווה או לדבר על פוליטיקה אז במקרה שלי אם אני אגיד אני פולירומנטית זה אומר שאני יכולה להתאהב באנשים מכל המגדרים, אם אני פשוט אגיד את זה, מבחינת כל גבר זר, השומרים בכניסה למקומות שמסתכלים בתעודת הזהות שלי, כל גבר זר כמעט פשוט מרגיש שיש לו את הזכות לשאול, שיש לו את הזכות לנסות לגעת בי.
<ליטל: זה עניין - - -
עליזה לביא: מה כתוב בתעודת הזהות?
<ליטל: לא, בזמן שהם בודקים את תעודת הזהות הם שואלים שאלות.
<ליטל: בגיל קצת יותר מבוגר מ-13 בן הזוג של אמא שלי זרק אותי לרחוב בפעם הראשונה.
<ליטל: זה גם דבר שקורה הרבה מאוד לנשים שנמשכות אל הרבה מגדרים ופשוט שילדות נמצאות ברחוב, אני בטוחה שרעות יכולה לדבר על זה.
<ליטל: המשפחה שלי הייתה מסוכנת בשבילי.
<ליטל: מאוד רציתי להגן גם על עצמי וגם על האחים הקטנים שלי, בעיקר אחותי הקטנה שגם היא פאן סקסואלית ופשוט רציתי להציל אותה מהמשפחה שלנו ולשמור עליה.
<ליטל: עבדתי בכמה עבודות, הייתי עובדת 15 שעות ביום וסופי שבוע והכל ולא הצלחתי להגיע לשכר מינימום.
<ליטל: אני חושבת שלא נותנים תעסוקה מכניסה לאנשים כמוני וכל הזמן הזה גברים המשיכו לתקוף אותי מינית, להטריד ולפעמים להציע כסף.
<ליטל: וזה התחיל להרגיש לי לא מוסרי לא להסכים בתור אחות גדולה שרוצה לעזור ולטפל באחותה אז הסכמתי כמו 8% מנשים ביסקסואליות ופאן סקסואליות.
<ליטל: עם הזמן הייתה לי הזדמנות להתחיל ללמוד באוניברסיטה, שם אני עכשיו, ועדיין הרבה פעמים לא היה לי איפה לישון, הייתי מבלה לילות בתחנות אוטובוס, בחדרי מדרגות, בלהיות מוטרדת על ידי הגברים שמסתובבים בארבע בבוקר בפארקים.
<ליטל: השקעתי את הזמן הזה בללמוד, בלהתעקש לסכם עוד מאמר, בלהתעקש לכתוב עוד עבודה, כי אמרתי לעצמי אני אלמד אקדמית ואני אוציא את עצמי מזה ואני אגיע למקום אחר.
<ליטל: כיום אני סטודנטית מצטיינת לתואר שני.
<ליטל: קיבלתי מלגות, פרסים, דיברתי בכנסים, דיברתי בכנסת.
<ליטל: ואני יודעת כל יום שאם אני לא אהיה מהאנשים המאוד ספורים שיש להם את המזל למצוא עבודה באקדמיה, קרוב לוודאי שאני אחזור בדיוק לאיפה שהייתי.
<ליטל: אני יודעת שאין תעסוקה לאנשים כמוני וזה משהו שאני חושבת עליו ומבועתת ממנו כל יום.
עליזה לביא: תודה, תודה ליטל ששיתפת אותנו.
<ליטל: תודה על ההקשבה.
<בל אגם: את אמיצה מאוד, חזקה מאוד, זה מרגש לראות את זה וזה חשוב שאנשים יבואו חשופים ואמיתיים ואני חושבת, לדעתי, יש פה המון אנשים שגם יסכימו איתי, את נותנת המון אומץ לאנשים אחרים להחשף ולחשוף את האמת שלהם ולהראות שזה דווקא לא הופך אותך למישהי חלשה הדברים הקשים שעברת, זה הופך אותך להיות מחושלת וחזקה וכל הכבוד לך, באמת.
<ליטל: תודה מדהימה, הייתי אומרת כל מילה עלייך.
