GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רונית פיסו: לצערי, בשבילו זה כבר לא יעזור, אבל אני בהחלט חושבת שמשרד החינוך, ותיכף אני אגיע גם בהקשר היותר חברתי והכללי לזה, הוא אחד המשרדים הראשונים שצריכים להידרש לנושא של תעסוקה.
<רונית פיסו: נשים עם מוגבלויות בתעסוקה.
<רונית פיסו: קודם כל אני חושבת שהתמונת מצב מאוד ידועה וברורה.
<רונית פיסו: זה כבר אני חושבת דיון רביעי שלי בפנייך גברתי, יושבת ראש הוועדה, שאני מדברת על הנושא.
<רונית פיסו: יש נייר מאוד טוב שמרכז המחקר של הכנסת עשה שדיבר על באמת האפליה המרובה של נשים עם מוגבלות בתעסוקה.
<רונית פיסו: וכאשר אנחנו מדברים על נשים ערביות או חרדיות או מהגרות עם מוגבלות אז אנחנו מדברים על אפליה כפולה ומשולשת בכל מה שקשור לתעסוקה.
<רונית פיסו: אני אעלה שלוש נקודות: נקודה ראשונה זה שאנחנו לא יכולים לבחון, להבין את היקף התופעה וכמובן לנסות לשנות אותה אם אנחנו לא מכירים את הנתונים.
<רונית פיסו: וכל הנושא של פילוח מגדרי, לא רק בנושא הזה של נשים עם מוגבלות, הוא לוקה בחסר בכל משרדי הממשלה.
<רונית פיסו: אחד הדו"חות האחרונים באמת זה של הנציבות משנת 2012 שבאמת הופיע שם פילוח מגדרי, אבל נובמבר - - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם דיברנו על זה והתכתבתי עם המשרדים השונים בישיבה הקודמת כבר.
<רונית פיסו: ולצערי הרב יש בלמ"ס אישה שכל תפקידה לעשות פילוח מגדרי לנתונים ובנובמבר 2016 לפני חודש, לקראת היום הזה, הבינלאומי, פורסם לקט נתונים מתוך הסקר החברתי.
<רונית פיסו: מדברים על אנשים עם מוגבלויות ללא שום פילוח לנשים וגברים.
<רונית פיסו: גם שוב, דבר נוסף שיצא לי לקראת היום הזה, הנציבות הוציאה פרסום שבשלוש שנים האחרונות חלה ירידה במצב התעסוקה מ-57% ל-51% ואין ולו מילה אחת או פרשנות אחת שמנסה לאפיין את הנשים.
<רונית פיסו: אם אנחנו מדברים על נגישות, על תחבורה ציבורית, אנחנו יודעים שלנשים עם מוגבלות יש פחות רכבים מלגברים עם מוגבלות.
<רונית פיסו: כאשר אנחנו מדברים על חסמים חברתיים אנחנו יודעים שיש חברות שבהן יש לחץ על נשים בכלל לא לעבוד מחוץ לביתן אז איפה זה?
<רונית פיסו: זה נעלם, זה לא קיים, זה שקוף?
<רונית פיסו: כל עוד התופעה שקופה לא נצליח לשנות אותה.
<רונית פיסו: שתי המלצות נוספות מלבד הנושא של פילוח מגדרי.
<רונית פיסו: כל הנושא של הטמעת חשיבה מגדרית בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות 1998.
<רונית פיסו: החוק הוא יכול להיות מצויין ויש לו באמת פוטנציאל מאוד יפה לשנות, יש את תיקון מספר 15 לחוק, שאוטוטו נכנס לתוקף, שמורה לכל גוף ציבורי גדול המעסיק 100 עובדים ומעלה להגיע לייצוג של 5% של אנשים עם מוגבלות משמעותית.
<רונית פיסו: למה שאנחנו, אתם, הכנסת וכולנו כ-NGO , כחברה אזרחית וכולי לא נדאג לכך שתהיה חשיבה מגדרית ויהיה ייצוג לכל מגדר, quota של נשים וגברים בכל משרד.
<רונית פיסו: גם במשרד החינוך לא הייתי רוצה שתהיינה רק נשים עם מוגבלות, שיהיו גם גברים עם מוגבלות.
<רונית פיסו: אבל כאשר אנחנו מסתכלים ומחפשים את הנשים ואת האנשים עם המוגבלות אנחנו נמצא אותם.
<רונית פיסו: נקודה אחרונה ושלישית - הכשרות מקצועיות.
<רונית פיסו: אנחנו יודעים שנשים מתרכזות בתחומי מקצוע נשיים, מגדריים: טיפול, חינוך, רווחה וכולי.
<רונית פיסו: אין הכשרות מקצועיות כמעט בכלל, אם אני מתייחסת לדו"ח האחרון של האגודה לזכויות האזרח, ובפרט לנשים עם מוגבלויות שיכשירו אותן לעסוק במקצועות הטיפול והרווחה והדוגמא שנתנו פה על החינוך היא מקוממת ומאוד בולטת.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת מיכל עמרני.
עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר לגשת למיקרופון.
<מיכל עמרני: טוב אז שלום לכולם, קוראים לי מיכל, אני פעילה חברתית, אני בחורה נכה.
