GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רם שפע: הגשנו, ולא ציינתי את זה קודם, הצעת חוק בנוגע למועד מיוחד.
רם שפע: אמנם היא עוד לא התקדמה אבל כבר הגשנו הצעה ואני מניח שנצליח לקדם אותה.
עאידה תומא סלימאן: מי הגיש אותה?
רם שפע: ההתאחדות.
עאידה תומא סלימאן: ההתאחדות לא יכולה להגיש.
רם שפע: דרך מי הגשנו?
רם שפע: אני אברר.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים, אתם לא יכולים להגיש.
רם שפע: אנחנו עוד מעט שם.
עאידה תומא סלימאן: עוד מעט שם.
רם שפע: אבל אני מניח שכרגיל, הגשנו את זה ביחד.
רם שפע: כלומר, כמה ח"כים הגישו את זה עבורנו - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני - - - פה, הסתכלתי מסביב לשולחן וניסיתי קצת לחשוב מי מאלה שיושבים סביב השולחן יישבו פה עוד עשר שנים כח"כים וח"כיות.
רם שפע: עדיף שיהיו כמה ח"כיות.
רם שפע: אנחנו מבררים מי הגיש את ההצעה.
רם שפע: לגבי המל"ג, נועה, אני חייב להתייחס.
רם שפע: אני בשום פנים לא מאשים אותך אישית כי באת לייצג פה את המל"ג אבל צריך להגיד את האמת.
רם שפע: לדבר על מחלקה משפטית שפותרת או מנסה לטפל בסוגיות של הטרדות מיניות או באופן כללי של מצב הנשים באקדמיה, זו זילות של הסיטואציה - - -
<נועה בינשטיין: המל"ג לא מטפלת - - -
רם שפע: אני יודע שהמל"ג לא מטפלת כי המל"ג לא רוצה לטפל וצריך להגיד את האמת.
רם שפע: יש לנו עשרות שיתופי פעולה עם המל"ג, עובדים מדהים, היא לא רוצה לטפל בנושא הזה, זאת האמת וצריך להגיד אותה.
רם שפע: דבר אחרון ולא קשור, אנחנו בעוד חמש דקות – אני רק מעדכן את הסטודנטים – נפגשים באולם "ירושלים" לשדולה.
עאידה תומא סלימאן: היה לנו דיון חשוב ביותר.
עאידה תומא סלימאן: עלו פה כמה סוגיות ורעיונות לפתרונות שאפשר כבר להתחיל לקדם אותם.
עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון, אני אתחיל עם כל הנושא של ייצוג נשים גם בסגל האקדמי וגם בתפקידי מנהלה בכירים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתייחס למה שהיה היום כלמידה ראשונה של המצב ונתעמק בו יותר בישיבה שדיברתי עליה, ב-18 ביולי.
עאידה תומא סלימאן: שם נשמע יותר פרטים, שם נבין את הנושא יותר לעומק ונדע אילו תכניות קיימות כדי לשנות את המצב.
עאידה תומא סלימאן: לכן, אני לא רוצה לדבר יותר בנושא הזה, אנחנו נשמור את זה עד לפגישה.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שנהיה בקשר עם התאחדות הסטודנטים.
עאידה תומא סלימאן: נקיים פגישת עבודה שבה נתייחס להצעות הקונקרטיות שעלו, גם בנושא סטודנטיות אימהות או הורות שוויונית, או שנעשה עוד צעד לכיוון של הוגנות מגדרית ואז נוכל באמת לחשוב איך לקדם את הנושאים האלה מול הגורמים השונים באקדמיה.
עאידה תומא סלימאן: בנושא של הטרדות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שהנושא הזה התחלנו לטפל בו והתחילו לטפל בו בוועדה גם לפני שאני הגעתי לכנסת.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא תרמה לנושא הזה של טיפול בהטרדות מיניות באקדמיה ואני ממשיכה גם לטפל בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: כבר הודעתי מה אנחנו עשינו בעניין הדיווח אבל אנחנו מוסיפים עוד ועוד למאגר של המוסדות שאנחנו פונים אליהם ומזכירים להם שהם חייבים לדווח לנו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר או-טו-טו מוציאות תזכורת עוד פעם ואת הפורמט שוב למוסדות האלה ומבקשים שידווחו לנו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לוקחות את הנושא בשיא הרצינות.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לשמוע את התוצאות של הסקירה שעשיתם ואיגום המידע שעשיתם בתוך הדוחות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרשום בפנינו את ארבעת המוסדות שדיברת עליהם ונפנה אליהם.
עאידה תומא סלימאן: נבקש שידווחו לפי החוק ולפי מה שמתבקש מהחוק.
עאידה תומא סלימאן: מצד שני אני לא יכולה לפטור אתכם מהאחריות, המל"ג.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שבאמת תטפלו בזה.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה.
עאידה תומא סלימאן: אם אצלכם זה מטופל במחלקה המשפטית אני אפנה למחלקה המשפטית ואני ארצה לדעת מה בדיוק נעשה בנושא הזה ומה מתכננים.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני אפנה גם ליו"ר, לנשיא, גם למנכ"ל ונבקש.
עאידה תומא סלימאן: הנושא לא צריך להיות מטופל במחלקה המשפטית.
