GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורדית אבידן: שהיא תגיד את האמת.
עאידה תומא סלימאן: גברתי, אי אפשר להתפרץ.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא יודעים מי את, לא רשמנו בפרוטוקול מי את.
עאידה תומא סלימאן: אני תכף אתן לך את רשות הדיבור אבל חכי.
<ורדית אבידן: תודה.
<ורדית אבידן: שהיא לא תגיד את הדברים האלה.
<שני דניאלס ורמוס: היא הגישה תלונה במשטרה וביקשו מאתנו לעצור את כלל התהליך שמד"א עושה בבירור תלונה.
<שני דניאלס ורמוס: לכן אנחנו עצרנו.
<שני דניאלס ורמוס: ביום שישי האחרון קיבלנו מכתב שאומר שההליכים במשטרה נסגרו והם מבקשים שאנחנו נחדש את ההליכים.
<שני דניאלס ורמוס: אנחנו לא קיבלנו תגובה רשמית מהמשטרה ולכן אנחנו מחכים לתשובה רשמית ולאחר מכן נברר את הדברים.
עאידה תומא סלימאן: מה יש לך לומר?
עאידה תומא סלימאן: קודם תציגי את עצמך.
<ורדית אבידן: אני עורכת דין ואני מייצגת את עדי טננבאום ועוד נשים נוספות שמגישות תביעה נגד מד"א.
<ורדית אבידן: רציתי לומר שקודם כל, בנושא של עדי, זה לא נכון מה שנאמר כאן.
<ורדית אבידן: לפני מספר חודשים, מיד אחרי הוועדה, עדי פנתה אלינו.
<ורדית אבידן: פניתי ישר למד"א ואני מודיעה שהוגשה תלונה במשטרה ומודיעה שמדובר בתלונה רשמית נגד גורמים במד"א.
<ורדית אבידן: ביקשתי שיפתחו במקביל הליך ואמרתי להם שאנחנו נעשה את זה יותר פורמלי כאשר התלונה תסתיים.
<ורדית אבידן: התלונה באמת נסגרה לפני שבוע-שבועיים.
<שני דניאלס ורמוס: ביום שישי האחרון.
<ורדית אבידן: התלונה במשטרה נסגרה בשבועות האחרונים ולכן פניתי באופן יותר מורכב.
עאידה תומא סלימאן: המשטרה סגרה את התלונה?
<ורדית אבידן: מחמת התיישנות.
<ורדית אבידן: כן.
<ורדית אבידן: זה ברור בהקשר הזה, בהיבט הפלילי כמובן.
<ורדית אבידן: זו האמת.
<ורדית אבידן: ביקשתי כבר באותו מועד לפני מספר חודשים שיתחילו כבר בהליך ולא לחכות לתהליכים במשטרה.
<פנינה לידני: אנחנו לא רשאים כי בפירוש, אני יכולה להציג את המכתב.
עאידה תומא סלימאן: בואו נקצר.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל לידיי את המכתב ואז נברר.
<ורדית אבידן: אין בעיה.
<ורדית אבידן: בפירוש נרשם שם שאנחנו רואים את המכתב הזה כתלונה רשמית והאחריות שלכם היא גם להתחיל לפתוח ולא לחכות להליך במשטרה.
<שני דניאלס ורמוס: אנחנו לא יכולים לעשות דברים ללא אישור המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: אתן מוכנות להפסיק את כל הדיבורים בנושא הזה?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה את המסמכים לידיי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לראות את המכתב ששלח ואת התגובה שקיבלת ולבדוק אם אתם רשאים - - -
<ורדית אבידן: לא הייתה תגובה.
עאידה תומא סלימאן: חבל, אנחנו סתם מעצבנים אחד את השני.
עאידה תומא סלימאן: אמרתי, אני אבדוק את זה ומי שמכיר אותי יודע שכשאני אומרת שאני אבדוק את זה, זה אומר שזה ייבדק.
<ורדית אבידן: גברתי, אני מצטערת, לא התכוונתי לכך אבל פשוט שמעתי שקרים.
עאידה תומא סלימאן: לא קרה כלום.
עאידה תומא סלימאן: המטרה הייתה לחסוך בזמן.
