GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לך לדבר.
עאידה תומא סלימאן: אם לא תירגעו ותשבו במקומותיכם, מי שרוצה לצאת, אני מציעה שתצא עכשיו בשקט ואני ארצה לשמוע את העדות של גב' אסתר.
<קריאה: תנו לנו לדבר, לא למרוח את הזמן.
עאידה תומא סלימאן: לשתוק.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גב' אסתר.
<אסתר כהן: שלום, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: את רוצה את השם המלא?
<אסתר כהן: אסתר כהן.
עאידה תומא סלימאן: לפרוטוקול.
<אסתר כהן: יש לי ילדה בכיתה ח' בבית ספר בצפון מזרח ירושלים, הייתה לי גם ילדה שלמדה שם לפני מספר שנים, שתיהן עברו הטרדות.
<אסתר כהן: אמנם לא דברים חמורים ולא הגענו לבתי משפט, ברוך ה', אבל זה הפך להיות יומיומי.
<אסתר כהן: ביקשתי ממנה אתמול לשאול, לתעד עם החברות שלה מה עובר עליהן בכניסה וביציאה מבית הספר, אני גם בוועד ההורים בבית הספר, והעלינו את זה לדיון ובאו נציגים מהמשטרה ואני רוצה גם להתייחס, אם דיברנו על המערך החינוכי, על מה שקורה בשכונה הזאת.
מסעוד גנאים: באיזה שכונה?
<אסתר כהן: אני מעדיפה לא לומר, בשביל בית הספר.
יוסף ג'בארין: אבל באיזה אזור?
<אסתר כהן: צפון מזרח ירושלים.
<אסתר כהן: שריקות, יריקות, קללות, הצעות להיכנס לאוטו.
<אסתר כהן: מדובר על ילדות בכיתות ז', ח' עד י"ב, הבת שלי ב-ח', 'כנסי איתי לאוטו', ניסיון דריסה קטן, יריקות, קללות, רדיפות, התפשטות, עושים את הצרכים שלהם גם בדרך לבית הספר.
<אסתר כהן: כל הדברים האלה, העלינו אותם בפני המשטרה והם גילו באמת נכונות לטפל בזה.
<אסתר כהן: לאחרונה יש שני אופנועים שעומדים בכניסה לבית הספר.
<אסתר כהן: הכנתי טבלה לבת שלי, אמרתי 'תבקשי מהחברות שלך לתעד' וזה תוך 20 דקות, שמונה חברות, סיפורים, אבל כשאנחנו מסתכלים על זה באמת רואים שזה שהמשטרה נמצאת פה, אז זה לפני חודש ולפני חודש וחצי - - -
עאידה תומא סלימאן: הוגשו תלונות?
מסעוד גנאים: הכוונה שכל אלה התלוננו במשטרה?
<אסתר כהן: לא, זה מה שאני רוצה לומר, אלה ילדות קטנות.
<אסתר כהן: גם אם הבת שלי, אמרתי לה, 'תרימי טלפון למשטרה', אז היא עשתה את זה פעם אחת.
<אסתר כהן: ודיברתי גם עם עוד חברות, שאמרו 'לא, אבל בשביל מה?' אפילו כשקראתי את זה אתמול אמרתי לה 'מה זאת אומרת הוא עשה שירותים ליד החברה שלך?
<אסתר כהן: ' אז היא אומרת לי, 'כן, אמא, גם לידי, הרבה פעמים אנחנו יוצאים מבית הספר והם עושים פיפי לידינו'.
<אסתר כהן: כאילו זה דבר מהיום יום, מה, נצטרך להתקשר בשביל זה למשטרה?
<אסתר כהן: זה הפך להיות כל כך השגרתי שלהם, אבל הן כותבות 'זה הגעיל אותי, ברחתי, פחדתי, הלוואי שזה לא יקרה עוד פעם, כאב לי הבטן, גועל נפש, פחד מוות, ממש התהפכה לי הבטן, אני מוטרדת'.
<אסתר כהן: עוד פעם, זה לא דבר שילדות קטנות גם חושבות להגיש תלונה במשטרה, הן חיות את זה ביום יום, אבל אם דיברנו על משהו אופרטיבי, אז כן, כשהמשטרה שם, אז לפחות בכניסה, זה מה שהבת שלי אמרה לי, 'זה נכון, אמא, עכשיו בכניסה של בית הספר וכמה מטרים מסביב אז אין, אבל בתחנת האוטובוס הם מחכים לנו'.
<ליאת קליין: אני רוצה להציע את העזרה שלנו, שעם כל דבר שצריך מרכזי הסיוע יהיו שם.
<אסתר כהן: אז אפשר לתת בבית הספר.
<ליאת קליין: אז ממש שמחה על החיבור ואם יש צורך להיות עם הבנות וללוות אותן, אנחנו נהיה שם.
עאידה תומא סלימאן: כמובן זה מיותר להגיד שמה שציינת פה על פניו זה נשמע מאוד, איך להגיד את המילה, חמור בעיניי, חמור.