<מיכל עמרני: היה לי חשוב להגיע לוועדה הזאת ולדבר על החסמים שעומדים בפני אנשים עם מוגבלויות בתחום התעסוקה.
<מיכל עמרני: אז ממש עשיתי תמצות לארבע נקודות, אני מקווה שאני אספיק את כולן.
<מיכל עמרני: נקודה מספר אחת - אני רוצה לדבר על בעיה ממש חמורה שזה חוק לרון.
<מיכל עמרני: חוק לרון הוא חוק שהוא לא טוב לנכים מכוון שהוא פוגע בכושר ההשתכרות שלנו.
<מיכל עמרני: אני כבחורה נכה, שאני רוצה לצאת לעבוד, מדוע לוקחים לי את הקצבה, שגם ככה עומדת על חצי משכר המינימום, ואתה יודע את זה אילן, את המאבק שלנו - - -
אילן גילאון: אני נלחם בזה, זה חוק רע, לא טוב - - -
<מיכל עמרני: במקום שהממשלה תעודד אותי כן לצאת לעבוד וכן להשאיר את הקצבה הזעירה גם ככה שיש לנו, היא יורדת לי בהדרגה.
<מיכל עמרני: אני לא מבינה את ההיגיון של החוק הזה, אני חושבת שצריך לטפל בזה ולשנות את זה כי הקצבה צריכה להינתן לי בגלל שאני נכה ולא לפגוע בכושר ההשתכרות שלי.
<מיכל עמרני: נקודה שניה שאני רוצה להעלות לדיון זה הנקודה של האנשים עם המוגבלות החמורה.
<מיכל עמרני: בשנת 2002 שר הרווחה, בניזרי, קבע תקנות לשכר מינימום מותאם לאנשים שלא יכולים להשתלב בשוק הפתוח.
<מיכל עמרני: אני מדברת פיגור שכלי, אוטיזם, אני מדברת על אנשים שלא מצאו את דרכם בשוק הפתוח, שולחים אותם לעבוד במפעלים מוגנים.
<מיכל עמרני: מי ששולח אותם זה בעצם חברת המשקם שהיא חברה שנהנית מתקציבים ממשלתיים וכדי לא לאבד את הקצבה משלמים להם סכום מזערי של 7-15 ₪ לשעה.
<מיכל עמרני: אני לא מבינה למה לנצל אנשים שהם חסרי ישע, זה דבר שפורסם בכתבות, עשו על זה תחקירים בטלוויזיה ואני לא רואה שמישהו מטפל בעניין הזה ואני חושבת שזה ראוי לטיפול ודיי דחוף כי האנשים האלה לא אשמים שהם נולדו בצורה כזאת.
<מיכל עמרני: נקודה שלישית שאני רוצה להעלות לדיון זה הנושא של 5% שילוב של אנשים עם מוגבלות בשירות המדינה.
<מיכל עמרני: כמו שאתם יודעים לאחרונה אמצים חבר הכנסת איציק שמולי ויואב קיש הגישו הצעת חוק שעברה ולדעתי הצעה שלא מיטיבה עם ציבור הנכים.
<מיכל עמרני: אני גם הגעתי לוועדת העבודה והרווחה ודיברתי על זה לפני שהחוק נכנס לתוקף ולצערי לא היה לי עם מי לדבר כי לא הקשיבו לי.
<מיכל עמרני: בעצם, על מנת שאני אגש למכרז כיום בשירות המדינה, שירות המדינה מחייבת אותי לגשת למבחנים פסיכוטכניים.
<מיכל עמרני: אני באה ואומרת שמעבר לנכות הפיזית אנחנו סובלים גם מפגיעות עצביות שגורמות לנו להיות עם קשיי למידה.
<מיכל עמרני: אני לא יכולה לעבור את המבחנים האלה שהם המבחנים הפסיכוטכניים.
<מיכל עמרני: נציבות שירות המדינה באה ואומרת לי, אם את לא עוברת את המבחן אז את לא יכולה בכלל לגשת למכרז.
<מיכל עמרני: אז אני תקועה, אין לי שום יכולת לגשת למכרזים כאלה - - -
אילן גילאון: את יכולה לנסות להיבחר לכנסת, אין שום דרישה.
<מיכל עמרני: אני אשמח, עשיתי קורס יועצים פרלמנטריים.
<מיכל עמרני: אני כיום אקדמאית עם תואר שני במינהל ומדיניות ציבורית.
<מיכל עמרני: אני רוצה לנצל את היכולות שלי לעבוד בשירות המדינה ואני יושבת בבית.
<מיכל עמרני: כתבתי את זה לחברי כנסת, ודיברתי בוועדת העבודה והרווחה והצפתי את הבעיה וכולם יודעים על הבעיה הזאת, זה לא סוד ומבחינת נציבות שירות המדינה הם ממש אטומים, אין לי עם מי לדבר, הם לא מוכנים לתת פטור לאנשים עם מוגבלויות.
<מיכל עמרני: אני כן אגיד ששר האוצר, יאיר לפיד, היה שר האוצר בזמנו, הוא ניסה להתערב ולתת פטור לאנשים עם מוגבלות מהמבחנים האלה והוא לא הצליח לקדם את זה.
<מיכל עמרני: צריך לבדוק למה הוא לא הצליח לקדם את זה ומי עצר אותו.