עאידה תומא סלימאן: בואו לא נאריך יותר.
<שני דניאלס ורמוס: זאת ממש הוצאת דיבה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לומר כמה דברים לסיכום.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל, אני כבר אמרתי כמה דברים ששייכים לכל התהליך ואני יודעת שאנחנו מתחילים ומתחילות תהליך שייקח קצת זמן אבל שיהיה מובן שבתוך התהליך הזה לא תהיה שום סלחנות על אי טיפול או טיפול לא נכון או רשלנות בטיפול או יחסי איפה ואיפה בכל הנושא שקשור בתלונות.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, בעניין תלונות באופן הכי ברור, ואני באמת מבינה שיש עוד מקרים ובכל מקום אני אמרתי שעניין של הטרדות מיניות קיים בכל מקום כולל בבית הזה ולא כל המוטרדות תמיד יכולות לגשת ולהתלונן לכתובת הנכונה.
עאידה תומא סלימאן: לפעמים יותר קל למוטרדות לדבר בינן לבין עצמן וגם זה אחד המכניזמים להתחזקות עד כדי כך שהיא תרגיש בטוחה ותוכל לפנות.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שיש נשים שיכולות לתמוך אחת בשנייה.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני כן מפצירה וכן מעודדת את הנשים להגיד את מה שקורה וכן להתלונן.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכן שתהיו בטוחות שגם מהוועדה הזו, גם מאיגוד מרכזי הסיוע, גם כנראה מהתקשורת יהיה לכן גב ואני מאוד מקווה שאני אוכל להגיד בבטחה שגם מהממונות בתוך מד"א יהיה לכן גב.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה קשור גם בבדיקה שאני הולכת לעשות על התלונות שהוגשו עכשיו, בישיבה הזו.
עאידה תומא סלימאן: גם בנושא של יחסי איפה ואיפה, תן לי שתי דוגמאות שמוכיחות את זה ואני אטפל בהן, וגם בשני המקרים שעלו כאן.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל לידיי את המסמכים ואחר כך אני אדבר.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מחליטה ככה סתם באוויר.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שאני חייבת לומר.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע שחלו שינויים ונכתב תקנון וחוזים.
עאידה תומא סלימאן: אני אברך יותר כאשר יהיו ביד שלי ואני מבקשת עכשיו שיועבר אלי כל חומר חדש, אם זה דף מידע חדש, אם זה חוזה חדש, אם אלה הוראות חדשות.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לקבל את הדברים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה על כך שנעשים מאמצים בהעלאת המודעות בתוך הארגון אבל מדאיג אותי שעברו שישה חודשים בהם אפשר היה לשפר את שיתוף הפעולה עם איגוד מרכזי הסיוע.
עאידה תומא סלימאן: ישבנו כאן ושמענו.
<אלי בין: אני לא מסכים.
<אלי בין: קודם כל, לדעתי היה שיתוף פעולה מדהים בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: כנראה הן לא נדהמו כל כך.
<אלי בין: זה שהוחלט לקחת בצורה יותר מעמיקה ולבחון את הדברים בצורה שונה, זה עדיין לא אומר שלא היה שינוי.
<אלי בין: אני תמה על כך שהן לא אומרות את זה.
עאידה תומא סלימאן: המנכ"ל, מר בין, כנראה הציפיות שלהן שונות מהציפיות שלך בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני סומכת על הדעה המקצועית שלהן.
עאידה תומא סלימאן: אם הן אמרו שחייב תהליך ארגוני יותר עמוק, סביר להניח שכך זה.
עאידה תומא סלימאן: הנה, אתם אמרתם שאתם הולכים לעשות מיפוי ואתם מביאים חוקר.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה, כדי שתגיעו לתוצאות יותר טובות ותקבלו גם פתרונות ולא רק את הבעיות.
עאידה תומא סלימאן: חוקר יציג את הבעיות, יועץ ארגוני ילווה אתכם במציאת הפתרונות ואני מציעה שתעברו לעניין של ייעוץ ארגוני שגם יעזור לכם בבניית תשתית שתוכל לשאת את הקוד הוולנטרי, ויותר חשוב מהקוד הוולנטרי – לתת פתרונות לנשים שכן עובדות במד"א.