עאידה תומא סלימאן: אני לא הייתי רוצה לראות, לא ילדה יהודייה ולא ילדה ערבייה ולא ילדה, אני לא יודעת איפה בעולם, לעבור כל מיני דברים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אם את מעוניינת את יכולה גם למסור לי את העדויות שיש לך כתובות ואנחנו נעקוב עם המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה באמת, למען שהדברים ייעשו לפי החוק, גם להגיש תלונות וגם לבקש סיוע מקצועי, שאני סומכת עליו במאה אחוז, של איגוד מרכזי הסיוע ואני בטוחה שהם יכולים לסייע בהתמודדות עם העניין, לפחות מבחינת הבנות עצמן.
<אסתר כהן: ועצם מה שקורה פה, אני חושבת שזו המטרה, זו המטרה שאני גם הגעתי לכאן, כשמעלים את המודעות, וזה לא פוליטי ואין לזה שום השלכה אחרת, יש בעיה ספציפית, אלה נערים שיוצאים מהכפר ועושים מה שהם עושים, מדברים מה שהם מדברים עם הבנות, מעלים את זה למודעות, מדברים עם המשטרה, היא מטפלת בזה, יש ירידה.
<אסתר כהן: כמובן שצריך גם טיפול בשורש, זה לא הבת שלי ולא אני - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה אותך מאה אחוז והלוואי שכל הקריאות וההחלטות של הוועדה הזאת בראשותי והפניות למשרד החינוך היו ממומשות, אולי המצב שלנו היה קצת יותר טוב מהמצב הקיים היום.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת, מגיעים מכפר, מגיעים מקיבוץ, מגיעים ממושב, מגיעים מעיר מעורבת, מגיעים מעיר ערבית - - -
יוליה מלינובסקי: כמה אתם פוחדים מעובדות.
יוליה מלינובסקי: גברתי היושבת ראש, את בורחת מהעובדה - - -
עאידה תומא סלימאן: גברתי יוליה - - -
יוליה מלינובסקי: חבר'ה מהכפר יורדים לשכונה יהודית, לבית ספר יהודי, ומחפשים שם בנות.
יוליה מלינובסקי: הם לא עושים את זה בכפר שלהם, כי הם יודעים ששם זה אסור.
יוליה מלינובסקי: הם לא עושים את זה על הבנות - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מתפלאת - - -
<ליאת קליין: הם עושים את זה גם בכפר שלהם.
עאידה תומא סלימאן: אני מתפלאת, חברת הכנסת כנראה לא שמעה על הטרדות מיניות גם בתוך הכפרים הערביים וגם בתוך הערים היהודיות הגדולות וגם בתוך הערים המעורבות.
עאידה תומא סלימאן: זאת תופעה שקיימת בכל מקום ולא צריך לקחת אותה ולצאת איתה למקום אחר.
עאידה תומא סלימאן: היא גם קורית בתוך החברה הערבית, השאלה באיזה עיניים אנחנו מסתכלים על התופעה.
עאידה תומא סלימאן: אם לא נסתכל טוב - - -
יוליה מלינובסקי: אז התופעה לא קיימת.
עאידה תומא סלימאן: ונבין אותה לא נוכל לפתור אותה.
<ליאת קליין: כמו כל בעיה אחרת.
עאידה תומא סלימאן: זכות דיבור, ואני מבקשת באמת ככה ענייני.
איימן עודה: גברתי היושבת ראש, חבריי, הנשים הנפגעות בעיקר, קודם כל אני נותן אמון, אני מאמין לכן.
איימן עודה: בחורה, אישה, באה, מספרת שהיא נפגעה, קודם כל באינסטינקט הכי בסיסי אצלי אני מאמין לה.
איימן עודה: לכן אנחנו איתכן, זה הבסיס, מהמקום הזה.
איימן עודה: כולנו צריכים להיאבק נגד פגיעה באישה, נגד פגיעה בכבוד האדם.
איימן עודה: כולנו, כבוד האדם, זו המילה.
איימן עודה: עכשיו אני מציע לכולנו, אבל לכולנו, לצאת מהמקום הלאומי עכשיו, עכשיו לצאת מהמקום הלאומי.
איימן עודה: אנחנו נמצאים בבניין שאני יודע טוב מאוד מי הואשם ומי לא הואשם, בכל הבניין הזה נמצאים ערבים מאז 49' ועד עכשיו, אין ערבי אחד שנאשם פה ואני יודע מי נאשם, מהשרים, מהאנשים החשובים, אז מי עולה על דעתו להעביר את הדבר הזה הנורא למקום לאומי?
יוליה מלינובסקי: אני, ואני אגיד לך למה.
איימן עודה: רק רגע, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: לא, את לא חייבת לענות.
איימן עודה: אז יכול להיות שאחד ערבי עם יהודייה, יהודי עם ערבייה.
איימן עודה: יכול להיות, בוודאי.
<קריאה: כמה יהודים פגעו בערביות?
איימן עודה: אבל כולם יודעים למי הוגשו כתבי אישום בכל המדינה.
איימן עודה: בכל המדינה.
איימן עודה: האם זה המאפיין העיקרי?
איימן עודה: מה פתאום?
יוליה מלינובסקי: הם הולכים לקנות חלב פשוט שם.