עאידה תומא סלימאן: אין שם שום סמכות, לא להתערבות משפטית, לא לתביעה ולא לכלום.
עאידה תומא סלימאן: למה זה במחלקה המשפטית אני לא יודעת.
עאידה תומא סלימאן: זה אמור לעבור.
עאידה תומא סלימאן: נמצא פתרון לשאלה איפה זה צריך להיות כדי שיטופל וייקחו אחריות על הנושא.
עאידה תומא סלימאן: וכן, החוק מחייב את המוסדות לדווח לכם ואני חושבת שמובן מאליו שזה מחייב איזשהו טיפול בדיווחים שמגיעים אליכם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך גם את הקשר אתכם בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה ואני מקווה שיהיו לכם עוד דיונים מעניינים בהמשך יום זה.
עליזה לביא: אני שמחה לפתוח את הדיון שלנו כאון בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי - היבטים מגדריים של הגיור.
עליזה לביא: זאת למעשה הישיבה השלישית שלנו בשלוש השנים האחרונות.
עליזה לביא: קיימנו שני דיונים בכנסת הקודמת בנושא הזה של גיור של נשים, של צעירות, של נערות.
עליזה לביא: החירות המגדרית בסוגיה הזאת של הגיור ברורה, אנחנו נחזור עליה וגם על המצוקות שיש לנשים בשל תהליך הגיור ובכלל בשל מעמדן ביהדות.
עליזה לביא: רוב הנוכחים כאן, אם לא כולנו, יודעים שהיהדות עוברת מאם לילדיה, ולכן כאשר אישה מבקשת לבוא ולהתגייר, היא עושה את ה לא רק עבור עצמה, אלא גם עבור ילדיה וילדי ילדיה.
עליזה לביא: הנתון שאנחנו חוזרים ומזכירים והוא הולך וגדל משנה לשנה, מדבר על כך שמסך כלל המתגיירים, 80% מהמתגיירים אלו מתגיירות.
עליזה לביא: כלומר, הנקודה המגדרית מאד מאד בולטת, מאד מאד נוכחת, מאד קיימת.
עליזה לביא: אין ספק שבשל המעמד ההלכתי הנדרש מנשים לעומת גברים, מספר את סיפורה של החברה בישראל.
עליזה לביא: גברים שנישאים לנשים יהודיות, גברים שאינם יהודים על פי ההלכה, ישראלים, שירתו בצבא, לומדים באוניברסיטה, אבל לא קיבלו את הגושפנקה ההלכתית, נישאים לנשים יהודיות, ילדיהם יהודיים.
עליזה לביא: החברות שלהם שעלו איתם, שלמדו איתם, לפעמים באותה משפחה, כשהן מתחתנות, הן לא יכולות להתחתן על פי הדין הדתי ובוודאי ילדיהן אינם יהודיים.
עליזה לביא: באותה נשימה אני רוצה לדבר גם על המיצוב המגדרי של המתגיירות, שהן לרוב נשים מחולשות מתוקף מעמדן כנשים שמבקשות את עזרת המערכת, ברובן לא מכירות את הממסדיות הישראלית, את כל המורכבות.
עליזה לביא: השפה לא תמיד נהירה, המערכת העוטפת לא תמיד מלווה, אבל המפגש הוא מפגש עם גברים.
עליזה לביא: המערכת כולה, על מנעד התפקידים שבה, מצויה בידי גברים.
עליזה לביא: כך שמתגיירות סובלות פעמיים, נפגעות פעמיים.
עליזה לביא: פעם אחת כי הן מבקשות להתגייר ופעם שנייה כי הן נשים.
עליזה לביא: ואת הנקודה הזאת אנחנו צריכים לבוא ולהעלות על סדר היום, גם בשל המספר, אבל גם בשל המציאות האטומה, שקיימת במדינת ישראל בכלל ובפרט בכל מה שקורה עם התהליך של גיור נשים במדינת ישראל.
עליזה לביא: כולל כל הדרך מהתהליך, מההתחלה ועד כמובן לסוף, וזאת הנקודה הקשה, הבעייתית, המורכבת, וטבילת גרות.
עליזה לביא: נמצאים ונמצאות איתנו אנשים יקרים שמלווים את השיח, את הסוגיה, גם בפתרונות תרבותיים ובטח בפתרונות הלכתיים; ואנחנו נשמע מה קורה ואיך קורה.
עליזה לביא: אני רק רוצה להזכיר את הנקודות שדיברנו עליהן בכנסת הקודמת, בשני הדיונים שקיימנו.
עליזה לביא: דיברנו על כך שצריכה לקום יוזמה אזרחית.
עליזה לביא: אם הציבור יתגייס ויפתח את השערים ואת הבתים ואת הקהילות וילווה את המתגיירות ואת המתגיירים, אנחנו נוכל לראות בשינוי.
עליזה לביא: המספרים שקיבלנו לגבי התהליך של המתגיירים והמתגיירות לא מלמד אותנו שהרבה השתנה.
עליזה לביא: פנינו גם לרב הראשי בנושא של טבילת הגרות וביקשנו לשקול את האפשרות לטבול ללא דיינים.
עליזה לביא: גם על הנקודה הזאת לא קיבלנו מענה ואנחנו נדבר עליה כאן.