עליזה לביא: רעות, קחי אותנו לקומה השנייה ותני לנו נתונים וסיפור - - -
<רעות גיא: אנחנו כבר בקומה העשירית עליזה, אנחנו עוברות דרך, אבל - - -
עליזה לביא: לא, לקומה השנייה אני מתכוונת לקחת אותנו ל - - -
<רעות גיא: אני קודם כל רוצה לברך אותך ולהגיד פה, אני חברת ועדה קבועה בוועדת המשנה שאת מובילה, ועדת המשנה למאבק בסחר נשים בזנות, אני לא זוכרת אולם כל כך מלא ועירני ואכפתי אז המון המון תודה, לא רק על היום הזה, על זה שאת כל השנה לוקחת את הדבר הזה ומטפלת בו מכל כיוון אפשרי.
<רעות גיא: אני רוצה להגיד שבדיון הזה אני מרגישה הכי בבית, משם התחלתי את הפעילות שלי לפני עשור, אמרתי את זה גם בוועדה הקודמת על בני נוער שנפלטים מהבתים, בעצם, מגיעים לרחובות, ומגיעים לכל מיני מצבים הישרדותיים, הישרדות פיזית, פיזית זה אומר ממשית - זאת אומרת, קורת גג, מקום לאכול בו, מקום להתקלח בו.
<רעות גיא: הישרדות רגשית - על החוויות שאנחנו שומעים פה ועוד אינסוף חוויות שאנחנו שומעים במהלך השנים של בני נוער בגילאים מאוד צעירים 12, 13, 14 שמתחילים לגבש את הזהות המינית, המגדרית וחווים דחייה מכל כיוון אפשרי.
<רעות גיא: אם זה ממשפחה מבית, ואחר כך ממעגל החברים, ממסגרות פורמליות, בתי ספר, אנשי טיפול שלא יודעים לטפל, לא יודעים להגיע ברגישות ובנגישות לכל אחד ואחת שצריכים את העזרה שלנו.
<רעות גיא: אני בעצמי עבדתי בבית דרור, שזה מרכז חירום לבני נוער שנפלטו מהבתים, שלוש שנים, ועוד ארבע שנים שהתנדבתי באיגי, ובאמת צמחתי מתוך הקהילה ואל עולם הזנות הגעתי מתוך הזנות בקהילה.
<רעות גיא: בעצם ראיתי הרבה מאוד בני נוער, בנים, צריך גם לזכור אותם היום, בנים בגילאים צעירים שמגבשים את הזהות המינית שלהם ממקומות בפריפריה ואז נופלים על נשמות טובות, אם זה באינטרנט או אם זה במועדונים או אם זה בתל אביב הגדולה שהכל בה אפשרי.
<רעות גיא: מראים להם "כרטיס כניסה" לעולם ההומוסקסואלי עובר דרך עולם הניצול, עולם הפגיעה, עולם הזנות.
<רעות גיא: הרבה פעמים נערים מגיעים אלינו עם סיפורים ולא יודעים להמשיג מה שקרה להם.
<רעות גיא: כמה שנים לקח לך עד שיכלת להגיע לכאן ולהגיד, חבר'ה עברתי פגיעה, פגעו בי, ניצלו אותי, ניצלו את מצבי התמים, ניצלו את הסקרנות שלי.
<רעות גיא: אנחנו רואים המון המון נתיבים אל עולם הזנות של בני נוער אל הקהילות שלנו.
<רעות גיא: מעט מאוד, לצערי, נתיבים שהם יוצאים מעולם הזנות.
<רעות גיא: הזנות, צריך להגיד, היא אסטרטגיה לשרוד והיא אסטרטגיה חכמה ומתוחכמת והיא לא הייתה כזו אז הם לא היו שורדים באמצעותה.
<רעות גיא: היא אסטרטגיה חכמה כי מצד אחד היא נותנת כסף מיידי וכסף מהיר לשרוד את הלילה, פשוטו כמשמעו, ואחר כך היא מתוחכמת פעם שנייה כי היא גם נותנת לך תחושה שלך ערך, תחושה של ביטחון.
<רעות גיא: פתאום אני מוצאת קבוצת שווים.