יוליה מלינובסקי: הם באים לשכונות לקנות חלב, את לא מבינה?
עאידה תומא סלימאן: מה את רוצה?
עאידה תומא סלימאן: את רוצה לראות הודעות שקיבלתי תוך כדי דיון מנשים שביקשו לתת עדויות לכיוון ההפוך?
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה, זה לא עניין לאומי.
יוליה מלינובסקי: ההיפך, זה מה שאנחנו צריכות לעשות.
<ליאת קליין: כל ניסיון להסתכל מי הפוגע פוגע בטיפול.
<ליאת קליין: אני אומרת לך מניסיון, כל ניסיון שלך לשים את הזרקור על הזהות של הפוגע, זה רק פוגע באפקטיביות של הטיפול בתופעה.
יוליה מלינובסקי: זה לא פוליטיקלי קורקט.
<ליאת קליין: זה לא קשור לפוליטיקלי קורקט, זה פוגע בטיפול בתופעה.
<ליאת קליין: את חוטאת למטרה.
עאידה תומא סלימאן: גזלתם את זכות הדיבור של חבר הכנסת איימן עודה, כנראה אתם שוכחים שהוא יו"ר הרשימה שלי, מה זאת אומרת?
איימן עודה: בשביל לא לפספס את המטרה כולנו צריכים להתאחד, זה העיקר.
איימן עודה: צריך לבוא ממקום הכי ערכי, לא חשוב אם זה ערבי או יהודי, אם זה אישה או גבר, זו החברה שלנו, זה כבוד האדם.
איימן עודה: לכן אני מזדהה איתך עד הסוף ואני רוצה לעקוב מה קורה עם הסיפור הזה.
איימן עודה: כל כך חשוב לנו, בשביל לחיות בחברה בריאה.
איימן עודה: זה יכול להיות מהלאום הזה, מהמין הזה, מהקבוצה הזו, זה יכול לבוא מכל מקום, אבל בכל מקום להיות בעמדה ערכית, מי שפגע, לצאת נגדו, לבקש למצות את הדין, להעניש בחומרה, אותו דבר כלפיכם מנצרת עילית, אם יש מישהו, לא חשוב מה הלאום שלו, לא חשוב.
איימן עודה: לכן אני מבקש, חברת הכנסת, כולכם וכולכן, לצאת מהר מהמקום הלאומי וכולנו נהיה במקום הערכי.
יוליה מלינובסקי: תרשי לי - - -
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לעוד עדות.
עאידה תומא סלימאן: את רוצה לגזול מזמנן?
יוליה מלינובסקי: לא, אני מאוד - - -
עאידה תומא סלימאן: בגלל הדוחק בזמן אני חייבת לתת רק לעוד עדות ואני חייבת אחר כך לסכם, אז אני מבקשת, מי הכי עכשיו רוצה לדבר עכשיו מתוככן?
עאידה תומא סלימאן: אבל ברוגע.
<קריאה: ברגע, אני מאוד רגועה.
עאידה תומא סלימאן: את רוצה להגיד שם?
עאידה תומא סלימאן: את יכולה גם - - -
<בר שלו: לא, אני רוצה.
<בר שלו: קוראים לי בר שלו, אני סטודנטית באוניברסיטה העברית ונציבת הטיפול בהטרדות מיניות בתנועת אם תרצו.
<בר שלו: אני קודם כל רוצה לברך על - - -
<קריאה: זו אידיאולוגיה.
<קריאה: מה, זו אידיאולוגיה?
עאידה תומא סלימאן: גברתי, שנייה.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני ביקשתי עדות - - -
יוליה מלינובסקי: זו עדות שלה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע - - -
<בר שלו: אוקיי, רציתי לברך על הדיון, אבל אני אתן עדות.
עאידה תומא סלימאן: לא, אני רוצה עדות אישית.
עאידה תומא סלימאן: יש מישהי שרוצה לתת - - -
יוליה מלינובסקי: יש לה עדויות אישיות.
עאידה תומא סלימאן: תקשיבי לי, אני אגיד את השאלה ואז את עונה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, האם את מדברת על עדות אישית שלך, כמוטרדת?
<בר שלו: גם.
<בר שלו: אני גרתי בגבעה הצרפתית - - -
עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת, עדות אישית.
עאידה תומא סלימאן: כי התלוננתם על זה שלא נתתי מספיק לעדויות אישיות, אני לא רוצה לתת עכשיו למי שמטפל או למי שאוסף עדויות.
<בר שלו: כבר הלכו הבנות שישבו לצדי, אבל בסדר.
יוליה מלינובסקי: תגידי מה שאת עברת באופן אישי.
<בר שלו: בסדר גמור, אין שום בעיה.
<בר שלו: אני גרתי בגבעה הצרפתית, שהיא כידוע שכונה שצמודה לאוניברסיטה העברית בהר הצופים.
<בר שלו: גרתי שם מעל לשנתיים וגם כרכזת סניף ירושלים של אם תרצו וגם כל התפקידים שלי, גם קיבלתי עשרות תלונות על הטרדות מיניות, חוויתי בעצמי הטרדות מיניות, בין אם זה רכבים נוסעים שעצרו לידי והתחילו לשרוק לי ולצעוק לי ולאיים עליי ולצחוק עליי גם.