עאידה תומא סלימאן: בעניין של יחסים עם מתנדבים ומתנדבות שהן מתחת לגיל 18.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה נושא מאוד רגיש, מאוד יכול להיות בעייתי.
עאידה תומא סלימאן: בנוסף ליחסי מרות יש גם את היחסים המאוד מסובכים של יחסים בין בוגרים לקטינים שאינם יכולים להגן על עצמם עד הסוף.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי חושבת לא רק עם משרד החינוך מה לעשות אלא אולי גם עם משרד המשפטים ואולי אנשי מקצוע נוספים כי זה מעבר לעניין של רק להעלות את המודעות של הקטינים כיצד להגן על עצמם.
עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי באמת להיכנס לעובי הקורה בנושא הזה כי זה נושא שהוא בעייתי כשלעצמו.
עאידה תומא סלימאן: אין לי עכשיו הצעות קונקרטיות אבל הייתי מציעה באמת לקיים דיון גם במד"א ושגם יהיו שותפים לו אולי מייעוץ משפטי וגם חינוכי.
עאידה תומא סלימאן: יש את משרד החינוך אבל אולי גם האיגוד יהיה חלק מאותה חשיבה.
עאידה תומא סלימאן: אני מסכמת ואומרת שאתם עליתם על הדרך הנכונה אלא שצריך לחזק את המאמצים.
עאידה תומא סלימאן: צריך לדחוף יותר לכיוון הזה ואני אשמח להישאר בקשר ולשמוע על המשך הדרך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו כמובן נהיה בקשר בעניין המקרים הספציפיים.
עאידה תומא סלימאן: התאריך 14 ביוני 2016, ואנחנו היום מתכנסים ומתכנסות תחת הכותרת הסכנה לסגירת החצר הנשית בחיפה.
עאידה תומא סלימאן: לפני כמעט שלושה שבועות כבר, 20 יום, קיבלנו מכתב זעקה גדולה של פרויקט חצר נשית בחיפה, אשר אני מכירה את הפעילות הרבה והטובה והעשייה הנהדרת שנעשית בארגון הזה, גם ממקומות אחרים.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו עמדנו פה כמעט באותו מצב בשנה שעברה בחצר הנשית ביפו והתערבנו כדי להציל את המצב בגלל מצוקה כלכלית שהייתה וסכנת סגירה, ולפני שבועיים שלושה שמענו גם על המצוקה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהרבה מהארגונים והרבה מחברי הכנסת הזדעקו וחברי כנסת וחברות כנסת גם ניגשו אלי וביקשו לקיים את הדיון ואני מצידי גם כן ראיתי את החשיבות והבטחתי שאנחנו מקיימים את הדיון הזה, עד שהגענו ליום הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה ואני אתן לנציגת משרד הרווחה, גברת ציפי נחשון-גליק להודיע את ההודעה המשמחת.
עאידה תומא סלימאן: לפחות אני יכולה להגיד עכשיו שאנחנו הורדנו מעל גבינו את הפחד הרציני ביותר שהיה קיים לסגירת פרויקט טוב זה והישיבה שהייתה אמורה להיות ישיבת חירום וישיבה של סכנה אמיתית וישיבה של זעקה אמיתית של מאות הנערות שנמצאות בפרויקט הזה, אני מכריזה עכשיו שהיא הופכת לפחות לישיבה יותר נינוחה – אני לא יכולה להגיד חגיגית – כי אני הייתי רוצה להגיע למצב שאני לא מכריזה על פגישת חירום בכלל, בגלל סכנת סגירה, אבל יש בזה גם כן הודעה משמחת על זה שלפחות הובטח התקציב של הפרויקט עד סוף השנה.
עאידה תומא סלימאן: כמובן שאני אתן לגברת ציפי להודיע בדיוק על החלטת המשרד שאני יודעת עליה, קיבלתי אותה ואני שמחה עליה מאד.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך נעבור לשמוע מהחצר הנשית ונחזור אליך.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהזמן שלך מוגבל.
עאידה תומא סלימאן: וכמובן ברוך הבא חבר הכנסת נחמן שי.
