GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אנחנו צריכים להבין גם דרך האקדמיה וגם דרך הכלים הפרלמנטרים שיש לנו, איך אנחנו מייצרים סביבה שמפס הייצור, זאת אומרת, בכל תהליך הייצור של בן אדם ישראלי, איך אנחנו מייצרים בן אדם שיודע שלא משנה מה, הוא לא יסבול מאי שוויון על רקע המגדר שלו.
איילת נחמיאס ורבין: ואני חושבת שבאקדמיה, נכון שכבר יש לנו פה ושם נשיאת אוניברסיטה, אנחנו מאד מתהדרות ומתחבקות בזה אבל בסוף אנחנו יודעות שעם זה לא הולכים למכולת ואנחנו יודעות שזה לא מספיק כדי לחולל את השינוי.
איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו יודעות שנשים נתקעות בשלב שבו הן יולדות ולכן עאידה כל כך מתעקשת על נושא המעונות.
איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו יודעות כמה זה קשה לצאת לפוסט דוקטורט.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, הן כבר הגיעו לדוקטורט אבל כמה זה קשה לצאת לפוסט דוקטורט ומה זה אומר ולכן, אני הייתי מאד רוצה, נועה, נכון?
איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי מאד רוצה לראות את התכנית שלכם - - -
<נועה בינשטיין: נשמח, אנחנו גם בקשר הרבה פעמים וגם נקבע דיון.
<נועה בינשטיין: יש תכנית - - -
עאידה תומא סלימאן: כבר אמרתי.
איילת נחמיאס ורבין: משהו עם משרד המדע.
<נועה בינשטיין: זאת עבודה משותפת.
איילת נחמיאס ורבין: קיי, סליחה, סליחה אז זה חוסר ידיעה שלי ואני אשתדל מאוד מאוד להגיע.
איילת נחמיאס ורבין: באמת חשוב להבין איך אתם רואים את החומש הבא, את העשור הבא.
איילת נחמיאס ורבין: עזבו, את העתיד של הסטודנטיות שלנו וזה מאוד מאוד מאוד קריטי בעיניי, מאוד.
<קריאה: רבקה כרמי מרוויחה הכי פחות בין הנשיאים.
<קריאה: מדובר בהלם.
<רחל ארהרד: היא ביקשה פחות מהוועד המנהל.
<רחל ארהרד: זה מאפיין נשים.
<רחל ארהרד: שליש פחות הן מבקשות.
איילת נחמיאס ורבין: הועדה הזאת, אני אומרת לכן, אני אגיד לכן משהו.
איילת נחמיאס ורבין: הועדה הזו, כבר לא יהיה בה צורך בעוד אי אלו עשורים כנראה, אתן יודעות מתי ואני מתנצלת מראש בפני כל הגברים פה, אנחנו - - -
<קריאה: ב-2090.
איילת נחמיאס ורבין: דבר אחד אני אומַר לכם.
איילת נחמיאס ורבין: כשיהיו סביב השולחן נשים בינוניות בכמות שיש גברים בינוניים, אז הועדה הזאת תסיים את תפקידה.
עאידה תומא סלימאן: כאשר - - -
איילת נחמיאס ורבין: כשגברים, גברים הרי הם לא, את יודעת, הם לא מרגישים בכלל את הלחץ.
איילת נחמיאס ורבין: הם צומחים איכשהו.
איילת נחמיאס ורבין: ה- networking הזה מצמיח אותם, אז כשאנחנו נגיע למצב שגם נשים בינוניות ואני אומרת את זה, כולנו בני אדם, שהן לא צריכות לעשות את ה extra mile, את המאמץ.
איילת נחמיאס ורבין: הרי ה extra mile שאנחנו נדרשות לעשות תמיד הוא לא אקסטרה אלא אקסטרה-אקסטרה-אקסטה מייל.
איילת נחמיאס ורבין: או אז אולי.
עאידה תומא סלימאן: אני בחלקיות מסכימה אתך אבל אני חייבת להוסיף שהרבה נשים בינוניות גם נבנות מהנט וורקינג בגלל זה שהן נמצאות בצד נכון של המפה.
עאידה תומא סלימאן: הרבה פעמים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה יותר ענין של כל המבנה החברתי פוליטי כלכלי במדינה, כי הוא זה שמצמיח את המצב הקיים, לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: פרופ' רחל אלהרד, יו"ר פורום הנציבות במוסד להשכלה גבוהה, אוניברסיטת תל אביב.
<רחל ארהרד: ידידת הועדה.
עאידה תומא סלימאן: ידידת הועדה.
עאידה תומא סלימאן: חברת כבוד בוועדה.
איילת נחמיאס ורבין: אימא של חבר ילדות שלי, צריך להגיד.
עאידה תומא סלימאן: ואימא של חבר ילדות של חברת הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: זה עוד title.
<קריאה: שקיפות, שקיפות, שקיפות.
<רחל ארהרד: ראשית, אני מאוד מאוד שמחה להיות כאן ועל הדיון.
<רחל ארהרד: גם מאוד שמחתי באופן שרם הציג את הדברים שכן, שלושת הנושאים קשורים זה בזה, שזורים זה בזה ושלובים זה בזה.