<בר שלו: אני מכירה את הנושא הזה מקרוב ורציתי להגיד שני דברים.
<בר שלו: האחד, סגן ניצב אורנשטיין אמרה שיש ירידה בתלונות, חברים, זה לא מעיד על כלום, צריך להבין, יכול להיות שיש תלונות שמגישים - - -
<קריאה: הן לא מתלוננות.
<בר שלו: שלא מתלוננות.
<בר שלו: אסתר הזכירה את זה כבר.
<בר שלו: יש בנות שחוות הטרדות מיניות על בסיס יומיומי.
<בר שלו: זה אולי לא אונס וזה אולי לא סיפורים קשים, כמו שאנחנו שומעים, אבל זה סיפורים מאוד מאוד לא נעימים שדוחקים את הבנות האלה בסופו של דבר החוצה, מחוץ לשכונות המעורבות האלה.
<בר שלו: וכן, זה לא מדווח למשטרה, כי בשביל מה שאני אדווח שעצרו לידי?
<בר שלו: מה תעשו עם זה?
<בר שלו: זה לא יעיל.
<בר שלו: אז בנות לא מדווחות וחוות את זה על בסיס יומיומי.
<בר שלו: דבר שני, נקודה אחת נוספת.
<בר שלו: הסטודנטיות האלה הן טרף קל במאבק הלאומי וצריך להגיד את זה.
<בר שלו: זה לא גזענות, אני לא באה מהמקום הזה בשום צורה, ומי שמכיר אותי יודע, שוב, צריך להבין, יש כאן איזה שהוא מאבק לאומי, אני מבקשת ממך, מכולכם, אל תעצמו את העיניים, זה כן מאבק לאומי.
<בר שלו: שמענו עדות אחת, שלא נתתם להן להישמע.
<בר שלו: בבקשה, תטפלו בזה.
עאידה תומא סלימאן: גברתי, אני ביקשתי עדות אישית - - -
<בר שלו: תטפלו בזה בצורה ראויה, אל תתעלמו מהמצוקה שלנו ובשם הפוליטיקלי קורקט תהרסו את הביטחון שלנו.
<בר שלו: זה מה שאני מבקשת, תודה.
עאידה תומא סלימאן: ובגלל זה מקיימים את הדיון.
<בר שלו: בסדר, מעולה.
עאידה תומא סלימאן: ואל תחזרו על זה שוב ושוב.
עאידה תומא סלימאן: אל תחזרו על זה שוב ושוב ש'לא נתתם ולא שמעתם' ולא זה ולא זה.
<בר שלו: הם הלכו פשוט.
עאידה תומא סלימאן: מי שהיו לו ציפיות שנשמע עשר עדויות לא יודע כלום על דיונים בוועדות, אף פעם לא יכולים לשמוע עשר עדויות.
עאידה תומא סלימאן: הדיון, מטרתו שחברי הכנסת, נציגי הציבור, ישמעו את הנושא וידונו בו ויקבלו איזה שהוא כיוון.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מאוד מצטערת שלמישהו הייתה הבנה שנשמע עשרים, אני נתתי עד עכשיו לארבע עדויות, או שלוש עדויות - - - ארבע, בעצם אחת אני לא נתתי - - -
<שרה לורקט: אני גם אשמח לדבר, אני הגעתי במיוחד - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת מאוד, אני חייבת לנעול את הישיבה בארבע, אחרת יש לי נזיפה מיושב ראש הכנסת.
<שרה לורקט: 30 שניות.
עאידה תומא סלימאן: את רוצה לתת מה?
עאידה תומא סלימאן: עדות?
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לך שתי דקות ובזה מסיימים את כל העדויות ועדות אישית, אני מבקשת.
<שרה לורקט: תודה רבה, שלום לכולם.
<שרה לורקט: לי קוראים שרה לורקט, לא היה לי קל לבוא לפה היום, אני אעשה את זה מאוד מאוד מהר.
<שרה לורקט: אני מכירה פה הרבה אנשים, אני עבדתי בכנסת.
<שרה לורקט: לא קל לי לדבר, באמת אני רועדת ואני הכרחתי את עצמי להגיע לכאן כדי לתת עדות, כי אני באמת מרגישה שהנושא של הוועדה הזאת הוא מאוד מאוד חשוב, לי באופן אישי אחרי כל מה שעברתי ואחרי מה שאני עוברת באופן יומיומי כאישה יהודייה שחיה פה בירושלים, עיר מעורבת.
<שרה לורקט: אז אני אתחיל ממש בקצרה.
<שרה לורקט: לפני עשר שנים עברתי תקיפה מינית, שבעזרת הקדוש ברוך הוא לא הסתיימה באונס.
<שרה לורקט: אני לא אכנס לפרטים, כי אני יודעת שזה לא נעים לשמוע את זה וגם לי לא נעים לחזור על הדברים, אבל החיים שלי השתנו מאז, החיים שלי לא אותו דבר.
<שרה לורקט: שני התוקפים היו ערבים ואני לא צריכה להתבייש להגיד את זה.