<מיכל עמרני: נקודה אחרונה שאני רוצה להעלות זה לדבר על תכנית שמפעילה אותה דפנה מאור שנמצאת איתנו מהמטה לשילוב תעסוקה לאנשים עם מוגבלות.
<מיכל עמרני: בעיני היא תכנית לא טובה, זו דעתי, ואני כן מעלה את זה לדיון כי זה חשוב לי להגיד את זה.
<מיכל עמרני: זה נקרא תכנית חשקל, התכנית הזאת מופעלת על ידי החשב הכללי של האוצר שבעצם לוקחים אנשים אקדמאים ומשלבים אותם במוסדות ממשלתיים, בחברות ממשלתיות, במשרדי ממשלה.
<מיכל עמרני: אני נכנסת לעבוד למשך תקופה של שנה, תקופה זמנית כעובדת של כח אדם ולאחר שנה מפטרים אותי.
<מיכל עמרני: אז מה ההיגיון פה כי כרגע אני פוטרתי.
<מיכל עמרני: אני גם פוטרתי, הקצבה ירדה לי מ-2600 ל-900 ₪ וביטוח לאומי הכניס אותי לחוב של 2900 בנוסף כי עבדתי גם משרה מלאה.
<מיכל עמרני: אז זה מוריד את כל המוטיבציה, מוריד את כל החשק שאני, כאדם עם מוגבלות, כן רוצה לצאת לעבוד ואני כן נלחמת וזה תכנית שצריכה להשתנות.
<מיכל עמרני: כי אם אתם מכניסים אותי למשרד ממשלתי באופן זמני אז מה הטעם, מה ההיגיון כאן?
<מיכל עמרני: אני רק אגיד לסיכום ש - - -
עאידה תומא סלימאן: הטעם הוא שזה מעלה את הסטטיסטיקה.
<דפנה מאור: לא נכון.
<דפנה מאור: זה לא הטעם.
<דפנה מאור: ממש לא הטעם גברתי - - - מדובר בתכנית - - -
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אומרים לי תמיד, הציפייה שלנו שלאחר שנה שהאנשים ישתלבו, כולם יבינו כמה הם חשובים.
עאידה תומא סלימאן: זה אותו דבר גם כן כאשר מדובר על ה- - -
<דפנה מאור: אבל גברתי זאת לא התכלית של התכנית הזו.
<דפנה מאור: התכנית הזו מטרתה ומלכתחילה אומרים לאנשים, אם אתה סיימת תואר אקדמאי ואתה צריך איזשהו סוג של ניסיון והתנסות, הרי לך התנסות בשכר מלא - - -
<מיכל עמרני: אבל לא קולטים אותי - - -
<דפנה מאור: ומראש נאמר שלא מדובר על קליטה, מדובר על לצבור ניסיון, זה הרעיון.
עאידה תומא סלימאן: אפשר שלאחר שניסיתם עם המטרה המאוד טובה הזו וראיתם שזה פוגע באנשים שזה - - - הנה, היא נתנה לך דוגמא, קיצצו לה את הקצבה, צברה חוב בגלל הביטוח הלאומי, היא מפוטרת עכשיו, אתם צריכים לחשוב על אם אלה התוצאות.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שלא ראיתם, לא צפיתם שהתכנית שהיא טובה, אוקיי היא צברה ניסיון ויש לה עכשיו ברזומה ב-CV שלה כתוב שהיא עבדה שנה שלמה, אבל בינתיים מבחינה כלכלית היא נפגעה.
עאידה תומא סלימאן: אולי צריך לחשוב על פיתוח נוסף בתכנית הזו שיענה על זה.
<דפנה מאור: גברתי התכנית פועלת כבר שנה רביעית.
<דפנה מאור: אני פעם ראשונה שומעת את התלונה על הנושא של הקצבה.
<דפנה מאור: אנחנו נבדוק את הנושא הספציפי הזה, זו פעם ראשונה שאני שומעת על השלכה כזאת.
אילן גילאון: מעטים שומעים פעם ראשונה על התכנית אבל.
אילן גילאון: אני רוצה אם תרשי לי פשוט, אני נקראתי לוועדה, זה כמו מימונה של בעלי מוגבלויות היום, צריך לעבור ועדה ועדה, אבל אני רק מבקש כי - - -
עאידה תומא סלימאן: אתה גרמת למימונה.
אילן גילאון: אני רוצה להתייחס אם תרשי לי דקה, על דברים מאוד מאוד חשובים שנאמרו כאן.
אילן גילאון: גם לגבי חוק לרון, גם לגבי מדיניות שהיא כל הזמן מכפילה ב-2 ומחלקת ברגליים.
אילן גילאון: במקום לפשט את המערכת ולעשות שני מסלולים קבועים: אחד, סטטוס לעניין הקצבה, שתיים, מסים לעניין ההכנסה ולמסות את הכל ביחד, לעשות גם חשבון הגון והוגן.
אילן גילאון: כל הזמן מסבכים את זה ב-disregard המפורסם שרק המילה הזאת צריך להוריד אותה כי היא לא נגישה מסדר היום.