<רעות גיא: אם אני נערה טרנסג'נדרית שמגיעה מרחוק ולא יודעת מה זה שינוי מגדרי ולא יודעת אפילו להגיד שאני טרנסג'נדרית כי אין לי את ההמשגה, אז מה שקורה אני מגיעה לאזורים כמו תחנה מרכזית בתל אביב או כל מיני מקומות ושם אני פוגשת חברות שלי למצב ומלמדים אותי את כל מה שאני צריכה לדעת ומלמדים אותי שככה אני יכולה לשרוד ואני גם כל כך לא מאמינה בעצמי - - -
עליזה לביא: ואין מישהו אחר שנותן כלים.
<רעות גיא: ואני גם כל כך לא מאמינה בעצמי שאני אומרת לולא ה-100 או 150 ₪ ולפעמים גם 50 ₪ שמישהו נותן לי מי בכלל ירצה להיות איתי, מי בכלל חושב שאני יפה או שווה, כמה זמן לוקח לבנות את הדימוי העצמי הפגוע וההרוס הזה ולא חייבים לבנות אותו באמצעות עולם של זנות, באמצעות עולם של חומר.
<רעות גיא: יש דרכים לעשות את זה.
<רעות גיא: הבעיה שאנחנו כל שנה רואים עוד ועוד בני נוער מצטרפים לעולם הזנות, אנחנו לא רואים את אותה כמות של בני נוער שמצליחים להחלץ ממנו.
<רעות גיא: לוקח הרבה מאוד שנים לבנות את הדימוי העצמי שמתרסק פעם שנייה ופעם שלישית גם ברחובות.
<רעות גיא: אני חושבת שאנחנו כבר קהילה חזקה ואנחנו קהילה שיש לה ארגונים ומתנדבים ומשאבים.
<רעות גיא: אני זוכרת שלפני שנה קיימנו דיון בנושא של זנות להט"ב, לא היו אפילו שליש מהמשתתפים כאן.
<רעות גיא: אני רוצה להגיד שהגיע הזמן שגם נגיד ונסתכל פנימה, ואני מרגישה בנוח כי אני מבית, להגיד את זה, הניצול ממשיך וקורה גם בקהילות שלנו.
<רעות גיא: כשעבדתי בבית דרור היו מגיעים כל מיני גברים עם נערים, אחרי סוף שבוע פרוע ביום ראשון שמים אותו למיטה חמה.
<רעות גיא: אני שואלת, מתי הוא הגיע לתל אביב - ביום חמישי, איפה הוא היה כל הסוף שבוע, למה ביום ראשון צריך ללכת לעבודה אז שמים אותו באכסניה.
<רעות גיא: אני באמת אומרת, האתרים שלנו, אתרי הקהילה שלנו, הידועים, כבר אמרנו את זה גם פה בוועדות, אתרי ההכרויות, המסיבות, המועדונים, אנחנו רואים את הזנות בכל מקום ואנחנו לא מרימים קול צעקה.
<רעות גיא: ויכול להיות שבהקשר הזה אנחנו מאוד צריכים את העזרה של חברות כנסת כמוך שהם מחוץ לקהילה, אבל אכפת להן והן לא מוכנות לשתוק על הדבר הזה והן יעזרו לנו להגיד זה שאנחנו אומרים שהניצול ממשיך ומתקיים גם בקהילות שלנו לא הופך אותנו חלשים.
<רעות גיא: בדיוק כמו שבל אמרה, לדבר על החולשות שלנו יהפוך אותנו לחזקים, אבל אנחנו צריכים עזרה של חקיקה ואני ראיתי את הקהילה שלנו קמה ומתגייסת הרבה פעמים כשחברת ביטוח לא רצתה לבטח אותנו, החרמנו אותה, כשאולם חתונות לא רצה לחתן אותנו, החרמנו אותו, אבל כשאתר הכרויות מסרסר בבני הנוער שלנו אנחנו לא מבטלים את המנוי שלנו באתר הכרויות הזה וכולם פה יודעים על מה אני מדברת, זה לא חדש לאף אחד.