<ציפי נחשון-גלי: טוב, אז אנחנו במשרד, בעיקר בשירות לנוער, צעירות וצעירים, מכירים את המודל של החצר הנשית.
<ציפי נחשון-גלי: אני אישית מכירה אותו כבר שש שנים מאז מוניתי לתפקידי.
<ציפי נחשון-גלי: אנחנו מכירים את העבודה, אנחנו יודעים שנערות וצעירות מגיעות למרחב.
<ציפי נחשון-גלי: היה לנו ניסיון להרחיב את המודל מיישובים נוספים ליפו, ששם זה החצר הראשונה שהוקמה.
<ציפי נחשון-גלי: בשלוש השנים הראשונות אנחנו נשענו על תקציבים של הקרן לילדים ונוער וסיכון של המוסד לביטוח לאומי ומשרד הקליטה.
<ציפי נחשון-גלי: תוך כדי הפעלה בעצם המודל לא אושר על ידי המנכ"ל הקודם ולכן לא יכולנו להתקדם מבחינת התקצוב של המודל ואנחנו כבר הודענו על כך לפני שנה וחצי.
נחמן שי: שמה, שלא יהיה כסף?
<ציפי נחשון-גלי: שהמודל לא אושר על ידי המשרד, וכמו שהוא פועל, הוא לא יוכל להיות מתוקצב.
נחמן שי: כל החצרות לא אושרו?
<ציפי נחשון-גלי: כן.
<ציפי נחשון-גלי: המודל עצמו, כמודל.
נחמן שי: אז למה נכנסתם לזה אם זה לא מאושר?
נחמן שי: אתם שילמתם - - -
<ציפי נחשון-גלי: לא, לא, אנחנו לא שילמנו.
<ציפי נחשון-גלי: בשלוש השנים הראשונות אמרתי שאנחנו נשענו על תקציבים של הקרן לילדים ונוער בסיכון, שעיקר תקציבה הוא בעצם לפתח מודלים ולמסד אותם, מתוך תקווה שאם מוכח שיש אפקטיביות, אז המשרד בעצם מתחייב וכך אנחנו בדרך כלל עובדים.
נחמן שי: וקבעתם לפני שנה וחצי ש - - -
<ציפי נחשון-גלי: ולפני שנה וחצי המנכ"ל הקודם החליט שהוא לא מאשר את המודל ולכן גם לא היינו יכולים להתקדם מבחינת שריון תקציב לכך.
<ציפי נחשון-גלי: מה שקרה שהתכניות המשיכו לפעול ביישובים שתוקצבו על משרד הקליטה והקרן לילדים ונוער בסיכון, ובעצם בסכנת הסגירה הראשונה בחיפה, באמת קיבלנו אישור לתקציב חד פעמי על ידי המנכ"ל והשר, של 300,000 שקלים, שאנחנו כבר הודענו לעיריית חיפה שזה יהיה התקציב שיאפשר את המשך ההפעלה עד סוף השנה ובעצם הפתח שנתן לנו המנכ"ל הנוכחי הוא לבחון את המודל ולשבת עם אנשי המקצוע ברשות המקומית - - -
נחמן שי: לבחון מחדש.
עאידה תומא סלימאן: כן, לבחון מחדש.
נחמן שי: כלומר אפשרות לשנות את החלטת המשרד, זה מה שאת מודיעה כעת.
<ציפי נחשון-גלי: בדיוק.
נחמן שי: מה עלות ה - - -
נחמן שי: בין 600,000 שקלים ל-700,000 שקלים לשנה.
עאידה תומא סלימאן: כן, אנחנו נשמע תיכף.
נחמן שי: ואתם נתתם להם עכשיו 300,000 שקלים וזה צריך להספיק עד סוף השנה?
נחמן שי: בכל מקרה, בחצרות המחויבות של העמותה שמפעילה היא לתת גם סכום שהיא מגייסת מכספי תורמים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני קודם כל חייבת להגיד שאני שמחה ושמחתי מאד, אני הייתי בקשר עם המשרד - - -
נחמן שי: מתי נפלה ההחלטה על מימון הביניים הזה?
נחמן שי: עכשיו?
נחמן שי: בשבוע שעבר.
עאידה תומא סלימאן: בשבוע שעבר.