אילן גילאון: וכך זה צריך להיות, אם רוצים לעודד תעסוקה צריכים לעשות מספר דברים : אחד - להשתחרר מחוק ועדת לרון, כי מה קובע ועדת לרון, הוא אומר תרוויחי קצת, אבל אם תרוויחי יותר מדיי תפסידי את הקצבה שלך ואז היא אומרת לעצמה אבל מה אולי לא כדאי לי לעבוד, או שאולי כדאי לי לעבוד בשחור, כך או כך זה מחסום לא טוב של חשיבה לא נכונה עם דעה קדומה על הנושא.
אילן גילאון: הדבר השני שצריכים לעשותו בעניין הזה, וכאן את צודקת מאה אחוז, הגרוע הוא לא ב-5% שנקבע כקווטה, אלא בתהליך שאיננו ברור.
אילן גילאון: מחר בבוקר אני אילן גילאון רוצה לעבוד במשרד ראש הממשלה, כמאבטח לראש הממשלה, נראה לי מתאים.
אילן גילאון: זאת אומרת, לא ברור לי לגמרי מה קורה איתי במקרה הזה במשרד ראש הממשלה.
אילן גילאון: האם משרד ראש הממשלה בנוי כ-5% מן הקווטות שלו לגבי אנשים עם מוגבלות והוא צריך לקבל אותם והוא מגייס אותם או לא, זה בתחום הממשלתי, חייב להיות תהליך ברור.
אילן גילאון: הדבר השני הוא בתחום הפרטי, לייצר incentive כזה למעסיק שהוא יחפש את האדם המוגבל, שיהיה לו רנטבילי.
אילן גילאון: במדינות של ה-OECD, שאנחנו כל הזמן מתפארים, גברתי, זה מקובל, בגרמניה זה מקובל.
אילן גילאון: יש תמריצים כאלה.
אילן גילאון: ולו בלבד כדי להבין כאן מה העניין, ככל שמסבכים יותר את התהליך, ככל שעושים אותו יותר מסובך, והיום אפשר לפשט אותו עד רמת שבב.
אילן גילאון: כל בנאדם צריך לקבוע את הסטטוס שלו: נכה, חד הורי, מבוגר, זה סטטוסים מורכבים בסל אחד.
אילן גילאון: חברה מתקדמת רוצה לקדם את כל אלה.
אילן גילאון: כמה קל לפשט את זה אם רוצים.
אילן גילאון: הטכנולוגיה, דיברת על העיוורת הזאת שהגיעה אלייך למרכז.
אילן גילאון: אתמול, השבוע הציגו לי משקפיים שקוראות מעצמן.
אילן גילאון: עכשיו זה גם טוב לי בתור בנאדם שמתקשה, שיש לו דיסלקציה, לא רק לאדם כזה.
אילן גילאון: שהוא יכול לזהות מי נמצא מולך.
אילן גילאון: הציגו לנו, את גם היית בתצוגה הזאת, של מחשב שאפשר להפעיל אותו רק עם העיניים.
אילן גילאון: כלומר, יש לנו אמצעים, אנחנו פה במקום אחר לגמרי, רק שאנחנו נרצה, כי ההנגשה המרכזית היא במוח שלנו, זה דבר ראשון, אם אנחנו לא נהיה אנשים נגישים לא תהיה כאן שום נגישות.
אילן גילאון: אני מתנצל, אני חייב ללכת לוועדת המדע.
עאידה תומא סלימאן: זה בסדר גמור, אתה חתן השמחה היום.
עאידה תומא סלימאן: טוב, עורכת דין קרן גרינבלט, מנכ"לית שותפות.
<קרן גרינבלט: אני רוצה רק להגיד באמת במשפט.
<קרן גרינבלט: שמי קרן גרינבלט, אני מנהלת קואליציית שותפות שזה ארגונים פמניסטים למען צדק כלכלי ותעסוקתי.
<קרן גרינבלט: מתחילת הדיון היה פה הרבה שיח על הנושא של נגישות ומה שהיה חסר לי בכל האמירות היפות שנאמרו פה זה את המילה אפליה.
<קרן גרינבלט: אני חושבת שחשוב להעלות לראש סדר העדיפויות את העיסוק בסוגייה הזאת של הצומת בין זה שאת אישה לבין זה שאת אישה עם מוגבלות כי זה לא רק מכפיל את האפליה כלפייך, זה עושה אותה כפולה ומכופלת.
<קרן גרינבלט: הקשיים שאישה עם מוגבלות נתקלת בהם, לא סתם אנחנו מקיימות פה דיון נפרד ומיוחד בוועדה הזאת ביום הזה.
<קרן גרינבלט: אז אני חושבת שהשאלות שנוגעות לאפלייה ונוגעות לדעות קדומות ונוגעות לעובדה שמעסיקים נמנעים מלהעסיק נשים עם מוגבלויות זה סוגיה שצריך לטפל בה באופן נפרד לחלוטין מסוגיית הנגישות כי היא אקוטית, היא מאוד חשובה ואני שמחה לשמוע שיש עכשיו ברדיו קמפיינים להעלאת מודעות בנושא של דעות קדומות על הנכים באופן כללי, אבל הסוגיה של נשים נכות היא נפרדת והיא דורשת התייחסות מיוחדת.
<קרן גרינבלט: זה מה שרציתי להוסיף לדיון.
עאידה תומא סלימאן: גברת עינת מעיין, מהמרכז לעיוור, בבקשה גברתי.