<שרה לורקט: אני חשבתי שאחרי הדבר הזה אז עברתי את הכי גרוע, וזהו, מה כבר יכול לקרות לי?
<שרה לורקט: זהו, היה לי את הכי גרוע, עכשיו אני צריכה להתמודד ויהיה בסדר.
<שרה לורקט: נהיה חזקים, נלך, נעשה קצת קרב מגע, אז לא.
<שרה לורקט: מסתבר שלא.
<שרה לורקט: כי מסתבר שכשאת גרה בשכונת ארנונה בירושלים, שהיא שכונה יוקרתית ויפה ונחמדה, אז כשאת יורדת לדרך חברון לתפוס אוטובוס אז יטרידו אותך מינית ערבים שנוסעים ברכבים.
<שרה לורקט: כן, זה ערבים, מה לעשות?
<שרה לורקט: אז לשקר?
<שרה לורקט: להגיד לכם שזה לא ערבים?
<שרה לורקט: זה ערבים שנוסעים ברכבים ומטרידים אותי יום יום כשאני עולה לאוטובוס שם.
<שרה לורקט: ואחר כך, כשאני יוצאת בריצה בערב, אז אני צריכה לעבור ליד תחנת דלק בדרך בית לחם, מה כבר יש בדרך בית לחם?
<שרה לורקט: אני צריכה לעבור ליד תחנת דלק, ושם כשאני עוברת אז שורקים לי וצועקים לי, ואז כשאני מגיעה לבניין שעובדים שם פועלים ערבים, אז אותו מופע חוזר על עצמו עוד פעם.
<שרה לורקט: עוד פעם ועוד פעם, ואני צריכה לעבור את הדברים האלה כל יום.
<שרה לורקט: למה לי אסור לצאת לריצה?
<שרה לורקט: למה לי אסור לעשות את הדברים הבסיסיים שלכל בן אדם במדינת ישראל מותר?
<שרה לורקט: אז אני מדברת פה בשם כל הבנות היהודיות שמוטרדות מינית על ידי ערבים.
<שרה לורקט: זו תופעה שקיימת ותפסיקו להסתיר את התופעה הזאת.
<שרה לורקט: סליחה, לא סיימתי.
<שרה לורקט: רק רגע.
<שרה לורקט: יש לי כמה מילים ואני מסיימת.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, אל תכניסו אותי למקום הזה.
<שרה לורקט: אני מסיימת.
<שרה לורקט: אני מדברת פה מהלב ואני מדברת על משהו קשה, אני מבקשת ממך.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אני אמרתי מהתחלה, אני מבקשת - - -
<שרה לורקט: כמה שניות.
<שרה לורקט: אני רוצה להגיד שהמסכת הזאת לא הסתיימה ולפני כמה חודשים גילינו, אני לא אכנס לפרטים, אבל עוד מישהי מהמשפחה שלי עברה גם הטרדה מאוד קשה, גם על ידי ערבים, לצערי הרב.
<שרה לורקט: ותאמינו לי, הלוואי שזה היה הטרדות שהיו קורות מכל הציבורים ולא הייתי צריכה לבוא ולהגיד פה שזה על ידי ערבים.
<שרה לורקט: אבל זו האמת.
<שרה לורקט: זו האמת וצריך לשים אותה על השולחן.
<שרה לורקט: אני לא סיימתי.
<שרה לורקט: רגע, רגע.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אני מאוד מבקשת - - -
<שרה לורקט: סליחה, זה לא בסדר, אני באה ו - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, אל תעשי לי את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני נתתי לך - - -
<שרה לורקט: אני מדברת פה, אני עובדה חיה בשטח, אני חיה את זה ביום יום שלי.
<שרה לורקט: אני עובדה חיה בשטח - - -
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, גברתי, גברתי - - -
<שרה לורקט: כל הדברים האלה, אני באה ומציגה לך עובדה, דבר עובדתי.
<שרה לורקט: אז תני לי לסיים, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: לא, שנייה, תקשיבי לי שנייה.
<שרה לורקט: אני מקשיבה לך.
עאידה תומא סלימאן: אתן רוצות להדגיש שאני לא רוצה לשמוע וסוחבות את זה.
עאידה תומא סלימאן: ביקשתי שתי דקות, נתתי שלוש וזה עוד ממשיך.
<שרה לורקט: אז תני לי רק לסיים את המשפט.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, משפט אחד.
<שרה לורקט: בסדר גמור.
<שרה לורקט: אני רק רוצה להגיד שכבחורה יהודייה שעוברת את מסכת העינויים האלה, גם למשטרה וגם לכל הגורמים שצריכים לטפל בזה, אל תשימו את הדברים מתחת לשולחן, תטפלו בדברים האלה.
<שרה לורקט: יש פה בחורות שמפחדות לדבר ויש פה ציבור שלם שסובל, ציבור של בנות יהודיות שסובל מהטרדות של ערבים.
<שרה לורקט: תטפלו בזה, אל תשימו את הדברים מתחת לשולחן.
עאידה תומא סלימאן: רצית להציע הצעה קונקרטית?