<רחל ארהרד: אנחנו מדברות, כפי שאת חוזרת ואומרת, אנחנו מצויים במבנה חברתי שהכוח, השליטה, המשאבים שלו, הם של הגמוניה גברית ואת זה אנחנו מנסים - - -.
<רחל ארהרד: כשיהיו יותר חברות סגל יהיו פחות הטרדות, יותר יתחשבו בהורות וכו'.
<רחל ארהרד: הם שלושתם קשורים.
<רחל ארהרד: בה בעת, הטיפול, אנחנו מפרקים אותו ואני אתייחס לכל אחד משלושת הסעיפים שהם כל כך קשורים אחד לשני.
<רחל ארהרד: הנושא הראשון, הטרדות מיניות ואני מאד שמחה גם על כך שעליזה הצטרפה שכן, אני אומרת בשבח הועדה הזו.
<רחל ארהרד: הנושא בהשכלה הגבוהה עשה קפיצה מבחינת הבנייה, מבחינת הטיפול, מבחינת ההתייחסות אליו ובוודאי התיקון לחוק שאמר: חייבים לדווח אחת לשנה.
<רחל ארהרד: זו פריצת דרך מאין כמוה ובאמת 'ישר כח' אז אכן, עאידה, בשנה הראשונה כל אחד שלח פתק אחר ונייר אחר ובלגן, אבל זו שנה ראשונה.
<רחל ארהרד: עכשיו יהיה פורמט, עוד שנתיים זה יהיה 'טיפ טופ', אז זו פריצת דרך.
<רחל ארהרד: לגבי אחד הסעיפים, שוב, רק לשבר את האוזן, מה שמופיע בתיקון לחוק כמחייב הוא הכשרה לנציבות שנכנסות לתפקיד.
<רחל ארהרד: זה בעצם המקום היחיד שבו זה מתקיים.
<רחל ארהרד: הוקם פורום שנקרא "be safe -קמפוסים ללא הטרדות מיניות" אליו מוזמנים כל אנשי מערכת ההשכלה הגבוהה, היועצים המשפטיים, נציבות וכו' ואני שמחה לומר לכם שב-15 ביוני, יש כאן הזמנות בשפע, יתקיים יום עיון על הטרדות מיניות באקדמיה ותכננו אותו בקפידה.
<רחל ארהרד: בחלק הראשון נתייחס למצב הנוכחי והגדרנו את המושב הראשון "מחדרי חדרים לרשתות החברתיות", שכן, זאת המהפכה הגדולה, ה'שיימינג', הפייסבוקים, איך מטפלים ואיך מתייחסים לתופעה.
<רחל ארהרד: זה יהיה בעצם החלק הראשון ובחלק השני אנחנו אומרים "הטרדות מיניות באקדמיה 2016 – יותר או פחות?
<רחל ארהרד: " יותר או פחות הטרדות ונביא נתונים עדכניים.
<רחל ארהרד: לכן אני באה ואומרת שמכל הדוחות שהוגשו הפורום לקח אחריות על עצמו, בשיתוף פעולה אתכם, לעבד את הנתונים ולהציג אותם לעם ישראל, ב-15 ביוני כדת וכדין, כפי שעושים באקדמיה.
<רחל ארהרד: אתם מוזמנים לקחת הזמנות, להגיע וכן, כמובן, בשותפות עם אגודת הסטודנטים ועם התאחדות הסטודנטים, עם כולם.
<רחל ארהרד: אחרי שנציג את הנתונים ונשאל אם הם יותר או פחות, יהיו מצד אחד פרופ' חגית מסר ירון, מצד שני ענבר הוכברג ונגיד האם אנחנו טובים יותר או פחות טובים.
<רחל ארהרד: זה דיון מאד מעניין ומאד סוער.
<רחל ארהרד: זה לגבי הטרדות מיניות באקדמיה והפורום באמת הקים עכשיו פלטפורמה להיוועצויות.
<רחל ארהרד: עשינו השתלמות לנציבות החדשות.
<רחל ארהרד: כלומר, זה ממש - - - הפכנו לשיטה יעילה ויש כמובן 'מקצה שיפורים' פה ושם.
<רחל ארהרד: האם תקנון אחיד או לא – אפשר לדון בזה.
<רחל ארהרד: יש פנים לכאן ולשם.
<רחל ארהרד: החוק של מדינת ישראל הוא אותו חוק ואני חושבת שזה עיקרו של העניין אבל על זה אפשר לדון.
<רחל ארהרד: ברכות ובאמת ברכות.
<רחל ארהרד: ותודות להתאחדות.
<רחל ארהרד: אין עוד ארגון במדינה שיש בו מעל 300,000 אנשים והוא כל כך מאורגן, פועל לעניין הזה ומטלטל את כולנו.
<רחל ארהרד: אז תנדנדו, תטלטלו, תציגו נתונים מדויקים או לא אבל קורים דברים.
<רחל ארהרד: אימהוּת בקמפוס, אני מציעה לדבר על הורות בקמפוס משום שאם לא נדבר על הורות בקמפוס, אותה הוגנות מגדרית שאנחנו שואפים אליה, שאבות יטפלו בילדיהם ויהיו שותפים, יבואו למעון וייקחו אותם ויחזירו אותם – לא נגיע לשם.
<רחל ארהרד: ולכן, הבה נדבר על הורות בקמפוס.