עאידה תומא סלימאן: אתמול או שלשום קיבלתי אותה לידיים שלי.
נחמן שי: הודעות טובות שמתקבלות לקראת דיון.
נחמן שי: אני מאד אוהב אותן.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני אוהבת לקיים את הדיונים האלה.
נחמן שי: נעשה כל יום דיון עכשיו.
נחמן שי: יש עוד כמה נושאים שהייתי שמח לקדם אותם.
עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו חייבים להגיד שההחלטות האלה לא מתקבלות ככה סתם, הייתה התערבות, היו דיבורים, ניגשנו למשרד, דיברתי גם עם המנכ"ל, גם עם אנשי המקצוע וכמובן אני בטוחה שהיו גם כן אחרים שניגשו ואני חושבת קודם כל שאני חייבת לברך על ההחלטה, לפחות הצלת החצר הנשית עד סוף השנה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא ממש מרגיע אותי עד הסוף.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לראות שהמודל הזה ממשיך להתקיים בעתיד ויש לו אופציה לחיים ארוכי טווח, מעבר לשנת 2016.
עאידה תומא סלימאן: לאחר שאמרתי באופן הכי ברור שאנחנו מברכות על ההחלטה, הלוואי שהייתי יכולה לקבל הרבה החלטות כאלה בנושאים שהייתי רוצה לקדם, אבל גם זה משהו.
עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשמוע קודם מהחצר עצמה.
עאידה תומא סלימאן: מי החלטתן שהיום תדבר בשמכן?
נחמן שי: מחיפה?
עאידה תומא סלימאן: כן, מחיפה.
עאידה תומא סלימאן: מי נמצאת איתנו?
<קריאה: אנחנו וגם חלק מהנערות שישמחו לספר.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז לפני הנערות, תראו קצת שמחה שאתן מקבלות 300,000 שקלים, מה זה?
נחמן שי: הן כמוני, הן כבר חושבות מה יהיה בינואר 2017.
עאידה תומא סלימאן: גם אני.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי שגם אני חושבת על ינואר 2017 ואני חושבת שיש לנו עבודה ארוכה עד שנת 2017.
עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע אתכן, גם כדי שגברת ציפי תוכל להתייחס.
עאידה תומא סלימאן: יש עכשיו במודה בניית מתווים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שננסה לבנות מתווה איך מתקדמים לקראת שנת 2017 אחר כך.
נחמן שי: כתוב לי פה, במזכר שקיבלנו: שותפות עם הרשויות המקומיות, משרד הקליטה, הביטוח הלאומי, הקרן לילדים בסיכון ומשרד הרווחה.
נחמן שי: אז אתם כן הייתם שם בהתחלה.
<ציפי נחשון-גלי: מתוך 700,000 שקלים אנחנו מתקצבים 40,000 שקלים בלבד.
נחמן שי: א' אתם לא נותנים כסף סתם.
נחמן שי: גם כשאתם נותנים 40,000 שקלים, אתם שוקלים, זה לא תרומה, זה מתוך שיקול דעת.
<ציפי נחשון-גלי: ברור.
נחמן שי: אז זה לא שזה מפתיע אתכם הפרויקט הזה, אתם ידעתם - - -
<ציפי נחשון-גלי: אני לא אמרתי שזה מפתיע אותנו.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, היא אמרה שלא.
נחמן שי: אוקיי, אבל נתתם כאילו לפרויקט ניסיונו ואחרי שנה וחצי קבעתם שהניסיון - - -
<ציפי נחשון-גלי: שלצערנו, אני חושבת שהחסר בזה זה שזה לא היה מלווה במחקר כדי באמת לבוא להוכיח למנכ"ל שיש כאן תוצאות מדהימות וזה היה מאד קשה לשכנע אותו.
נחמן שי: הבנתי, אוקיי.
עאידה תומא סלימאן: לכן יש לי כמה שאלות הקשורות באיך ממשיכים - - -
<ציפי נחשון-גלי: היתרון בתכניות פיילוט, שהן באמת מלוות במחקרים.