עליזה לביא: אני מזכירה שהדיונים התקיימו גם במאי שנת 2013 וגם ביוני שנת 2014, כמובן לפני חג השבועות, באותו יום שהפכנו למסורת והיום הזה, על מנעד הוועדות, שבו היינו בוועדה לזכויות הילד, ששם דנו על מעמד הקטינים, ועדת ביקורת המדינה, נוכח הדו"חות הקשים שחוזרים ועולים ונוכח הכשל שראינו בין הזרועות השונות, שבכל ועדה, אם היינו מתבוננים על ההיבט המגדרי, היינו רואים עד כמה באמת הכפל בקשיים נובע גם מהסוגיה.
עליזה לביא: ובוועדה שלנו כאן, בשעה הזאת, אנחנו נרצה גם לשאול את השאלות, אבל בטח ובטח להשוות עם שאלות ששאלנו לפני שנתיים ולפני שנה ולראות מה קרה, לאן התקדמנו, איפה בעצם הלכנו אחורה ומה מלמדים אותנו הנתונים.
עליזה לביא: אז אני רוצה להודות לכל מי שהגיעה והגיעו ובאמת לפתוח את הדיון על אחת מהסוגיות הקשות, הכואבות שלנו כחברה, ובטח ובטח כמה ימים לפני שנלך כולנו לבית הכנסת ובקהילה לקרוא את מגילת רות, המגילה שמספרת לנו את הסיפור של גיור, של איך קורה שאישה מגיירת אישה בדרך ממואב לבית לחם.
עליזה לביא: על הפרשנויות, על רש"י, על כל הפרשנים שמדברים ומספרים את הסיפור.
עליזה לביא: ואני תמיד לאורך הדרך, גם מחקרים שלי, שאלתי מה מקומה של רות בזיכרון הנשי, יהודי, לאורך הדורות.
עליזה לביא: אני חושבת שבדור שלה, דור שלנו קיבוץ גלויות, ראוי ונכון שנקרא כולנו את המגילה בעיניים עכשוויות, וגם ניזכר במה היה לאורך הדורות ואיך פתרו בעיות בעם ישראל, ואיך היה אומץ הלכתי ואיך בדרך, כששתיהן חוזרות חבולות, עם נעלים קרועות, עם הבנה של רות שבאשר תליני אלין, גם מקום של לינה לנווד שאין לו לדעת איפה הוא יישן בלילה, בה היא מצטרפת בכל נפשה ובכל רוחה אל העם היהודי, ורות אומרת ועושה ונעמי מזהה את זה ומלמדת אותה את הלכות גיור בדרך.
עליזה לביא: נכון שהגושפנקה הרשמית הייתה בסופו של דבר בשער העיר, אבל תהליך הגיור נעשה מאישה לאישה, בדרך הביתה, כששתיהן חוזרות הביתה.
עליזה לביא: והיום, כשהאחיות והאחים שלנו חוזרים הביתה, ראוי שגם תוך כדי הדיון הזה נזכור כולנו מה נקרא עוד כמה ימים – את מגילת רות.
עליזה לביא: ראשון הדוברים, הרב ד"ר שאול פרבר, ראש מכון עתים.
עליזה לביא: ברוכה הבאה חברתי, חברת הכנסת שולי מועלם.
<שאול פרבר: תודה ראשית על כל מסירות הנפש שלך ו - - - מבחינת המתגיירות ומצד אחד אני שמח לחגוג אתכם את יום הגיור בכנסת, מצד שני זה קצת קשה לי שלא כל כך התקדמנו, או לא התקדמנו מספיק כדי לפתור את המצוקות האלו שאנחנו שומעים שוב ושוב.
<שאול פרבר: יש שלוש קבוצות כיום במדינת ישראל, שנפגעות ממבט - - - של חלק מהאנשים בשירותי הדת - עולים, מתגיירים ונשים.
<שאול פרבר: אותן שלוש הקבוצות נפגשות כאן בוועדה הזאת.
<שאול פרבר: ביחס לציבור העולים, אין מספיק הבנה בחלק מהמסדרונות של המשרד לשירותי דת, הרבנות, למה שעבר על העולים.
<שאול פרבר: לחלק מהמתגיירים והמתגיירים הפוטנציאליים, שוב, החלום ללמוד קצת, להבין מה עובר מישהו או מישהי שרוצה לסגור את הפינה הזאת של יהדות על פי ההלכה.
<שאול פרבר: ביחס לציבור הנשים, אולי הפגיעה היא הכי חמורה.
<שאול פרבר: מצד אחד יש לחלק מהאנשים - אני מדבר על אנשים שמייצגים את שירותי הדת – הבנה.
<שאול פרבר: אבל לצערי, אנחנו רואים את זה שוב ושוב, שוב, במסדרונות של שירותי הדת במדינת ישראל אין הבנה עמוקה למה שעוברת אישה, במיוחד כשהיא רוצה לעבור הליך גיור במדינת ישראל.
<שאול פרבר: בנייר העמדה, הצבענו על חלק מהסוגיות שהועלו בעבר.
<שאול פרבר: אין מספיק נשים במערכת, אין מספיק נשים שמלוות, שמתגיירות.
