GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מרים זלקינד: אבל מה שבאמת היה צריך להיות, שהממשלה תתכנס לדיון חירום.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מחליטה על הממשלה, מה לעשות, אחרת כל העולם היה נראה אחרת.
<מרים זלקינד: הממשלה היא זאת שהייתה צריכה על - - - התכנית הלאומית תקפה לטיפול ברצח נשים, אבל אין אפילו גינוי או תגובה שזו בדיוק הבעיה, כי נשים שנרצחות פשוט לא מעניינות את הממשלה הזאת, הן לא בסדר העדיפויות.
<מרים זלקינד: את הרצח אולי אי אפשר להפסיק לחלוטין, תמיד יהיה פשע, אבל כשזה קורה ככה – שלוש נשים בתוך שבוע זה מראה בבירור שפשוט לאף אחד לא אכפת.
<מרים זלקינד: במה למען השם מתעסק המפכ"ל שלנו?
<מרים זלקינד: מפכ"ל המשטרה הוא מתעסק באיזה קצינה שהוטרדה מינית ותובעת דיבה – בזה הוא מתעסק?
<מרים זלקינד: ראש הממשלה שלנו מתעסק במי תהיה המגישה באיזה גוף של שידור כאשר נשים נרצחות על ימין ועל שמאל, זה פשוט שערורייה.
<מרים זלקינד: האישה בת 35 שנרצחה ושדיברנו עליה בכפר ראמה, התלוננה לפני כחודשיים במשטרה על איומים על חייה.
<מרים זלקינד: המשטרה גבתה ממנה עדות, עצרה ועיכבה חשודים לחקירה, ואז שחררה אותם.
<מרים זלקינד: כולם אמרו שהיא מאוימת.
<מרים זלקינד: כולם ידעו שהיא תירצח, כל השכנים, כל הכפר, ועדיין זה קרה בסופו של דבר.
<מרים זלקינד: הכתובת הייתה על הקיר, ויש תחושה שאין מקום על הקיר לעוד כתובות.
<מרים זלקינד: שש נשים נרצחו מתחילת השנה בישראל – הממוצע כל שבועיים וחצי נרצחת אישה, תסתכלו על הגילאים שלהן.
<מרים זלקינד: מתוך שש הנשים, חמש היו מתחת לגיל 40, שתיים פחות משלושים, ונשים שלא הספיקו בכלל לחיות.
<מרים זלקינד: הממשלה החליטה להקצות 50 מיליון מדי שנה למאבק לאלימות נגד נשים, אבל אפילו אגורה אחת לא הופנתה, והתכניות שוכבות במגרה.
<מרים זלקינד: לפני כמה שבועות היה פה דיון על הנושא של ועדת שרים, ומסקנות ועדת המנכ"לים שכבר לפני ארבעה חודשים הם נחשפו כאן ולא עשו איתן כלום.
<מרים זלקינד: מה הפלא שנשים ממשיכות להירצח – אם זה היחס, אם זה המסר שאנחנו מקבלות שהחיים של נשים שווים פחות – כמה נשים צריכות למות כדי שהממשלה תיקח את הנושא הזה ברצינות?
<מרים זלקינד: כמה תמונות מזעזעות של נערות ושל ראשים ערופים הממשלה הזאת עוד צריכה?
<מרים זלקינד: תודה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה מהסיוע המשפטי, במשרד המשפטים.
<הדס גבריאל-זני: האמת ששותפים איתי כאן לתכנית סנ"ה גם מר אילן שריף ממשרד הרווחה, אולי יש מקום שהוא יספר על תכנית סנ"ה וגם יעלה.
עאידה תומא סלימאן: בדיון שהתקיים לפני שבועיים שמענו על התכנית.
עאידה תומא סלימאן: הובטח לי באופן הכי ברור כששאלתי, האם כל המשפחות ששכלו את יקיריהם במקרה רצח יודעים על התכנית?
עאידה תומא סלימאן: הוסבר לי איך שהמשטרה מיידעת תיכף את המשפחה, ונותנת להם מספר טלפון שהם יכולים לפנות, ושהם יכולים לקבל את הסיוע המשפטי.
<הדס גבריאל-זני: זה לא עובד בצורה כזאת.
<הדס גבריאל-זני: ברגע שיש מקרה רצח במדינת ישראל, מתכנסת ועדת זכאות שמורכבת מנציג ממשטרת ישראל, נציג ממשרד הרווחה, ויושב ראש שכשיר להיות שופט ממשרד המשפטים.
<הדס גבריאל-זני: הוועדה מחליטה אם מדובר במקרה רצח, ואם כן, מועברים פרטי המשפחה למנהלת מרכז הסיוע מעמותת אל"ה שהיא עובדת סוציאלית במקצועה.