יוליה מלינובסקי: הצעות אופרטיביות, כן.
עאידה תומא סלימאן: אבל ממש בדקה.
יוליה מלינובסקי: אני בדקה אסיים.
יוליה מלינובסקי: יש חילוקי דעות בין חברי הכנסת הנוכחים באולם לגבי מהות המעשים.
יוליה מלינובסקי: זאת אומרת ברור שזה קורה, ברור שהטרדות קורות, גם לפי עדויות וגם הנתונים - - - אני מבקשת ממך, בפעם הבאה תקראי טוב את הפרטים - - -
עאידה תומא סלימאן: גברתי, אני מבקשת, הצעות קונקרטיות, לא סיכום דיון ולא תגובות לאף אחד.
יוליה מלינובסקי: כן, אנחנו נשב על זה אחר כך.
יוליה מלינובסקי: הצעות קונקרטיות.
יוליה מלינובסקי: הצעה קונקרטית, היום יש תקציב, 50 מיליון שקל, למלחמה באלימות נגד נשים.
יוליה מלינובסקי: אני מבקשת מכל הגורמים הרלוונטיים ומיו"ר הוועדה, שחלק מהכסף הזה יופנה לטיפול בבעיית הטרדות לאומיות על רקע לאומני בערים מעורבות, כי הבעיה קיימת.
יוליה מלינובסקי: אז כנראה שאם בעיה קיימת אז אנחנו צריכים לטפל בה ואי אפשר לטפל בלי כסף.
יוליה מלינובסקי: דבר שני, אני מבקשת ממנהיגי הרשימה המשותפת ומנהיגי העם הערבי במדינת ישראל, כי אתם בעצם הנציגים שלהם בכנסת, לקחת לתשומת לבכם את מה ששמעתם פה, חלקם מלא, חלקם - - -
אוסאמה סעדי: אל תטיפי לנו מוסר.
אוסאמה סעדי: אל תטיפי לנו מוסר, את מסיתה וממשיכה להסית.
עאידה תומא סלימאן: אוסאמה, חבר הכנסת סעדי.
עבדאללה אבו מערוף: אלה דברים בזויים, לא הגונים, דברים גזעניים.
עאידה תומא סלימאן: לא ,לא, לא, לא.
עבדאללה אבו מערוף: מוסר בשבילך.
אוסאמה סעדי: אם יש מישהי שעברה שתגיש תלונה.
אוסאמה סעדי: גברתי היושבת ראש, די להסתה.
אוסאמה סעדי: כל הדיון הזה הוא הסתה אחת גדולה.
אוסאמה סעדי: אז עכשיו היא באה אלינו בטענות?
אוסאמה סעדי: לרשימה המשותפת?
עבדאללה אבו מערוף: ממש היא גזענית.
אוסאמה סעדי: שתחזור בה מזה.
אוסאמה סעדי: שתחזור בה.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת - - -
עבדאללה אבו מערוף: אנטישמית.
אוסאמה סעדי: אני עכשיו אספר על הטרדות של יהודים נגד ערבים?
אוסאמה סעדי: נו, די, די.
אוסאמה סעדי: יש בחורה שעברה הטרדה, - - -
עבדאללה אבו מערוף: עד עכשיו שתקתי, אבל עד כדי כך?
עבדאללה אבו מערוף: עד כדי כך?
עבדאללה אבו מערוף: זה בזוי, בוז.
יוליה מלינובסקי: אתה עוד לא - - -
עבדאללה אבו מערוף: פשיסטית ואנטישמית.
עאידה תומא סלימאן: עבדאללה אבו מערוך, חבר הכנסת - - -
עבדאללה אבו מערוף: תלכי תעשי סטטיסטיקה, את יודעת איפה לעשות סטטיסטיקה טוב.
עאידה תומא סלימאן: ובעדאן?
עבדאללה אבו מערוף: תעשי סטטיסטיקה טוב, תראי מי מטריד מינית, את יודעת איזה אנשים, איזה קבוצה של אנשים עושים הטרדה מינית.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, אני קוראת אותך לסדר.
עבדאללה אבו מערוף: שתקראי לסדר - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, זה לא קורה.
עבדאללה אבו מערוף: עם הגזענית הזאת צריך לשבת כאן.
יוליה מלינובסקי: טוב, אפשר להמשיך?
אוסאמה סעדי: גברתי היושבת ראש, היא פנתה אלינו, לרשימה המשותפת, אז אני חייב להגיב.
יוליה מלינובסקי: אני לא סיימתי, אני עוד לא אמרתי מה אני מבקשת ממך ואתה כבר רוצה להגיב?
אוסאמה סעדי: אני יודע מה, אמרת את זה.
יוליה מלינובסקי: אני יודעת שיש פתיל קצר, חכו, שנייה, יכול להיות שההצעה שלי מקובלת עליכם.
יוליה מלינובסקי: אתם מודים, ישב פה איימן עודה, הנה, הוא עדיין יושב, סליחה, לא זיהיתי אותך, יושבים פה נציגים, הבעיה קיימת, בעיה חמורה - - -
<קריאה: אין בעיה?
<קריאה: אני דיברתי פה הרגע.