<רעות גיא: אין אף הומו שלא יודע על איזה אתר הכרויות אני מדברת ושם קורה עיקר הניצול.
<רעות גיא: צריך להגיד שגם עיקר הזנות בקרב בני נוער, צעירות וצעירים מתרחשת היום באינטרנט, פחות ופחות ברחובות, זה קשור לכל מיני תהליכים שקורים, גם פה בבית המחוקקים, אבל האינטרנט הפך להיות הסרסור מספר אחד של בני הנוער שלנו ואם אנחנו כקהילה לא נגיד גם על הרעות החולות שלנו אני חושבת שאין לנו זכות לתבוע גם מבחוץ את העזרה הזו.
<רעות גיא: אז אני גם רוצה להודות לך וגם, אני לא צריכה להגיד את זה, אבל אולי לאנשים אחרים שלא מכירים אותך, אני יודעת שהטיפול שלך בנושא הזה לא נגמר בדיון הזה, הוא ממשיך לאורך השנה ואני חושבת שאנחנו צריכים להקים קול צעקה אצלנו לתוך התופעה הזו כי לא יכול להיות שיש אנשים שקמים ומבקשים לעצמם שוויון ומבקשים הכרה ומבקשים שיראו אותם, אבל ממשיכים את הניצול והפגיעה בתוך הקהילות שלהם.
<רעות גיא: ואת גם מכירה את זה מקהילות סגורות אחרות, ככל שהקהילה יותר סגורה, יותר קטנה, יותר קשה להוציא את מה שנקרא, הכביסה המלוכלכת, החוצה.
<רעות גיא: אנחנו צריכות את העזרה שלך בזה.
עליזה לביא: תודה, ותודה רבה על כל העבודה וההרתמות וההיכרות המקצועית שאת מעתירה כאן על הוועדה שלנו.
עליזה לביא: הצטרפו אלינו חברות הכנסת, מיכל רוזין, וחברתי היקרה וחברתי למפלגה, חברת הכנסת, יעל גרמן שיזמה את היום מיוחד, את שרן בירכתי בתחילת המושב.
עליזה לביא: שלוש מתוך חמש זה באמת יום מיוחד, יום חשוב כאן בכנסת ישראל שהדיון כאן כמו שהצגתי בפתח הדברים מתקיים במסגרת היום הזה.
עליזה לביא: אתן רוצות לדבר, אתן רוצות לשמוע, שרן את הגעת ראשונה - - -
שרן השכל: אני אומר כמה מילים כי אני מעדיפה באמת לשמוע את מי שהגיע לדיון מאשר שנגזול מהזמן היקר שאין לנו יותר מדיי.
שרן השכל: אני רק רוצה להגיד שאני מברכת על הדיון הזה, הוא נושא מאוד מאוד חשוב.
שרן השכל: אני חושבת שככל שאנחנו - - - בגלל שאנחנו דנים בזה, מעלים את המודעות, מביאים משרדים ממשלתיים שבאים ודנים ונוגעים בנושא, מחברים, מקשרים, כמו שהיה בדיון הקודם בנוגע לזנות כללית, ככה זה היה באמת חיבור בין המשרדים.
שרן השכל: ככל שאנחנו נראה את כמות הטרנסג'נדריות המתאבדות, שהוא יחסית גבוה היום.
שרן השכל: כל שנה, אם אנחנו נראה את הירידה זה חיים שהצלחנו להציל רק מלהעלות את המודעות ולנסות לפעול ולקשר.
שרן השכל: ככל שאנחנו נראה פחות נשים או טרנסג'נדריות או מקהילת הבי אז ככל שאנחנו נראה ירידה גם בכמות של הזנות אנחנו נדע שפשוט איכשהו הצלחנו להציל חיים שלמים של אנשים שלא היו צריכים לעבור את התהליך הכואב הזה ואני חושבת שככל שנמשיך ונעשה את זה, נעקוב, נגבן, אנחנו מקבלים כמובן פניות, נטפל בפניות, ככה נצליח ביחד להילחם בתופעה הנוראית הזו ולצמצם אותה.
מיכל רוזין: אני אשמח להגיד כמה מילים.