<שאול פרבר: במרכזי הגיור יש אישה אחת, אבל וודאי וודאי זה לא מספיק.
<שאול פרבר: ההליכים, גם כן, במיוחד במקווה, זה לא הליך מאד סימפטי לרוב הנשים, שאנחנו שומעים מהן בעמותות עתים.
<שאול פרבר: אבל הבוקר אני רוצה להתייחס לסוגיה שלישית והיא סוג השאלות, סוג המידע שנשים מקבלות, נחשפות אליו במסגרת הלימודים במיוחד בבתי הדין.
<שאול פרבר: לפני כמה ימים קיבלנו פנייה שמרומזת כאן בתוך נייר העמדה, של אישה שבמסגרת בית הדין שאלה שאלה רטורית.
<שאול פרבר: האם יודעת, שאל אחד מהדיינים, כי מהיום והלאה את יכולה להתחתן עם אבא שלך.
<שאול פרבר: החומר הזה גם כן מופיע בתוך ספר הלימודים ומבחינה הלכתית התוכן פחות או יותר נכון, אפילו אם זה לא נכון מבחינת החוק במדינת ישראל.
<שאול פרבר: אבל השאלה שלי היא שאלה אחרת.
<שאול פרבר: האם יש מקום מהצד הנשי לשאול שאלות כאלה.
<שאול פרבר: אפילו בצחוק.
<שאול פרבר: אפילו בצורה מרומזת והאם אין כאן איזו שהיא פגיעה.
<שאול פרבר: ושוב, אני אודה ולא אבוש, אני לא הייתי בחדר, זו פנייה שאנחנו קיבלנו מאישה שמדווחת שזה מה שקרה לה.
<שאול פרבר: ואני שואל את עצמי איך הגענו למקום כזה, שפגיעה כזאת יכולה לקרות.
<שאול פרבר: האישה ברוך השם עברה את הגיור, אבל אני שואל את עצמי האם יש מקום לשאלות כאלה.
<שאול פרבר: ויותר מזה, איך אנחנו מונעים משאלות כאלה שישאלו.
<שאול פרבר: בחצי השנה האחרונה יש התפתחות שגם כן משפיעה, אני חושב שכולנו יודעים שזה גם כן משפיע על המערכת הממלכתית, והיא פתיחת שעריו של גיור כהלכה בבית הדין האלטרנטיבי הכי גדול כיום במדינת ישראל.
<שאול פרבר: בית הדין הזה בנוי על רגישות במיוחד לסיפור הנשי, לנרטיב הנשי.
<שאול פרבר: בכל דיון ישנן נשים שמלוות, נשים מקצועיות שמלוות את המתגיירות – גם במקווה וגם בבית הדין הן יושבות בחדר.
<שאול פרבר: אנחנו מאד גאים בזה.
<שאול פרבר: ומה שיהיה היחס בין גיור כהלכה והגיור הממלכתי בהמשך, ואני מקווה שבסוף תהיה הכרה מלאה בבתי הדין של גיור כהלכה.
<שאול פרבר: אני רוצה להציע כאן באופן פרקטי, שיש דברים שבמערכת הממלכתית יכולים ללמוד מאיתנו.
<שאול פרבר: לשפר במיוחד את הנושא המגדרי, לשנות טוטאלית את החוויה של הנשים שכן רוצות לעבור גיור.
עליזה לביא: חבר הכנסת אלעזר שטרן.
עליזה לביא: הדיון הזה הוא במסגרת יום הגיור בכנסת.
עליזה לביא: אני מזמינה את כולם בהזדמנות הזאת להצטרף לשדולה שנתחיל לאחר הדיון.
אלעזר שטרן: עליזה, גם לך תודה על הדיון בוועדה למעמד האישה ואני חושב שבהמשך לדברים של הרב פרבר, טוב שאנחנו מתרכזים כאן בנושא של נשים.
אלעזר שטרן: אני חושב שהדברים הם הרבה יותר רחבים ממה שעלה כאן, וזה בסוגיות של נוכחות של נשים בקביעת עולם ההלכה במדינת ישראל בכלל.
אלעזר שטרן: אני חושב שדווקא כשאנחנו מדברים היום על ויהי בימי שפוט השופטים, אנחנו גם לפי הפרשנויות השונות או הדעות השונות, בין אם מדובר בימיה של דבורה או בין אם לא, אין ספק שהיותה של אישה גם מנהיגה וגם שופטת, לא נעים להגיד, אולי היא זאת שאפשרה את דוד המלך.
אלעזר שטרן: אני אומר את הדברים האלה כיוון שאני אומר לרב פרבר שאי ספירת הנשים מתחילה אולי מהגוף הבוחר לרבנות הראשית, דרך משגיחות הכשרות, וכמובן שלצערנו הרב זה נפגש או פוגש את אותה רוח גם ביחס לנשים בתוך תהליך הגיור, ולצערי הרב גם בדבר הבלתי – אני אגיד את זה – אפילו בלתי מוסרי לעתים, של טבילת נשים בנוכחות גברים.
אלעזר שטרן: דנו בזה כבר מספר פעמים וגם אתמול, בדיון אחר על חוק המקוואות, אז נדמה לי שהרבנות הראשית הציעה שאישה שלא נעים לה מהבלנית, שתלבש כמו אישה שמתגיירת.