<קריאה: סליחה, אתה אומר שהדברים שלי הם שקר?
<קריאה: לא, אין דבר כזה, אין הטרדות מיניות בערים מעורבות.
<קריאה: תפסיקו ל - - -
<קריאה: זה פשוט לא יאומן, אתה הנציג של מדינת ישראל.
<קריאה: אתה נבחרת ל - - -
אוסאמה סעדי: - - - בערים מעורבות.
אוסאמה סעדי: יש לך בעיה?
אוסאמה סעדי: תלכי למשטרה.
אוסאמה סעדי: המשטרה תחקור את זה.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי - - -
<קריאה: חבר כנסת במדינת ישראל.
<קריאה: הם גם מטפלים בזה.
עאידה תומא סלימאן: גברתי, גברתי - - -
אוסאמה סעדי: אז יש לך תלונה תיגשי למשטרה.
<קריאה: אז אתה מסלק אותנו מפה למשטרה?
עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי ש - - -
אוסאמה סעדי: שהוועדה תקרא למשטרה - - -
<קריאה: זה היחס שאני מקבלת מחברי הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: בלבלתי שמות.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני מאוד מבקשת.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, זה לא מקובל עליי.
יוליה מלינובסקי: אני מבקשת לסיים את דבריי, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: ומשהו אחר, אל תחשבו שמה שמותר או לא מותר אפילו ועושים אותו חברי כנסת, מותר לאורחים.
עאידה תומא סלימאן: לא מותר לכם להתפרץ, אפילו אם חבר כנסת מתפרץ, בסדר?
יוליה מלינובסקי: אני מסיימת את דבריי ואני מבקשת - - -
עאידה תומא סלימאן: הצעה קונקרטית.
יוליה מלינובסקי: אמרתי, ביקשתי להפנות את הכסף, 50 מיליון שקל לבעיה בכיוון הזה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, יאללה.
עאידה תומא סלימאן: רשמתי.
יוליה מלינובסקי: ודבר נוסף, אני מבקשת ממנהיגי העם הערבי, שהם בעצם רשימה משותפת פה, וישבו פה הנציגים והכירו בבעיה, לקחת את הנושא, להוביל טיפול, גם במערכת ההסברה, גם בבתי ספר, גם בשכונות.
יוליה מלינובסקי: לדבר עם החבר'ה.
יוליה מלינובסקי: אין להם מה לחפש בשעות הערב בשכונות היהודיות.
יוליה מלינובסקי: אין, הם לא קונים שם - - - הם מגיעים לשם במטרה מסוימת.
יוליה מלינובסקי: דברו איתם.
יוליה מלינובסקי: הם פוגעים בכם.
אוסאמה סעדי: ענינו לך.
יוליה מלינובסקי: תודה, כבוד היושבת ראש.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, אני הולכת לסכם.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם צריך עכשיו לפתוח את הדיון מחדש, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת שתכבד את בקשתי שנלך לקראת הסיום ונסיים את הדיון.
עאידה תומא סלימאן: מאחר שקיימתי את הדיון אני אגיד מה שאמרתי במכתב ליושב ראש הכנסת כשנתקבל הדיון הזה לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: עניין ההטרדות המיניות עומד בלב העשייה שלי מאז שנכנסתי לכנסת ואחד הדברים שעשיתי, כשרק נכנסתי, זה העליתי את הנושא של הטרדות מיניות בתוך המשכן וביקשתי שתהיה ממונה, לא רק על עובדי הכנסת, אלא גם של באי ובאות הכנסת ושל יחסי עוזרים פרלמנטריים עם חברי כנסת.
עאידה תומא סלימאן: הנושא של הטרדות מיניות הוא נושא מאוד מסובך.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב בכל החדר הזה, אני תמיד שואלת את השאלה, האם קיימת אישה אחת שלא הוטרדה מינית בחיים שלה ולו פעם אחת?
עאידה תומא סלימאן: כולנו הוטרדנו מינית, כולנו מוטרדות מינית, כולנו בפוטנציה להיות מוטרדות מינית ואתם יודעים מה?
עאידה תומא סלימאן: לא בגלל שאנחנו יהודיות ולא בגלל שאנחנו ערביות ולא בגלל שום דבר חוץ מהיותנו נשים ובגלל שיש גברים שחושבים שיש להם את הזכות להטריד מינית.
עאידה תומא סלימאן: על שורש הבעיה הזו צריך לדבר.
עאידה תומא סלימאן: חבל לי, יוצא לי הלב לכל אישה שהיא מוטרדת, ונכון, ועוברים את זה יום יום ועוברים את זה בתוך המשכן יום יום ועוברים את זה ברחוב הערבי יום יום ועוברים אותו ברחוב היהודי ולפעמים זה יהודי שנותן הערות לערבייה, שבכלל את לא נראית ערבייה וממש זה אקזוטי לצאת עם בחורה ערבייה ואפשר לעשות עכשיו מסדר של נשים ערביות שהוטרדו על ידי גברים יהודים, כי הם חשבו שזה מאוד אקזוטי, אישה ערבייה, אבל אני לא הולכת למקום הזה.