<רחל ארהרד: אבות גם ראוי שפעם פעמיים בשבוע ילכו למעון בארבע, ייקחו את הילד וילכו לגן שעשועים.
<רחל ארהרד: זה לא מונופול של אימהות אלא של המשפחה ושל המשפחות על כל המבנה.
<רחל ארהרד: יש לנו היום הרבה משפחות חד מיניות עם כל הווריאציות שבהן הם מגדלים את ילדיהם.
<רחל ארהרד: זו הסוגיה הכי מורכבת ואני אתייחס לשני היבטים שלה.
<רחל ארהרד: ההיבט הראשון הוא אכן חופשת הלידה.
<רחל ארהרד: תראו, סמסטר – ופה אני קצת מגנה על מערכת הלמידה – סמסטר הוא שנים עשר שבועות, חופשת לידה היא שלושה חודשים וחצי.
<רחל ארהרד: יש לנו ויכוחים מאד קשים עם הפקולטה לרפואה.
<רחל ארהרד: אין כאן כרגע נציגים אבל ההתאחדות מייצגת את כולם.
<רחל ארהרד: אולי יש כאן סטודנטים לרפואה או הורים לסטודנטים לרפואה.
<רחל ארהרד: תקשיבו, יש סבב מחלקות וחייבים לעשות אותו.
<רחל ארהרד: כלומר, זה חלק מהסטאז'.
<רחל ארהרד: אם הסטודנטית נמצאת בחופשת לידה ולא הייתה בהמטולוגיה אז היא לא יכולה לקבל תואר ברפואה.
<רחל ארהרד: אין הקלות.
<רחל ארהרד: זה לא ב- remote control, זה לא בווידאו, היא צריכה לעשות את זה.
<רחל ארהרד: איך מחברים את שני הערכים הללו?
<רחל ארהרד: אצל נשים בדיוק זה הגיל, 28 עד 38, זה המועד לקריירה זו הקמת המשפחה.
<רחל ארהרד: צריכים לעשות את זה מאד בקפידה.
<רחל ארהרד: איילת דוחה נשים בינוניות, אנחנו רוצים גברים מצוינים ונשים מצוינות ואנחנו רוצים שנשים מצוינות הפוטנציאל שלהן יתממש.
<רחל ארהרד: אכן, ברפואה, תקשיבו לנתונים מדויקים, האקדמיה מביאה - - -
עאידה תומא סלימאן: אם תוכלי להזדרז קצת.
<רחל ארהרד: 74% מהנרשמים הם נשים היום ומתקבלים 77%.
<רחל ארהרד: כלומר, היום, שלושת רבעי מהסטודנטים לרפואה הם נשים אז צריך למצוא פתרונות מאד מתוחכמים ורגישים, שמאזנים.
<רחל ארהרד: הדבר השני ופה אני אומרת את זה חד וחלק, אם יש דבר חיוני הוא מעונות יום.
<רחל ארהרד: Day Care.
<רחל ארהרד: כדי שאפשר יהיה לחזור אחרי שלושה חודשים וחצי או אחרי שבועות למחקר, ללימודים, חייב להיות מעון יום.
<רחל ארהרד: בכל המדינות שהתקדמו, שעשו משהו, כל העניין הוא מעונות היום.
<רחל ארהרד: זו חובה.
<רחל ארהרד: אין פטנטים והסיבה היחידה היא כסף, כסף, כסף.
<רחל ארהרד: באוניברסיטת תל אביב פתחנו.
<רחל ארהרד: 30,000 סטודנטים ויש לנו מעון אחד.
<רחל ארהרד: רשימת המתנה של מאות אנשים ומשיבים את פניהם ריקם.
<רחל ארהרד: דוקטורנטיות מדהימות, חוקרות צעירות, אין מקום וזה רק כסף כמו שאיילת אמרה.
<רחל ארהרד: שטחים, שום דבר אחר.
<רחל ארהרד: הארגונים - - -
עאידה תומא סלימאן: מעניין שאת אומרת "בואו נדבר על הורות" ואחר כך את אומרת דוקטורנטיות וחוקרות.
<רחל ארהרד: משום שהן חוזרות מחופשת הלידה.
<רחל ארהרד: זו הערה שאני לוקחת אותה אבל הן לוקחות את חופשת הלידה וצריכות לחזור ולהניק.
<רחל ארהרד: עד כאן - - -
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה עם כל השיח הזה על הורות שוויונית ואני בעד הורות שוויונית אבל נזכיר לעצמנו כל הזמן שבכל זאת, בשלושת החודשים הראשונים אחרי לידה יש תפקיד שונה, שהוא קשור לביולוגיה, לנשים ולא בהכרח צריך להתחיל מזמן הלידה בכל הנושא של הורות שוויונית.
<רחל ארהרד: מאה אחוז מסכימה אתך.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שאני בקטע הזה לא מתיישרת עם הנושא של שוויון מגדרי.
<רחל ארהרד: לא, לכן החלפנו.
<רחל ארהרד: היום קוראים לזה הוגנות מגדרית.
<רחל ארהרד: שהארגונים, המוסדות החברתיים והמוסדות להשכלה גבוהה יהיו בהוגנות כלפי נשים.
<רחל ארהרד: אין שוויון.