עליזה לביא: אתה מבין את הפריצות?
אלעזר שטרן: אתה שומע את הדברים האלה ואתה בכלל מבין שלא רק שמתביישים בדרך שנשים טובלות, אלא רוצים להפוך את זה למודל גם לנשים שלא מתגיירות, שגם הן תטבולנה עם אותו בגד משפיל, שאיתו צריך להיכנס למקווה, במקרה ההוא בנוכחות גברים, במקרה שלנו בנוכחות אישה, אבל זה לא משנה.
אלעזר שטרן: כיוון שכל היום אנחנו עוסקים ועוד נעסוק ואני רואה את המכובדים שעוסקים בנושא והתכנסו כאן, אז אני מקצר, ואנחנו כמו שאמרת נשמע.
עליזה לביא: תודה רבה חבר הכנסת שטרן.
עליזה לביא: שולמית קסביאן, מתגיירת.
עליזה לביא: את רוצה לשתף אותנו?
<מסרט קסביאן: שלום.
<מסרט קסביאן: בתהליך הגיור שלי הראשון לא הצלחתי, כי את הלימודים סיימתי וזה היה לי מאד מעניין.
אלעזר שטרן: אולי כמה מילים עלייך רק למי שלא מכיר.
אלעזר שטרן: היא כבר הציגה את עצמה?
אלעזר שטרן: אנחנו נשמח.
<מסרט קסביאן: אני מסרט קסביאן, אני נשואה לקסביאן נוריאל צ'ריץ' עם שני ילדים.
<מסרט קסביאן: הבן הראשון שלי בן 9, הבת שלי אביגיל היא בת 6.
עליזה לביא: איפה נולדת?
<מסרט קסביאן: אני נולדתי באתיופיה.
<מסרט קסביאן: אני בת 45, אתמול.
<מסרט קסביאן: תודה.
עליזה לביא: מתי התחלת את תהליך הגיור, מתי רצית בפעם הראשונה להתגייר?
<מסרט קסביאן: רציתי להתגייר בפעם הראשונה לפני 4 שנים.
אלעזר שטרן: רגע, באיזו מסגרת הגעת לכאן?
<מסרט קסביאן: אני עליתי לישראל בעקבות נישואים, אהבה, לפני 16 שנים.
<מסרט קסביאן: 17 שנים אני נשואה אבל לא עלינו עד לפני 8 שנים לישראל.
<מסרט קסביאן: אז הרצון שלי להתגייר לא בא בגלל שהתחתנתי, אלא שהתחלתי לגור בישראל והכרתי את הדת וגם לקח לי זמן.
<מסרט קסביאן: הלכנו ללמוד, עם בעלי ביחד.
<מסרט קסביאן: זה אחת מהחוויות הכי הכי משפיעות עלי בחיים שלי.
<מסרט קסביאן: אני כמובן בטוחה שכולם מבינים את זה.
<מסרט קסביאן: לקבל דת חדשה זה משהו הכי חשוב בשבילי בחיים שלי, אבל לצערי הסוף היה מאד משפיל, אפילו טראומתי בשבילי.
<מסרט קסביאן: אז עזבתי והלכתי.
<מסרט קסביאן: כי אני כבר חיה בחיים יהודיים.
<מסרט קסביאן: אני כבר הולכת לבית כנסת, אני כבר צמה, אני כבר חיה את החיים היהודיים, אז אני לא צריכה באמת את החותמת להמשיך לעשות את זה.
<מסרט קסביאן: הילדים שלי גדלים בערכים - - -
עליזה לביא: את יכולה לשתף אותנו מה היה טראומתי
<מסרט קסביאן: השאלות באמת היו מאד טראומתיות.
<מסרט קסביאן: אני באה ממעמד די טוב מאתיופיה, אבל תמיד הרגשתי שאני צריכה להצדיק את עצמי שזה לא לרווחה כלכלית או לשמח את בעלי.
<מסרט קסביאן: זה נורא השפיל אותי כי הדת היא כל כך גדולה – זה Huge wisdom בעיני, אבל הבן אדם שמתקשר איתי עושה את זה מאד מאד קטן בעיני, לשאול אותי שאלות - - -
<מסרט קסביאן: כמו מה?
<מסרט קסביאן: כמו – אנחנו יודעים שהאנשים מאתיופיה באים לפה לרווחה כלכלית.
<מסרט קסביאן: ככה.
עליזה לביא: באמצע תהליך הגיור?
<מסרט קסביאן: מול הבן שלי, הוא היה אז בן 4 או 5.
אלעזר שטרן: איפה אתם גרים?
<מסרט קסביאן: עם בעלי.
<מסרט קסביאן: גם לא נראים לנו הנישואים האלה.
<מסרט קסביאן: יש פער של 13 שנים בינך ובין בעלך.
<מסרט קסביאן: שאלות שלא באמת ציפיתי, כי למדתי שנה ערכים מאד מאד גבוהים.
עליזה לביא: איפה למדת, באיזו מסגרת?
<מסרט קסביאן: זהו, אני לא זוכרת את השם של העמותה שלמדתי בה.
<מסרט קסביאן: אבל - - -
<מסרט קסביאן: אנחנו גרים ברשפון.