<עינת מעיין: אני הכנתי דברים בכתב כי אני, יש לי מגבלה בנוסף לזה שאני כבדת ראייה שאני לא זוכרת מה אני רוצה להגיד.
<עינת מעיין: אני עינת, אני מנהלת הכספים של המרכז לעיוור וביקשו ממני לבוא לוועדה כי אני כבדת ראייה ולדבר על החוויה שלי.
<עינת מעיין: רצו שאני אדבר על החוויה שלי כאישה עם מגבלה.
<עינת מעיין: אז קודם כל יש לי וידוי, קשה לי עם ה-title הזה של אישה עם מגבלה.
<עינת מעיין: כאילו המגבלה היא מה שמגדיר אותי והאמת היא שהחוויה שלי היא אחרת.
<עינת מעיין: מרכז החיים שלי הם החיים עצמם עם מה שיש ולא מה שאין.
<עינת מעיין: אני לא חיה את מה שאין, ולכן מוזר לי להיות תחת ההגדרה הזאת.
<עינת מעיין: אז אני מעדיפה כאן בוועדה להתמקד בכיוון של הצמיחה שלי, הצמיחה שלנו ומתוך זה, מתוך מה שעוצר את הצמיחה להבין את הבעיות וההתמודדויות הקיימות.
<עינת מעיין: אני רוצה להציג את תמונת העולם שאני אישית הייתי רוצה לחיות בה ואני מאמינה שזה נכון לכל לקויות הראייה וגם לכל הנשים עם המוגבלויות ואפילו לכל הנשים הלא מושלמות באופן כללי.
<עינת מעיין: תמונת העולם שלי מתחלקת לשלושה חלקים.
<עינת מעיין: הראשון זה האינפורמטיבי.
<עינת מעיין: הייתי רוצה שהציבור יידע באופן כללי על סוגי לקויות הראייה ושקיימות טכנולוגיות הנגשה ללקויות ראייה ושניתן להגיע באמצעותן לרמת עצמאות גבוהה.
<עינת מעיין: דבר שני בתמונת העולם שהייתי רוצה שתהיה, שיהיה state of mind של הציבור כלפי לקויות ראייה וכלפי אנשים לא מושלמים באופן כזה שהם כמוני, כמוך.
<עינת מעיין: בשכל, לכולם זה ברור, אבל ברגש כל הסטטיסטיקות יעידו שאנחנו רחוקים משם, ולכן אנחנו צריכים להבין שיש פער גדול בין השכל לרגש בנושא הזה.
<עינת מעיין: לקוי ראייה ואנשים לא מושלמים באופן כללי, חווים את זה בשגרה.
<עינת מעיין: הרגש שקיים כלפי אנשים לא מושלמים מעיד גם על היחס של האנשים כלפי חוסר השלמות של עצמם.
<עינת מעיין: מי שיכול, מסתיר את חוסר השלמות שלו ואיך שאני מבינה את הדברים, מי שמסתיר, חי בסתירה פנימית וסתירה פנימית זה חוסר שקט נפשי וזה המצב של רוב הציבור.
<עינת מעיין: ולכן, ביום שרוב הציבור יקבל את האנשים עם מוגבלות הוא גם יחיה יותר בשקט עם עצמו.
<עינת מעיין: זו ההבנה שלי.
<עינת מעיין: דבר שלישי בעולם שהייתי רוצה לחיות בו הוא התפקיד של המדינה.
<עינת מעיין: המדינה להבנתי צריכה לספק תמיכה שתביא אנשים לרמת עצמאות שתאפשר להם להיות יצרניים.
<עינת מעיין: ברוך השם אנחנו נמצאים בתקופה טכנולוגית שיכולה להביא הרבה אנשים שפעם היו נדחקים החוצה ממעגל החיים, העידן הטכנולוגי של היום, מאפשר לספק לכולם פלטפורמה שהם יוכלו ממנה להעלות ולהיות יצרניים.
<עינת מעיין: זה נחוץ למדינה מבחינה כלכלית שהתושבים שלה הם יצרניים וזה נחוץ אפילו יותר מבחינת המסר החברתי שעובר לציבור שגם אם אתה לא מושלם, בכל זאת רוצים אותך ולא דוחקים אותך החוצה.
עאידה תומא סלימאן: למרות שאני רוצה לחלוק עלייך.
עאידה תומא סלימאן: אין אנשים מושלמים.
עאידה תומא סלימאן: המושג הזה שאת לא מושלמת כאילו אנחנו מושלמים שהוא טעות.
עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר, מה זה מושלם, זאת שאלה ראשונה ודבר שני, עד כמה שידוע לי האנשים שהגדרת אותם לא מושלמים, רבים מהם, הרבה יותר מושלמים מכל מי שרואה ושומע ופותח את הפה ומדבר, תאמיני לי.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר גבריאלה אדמון ריק, עוזרת נציבות שוויון לאנשים עם מוגבלויות.
<גבריאלה אדמון ריק: אז אני גבי מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, תודה.