<הדס גבריאל-זני: מנהלת מרכז הסיוע יוצרת קשר עם המשפחה, מגיעה אליה הביתה, מציעה להם סל של טיפולים תמיכתיים, כספיים, נפשיים וסיוע משפטי.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל, התהליך הזה כמה זמן לוקח?
<הדס גבריאל-זני: זה מאוד תלוי באישור שאנחנו מקבלים מהוועדה.
<הדס גבריאל-זני: אני לא יכולה לתת סיוע משפטי אם העובדת הסוציאלית עדיין לא מגיעה למשפחה, והמשפחה מעוניינת בסיוע משפטי.
<אילן שריף: אחד הסייגים הוא, שלא נותנים אישור כזה אם יש מישהו שהוא חשוד ברצח בעצמו, ואז זה מתעכב.
<אילן שריף: יכול להיות, אני לא רוצה להתייחס למשפחה כזאת או אחרת, זה היה גם במקרה הזה.
<אילן שריף: יכול להיות שהיה איזשהו חשד שבני המשפחה בעצמם מעורבים, ואז זה לוקח יותר זמן עד שמחליטים מיהם נפגעי העבירה שזכאים לקבל את הסיוע.
עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק הדיון שהיה לפני שבועיים על הצעת החוק שאני הגשתי גם כן וחברת הכנסת חנין זועבי, שתי הצעות חוק בעניין של זכויות נפגעי עבירה, ומי מקבל את הזכויות האלה – על זה נדבר אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא, ואנחנו ראינו את זה בהרבה מקרים, שהנחת היסוד בדרך כלל כאשר אשה נרצחת, אשה ערבייה נרצחת, הנחת היסוד בדרך כלל זה רצח על רקע כבוד המשפחה, ואני יודעת שיש הוראה, אבל בכל זאת השוטרים עדיין לוחצים והתפקוד של המשטרה כאשר החקירות מתמקדות בהתחלה במשפחה, אפשר להבין שזה יוצא מנקודת הנחה כזו, ואז אולי אפשר להבין למה מתעכבים בהגשת הסיוע הזה לפי מה שאמרת.
עאידה תומא סלימאן: לפני שבועיים ביקשתי פילוח וסטטיסטיקה בעניין המקרים שאכן קיבלו זכאות.
<הדס גבריאל-זני: זה בדרך אליכם, זה הועבר כבר לשרת המשפטים, וזה בדרך אליכם.
עאידה תומא סלימאן: בדרך אלינו.
עאידה תומא סלימאן: לאור הדיון הזה שמתקיים עכשיו, והעובדה שהם לא קיבלו עדיין שום התראה שיש תכנית כזו, המשפחה, ותאמינו לי, אם יש משפחה שצריכה זאת המשפחה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שתזרזו את התהליך במקרה הספציפי.
עאידה תומא סלימאן: יעלה, העמותה אצלך יש לה גם עובדים סוציאליים ערבים?
<יעלה כהן: כן.
<יעלה כהן: יש לנו שתי עובדות סוציאליות ערביות, אחת בכפר כנא, פאידה עבדאללה, ובטירה עיאת אבו- - - -
עאידה תומא סלימאן: הן עובדות במרכזים שהקמתם.
נחמן שי: רציתי לשמוע קצת יותר את המשתתפים השונים פה, לפני שאני מביע את דעתי.
נחמן שי: הנתונים הם מזעזעים על-פי כל קנה מידה.
נחמן שי: באיזשהו מקום כנראה מתהלכת האשה ה-126, היא עוד הולכת, אבל היא לא תהיה פה עוד כמה ימים.
נחמן שי: עכשיו אנחנו ב-125, אז יש כנראה מישהי שכבר מסומנת, מספרה 126, והיא מחכה, מישהו יהרוג אותה בזמן הקרוב.
נחמן שי: אנחנו לא נוציא אותה, ולא נושיע אותה כנראה, למרות שיכול להיות שיש כבר אזהרות והכתובת היא כמו שאומרים פה על הקיר או באיזשהו מקום אחר.
נחמן שי: רצח נשים הוא לא מכה משמיים, זה לא רעידת אדמה, וזה לא מגיפה, זה נעשה בידי אנשים.
נחמן שי: אפשר לצפות כנראה את רוב המקרים, זה שונה ממעשי רצח אחרים.
נחמן שי: אפשר לזהות.
נחמן שי: יש קריטריונים מוקדמים, את עושה לי לא, ואני אומר לא תמיד, אבל יש כנראה.
חנין זועבי: אתה יודע למה היא אומר לא, כי אין להם הערכת מסוכנות.