<מסרט קסביאן: אנחנו מכירים.
אלעזר שטרן: רציתי לוודא.
<מסרט קסביאן: היית בבית שלנו, התייעצנו על זה.
אלעזר שטרן: לפני שנים ואני מאד מצטער לשמוע, חבל שלא המשכנו, אבל נמשיך.
<מסרט קסביאן: כן, זה גם גרם לי לרצות.
<מסרט קסביאן: כאילו, כולם מסביבי עודדו אותי לשקר.
<מסרט קסביאן: רק תעברי את זה.
<מסרט קסביאן: אבל אני לא רציתי ככה, כי אני מאד מאד מעריכה את הדת, אז הייתי צריכה לעצור את זה וללכת עד שפגשתי את הגיור לפי ההלכה ולחלוטין זה עודד אותי עוד יותר לאהוב את זה עוד יותר, כי זה היה לי כל כך נוח, היה מאד מכבד את המעמד שלי.
<מסרט קסביאן: הקשיבו.
<מסרט קסביאן: הקשיבו למה היה לי לומר על הדת.
<מסרט קסביאן: כי אני חדשה בדת, אני מאד מוקסמת מהדת.
<מסרט קסביאן: כאילו מבחינתי אלוהים הביא אותי לפה דרך בעלי, לא בגלל בעלי אני מתגיירת ואף אחד לא היה מוכן להקשיב לזה.
<מסרט קסביאן: היו לי כמה מילים, לא הרבה דברים להגיד על זה.
<מסרט קסביאן: אז כאישה זה נורא נורא משפיל לנסות להתגייר בישראל, בגלל שאני נשואה.
<מסרט קסביאן: אני בן אדם.
<מסרט קסביאן: אני נשמה.
<מסרט קסביאן: אני מביאה נשמה לשולחן.
<מסרט קסביאן: אגב, אני צריכה לבחון את הדת.
<מסרט קסביאן: זה לא The other way around בעצם.
<מסרט קסביאן: אני מביאה את הדת.
<מסרט קסביאן: אתם מביאים את הלייף סטייל, אז כן, זה לא הכי נוח.
עליזה לביא: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.
עליזה לביא: כן, חברת הכנסת שולי מועלם, במעבר - - -
שולי מועלם-רפאלי: במעבר חד ותמיד, כמו שחלקכם כבר יודעים, עם התנצלות על זה שאני צריכה ללכת, כי אני צריכה לנהל דיון בוועדת העבודה והרווחה.
שולי מועלם-רפאלי: קודם כל זה תמיד קשה לשמוע את האירועים הקשים האלה, כי ברמה האישית לא משנה איך לדעתי הדברים צריכים להתנהל, זה קשה לעמוד מול אירוע שבו מישהי באה עם כל הרצון האמיתי להיות חלק מהעם היהודי, שיש לזה הרבה מאד יתרונות, אבל בעולם נבך יש לזה גם כמה חסרונות ומאד מאד רוצה להיות שם, ואיך שהוא זה לא מתקדם, זה לא זורם, זה לא הולך באופן האמיתי שבעצם בו היהדות הייתה רוצה בסוף להישאר.
שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זה, אני רוצה להגיד פה כמה דברים יותר עקרוניים מהאירוע הפרטי שלך, שהוא גם כמובן צריך לקבל את המענה שלו ושבעזרת השם תסיימי את התהליך ובעיני יש כן חשיבות לחותמת הזאת, למוכרות הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: אני, כמי שמאד מאד מאמינה בתהליך הזה, כן חושבת שההכרה בתהליך הגיור היא דרמטית.
<מסרט קסביאן: סיימתי.
<מסרט קסביאן: עשיתי את זה.
שולי מועלם-רפאלי: ברוך השם.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני מודה שלא הבנתי את זה מהדברים שלך.
עליזה לביא: היא סיימה בגיור בהלכה.
<קריאה: זה לא מוכר במדינה.
<קריאה: זה גיור כהלכה.
שולי מועלם-רפאלי: לכן בעזרת השם אני רוצה שזה יתקדם ושזה יהיה בתהליך של מוכרות, כי אני כן מייחסת חשיבות להכרה.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד כמה דברים עקרוניים, כמי שמאמינה שביהדות יש יכולת גדולה ומשמעותית, וככה אנחנו צריכים להתנהל למאור פנים ולפתיחות במסגרת ההלכה.
שולי מועלם-רפאלי: יושבים פה סביב השולחן הזה אנשים שמחויבים להלכה וככה רוצים לראות את סופו של תהליך הגיור, כמחויב להלכה היהודית.
שולי מועלם-רפאלי: זאת עמדתי, אני מניחה שזאת גם עמדת חברי.
שולי מועלם-רפאלי: מתוך הידיעה והמקום ש-80% מהמתגיירים הן מתגיירות, ובאמת ההבנה שגם המדינה שמה על זה את כובד משקלה, בגלל התפיסה הייעודית של האימהות.
שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת שגם בתוך מנגנונים, לפחות החיילות שאני ליוויתי, הן תמיד היו חיילות ולא חיילים.
שולי מועלם-רפאלי: איך שהוא אלי הגיעו רק חיילות, אולי למקומות אחרים הגיעו חיילים וברוך השם הדבר הזה נגמר.