<גבריאלה אדמון ריק: אני רוצה להתייחס לדברים המאוד חשובים ומאוד מרגשים שגם אמרו כאן סביב החדר ואנחנו יודעים שאנשים עם מוגבלות נתקלים בהרבה חסמים כשהם באים לחפש עבודה ובמיוחד נשים, כי כמו שאמרו כאן מקודם, האפליה היא כפולה, הבעיות הן כפולות ומכופלות וככל שמחלחלים יותר ויותר למטה, גם אנשים לא מכירים את הזכויות שלהם וגם הבעיות הן יותר קשות.
<גבריאלה אדמון ריק: לגבי הנושא של הנתונים, אנחנו יודעים שיש בעיה של נתונים, אנחנו מנסים לחשוב עד דרכים כדי ליישם אותם דרך הסקר החברתי.
<גבריאלה אדמון ריק: לצערי אי אפשר להוציא נתונים מהימנים.
<גבריאלה אדמון ריק: אנחנו ננסה להתייחס לזה יותר בשנה הקרובה.
עאידה תומא סלימאן: כאן הפילוח המגדרי.
<גבריאלה אדמון ריק: לגבי הפילוח המגדרי, כן.
<גבריאלה אדמון ריק: כי מהשיטה הקיימת, שאנחנו משתמשים בה, אי אפשר לעשות את הפילוח המגדרי בצורה מהימנה.
<גבריאלה אדמון ריק: פשוט המדגם הוא קטן - - -
<גבריאלה אדמון ריק: המדגם הוא קטן מדיי כשמתחילים לחלק את זה לאנשים עם מוגבלות - - - בקיצור, אנחנו ננסה לחשוב על דרכים חלופיות.
<גבריאלה אדמון ריק: נושא חשוב מאוד זה הנושא של במשך החיים, אמרו את זה כאן, הרבה אנשים הופכים להיות אנשים עם מוגבלות במשך החיים.
<גבריאלה אדמון ריק: הם חולים או כל דבר אחר, לא מזהים את עצמם כאנשים עם מוגבלות, לא יודעים שיש להם זכויות, נפלטים ממעגל העבודה וזה משהו שצריך, אני חושבת שכל האנשים שנמצאים כאן צריכים להשמיע את הקול הזה, להגיד לאנשים שיש להם את הזכויות שלהם.
<גבריאלה אדמון ריק: אנחנו עושים את זה כל הזמן אבל צריך לעשות עוד ועוד בתחום הזה, להסביר לאנשים שיש להם זכויות כאנשים עם מוגבלות כי ברגע שבנאדם חולה במחלה הוא לא מכיר את העולם הזה והוא נפלט בלי צורך.
<גבריאלה אדמון ריק: אנחנו מקבלים פניות ציבור בתחום של תעסוקה, בערך 500 פניות בשנה, כמה שיותר יותר טוב.
<גבריאלה אדמון ריק: אנחנו מזמינים אנשים לפנות אלינו אם הם נתקלים באפליה, אם נתקלים בחוסר מודעות לזכויות, לא יודעים לאן לפנות אנחנו ממש נשמח לסייע בנושא הזה.
<גבריאלה אדמון ריק: אנחנו גם הגשנו בשנה האחרונה כמה תביעות - - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה מה אתם עושים באופן יזום שלכם מבלי שמישהו יגש כדי שהציבוא יידע יותר את הזכויות שלו.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, לא לחכות עד שמישהו יידע במקרה שיש נציבות כזו שאפשר לפנות אליה.
<גבריאלה אדמון ריק: אז אנחנו מפיקים קמפיין, יש לנו פייסבוק פעיל, אנחנו משתדלים להפיץ מידע בכמה שיותר ערוצים, תקשורת.
<גבריאלה אדמון ריק: כמובן שצריך לעשות עוד.
עאידה תומא סלימאן: אם כבר את נמצאת פה גברתי, אני פניתי באחת מהפניות ציבור שקיבלתי שהיתה ממורה ערביה עיוורת, שהיא מנצרת ומלמדת בחינוך מיוחד בירושלים, שבתקופה האחרונה מתקשה בגלל כל מיני שינויים במציאות שהיא חיה בה בגלל המאורעות שקורים בירושלים, פתאום סוגרים כביש מסוים, פתאום שמים מחסום בנקודה מסוימת.
עאידה תומא סלימאן: היא מתקשה כבר להסתובב בסביבה שהיא מנסה להתרגל אליה וביקשה שתהיה מועברת לנצרת, מקום מגוריה המקוריים, מאיפה שהיא באה, ומשרד החינוך סירב, אמר שהם לא יכולים להעביר אותה, אין להם תקנים וכולי.
עאידה תומא סלימאן: האם זה מקרה שאתם יכולים לטפל בו למשל?
עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר משרד חינוך שיש לו 37 מורים ומורות בארץ בכלל שהם עם מוגבלויות יכול להתחשב באישה כזו, אני חושבת, כדי לשמור לפחות על הערך הזה של שילוב של ייצוג הולם.
עאידה תומא סלימאן: האם זה אחד מה - - -
<גבריאלה אדמון ריק: זה נשמע לי - - - טוב אני לא יכולה לענות ככה נראה לי - - - זה נשמע מקרה שיש בו גם הרבה דברים מעורבים בנוסף למוגבלות של האישה הזאת.