חנין זועבי: אנחנו ביקשנו מספר פעמים לעשות הערכת מסוכנות – אז מה שהוא אומר זה נכון, למה את אומרת לא?
נחמן שי: יש מקרים שהם בלתי צפויים.
עאידה תומא סלימאן: באופן כללי, מה שאומר חבר הכנסת נחמן שי, זה נכון.
עאידה תומא סלימאן: יש מקרים שבהם אי אפשר לצפות.
עאידה תומא סלימאן: ויש מקרים אם הייתה נעשית הצלבת מידע בין כלל הגורמים, היה אפשר - אז יש ויש.
נחמן שי: ברור שכל מקרה הוא שונה, אבל יש כנראה איזשהן אינדיקציות מוקדמות, אם זה בא מהמשפחה, אם זה מהמתלוננת עצמה, אם זה בא מהסביבה.
נחמן שי: זה תלוי במודיעין המשטרתי, ותלוי בעיקר במוטיבציה שרוצים לגלות את זה ולעקור את זה מהשורש כדי שמספר 126 לא יופיע.
נחמן שי: המשרד שלכם, המשרד לביטחון פנים, עושה תכניות ענק, אני לא מזלזל בהם, ברור שצריך גם טיפול הוליסטי, אבל בסוף זה אנשים, במקרה הזה זה נשים, איך נושיע אותן?
<גוני פרנקל: לא רק זה, מחלקי משפחה שקמים בהנחיית המפכ"ל בתוך תחנת המשטרה, מחלקי משפחה שמיועדים לטפל בדיוק בדברים האלה.
<גוני פרנקל: אלה אנשים שיהיו מיועדים לטפל בדיוק בתופעות האלה שמדברים עליהם לא רק בלוד, או ברמלה, או בנצרת או בטייבה.
נחמן שי: אני לא אומר שלא עושים, אבל יש פה כנראה מרוץ בין המשטרה לבין הרוצחים מי יגיע ראשון.
נחמן שי: אתם מנסים לעקור את התופעה, וצריך לטפל בזה גם תופעות מהשטח, אני לא מזלזל בזה, אבל בסוף צריך לטפל במקרים הקונקרטיים.
נחמן שי: אני אומר לכם עוד פעם, יש לי תחושה של איזשהו רפיון, איזושהי הקלה – מה לעשות?
נחמן שי: וכאן נכנסות כל המלים המכובסות האלה שאנחנו שלא רוצים לשמוע אותן יותר על כבוד המשפחה, ועל תרבות מסוימת וכן הלאה.
נחמן שי: אין דבר כזה, בעיניי זה אותו דם, זה אותו צבע אם הן יהודיות, אם הן ערביות, אם הן עולות, אם הן ותיקות – לא מעניין אותי מאיזה מגזר ומאיזה תחום הן באות, בסוף זה אנשים ונשים.
נחמן שי: זה מוכרח להיות גבוה בסולם העדיפויות שלכם, זה מוכרח לקבל דגש.
נחמן שי: אני מודה לך שאת עושה את זה.
נחמן שי: צריך לעשות תכנית לא רק להגנת עדים.
נחמן שי: תכנית להגנת נשים, אני מציע שהמשטרה תעשה תכנית להגנת נשים.
נחמן שי: תאמיני לי שנשים תבקשה לקבל הגנה בתכנית להגנת נשים, העסק הזה עוד פעם יקפוץ מדרגה אחת קדימה.
<פנינה מזרחי: שלום, אני אימא לשלושה ילדים, מראשון לציון, אני יושבת ראש בבית-הספר חופית בעיר שלי - - - חברתית.
<פנינה מזרחי: אני נמצאת כאן היום בימים הסוערים האלה, שיש אלימות כל כך רבה נגד נשים, כי אני באמת לא יכולה לעמוד מהצד ולשתוק.
<פנינה מזרחי: כשהייתי בת 12, חוויתי ניסיון אונס על-ידי חמישה נערים בעיר נורמטיבית בתוך שכונה באור יום.
<פנינה מזרחי: אותה חוויה נוראית בעצם היא זאת שעיצבה אותי, זה משהו שחרוט ונשאר לאורך שנים.
<פנינה מזרחי: מה שאני טוענת שלהוסיף עוד מצלמה ברחוב, זה לא מספיק.
<פנינה מזרחי: גם עוד שוטר זה מצוין וזה לא מספיק, כל הדברים האלה לא ימנעו את הרצח הבא.
<פנינה מזרחי: כאימא, שחשוב לי לחולל שינוי, שאין שום פתרון מלבד חינוך.