מיכל רוזין: אנחנו עוברות, יושבות ראש השדולה, מתשע בבוקר מדיון לדיון וכל דיון הוא יותר מרגש מהשני והוא יותר חשוב.
מיכל רוזין: וקודם כל אני רוצה להודות לך על קיומו של הדיון, זה לא ברור מאליו, אבל יותר מזה אני רוצה להודות לקהילה על הדיון כי אני חושבת שזה מראה על בגרות.
מיכל רוזין: אני נכנסתי לכנסת לפני ארבע שנים וכשרציתי לעסוק בנושא של הטרדות מיניות, סם אונס וזנות בתוך הקהילה אמרו לי, חכי חכי, אנחנו לא רוצים להכפיש, להשמיץ את הקהילה והבנתי את זה.
מיכל רוזין: אני מודה, הבנתי את זה ממקום שאמרתי, יהיה מי שיקפוץ על העגלה ויגיד הנה אתם רואים מה קורה שם אצלם, הנה יש הטרדות מיניות, הנה יש אונס, הנה יש זנות.
מיכל רוזין: אני חושבת שהדיון הזה מראה על בגרות, מראה על חוזק של הקהילה, מראה על מקום שבו אפשר להגיד, אנחנו קהילה גאה, אבל כן יש לנו גם בעיות כמו כל קהילה.
מיכל רוזין: יש לנו בעיות, יש לנו כשלים, יש לנו קשיים ואנחנו גם צריכים עזרה לפתור או למגר את התופעות האלה מקרבנו.
מיכל רוזין: ואני חושבת שזו אמירה מאוד מאוד אמיצה וטוב שהיא נשמעת פה היום בכנסת.
מיכל רוזין: צריך לעשות גם בתוך הקהילה פנימה, ויתכן כמו שאת אומרת, שלא עוסקים בה מספיק בקהילה, למרות שאני יודעת שיש בכל זאת ניצני עיסוק בנושא, אני יודעת היטב על העניין הזה ועוקבת, אבל זה טוב גם לדבר החוצה.
מיכל רוזין: זה מראה על חוזק של הקהילה.
מיכל רוזין: תודה לכם שבאתם היום והנושא הוא בהחלט אחד החשובים שדנים בהם היום בכנסת.
עליזה לביא: חברתי, חברת הכנסת גרמן.
יעל גרמן: אני אשתדל לקצר.
יעל גרמן: ראשית אני מאוד מודה לך, חברת הכנסת, עליזה לביא, שאת עוסקת בנושא הזה בכל התחומים ואני יודעת איך באמת במשך כל השנים מאז שאת עמדת בראש הוועדה וגם היום את מנסה למנוע את העיסוק של נשים בזנות.
יעל גרמן: כשאנחנו מסתכלים על הקהילה אנחנו רואים איך באמת עיסוק בזנות זה לא עניין של בחירה, זה עניין של אין ברירה, יותר מאשר בכל מקום אחר.
יעל גרמן: היום התפרסמה כתבה מאוד נוגעת ללב של בני נוער שנזרקו מהבית בגלל נטייתם המינית וזהותם המגדרית והדבר הראשון שהם אומרים, לא הייתה לי ברירה, לא היה לי מה לעשות, לא היה לי בית, לא היה לי מה לאכול, הלכתי לרחוב.
יעל גרמן: זאת אומרת, שכשאנחנו מסתכלים על בעיית העיסוק בזנות בקהילה זה הקצה, זה הסימפטום של הבעיה כי אם באמת ילד, או גם בוגר, הוא טרנסג'נדר ולא רוצים להעסיק אותו ואין לו עבודה, מה בדיוק הוא יעשה, יתאבד?
יעל גרמן: 41% באמת מנסים להתאבד או מתאבדים.
יעל גרמן: אבל אם אנחנו לא רוצים שיגיעו לאובדנות ואם אנחנו לא רוצים שיגיעו לייאוש אז בואו נפתח את החברה שלנו לקבלה, בואו נגיע לכך שמקומות עבודה יקבלו טרנסג'נדר ואת כל הקהילה, אבל אני מדברת במיוחד על טרנסג'נדר כי אני חושבת שלהם יש את הבעיה הקשה ביותר ואני חושבת שאני לא אטעה אם אני אומר שגם העיסוק בזנות שם הוא יותר גבוה מאשר בשאר הקהילה.