אלעזר שטרן: 76% זה חיילות.
שולי מועלם-רפאלי: נכון, נכון, 80% נשים, 76% חיילות, אז מן הסתם הדפוס הזה חוזר על עצמו.
שולי מועלם-רפאלי: אני רק רוצה להגיד כמי שנמצאת בתוך התהליכים שעובר מערך הגיור הממלכתי, שבעיני התהליכים ברוכים, גם הרב פרץ וגם חברנו ירון, שמוביל את זה.
שולי מועלם-רפאלי: אני כן יודעת ואני כבר לא אהיה פה, אבל אולי אחר כך אתם תוכלו להגיד, אני יודעת מנתונים שנמסרו לא לפני הרבה זמן, שרוב העובדים במערך הגיור הן עובדות.
שולי מועלם-רפאלי: אני אבקש אחר כך שתתייחסו לנקודה הזאת, ואם אפשר להביא נתונים לוועדה, אדרבא ואדרבא.
שולי מועלם-רפאלי: גם אם אני לא אהיה פה זה יהיה בפרוטוקול.
אלעזר שטרן: אבל מה זה עובדות?
שולי מועלם-רפאלי: אז זהו, אז זה מה שאני מבקשת להגיד.
שולי מועלם-רפאלי: המורות, המלוות, איך - - -
עליזה לביא: בואי נדבר על הפירמידה.
שולי מועלם-רפאלי: זהו, בדיוק.
שולי מועלם-רפאלי: איך בדיוק?
שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת שמעל 50% מעובדי מערך הגיור הן עובדות.
שולי מועלם-רפאלי: איפה הן נמצאות?
שולי מועלם-רפאלי: מה הממשק שלהן עם הנשים?
שולי מועלם-רפאלי: בעיני יש לזה חשיבות מאד מאד גדולה.
שולי מועלם-רפאלי: ואני אגיד פה את הדבר שהוא בעיני דבר מאד מאד עקרוני.
שולי מועלם-רפאלי: אולי אני מפספסת, אבל לעניות דעתי לא ברור לי האם נמצא פה.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת ליצור איזו שהיא הפרדה בשיח בחדר הזה, בין מערך הגיור לרבנות הראשית.
שולי מועלם-רפאלי: אני אומרת את זה לא כי באמת אפשר ליצור את ההפרדה הזאת, אלא כי אני חושבת שיש הרבה מה לתקן.
שולי מועלם-רפאלי: ושוב, רבים מהיושבים בחדר הזה פועלים לדברים שצריכים לתקן בהתנהלות הרבנות הראשית, שבמערך הגיור הם כבר הרבה יותר קדימה.
שולי מועלם-רפאלי: ברור לי לגמרי שבסוף, בסוף, כמו שקראת לזה, בקצה הפירמידה, יושבים הרבנים הראשיים והם אלה שצריכים לעשות הרבה מאד מהתהליך שמשפיע באופן ישיר על מערך הגיור.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אני מרגישה שהרבה דברים שהעלינו בעבר, ביחס לתהליך שעוברים המתגיירים ובעיקר המתגיירות, מקבלים מענה במערך הגיור.
שולי מועלם-רפאלי: שוב, אני מתנצלת שאני צריכה לצאת.
שולי מועלם-רפאלי: אני כבר בשש דקות איחור לוועדה שאני מנהלת, אבל הנקודה הזאת – איך בעצם אנחנו יוצרים את אותו תהליך שאני חווה אותו ושומעת אותו, שעושה מערך הגיור, שבד בבד יתנהל גם ברבנות הראשית ובעזרת השם עוד הדרך ארוכה לכולנו.
עליזה לביא: אני מאד מעריכה שהגעת, תודה רבה.
עליזה לביא: אנחנו נשמע גם תגובה של הרב פרץ, אבל עוד קודם אני רוצה להעביר אליך את רשות הדיבור, ד"ר שוקי פרידמן.
עליזה לביא: הגשתם גם נייר עמדה לדיון, של המכון הישראלי לדמוקרטיה, בבקשה.
<שוקי פרידמן: תודה רבה עליזה, תודה לכל מי שבא כל שנה לראש השנה לגיור הזה, שבמידה רבה - - -
עליזה לביא: שייסדנו אותו והפכנו - - -
<שוקי פרידמן: וחברי כנסת אחרים בנחישות ובמסירות כל שנה – אלעזר ועוד אחרים מקדמים את זה ושמים את הפרוג'קטור כל שנה על הסוגיה הזאת, שהיא בסופו של דבר סוגיה בעלת חשיבות לאומית ופצצת זמן לאומית וצריך להסתכל עליה בראייה לאומית.
<שוקי פרידמן: האיום האיראני – ועסקתי גם באיום האיראני – לא יותר מסוכן מהאיום הזה של גידול מתמשך במספר הלא יהודים שנמצאים במדינת ישראל ואם אנחנו רוצים חברה חזקה, אנחנו צריכים לשים לב לעניין הזה.
<שוקי פרידמן: המספרים מדברים בעד עצמם.
<שוקי פרידמן: מדברים היום על 1,800 מתגיירים מדי שנה בממוצע כבר שנים ארוכות, ולא מצליחים להעלות את מספר המתגיירים.