<רחל ארהרד: מי שמניקה בלילה זו האישה והיא קמה בבוקר טרוטת עיניים ישר ללמד או ללמוד.
<רחל ארהרד: אין, הביולוגיה היא ביולוגיה.
<רחל ארהרד: היא לא עובדת לטובתנו אז לכן, צריכה להיות ההוגנות וזה דבר מאד חשוב עם מעונות היום, אין לי מלה אחרת.
<רחל ארהרד: הדבר השלישי - - -
עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו חייבים להזדרז.
עאידה תומא סלימאן: את כבר מעל עשר דקות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבים להזדרז.
<רחל ארהרד: אז המשפט האחרון הוא שאכן, הפער בין 56% שמקבלות Phd לבין 30% בסגל, אותו צריכים לצמצם ולכן, יש לנו צוות של יועצות הנשיאים באוניברסיטאות המחקר ואנחנו עושים פעולות רבות לשם הגדלת ההוגנות.
<רחל ארהרד: בוועדות, במלגות, בפוסט דוקטורט, אמרו כאן שזה חסם עיקרי.
<רחל ארהרד: הצענו ואני שמחה שנועה כאן, הצענו סדנה משותפת לשבע אוניברסיטאות, למנהיגות צעירות חוקרות.
<רחל ארהרד: אנחנו מקווים שות"ת תממן את זה, כלומר, נעשית הרבה פעילות.
<רחל ארהרד: הדרך ארוכה.
<רחל ארהרד: התשובה שהיום חשוב לתת אותה, היא לא "אין נשים" אלא ההוגנות המגדרית, שהמאגר של מועמדות הוא גדַל ויש נשים, רק צריכים להגדיל את ההוגנות.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב בן ארי מנהלת עכשיו את הדיון בוועדת החינוך, לכן נמנע ממנה להגיע.
עאידה תומא סלימאן: אני הרגשתי שחובה להזכיר את זה, במיוחד שהיא אחת מחברות הכנסת שמתמידה בדיונים אצלנו פה בוועדה.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא, שאת גם אחת היוזמות של היום המיוחד הזה, בבקשה.
עליזה לביא: תודה גבירתי היושבת ראש.
עליזה לביא: כן, יחד עם חברתי, חברת הכנסת בן ארי, היום הזה, יום הסטודנט בכנסת ישראל, ותודה לך על הדיון החשוב הזה, במסגרת היום הזה.
עליזה לביא: סטודנטים וסטודנטיות, הוגנות מגדרית, אחריות מגדרית, הבנה, רגישות וערכים נלמדים.
עליזה לביא: אני מאוד מאוד שמחה לשמוע על השינוי בהתבוננות בהתייחסות לגבי ההטרדות המיניות.
עליזה לביא: אין ספק, זה צמח מהשטח.
עליזה לביא: אנחנו כאן לא ידענו, רק אחרי שקודמכם בתפקידים, בהתאחדות, באוניברסיטאות ובמכללות, באו וסיפרו על המצב העגום, על התקנות שצריך לחוקק, באמת הגענו להבנות ולהתחלה של העבודה המשותפת על התיקון והנה, הנתונים הם הרבה יותר טובים ממה שהיה בעבר.
עליזה לביא: עצם העובדה שיש כתובת ואפשר לדעת למי ללכת.
עליזה לביא: זה בכלל מלווה אותנו כאן מהמקום שלנו כנשים, גם כגברים שרגישים למצוקה של נשים, שברגע שיש כתובת, שיש הבנה.
עליזה לביא: גילוי נאות, הבת שלי לומדת רפואה ויום אחד היא מספרת לי שיש לה פגישה עם פרופ' רחל אלהרד מאוניברסיטת תל אביב, שהיא נורא מתרגשת אבל אי אפשר להמשיך עם האפליה שנעשית בבית הספר לרפואה.
עליזה לביא: כך למדתי על עוד בעיות ועוד בעיות וכל הנושא של ההתמחות, מה אפשר לעשות ואיך יכול להיות שלסטודנטיות אומרים מתי כן ומתי לא להיות בהריון עד כדי רזולוציה של חודש יום ושנה.
עליזה לביא: נכון, זו התערבות גסה מצד אחד.
עליזה לביא: מצד שני, צריך להבין ש"בתוך עמנו אנחנו חיים וחיות" כלומר, איך באמת תהיה המעטפת ההוגנת, הראויה, הנכונה שצריך, וככל ש'קוראים לילד יותר בשמו' ויש שיתופי פעולה, אז גם אפשר לבוא ולהתמודד עם החירות המגדרית.
עליזה לביא: חירות מגדרית לא אומרת ששוויון לא צריך להיות.
עליזה לביא: שוויון בוודאי אבל עם רגישות ועם הבנה לחירות.
עליזה לביא: זה חלק מהמקום הזה שאנחנו רוצים לבוא ולתקן.
עליזה לביא: יש הרבה מצוקה.
עליזה לביא: אני באה מהאקדמיה, אני נמצאת בחל"ת.
עליזה לביא: אני מכירה, אני יודעת אבל אני רוצה לבוא ולדבר בשפה יותר אופטימית, משום שאני כן רואה יותר ויותר נשים שלוקחות אחריות.