יעל גרמן: אני חושבת שזה יהיה דיי נכון לומר וזה מתוך מצוקה של אין ברירה.
יעל גרמן: אז מה שאני כאן קוראת, אני קוראת לחברה הישראלית, אני קוראת לכולנו לפתוח את החברה, להרוס את הסטיגמות הבלתי הגיוניות האלה ובאמת להכיל את כל הקהילה הלהט"בית כדי שלא תצטרך לעסוק בזנות.
עליזה לביא: יש לנו נציגים של משרד החינוך פה?
עליזה לביא: אני אשמח לשמוע התייחסות בבקשה של המשרד, של המערכת, הנחיה למורים, יועצות.
<קריאה: לצערי אני לא יכולה לתת את כל ההתייחסויות.
עליזה לביא: איריס מנדה בן יעקב, הממונה על חינוך למיניות במשרד החינוך.
עליזה לביא: את שמעת את המצוקה, את הדברים שעולים - - - אה הכניסו אותך רק עכשיו, מי רוצה לספר לנו, לשתף אותנו בחוויה מבית הספר.
עליזה לביא: בואי תשתפי אותנו בבקשה.
<אלאיה הוף: אני אלאיה, אני בת 19, באתי לפה מהמסגרת של האגודה למען הלהט"ב.
<אלאיה הוף: כשאני יצאתי מהארון אני הייתי לקראת סוף י"ב ככה שבאמת גם י"ב שזו שנה שלומדים בה כלום זמן אז לא באמת הייתה לי איזה חוויה מחוץ לארון בבית הספר יותר מדיי וגם לפני זה אני לא יצאתי אף פעם מהארון עד שיצאתי מהארון המגדרי שלי.
<אלאיה הוף: אבל בית הספר שלי היה בית ספר שהוא היה סביבה מאוד קשה לנוער גאה באופן כללי.
<אלאיה הוף: בכיתה י', בשנייה שהגעתי לתיכון שלי, אחד המורים לספורט באחד השיעורים הממש ממש ראשונים של השנה, היה איזה שיעור אחד שהוא העיר הרבה הערות הומופוביות לתלמידים שישבו שם.
<אלאיה הוף: הוא אמנם העיר אותם בצחוק, אבל לאנשים שבסופו של דבר כן משתייכים לקהילה ואנשים שהם הומואים בארון או טראנסיות שהן בארון, אנשים מהקהילה שהם בארון והם רואים שזאת הסביבה שלהם ושזה מה שהמורים שלהם מעבירים לתלמידים, גם אם זה בצחוק, זה דברים שהם נקלטים וזה לא משהו שנותן סביבה בטוחה לאף נער בארון או נערה בארון, זה לא נותן לו איזשהי סביבה בטוחה.
<אלאיה הוף: מערכת החינוך, פה בבית ספר שלי, מהחטיבה שלי ועד סוף התיכון לא עברנו שיעור אחד של חינוך מיני לדוגמא.
<אלאיה הוף: כך שקורה איזשהו מצב שבשש שנים, שזה שש שנים של התבגרות מהרגע שמתחילים את החטיבה ועד שמסיימים את התיכון בי"ב, שש שנים של התבגרות שהתהליכים, גם אם הגוף משתנה, וזה השנים שהכי קריטי שיהיה בהן חינוך מיני, השנים הכי קריטיות שתהיה בהן סביבה שתלמד את התלמידים שלה להיות הרבה יותר מכילים והרבה יותר פתוחים ולהכיר יותר דברים וזה לא קורה.
<אלאיה הוף: עכשיו, יש מצב שזה בית ספר פרטני, אבל בית הספר הזה מכיל 600 תלמידים בשכבה.