<גבריאלה אדמון ריק: אם הנושא זה אפליה על רקע מוגבלות אז ברור שאפשר וגם - - -
עאידה תומא סלימאן: אז אתם עוסקים רק באפליה על רקע - - -
<גבריאלה אדמון ריק: בנושא של מורים עם מוגבלות אנחנו העלינו היום את הדיון החשוב שנערך פה היום בכנסת ואני חושבת שהוא מאוד חשוב, שאנחנו עובדים מול משרד החינוך כדי לקדם אותו, גם בערוץ הזה אין ספק שצריך להסיר את החסמים האלה.
עאידה תומא סלימאן: למרות שאני הבנתי היא ששוויון זכויות לאנשים מתחיל אפילו בלתת להם את האפשרות לא רק שהם לא יופלו, אלא באמת שיוכלו להנות מזכויות באופן כללי ולממש את הזכויות שלהם.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לנגר חבצלת ליאורה ממכון עמרם.
<חבצלת ליאורה נגר: אני עובדת אצל איתן כמתנדבת.
עאידה תומא סלימאן: את מתנדבת, אי אפשר לעבוד כמתנדבת.
<חבצלת ליאורה נגר: תשמעי זאת עבודה, זה סוג של עבודה בהתנדבות.
<קריאה: איזה איתן?
<חבצלת ליאורה נגר: עו"ד איתן עמרם.
<חבצלת ליאורה נגר: אני בעלת תעודת עיוור, תעודת ראייה, זכיתי בשני הדברים - גם תעודת עיוור על עין שמאל שעיוורת וגם כבד ראייה על עין ימין שהיא כבדת ראייה.
<חבצלת ליאורה נגר: אני סובלת בנוסף לזה ממחלה שנקראת פיברומאלרגיה שהיא לא מוכרת לי.
<חבצלת ליאורה נגר: מכוון שיש לי כבר 100% על העיניים אז לא מכירים בזה.
<חבצלת ליאורה נגר: אני יכולה להעיד כאן שכשאני שולחת - - - אני אוטוטו בוגרת לימודי משפטים.
<חבצלת ליאורה נגר: נתקלתי לאורך כל הדרך שלי, אני כבר שש שנים לומדת משפטים כי מתחילת הלימודים שלי בלימודי המשפטים עד היום שאני מחפשת עבודה, זה כבר שנתיים שאני מחפשת עבודה, אני כל הדרך נתקלת בבעיות כתוצאה מהראייה שלי.
<חבצלת ליאורה נגר: אין נגישות לכבדי ראייה ועיוורים – לא במכללות, לא באוניברסיטאות, לא בשום מקום.
<חבצלת ליאורה נגר: אני התקשיתי מאוד לקבל את הזכויות שלי ככבדת ראייה עיוורת.
<חבצלת ליאורה נגר: אף אחד לא הבין את הבעיה שאני נתקלת בה כשאני הולכת למבחנים, כשאני יושבת בכיתה, כל דבר אחר.
<חבצלת ליאורה נגר: אני היום מגישה לראיונות עבודה את הקורות חיים שלי, אני נתקלת בקיר, אני אפילו תשובה לא מקבלת על זה, תשובה לא מקבלת כמו אנחנו מצטערים את לא מתאימה, שום דבר, התעלמות מוחלטת.
<חבצלת ליאורה נגר: וכל זה רק בגלל שעורכי דין שהגעתי אליהם לראיון עבודה אמרו לי, למה את לא מציינת בקורות חיים שלך שיש לך בעיה רפואית, שאת נכה.
<חבצלת ליאורה נגר: אז ציינתי את זה כגילוי נאות וזה בא לי לרועץ כי לא מזמנים אותי לראיונות עבודה.
<חבצלת ליאורה נגר: יש חוקים, הכל טוב ויפה, אבל לא יעזור לנו ליישם את החוקים האלה כל הזמן שאנחנו לא מוצאים את הדרך ליישם אותם.
<חבצלת ליאורה נגר: מישהו פעם אמר לי שחוקים נועדו כדי להפר אותם, לכן בבתי הכלא בארץ יש כל כך הרבה אסירים.
<חבצלת ליאורה נגר: וזה נכון.
<חבצלת ליאורה נגר: לאף אחד לא אכפת מהחוק.
<חבצלת ליאורה נגר: כולם שמים פס על החוקים.
<חבצלת ליאורה נגר: אם זה עורכי דין, אם זה מקומות אחרים.
<חבצלת ליאורה נגר: הציעו לי לעבוד כמטפלת לקשישים, לכי תעבדי עם קשישים, את לא מוצאת עבודה במשרד עורכי דין – לכי תעבדי עם קשישים, זה יתאים לך.
<חבצלת ליאורה נגר: למה?
<חבצלת ליאורה נגר: בגלל שאני נכה?
<חבצלת ליאורה נגר: לכי תעבדי, יש מרכז טלפונים בראשון, לכי תעבדי שם כטלפנית.
<חבצלת ליאורה נגר: אני רוצה להתקדם בחיים, אני לא רוצה להשאר במקום שההורים שלי היו בו.
<חבצלת ליאורה נגר: אני לא רוצה להשאר מאחור, אני רוצה להתקדם.
<חבצלת ליאורה נגר: אני רוצה ללכת ללמוד תואר שני כי מישהו בא ואמר לי תשמעי, אין לך תואר שני, אני מעדיף לקחת מישהו גם עם תואר שני, את לא מתאימה לי, את לא מספיק יודעת.