עליזה לביא: אם זו יוזמה של חוקרות במכון ויצמן שמכלום מייצרות ניראות, לפחות להיות מודלים לבנות הצעירות ואם אלו יוזמות שצומחות מהשטח, עם אחריות של נשים וגם של גברים כלפי הדור הצעיר, כי מה שחסר בעיקר הוא מודלים לחיקוי והמודלים האלה קיימים, הם רק לא ניראים.
עליזה לביא: הם לא מונגשים לדור הצעיר.
עליזה לביא: הן גם מנפצות את תקרת המדע והזכוכית.
עליזה לביא: גם המדעניות הצעירות, עם ההבנה שיש, שרק צריך להנגיש, צריך להיראות עם הרבה מאד אחריות אישית.
עליזה לביא: אז אני מאד שמחה על הנתונים המשתפרים.
עליזה לביא: הדרך עוד ארוכה אבל כשתהיה יותר ויתר מעורבות ואחריות ושותפים, עם שגרירים של רצון טוב בתוככם וזה קורה, אני בטוחה שנגיע לנתונים טובים יותר.
עליזה לביא: תודה לָך ותודה לכם.
עליזה לביא: ונמשיך.
עאידה תומא סלימאן: דר' שרה גנוט, רק אם אפשר להתקדם ליד המיקרופון, לשבת קדימה.
<שרה גנוט: אני יועצת הנשיא לקידום נשים של המרכז האקדמי "לב".
<שרה גנוט: אני לא הייתי ברשימת הדוברים אבל אני חייבת להעיר משהו בקשר לסעיף של אימהות בקמפוס.
<שרה גנוט: יש דברים אופרטיביים שאנחנו מחכים ופנינו, כנראה לא לוועדה ולכן זה לא התקדם.
<שרה גנוט: אני רוצה לתת דוגמה.
<שרה גנוט: חייל מילואים שמגויס ביום בחינה במועד א', אוטומטית לפי החוק מקבל מועד מיוחד.
<שרה גנוט: סטודנטית שיולדת באותו תאריך לא זכאית על פי חוק למועד מיוחד.
<שרה גנוט: על פי חוק היא לא זכאית.
<שרה גנוט: זה מה שידוע לי עד היום.
<שרה גנוט: אני יודעת שהאוניברסיטה העברית יצרה לעצמה איזשהם חוקים לעצמה - - -
<לירז יפה: גם הטכניון.
<שרה גנוט: גם הטכניון אבל - - - במוסד קטן, עניין תקציבי ולא מצליחה להעביר את זה.
<שרה גנוט: אילו היה חוק לא הייתה לי בעיה, כי יש מועדים לחיילי מילואים והסטודנטית תוכל לעשות את הבחינה רק אם במקרה זה מתאים למועד שלה.
<שרה גנוט: זו רק דוגמה קיצונית, שאנחנו חושבים - - -
עליזה לביא: סטודנטית במילואים - - -
עאידה תומא סלימאן: כנראה חושבים שאפשר לדחות את הלידה.
עליזה לביא: רק שניה, המילואימניקים זה על פי חוק?
עאידה תומא סלימאן: או לעשות את הבחינה תוך כדי לידה.
<שרה גנוט: אנחנו מבקשים את הזכויות של הסטודנטים ולגבי האֵם הסטודנטית להשוות את הזכויות של החייל המגויס למילואים.
<שרה גנוט: אלה דברים אופרטיביים, טובים, לא משהו שדורש תקציבים.
<שרה גנוט: אגב, לגבי מעונות, אנחנו סגרנו מעון בגלל בירוקרטיה, מה שעלה קודם ולא מצליחים לפתוח אותו.
<שרה גנוט: היה לנו מעון בקמפוס ובגלל שטחים, כנראה, לא עברנו את כל הבירוקרטיה ונאלצנו לסגור את המעון.
<שרה גנוט: זה דבר שעלה פה ודיברו על זה - - -
עליזה לביא: הייתה לכם בעיה מוניציפלית?
עאידה תומא סלימאן: לא, עם משרד הכלכלה.
עליזה לביא: משרד הכלכלה סגר לכם?
<רחל ארהרד: יש מפרט מסודר שמגן על הילדים והוא הגיוני.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, אנחנו לא רוצים מחסנים לילדים, אנחנו רוצים מסגרות חינוכיות שגם מגנות על הילדים וזה מובן, הסטנדרטים.
עאידה תומא סלימאן: השאלות הן אם לא היה אפשר בכל זאת, לבדוק אין משפרים ואיך מתאימים את עצמם לסטנדרטים כי אני יודעת, לפעמים הרבה מההחלטות של סגירה בגלל הבירוקרטיה נבנות על כך שאנשים שבאמת היו צריכים להתאמץ כדי לענות על הקריטריונים.
עאידה תומא סלימאן: לא ראו לנכון שכדאי להשקיע את המאמץ כי זה לא עומד אצלם בסדר עדיפות מאד גבוה.
<שרה גנוט: אבל הפן האקדמי מאוד חשוב ויש לציין, סטודנטיות מפסידות שנת לימודים בגלל זה.
עליזה לביא: טוב, אנחנו רשמנו את זה.
עליזה לביא: אני לא הכרתי את זה ואני חושבת שזו צריכה להיות תקנה אבל בסדר, אני אבדוק את זה.