<פנינה מזרחי: אני מאמינה בכל ליבי שחינוך לשוויון מינקות ועד כיתה י"ב לעשות את זה חינוך כמגדר לא רק למערכת החינוך ולמורים, אלא גם לערב בזה את ההורים, זה דבר שחשוב מאוד ומשמעותי.
<פנינה מזרחי: אני חושבת שההורים הם החוליה הכי משמעותית שמחברת בעצם את כל המעגל הזה – חינוך צריך להגיע מבית.
<פנינה מזרחי: אני מאמינה ויודעת שזה אפשרי לעבוד עם הורים.
<פנינה מזרחי: יש לפעול לשילוב שלהם בכל התהליך.
<פנינה מזרחי: בעיר ראשון לציון, יצא מידע מדהים, שנקרא "הורים לומדים מגדר למען ילדיהם" – זאת יוזמה חדשנית וייחודית שטרם נעשתה כמותה בארץ.
<פנינה מזרחי: במהלך התכנית אנחנו יושבים צוותי ועד ההורים, יחד כדי ללמוד על הילדים שלנו דרך עין מגדרית.
<פנינה מזרחי: אנחנו עושים את זה כדי שנוכל בעצם לצמצם את כל הפעולות של האלימות, את הבריונות ולקדם אמונה עצמית ביכולות שלהם.
<פנינה מזרחי: אני מזמינה אתכם פה לשקול, ללמוד ולהעמיק את התכנית שקיימת אצלנו, לשכפל אותה ברחבי הארץ כולה, להתייחס אליה כאל תכנית לאומית שבאמת תמנע את הרצח הבא, שאולי תצמצם ותסגור את המרכזים הקיימים.
<פנינה מזרחי: המודל הזה פותח על ידי היועצת לקידום מעמד האשה בעיר שלנו.
<פנינה מזרחי: תודה.
עאידה תומא סלימאן: נשמח לקבל מידע על התכנית.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, עו"ד צילית יעקבסון.
<צילית יעקבסון: מעבר לחשיבות של הדיון היום - אלימות חוצה מגזרים, ואלימות קיימת אצל כל שכבות האוכלוסייה מכל הסוגים ודם זה דם, כפי שאמר חבר הכנסת נחמן שי.
<צילית יעקבסון: כמי שמפעילה מקלטים, וכחלק ממקלטים לנשים מוכות, אנחנו מהציבור הדתי והחרדי בכל המקלטים.
<צילית יעקבסון: השבוע הייתי אצל המשפחה של אדל, שנרצחה בטבריה.
<צילית יעקבסון: לא הכרתי, לא מכירה, אבל מתוך כאב גדול והתנצלות, אולי היינו יכולים למנוע את הרצח שלה.
<צילית יעקבסון: השמות האלה אנחנו עכשיו מזועזעים, והתמונות בעיתון הן עדיין חרוטות אצל כולנו.
<צילית יעקבסון: אבל עוד שבועיים, עוד חודש, זה נכנס לסטטיסטיקה.
<צילית יעקבסון: בנובמבר שנה הבאה כאשר ייצאו הדוחות, זה יהיה בתוך הסטטיסטיקה.
<צילית יעקבסון: כמו שאמרו חבריי לפני, זה צריך לעלות לראש סדר העדיפויות שלנו הלאומי, החברתי, זאת לא מכה משמיים.
<צילית יעקבסון: נכון, אי אפשר למנוע מאה אחוז, נכון, יש דברים בלתי צפויים שאי אפשר למנוע.
<צילית יעקבסון: אבל אם נמנע את מי שכן אפשר למנוע, דיינו.
<צילית יעקבסון: ורק הצלבת מידע והרשות – אנחנו אומרים את זה שוב, נכון זה תכניות גבוהות, אבל אם מחלקה ושירות פסיכיאטרי ידבר עם הרווחה, ידבר עם תחנות המשטרה, ידבר עם מקלטים, אם הדברים האלה יועברו, אז יהיה סדר.
<צילית יעקבסון: אני אומרת, אולי ככה נצליח גם להסביר לפעמים לאשה שתבין שהיא נמצאת בתוך מעגל של אלימות ונמצאת בסכנה.
<צילית יעקבסון: אם נעשה את הדברים האלה, אני אומרת, עשינו משהו, ונוכל אולי כולנו לישון ולא לחכות לאשה ה-126 שמסתובבת כאן בינינו.
<היאם אזברגה: עם כל הכבוד למה שאמרתם, אבל אף אחד לא דיבר על האקדח שמסתובב חופשי בין הצעירים – איפה המשטרה, מה התפקיד שלה שכל צעיר בן 14 מחזיק אקדח, איך זה מגיע אליו?