<חבצלת ליאורה נגר: הגעתי למקום עבודה שבגלל שאני נכה היא אמרה לי יש לך ידיעת יתר.
<חבצלת ליאורה נגר: אבל אני באה לעבוד בהתמחות, מה זה ידיעת יתר בהתמחות?
<חבצלת ליאורה נגר: אני באה ללמוד.
<חבצלת ליאורה נגר: לא, את יודעת יותר מדיי.
<חבצלת ליאורה נגר: מה אני יודעת יותר מדיי?
<חבצלת ליאורה נגר: אני לא יודעת כלום, אני באה אלייך כדי ללמוד.
<חבצלת ליאורה נגר: בגלל שאני באתי צולעת ואני ידעתי שזה בגלל שבאתי צולעת.
<חבצלת ליאורה נגר: כי באותו יום קמתי מהמיטה עם כאבי תופת וזה קורה כל הזמן.
<חבצלת ליאורה נגר: אני יכולה לספר על תקרית שהיתה לנו היום בבוקר כשהגענו עם האוטובוס, הנהג ראה אותי צולעת עולה לאוטובוס, הוא ראה אותנו שני נכים ובמקום להוריד אותנו ליד הכנסת הוריד אותנו תחנה אחרי והיינו צריכים ללכת את כל הדרך ברגל.
<חבצלת ליאורה נגר: זה כל הזמן קיים.
<חבצלת ליאורה נגר: זה לא רק בגלל שאנחנו נשים זה בגלל שאנחנו נכים.
<חבצלת ליאורה נגר: בראש ובראשונה בגלל הסטיגמה הזאת, נכים.
<חבצלת ליאורה נגר: אחר כך הנשיות, אחר כך הגבריות, אחר כך כל השאר.
<חבצלת ליאורה נגר: קודם כל אנחנו עם סטיגמה של נכים.
<חבצלת ליאורה נגר: הנכות הזאת עומדת לנו כמו סימן, כמו אות קין על המצח.
<חבצלת ליאורה נגר: הגיע הזמן שזה ייפסק, הגיע הזמן שמישהו יקום ויעשה לזה סוף.
<חבצלת ליאורה נגר: לא בחוקים, כי חוקים לא עוזרים בכלל ואנחנו רואים את זה.
<חבצלת ליאורה נגר: בדרכים אחרות.
<חבצלת ליאורה נגר: צריך למצוא את הדרך, לחייב גם את המשרדים הקטנים להעסיק אותנו, לא רק הגדולים, לא רק מ-25 איש ומעלה, לא רק 100 איש, גם את הקטנים.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאת מדברת מתוך כאב רב ואנחנו יודעים שהמציאות היא מאוד עגומה ובגלל זה דיברנו מההתחלה שההנגשה היא לא רק עניין של הנגשה פיזית, אלא גם כן שינוי תודעתי אצל כולם כדי שהחוקים האלה ייצאו לפועל, אבל אני חושבת גם שבמקרים שאת מרגישה שבאמת הפלו אותך לרעה, רק בגלל שאת עם מוגבלות, אני חושבת שבכל זאת צריך לגשת לנציבות או למישהו אחר, ארגון שיכול או לתבוע או לפחות להעלות את זה.
עאידה תומא סלימאן: לפעמים, אתם יודעים מה, יכול להיות שדברים שלא עוברים את סף הראיות ואת סף בית המשפט, אבל לפרסם על זה ולדבר על זה ולהוציא את זה לאור אם זה בתקשורת או במקומות אחרים, הרבה פעמים זה עוזר.
עאידה תומא סלימאן: בנושאים אחרים זה עזר - - -
<חבצלת ליאורה נגר: תרשי לי להוסיף דבר אחד בקשר למה שאת אומרת.
<חבצלת ליאורה נגר: יש את אתר קודקס למתמחים ולעורכי דין שהוא מיישם אותם לעבודה.
<חבצלת ליאורה נגר: באתר קודקס יש את הנושא של לאנשים עם מוגבלות של הנציבות.
<חבצלת ליאורה נגר: אני נמצאת שם.
<חבצלת ליאורה נגר: תשובה אחת אני לא מקבלת על קורות החיים שאני שולחת שם.
עאידה תומא סלימאן: לאן?
<חבצלת ליאורה נגר: דרך הנציבות.
<קריאה: נציבות שירות המדינה או נציבות שוויון זכויות?
<חבצלת ליאורה נגר: שוויון זכויות בקודקס, באתר קודקס.
<חבצלת ליאורה נגר: מי שמכיר את אתר קודקס יודע את זה, מכיר את הסעיף הזה שם למעלה.
<חבצלת ליאורה נגר: יש את האתר הרגיל ויש את האתר לאנשים עם מוגבלויות.
<חבצלת ליאורה נגר: פנייה אחת לא קיבלתי מהאתר הזה אחרי שהגשתי קורות חיים.
עאידה תומא סלימאן: טוב, אני אבקש משהו כזה - - - אני חושבת שצריך לבדוק את העניין הזה - - -
<קריאה: זה נציבות שירות המדינה, לא נציבות שוויון זכויות - - -
<חבצלת ליאורה נגר: אבל זה לא משנה, עצם העובדה שזה קיים.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני מבקשת, נאמר פה משהו.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה, גברתי מ?