עאידה תומא סלימאן: שניה, יש לך, דווקא בחוק זה קיים.
<רחל ארהרד: אני חשבתי שזה בחוק זכויות הסטודנט.
עאידה תומא סלימאן: בכללי זכויות הסטודנט בסעיף 7(ב) מדובר על "סטודנט לאחר לידה, אימוץ, או קבלת ילד למשמורת, שנעדר מן הבחינה בתקופה של עד ארבעה עשר שבועות מיום הלידה, האימוץ או קבלת ילד למשמורת, זכאי להיבחן במועד נוסף, החל במסגרת המועדים" - - -
<שרה גנוט: אני רוצה להסביר.
עאידה תומא סלימאן: "המקובלים במוסד".
<שרה גנוט: אנחנו נותנים מועד נוסף אבל זה מועד ג' וזה יכול להיות שנה אחר כך כי הקורס לא התקיים במשך שנה.
עאידה תומא סלימאן: אז זו בעיה של מוסדות אבל זה - - -
<שרה גנוט: אבל אצל חייל כתוב "מועד מיוחד".
<שרה גנוט: מחברים לכבודו.
עאידה תומא סלימאן: קיי, אז אנחנו נבדוק את העניין הזה.
רם שפע: אפשר לעשות התאמות, זה לא כזה מורכב, נדבר אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: הכול תלוי במה שנקרא political will.
עאידה תומא סלימאן: אם הרצון קיים במוסד אז תמיד מוצאים את הפתרונות.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שמשתדלים בנושאים האחרים ומוצאים פתרונות אבל כאשר הרצון לא קיים אז לא ישתדלו ולא - - - אבל אפשר לבדוק את זה, ואם זה ספציפית אצלכם אפשר לפנות ולתת דוגמאות ממוסדות אקדמיים אחרים ולבקש שיתחשבו בזה.
<שרה גנוט: אבל אם זה על פי חוק אצלנו אז אצלנו גם יהיו מחויבים.
<שרה גנוט: אני בטוחה - - -
עאידה תומא סלימאן: אפשר להשתמש בסעיף הזה ואפשר להשתמש בדוגמאות האחרות ולפנות.
עאידה תומא סלימאן: אני מוכנה לפנות למוסד ולבקש שיתחשב בזה.
עאידה תומא סלימאן: אחרונת הדוברים, הדוברות ואחר כך אני ארצה לסכם, ענבל הוכברג, זה נכון?
<ענבל הוכברג: נכון.
עאידה תומא סלימאן: יו"ר אגודת הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב.
<ענבל הוכברג: תודה רבה.
<ענבל הוכברג: אני אעשה את זה בקצרה.
<ענבל הוכברג: אני אגע בארבעה נושאים שגם עלו מקודם אבל מזוויות טיפה שונות.
<ענבל הוכברג: לפני כן אגיד שאני נורא הצטערתי לשמוע את התגובה של המל"ג בנושא הטרדות מיניות.
<ענבל הוכברג: זו נורת אזהרה וזה ממש קצת מביך ומביש.
<ענבל הוכברג: אני מקווה שזה יתוקן ולא ימשיך כך, כי זה נושא שהוא מספיק חשוב כדי שתהיה לו התייחסות נאותה וכמו שצריך.
<נועה בינשטיין: התגובה הייתה שאין תגובה מפני שאני לא מטפלת בזה וזה בטיפול משפטי.
<ענבל הוכברג: אני חושבת שזה חשוב שזה כן נושא שיתעסקו בו ולא רק ברמה של נושאים משפטיים.
<ענבל הוכברג: זה נושא שאנחנו עוסקים בו - - -
<נועה בינשטיין: התחום המשפטי הוא - - -
עאידה תומא סלימאן: בואו, בואו, בואו.
<ענבל הוכברג: אבל זה לא עיקר הדברים שלי, כן רציתי להגיד שזו נקודה שצריך לשים אליה לב.
<ענבל הוכברג: לגבי הטרדות מיניות, אני כן חושבת שמעבר לצעדים של תקנון צריך משהו שיהיה באמת ברמה אחידה.
<ענבל הוכברג: יש הרבה פתרונות ואנחנו כל הזמן עסוקים ושואלים את עצמנו איך אפשר להגביר מודעות?
<ענבל הוכברג: איך מעלים את כל הנקודות החשובות של מהי הטרדה מינית?
<ענבל הוכברג: מה צריך לעשות?
<ענבל הוכברג: איך לפנות?
<ענבל הוכברג: יש גם הרבה מוסדות בארץ שעושים לומדה שהיא לומדה מחייבת, שהיא גם לסגל בכיר, מנהלי, זוטר, גם לסטודנטים יש את זה, למיטב זכרוני, באוניברסיטת בן גוריון, העברית, "אריאל" ובמכללה למנהל.
<ענבל הוכברג: אוניברסיטת תל אביב - - -
עליזה לביא: זה חובה ביום הראשון - - -
<ענבל הוכברג: אז הנה, אוניברסיטת תל אביב נכנסת לזה היום.
<ענבל הוכברג: זה לא משהו שהוא מעוגן - - -
עליזה לביא: הכנסנו את זה.
<ענבל הוכברג: זה לא קורה, אני לא יודעת, זה לא קורה בכל המוסדות - - -
עליזה לביא: דווחו לנו, דווחו לנו.