עאידה תומא סלימאן: מי שתרצה ללכת למקום הזה, אל תיתנו לה, אל תיתנו לאף אחד לעשות הון פוליטי על גב הסבל שלכן, כנשים, ושל הבנות שלכן.
עאידה תומא סלימאן: אכן צריך לעקור את התופעה, מי שיעשה את זה צריך להיות מאחורי סורגים וצריך לשלם מחיר ולא חשוב לי מי יהיה, ובגלל זה עמדתי בשבוע האחרון מול כל מי שניסה לתת הקלה בעונש, גם למי שהיה נשיא מדינת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: וצריך שכולם ישלמו מחיר, לא חשוב מה הרקע שלהם וצריך שכל הנשים המוטרדות מינית יקבלו את הטיפול הנאות והתמיכה והחיבוק מהחברה כדי שיתגברו על הבעיות שהן מוצאות בתפקוד היומיומי לאחר טראומה קשה כזו.
עאידה תומא סלימאן: מאחר שאמרתי את זה, ואני לא מוכנה להפוך את הנושא לדיון גזעני ולא ארשה לדבר כזה וגזענות לא מתקבלת במקום הזה.
עאידה תומא סלימאן: כבר נאמר, הטרדות מיניות אכן קורות מגברים ערבים, אבל גם מגברים יהודים ויהודים מאוד ורבנים.
עאידה תומא סלימאן: אז בואו נפסיק עם זה, בואו נפסיק עם זה ונדבר על הטרדות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: בעניין המשטרה, אני מאוד מודה על האמירה שלכם.
עאידה תומא סלימאן: לפי מה שנאמר על ידי משטרת ישראל, שאני מתווכחת איתם תמיד, אני לפחות, כולם יודעים, שאני מתווכחת איתכם, אני לא מקבלת את מה שאומרת משטרת ישראל בדרך כלל ככה בהשלמה, כמו שאחרים עושים, כי זה בא ממשטרת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: אני תמיד מתווכחת איתכם.
עאידה תומא סלימאן: אז אני אומרת לכם, נתתם לי עובדה שאני מקבלת אותה, אתם אומרים שיש מגמת ירידה ואתם אומרים שהסטטיסטיקה שהשתמשו בה בעיתונות, ואני מקווה, אם יש מדיה שמכבדת את עצמה, שתתקן גם את המידע שהגיע אליה.
יוליה מלינובסקי: לא, היא לא יודעת לספור.
יוליה מלינובסקי: אני מאוד מצטערת.
יוליה מלינובסקי: תקראי את המספר.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, גברתי.
עאידה תומא סלימאן: גם הם יודעים לספור.
עאידה תומא סלימאן: אולי בעברית, אבל יודעים לספור.
עאידה תומא סלימאן: אז אני אבקש לקבל סטטיסטיקה אחר כך שתתמוך בהצהרות שאמרתם.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני פונה לכל אישה שהוטרדה, או שהבת שלה הוטרדה, אני יודעת כמה זה קשה ללכת להתלונן ואני יודעת כמה זה קשה, גם כן, אבל יש מסר שאנחנו צריכות להעביר בחברה הזאת, שאף אחד לא מוכן לסלוח ולקבל ולהתבייש בזה, אף אחת שהיא מוטרדת מינית, לכן אני פונה אליכן גם כן, תתלוננו.
עאידה תומא סלימאן: אם קשה במשטרה, לפחות לאיגוד מרכזי הסיוע, למרכזי הסיוע.
עאידה תומא סלימאן: ואני גם מבקשת מכם, תפנו למרכזים המקצועיים, אם זה בלשכות הרווחה ואם זה במרכזי טיפול בנפגעות תקיפה מינית ואם זה במרכזי הסיוע, לבקש מהם עזרה וסיוע.
<קריאה: רק אולי שיהיה גילוי נאות לגבי מרכזי הסיוע, שהם הוקמו על ידי הקרן החדשה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אדוני, לא נתתי לך זכות דיבור.
<קריאה: צריך פשוט לדעת.
עאידה תומא סלימאן: לא נתתי לך זכות דיבור.
<קריאה: - - - רלוונטי.
<קריאה: אני חושב שזה רלוונטי, כן.
עאידה תומא סלימאן: אני מסכמת בסוף, שלפי המידע שקיבלתי מהגורמים הרלוונטיים, ברור שקיימות הטרדות מיניות בערים מעורבות, אבל כמו הטרדות מיניות בכל מקום בארץ הזו, ואני מברכת על זה שיש מגמת ירידה ומקווה שזה לא בגלל שלא פונים ולא מדווחים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נקבל את המידע, אני מודה, הטענות שהושמעו במדיה, אני מקווה שיהיה מספיק יושרה - - -
יוליה מלינובסקי: משטרת ישראל לא יודעת לספור, לא יודעים לספור, אני אראה לך את - - -
עאידה תומא סלימאן: גם מחברת הכנסת שתקפה אותי בתקשורת - - -
אוסאמה סעדי: רק את יודעת לספור?
עאידה תומא סלימאן: שתחזור בה מהמתקפות.
אוסאמה סעדי: המשטרה לא יודעת לספור?