עליזה לביא: אז בואו באמת נשמע מה קורה מבחינת משרד החינוך, שיעורים למיניות בריאה, הבדלים בין המינים, אחריות, שוויון תחום בין ה- - - יש - - -
<איריס מנדה בן יעקב: אני מבינה שהנושא הוא על האוכלוסייה הלהט"בית אז אני אתחיל בזה ואחר כך אני אגע גם ב - - - אני אתחיל בזה ואחרי זה אני אגע ב- - - קודם כל אני עוברת מוועדה לוועדה, ועדת החינוך, ועדה לזכויות הילד ואני באמת שומעת כל מיני סיפורים לא פשוטים, חוויות שצובעות את המציאות הבית ספרית וגם קצת מכלילות אותה.
<איריס מנדה בן יעקב: אני כן רוצה לספר לא מה לא נעשה כי אנחנו שומעים, מה כן נעשה ומה בשלבי עשייה ואני חושבת שהתקדמנו הרבה בשנים האחרונות וכמובן היד עוד נטויה ויש לנו הרבה מאוד עבודה.
<איריס מנדה בן יעקב: כי החברה היא חברה מורכבת וההתייחסות כלפי האוכלוסייה הלהט"בית היא מורכבת חברתית.
<איריס מנדה בן יעקב: אז קודם כל, כל מיני אמירות כאלה מאנשי חינוך זה כמובן נובע מעמדות שלהם, מדעות קדומות ומחוסר ידע.
<איריס מנדה בן יעקב: וכדי לגשר על הפער הזה קודם כל אנחנו מכשירים את היועצות החינוכיות.
<איריס מנדה בן יעקב: אין יועצת חינוכית שלא עברה הכשרה בנושא בצורה כזו או אחרת.
עליזה לביא: זו אמירה גורפת?
עליזה לביא: אין יועצת חינוכית - - -
<איריס מנדה בן יעקב: רוב היועצות החינוכיות - - - מפקחות היעוץ עושות את זה ככה או במסגרת הכשרות והשתלמויות או במסגרת ימי עיון.
עליזה לביא: מה ההגדרה של ההשתלמות, האם ההגדרה זה שוויון בין המינים - - -
<איריס מנדה בן יעקב: חינוך למיניות.
עליזה לביא: מה מדברים בחינוך למיניות?
<איריס מנדה בן יעקב: מדברים על חברות, על זוגיות, על מיניות בכלל, על שוויון בין המינים - - -
עליזה לביא: אבל במצוקה שעולה כאן
עליזה לביא: בחדר הזה יש התייחסות או שיש מבוכה בקרב היועצות בכלל לדבר בינן לבין עצמן על הנושאים הללו?
<איריס מנדה בן יעקב: זה לא פשוט לדבר על הנושאים הללו, אני לא אשקר.
<איריס מנדה בן יעקב: זה קשה.
<איריס מנדה בן יעקב: יחד עם זאת, יועצות שעוברות הכשרה אנחנו מאמינים שהן כן מסוגלות או להעביר לצוותי מורים או בעצמן להיכנס לשיעור כישורי חיים ולדבר על זה.
<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה לציין עוד משהו שלאחרונה - - -
עליזה לביא: האם פותח מערך או בשלבי פיתוח מערך נקודתי לסוגייה שכרגע נמצאת על השולחן?
עליזה לביא: לא הכר את עצמך.
<איריס מנדה בן יעקב: יש שיעור בכישורי חיים בחטיבת ביניים ובתיכון בנושא של להט"בים, אבל אני רוצה להוסיף עוד משהו - - -
<קריאה: במסגרת כישורי חיים, זה לא באופן ספציפי על המיניות ועל נטייה מינית.
<איריס מנדה בן יעקב: המיניות נלמדת במסגרת כישורי חיים.
<איריס מנדה בן יעקב: בנוסף לזה, הארגונים הגאים, אנחנו יושבים כבר זו שנה שנייה בשולחן עגול כדי לראות איך מעמיקים את העשייה במשרד החינוך כי המצב לא כזה טוב, אני לא אשקר, יש לנו עוד הרבה עבודה.
<איריס מנדה בן יעקב: אז אנחנו יושבים ב - - -
עליזה לביא: הדלת של משרד החינוך פתוחה בפני איגי?