<ענבל הוכברג: אין בעיה - - -
<רחל ארהרד: ממש לא - - -
עליזה לביא: לא אצלך?
עליזה לביא: הכיצד, אחותי?
<ענבל הוכברג: אנחנו בתל אביב עושים את זה עכשיו.
<רחל ארהרד: לא, גם לא, מה שכתוב בתקנות הוא שצריכים לדאוג להסברה, להדרכה - - -
<נועה בינשטיין: לא חייבת להיות תוכנה.
<ענבל הוכברג: בגלל זה אני אומרת שהסברה וחידוד ופוסטר ופלאיירים הם סבבה וזה חשוב - - -
עליזה לביא: רגע, רגע, גם לזה לקח לנו זמן - - -
<ענבל הוכברג: אני לא מקלה בזה ראש ולא מזלזלת - - -
עליזה לביא: לא לזלזל, היינו פה בדברים - - -
<ענבל הוחברג: ממש ממש לא.
<ענבל הוחברג: אם השתמע מדבריי זלזול אז זה ממש לא נכון אבל אני חושבת שכן צריך לייצר איזשהו קו אחיד של לומדה שהיא חובה.
<ענבל הוחברג: שאנשים לא יכולים להמשיך את התואר ולא יכולים להמשיך ללמד בלי שהם שומעים, רואים, עוברים איזשהו 'מבחנון' קטן וכל מוסד יבחר איך לעשות את זה או שתצא איזו הנחיה גורפת.
<ענבל הוחברג: זה לדעתי יפתור וישים אותנו במקום הרבה יותר טוב בכל הנושא הזה.
<רחל ארהרד: ענבל, ממש לא ואני רוצה לומר - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, סליחה, פרופסור.
<ענבל הוכברג: רחל, אני מכירה את דעתך ובכל זאת בחרתי לומר - - -
<רחל ארהרד: לא - - -
<ענבל הוכברג: אנחנו חלוקות על זה.
<ענבל הוכברג: לגבי מעונות היום, דיברנו על זה וזה נושא מאד חשוב.
<ענבל הוכברג: חשוב לי להגיד שלא רק חשוב שיקימו מעונות אלא גם חשוב להתייחס לזה שסטודנטיות שהן לא חלק מסגל זוטר, יהיה להן - - - הקצאות.
<ענבל הוכברג: לצערי, היום, יש יותר מדי סטודנטיות שלא מצליחות בכלל להגיש את הבקשה וזה בסדר וכבודו של הסגל במקומו מונח אבל, זה כן משהו שצריך לתת לו את ההתייחסות.
<ענבל הוכברג: לגבי נושא של פוסט דוקטורנטים, דוקטורנטיות ותכנית הבראה שיש להגדלת כמות הנשים שלוקחות חלק באקדמיה, זה חשוב וזה ברור.
<ענבל הוכברג: אני יודעת שנעשים הרבה מאמצים.
<ענבל הוכברג: אני חושבת שגם צריך לתת את הדעת בצורה של איזושהי תכנית או איזושהי אמירה, כמו שאמרה פה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שזה צורם וזה נראה מאוד לא טוב שב-2016 עדיין יש רק נשיאה אחת לאוניברסיטה.
<ענבל הוכברג: גם במוסד שלנו יש מנכ"ל ורקטור ונשיא ותפקידי ההנהלה הבכירים הם עדיין מאוישים על ידי גברים אבל זה כן משהו שחשוב לשים אליו לב.
<ענבל הוכברג: בסוף זה איך שזה נראה.
<ענבל הוכברג: כשאתה מסתכל למעלה אתה אומר: לא רק בסגל האקדמי, זה צריך להיות גם בתפקידי מנהלה ותפקידים יותר בכירים.
<ענבל הוכברג: זה כן נושא שהוא חשוב.
<ענבל הוכברג: לגבי הנושא של סטודנטיות בחופשת לידה ותהליכי הורות, אני כן אגע בנקודה שגם רחל ציינה, שזה נכון שסטודנטיות הן אלה שעושות את פעולת ההנקה ומטפלות בחודשים הראשונים אבל, כן לאפשר לבני הזוג יותר משבוע, אם אני לא טועה זה מה שרשום, שהם יכולים להיעדר בחודשים הראשונים של הלידה.
<ענבל הוכברג: זה כן משהו שהוא מסייע לסטודנטית היולדת ואלה גם דברים שצריך לקחת אותם בחשבון, מעבר לשינויים אחרים.
<ענבל הוכברג: אני מקווה שאכן בפעם הבאה שנתכנס יהיו פה בשורות טיפה יותר טובות מכולם.
עאידה תומא סלימאן: אני קיבלתי בקשות לזכויות דיבור עכשיו, ברגע האחרון.
<קריאה: לא הגענו - - -
עאידה תומא סלימאן: כנראה גבירתי פעם ראשונה מגיעה.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל, לפעמים הבאות, נרשמים אצל מנהלת הועדה ברגע שנכנסים לחדר, כדי שאני אוכל לדעת מה עומד לפניי, אז בגלל דוחק הזמן, אני אתן דקה לכל דוברת שביקשה או דובר, רק אם אפשר להתקדם למיקרופון.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאת אחת הנשים, הציגי את עצמך ויש לך דקה להתייחס.