<שוקי פרידמן: לעומת זאת 10,000 מצטרפים לא יהודים חדשים כל שנה לאזרחי מדינת ישראל.
<שוקי פרידמן: המשמעות היא ברורה: יותר ויותר אנשים לא יהודים, יש יותר פוטנציאל לנישואים שהם לא בתוך עם ישראל.
<שוקי פרידמן: בסופו של יום יש פה פצצת זמן שהולכת ונהיית יותר ויותר מאיימת, ובגלל שמדובר באיום כל כך משמעותי, צריך פה אסטרטגיה לאומית והפניית משאבים לאומית לנושא הזה.
עליזה לביא: אבל כסף זאת לא הבעיה.
עליזה לביא: הרי כיתות נסגרות כי אף אחד לא מגיע, ואתה יודע את זה.
<שוקי פרידמן: בנייר הזה אנחנו ממפים גם את הקשיים ואת הבעיות ואחת הבעיות זה הביקוש לגיור וגם את הפתרונות.
<שוקי פרידמן: אנחנו מקיימים גם פתרונות פרקטיים.
<שוקי פרידמן: אנחנו ישבנו בחודשים האחרונים יחד עם אגף הגיור, עם הרב פרץ ועם ירון קטן, לנסות לראות איך אפשר לשפר את התהליכים שם.
<שוקי פרידמן: מצד שני, מתקדם פה תהליך חדש ומבורך של גיור אלטרנטיבי.
<שוקי פרידמן: כלומר, מתחילים להיווצר פתרונות, אבל צריך לשים פתרונות קונקרטיים עם תכנית עבודה מסודרת ברמה הממשלתית, כדי לקדם את זה.
עליזה לביא: אז קדימה.
עליזה לביא: מה צריך לעשות שלא עשינו?
<שוקי פרידמן: בגדול, דבר ראשון – וזה נדון וזה ימשיך להיות נדון – זה לשנות את הפוליסי ההלכתי.
<שוקי פרידמן: זה לא לי להכריע, יש פה מספיק רבנים שמקדמים את הנושא הזה, גיור כהלכה משפיע על זה.
<שוקי פרידמן: זה כבר מתקדם.
<שוקי פרידמן: מעבר לזה אפשר לדעת בצורה די ברורה למי אנחנו רוצים לפנות כדי לגייר אותו.
<שוקי פרידמן: בסופו של דבר אנחנו נמצאים בוועדה שעוסקת בנשים.
<שוקי פרידמן: רוב המתגיירים זה מתגיירות והן אוכלוסיית היעד שאליה אנחנו צריכים לפנות.
<שוקי פרידמן: אפשר לדעת ולפנות באופן ממש מדויק לאנשים האלה באמצעות כלים ממשלתיים, ולקדם את הגיור דווקא שם.
<שוקי פרידמן: מעבר לזה, הנשירה היום בתהליך הגיור היא נוראית.
<שוקי פרידמן: יותר מ-50% מאלה שמתחילים את התהליך, לא מסיימים אותו.
<שוקי פרידמן: זאת אומר גם מי שרוצה להיכנס כבר לתוך המסגרת הזאת, לא מסיים, לא מגיע ולא מתגייר.
<שוקי פרידמן: זה פספוס אדיר של המערכת וזה אומר שצריך לשפר את תהליך ההכשרה, צריך להיות אותו ליותר ידידותי, יותר תומך, להפעיל כלים מתקדמים.
<שוקי פרידמן: למשל למידה מרחוק, כל מיני כלים שיאפשרו יותר נגישות לדבר הזה.
<שוקי פרידמן: זה קשה.
<שוקי פרידמן: תחשבו מה זה להפסיק את החיים באמצע וללמוד 380 שעות כדי להתגייר.
<שוקי פרידמן: זה יותר מפי שניים מתואר.
עליזה לביא: כן, אבל האחוז הזה גם בצבא, שבעצם למעשה יש את החופשה מהשירות הצבאי.
<שוקי פרידמן: חלק מהצבא.
עליזה לביא: אנחנו רואים את אותו מספר.
<שוקי פרידמן: אנחנו היום מסתכלים על הטוטאל.
<שוקי פרידמן: האחוזים באוכלוסייה הכללית צריכים לעלות.
<שוקי פרידמן: אנחנו מציעים לשפר את התהליך הזה.
<שוקי פרידמן: דבר שני, הסילבוס הקיים הוא לא תורה מסיני.
<שוקי פרידמן: אפשר לקצר את התהליך הזה.
<שוקי פרידמן: מי אמר שצריך ללמוד 380 שעות?
<שוקי פרידמן: אפשר ללמוד הרבה פחות, אפשר ללמוד באמצעים אחרים.
<שוקי פרידמן: זה דרמטי.
<שוקי פרידמן: זה ישפר את האנשים שבסופו של דבר מסיימים את התהליך הזה.
<שוקי פרידמן: הדבר שאת העלית קודם הוא משימה לאומית.
<שוקי פרידמן: אני חושב שהציונות הדתית והציבור הדתי בכללו צריך לקחת על עצמו לתמוך בגרים, ללוות אותם, לקחת משפחות ולהפוך אותן לחלק ממעגל הגיור.