<תמר אריאלי: שלום, שמי תמר אריאלי, אני יועצת הנשיא למעמד האישה במכללת "תל חי" ורציתי לבקש, להציע, להקים פורום של היועצות, כי אנחנו לדעתי פועלות בחושך.
<תמר אריאלי: במכללה שלי התפקיד נעשה – אני לא יודעת אם כך זה אמור להיות – ללא כל תגמול.
<תמר אריאלי: לא קיבלתי סל סיוע לכתיבה, למחקר, לאיסוף נתונים.
<תמר אריאלי: גם איסוף הנתונים הוא קשה לי, לא תמיד זה הולך בקלות.
<תמר אריאלי: גם התחום של מה בדיוק אנחנו אמורות לעשות עם זה, מה הייתה הכוונה של המל"ג לגבי הדרגה של היועצת, כי לדעתי, רוב היועצות במכללות הן בדרגה יותר נמוכה ממה שמצוין בדוח של המל"ג על מנת להניע תהליכים או ללוות מינויים.
<תמר אריאלי: אני לא חושבת שרוב היועצות יכולות לעשות את זה מפאת הדרגה שלהן והיועצות פועלות, לדעתי, רובן, בחושך, ללא ליווי וללא תגמול.
עאידה תומא סלימאן: קיי, לצערי הרב, זה מצב היועצות למעמד האישה בהרבה מהמוסדות, לא רק האקדמיים.
עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהדרך שבה מתייחסים בכלל לנושא של שוויון מגדרי ולמעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהגישה הרווחת ואנחנו נאבקות על זה, לשנות אותה.
עאידה תומא סלימאן: לפחות ליועצות למעמד האישה בשלטון המקומי הצלחנו לקבל איזשהו תקציב.
עאידה תומא סלימאן: אני פעלתי כדי לקבל תקציב וכדי שיהיו תקנים בנושא הזה אבל כמובן, אני חושבת שהגיע הזמן שאתן גם תיקחו על עצמכן את היוזמה.
עאידה תומא סלימאן: תיצרו קשר ביניכן לבין עצמכן ותתחילו לעבוד כמו שהיועצות האחרות עשו.
עאידה תומא סלימאן: בנו לעצמן פורום והתחילו לדבר על מכלול הנושאים שעומדים בפניהן.
עאידה תומא סלימאן: הלל ביטון.
<הלל ביטון רוזן: צהרים טובים חברת הכנסת סלימן, צהרים טובים לכולם.
<הלל ביטון רוזן: אני הלל ביטון רוזן מהמכללה האקדמית "הדסה" בירושלים.
<הלל ביטון רוזן: רציתי להגיד ברשותך שבשנה שעברה, גם, כשהגענו ליום הסטודנט בכנסת, כל הזמן שמעתי בפורומים, מדברים מאד יפה, מגיעים להסכמות ואז איפשהו בפרקטיקה זה נופל, אז ברשותך, יש פה באמת נושא מאד אקוטי שעסקנו בו ברוב הועדה היום, שהוא הטרדות מיניות.
<הלל ביטון רוזן: אני מבקש שננצל את המעמד, שנמצאים כאן גם נציגי סטודנטים וגם את, חברת הכנסת סלימן, ונתאם פגישה.
<הלל ביטון רוזן: אם אפשר, שאת תגיעי, שנציגי סטודנטים יגיעו ונקדם לפחות דבר אחד מכל הרעיונות היפים האלה שעלו כאן, בשביל לשפר ולמגר את התופעה המזעזעת הזאת.
<הלל ביטון רוזן: אני חושב שכולנו נשמח שהדבר הזה יתקיים וכמה שיותר מהר.
<הלל ביטון רוזן: זהו.
<הלל ביטון רוזן: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני כבר אמרתי והודעתי, אני מוכנה לכל צעד שיכול לקדם אותנו בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר קיימנו את הפגישה ההיא, שבה בנינו את הפורמט האחיד של צורת הדיווח וזה הופץ לכלל האוניברסיטאות.
עאידה תומא סלימאן: היום עלו עוד נושאים.
עאידה תומא סלימאן: אני תיכף אתייחס אליהם ואולי נקיים עוד פגישת עבודה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא חייב להיות בפורום של הישיבה אלא פגישת עבודה קונקרטית שבה ננסה לקדם את הנושאים.
<הלל ביטון רוזן: תודה.
עאידה תומא סלימאן: על לא דבר.
עאידה תומא סלימאן: רם, בבקשה.
רם שפע: אסיים בכמה חידודים קטנים.
רם שפע: ראשית, דיברנו מקודם על שיימינג למוסדות שלא הגישו וביקשתם, הייתה דרישה מהקהל אז אני בכל זאת אציין את ארבעת המוסדות שעוד לא הגישו את הדיווחים שלהם והם: מכללת "גורדון" בחיפה, "אורט סינגאלובסקי", "אורט רחובות" ו"גבעת וושינגטון".
רם שפע: אלה ארבעת המוסדות.
רם שפע: נכון שהם מוסדות קטנים אז אולי חלק מהשמות לא מוכרים לכם אבל כולם מוסדות המוכרים על ידי המל"ג ואו משרד הכלכלה.
רם שפע: אני ממשיך לעניינים אחרים.