עאידה תומא סלימאן: כן, לכן יש לי כמה שאלות שקשורות באיך ממשיכים מעכשיו.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, מה כן צריך להיעשות כדי שנבטיח שבשנת 2017 החצר הנשית תוכל להיות פרויקט ממומן על ידי משרד הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לכן חמש דקות לשמוע מכן, ואולי גם תתייחסו לנושא הזה של איך אפשר להתקדם הלאה.
<מירית סידי: קוראים לי מירית סידי, אני המנכ"לית המייסדת של החצר הנשית.
<מירית סידי: קודם כל אני רוצה להגיד שאני ממש מתרגשת מאד ומברכת על הוועדה הזאת.
<מירית סידי: למרות שהיא תולדה של מאבק, אני רואה פה שותפות מדהימה ויושבים פה גם נציגי הממשלה, המשרדים, גם הרשויות, גם חברות שלנו של הארגונים של המגזר השלישי וגם קרנות שתומכות בנו ותומכות בפעילות של נערות צעירות בישראל, ורק בשביל זה היה שווה לבוא לכאן, אחרי ההישרדות.
<מירית סידי: ובאמת, הנערות, ובאו כל כך הרבה נערות צעירות גם מחיפה וגם מנתניה, ואני ממש מבקשת אם יהיה אפשר לשמוע אותן.
<מירית סידי: אני רוצה להגיד שהמודל שלנו הוא באמת מודל שמאד מאתגר מבחינה מקצועית וממסדית.
<מירית סידי: הוא די חדשני.
<מירית סידי: הוא פורץ דרך, הוא לא יושב על קטגוריות.
נחמן שי: מאיפה הבאתן אותו?
נחמן שי: אתן פיתחתן אותו, או שהוא מקובל במדינות אחרות?
<מירית סידי: אנחנו פיתחנו.
<מירית סידי: הוא התפתח ביפו מתוך תגובה למציאות ואחר כך הוא הומשג בעבודה אקדמית שעשיתי, על פי פרקטיקות ביקורתיות.
<מירית סידי: זאת אומרת הוא כן מבוסס תיאורטית ואין הרבה דוגמאות כאלה בחוץ לארץ, כי אין הרבה עבודה ביקורתית פמיניסטית עם נערות.
<מירית סידי: אני חושבת שבעצם – ויעידו על זה חברותי כאן – אנחנו הארגון הראשון שהביא לארץ את ההכנסה של הפרקטיקות הפמיניסטיות לשדה העבודה עם נערות.
<מירית סידי: המודל שלנו מאתגר, אני מסכימה עם ציפי.
<מירית סידי: הוא מאד מאתגר, בגל שהוא הוליסטי, הוא לא יושב בקטגוריות ותבניות שיותר קל למדוד אותן, אבל יחד עם זאת, אם יתאפשר, הבאנו נתונים של העבודה של השנה וחצי האחרונות מחיפה ואני חושבת שהם מדברים בעד עצמם, כי העבודה שלנו מתועדת ומדידה.
<מירית סידי: בסופו של דבר אני מאד מקווה שנוכל ללכת לתהליך של הבנייה של המודל בצורה כזאת שנוכל לקבל הכרה עקבית ומתמשכת של משרד הרווחה, שהם בעיני השותף הטבעי שלנו לעבודה.
נחמן שי: נכון וכמובן גם הרשויות, שלא יתנערו.
<מירית סידי: לגמרי, אבל אני כרגע מדברת מבחינת רווחה.
<מירית סידי: את רוצה שאני אספר קצת על הנתונים של חיפה?
<מירית סידי: אולי נשמע קודם את הנערות?
עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע שתי נערות בהתחלה ואחר כך נרוץ עם זה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאת חייבת לצאת תיכף ואני רוצה לשמוע אותך לפני.
עאידה תומא סלימאן: מי מהנערות מוכנה לדבר?
<רינת: אני.
עאידה תומא סלימאן: אז נתחיל עם השם למען הפרוטוקול.
<רינת: שלום.
<רינת: קוראים לי רינת ואני מחיפה ואני בת 19.
<רינת: אני הכרתי את החצר לפני 3 שנים פחות או יותר.
<רינת: הגעתי לחצר כי שמעתי שיש מספרה חדשה והיא בחינם.
עאידה תומא סלימאן: סיבה מאד טובה.
<רינת: כן.
<רינת: נכנסתי לחצר ובהתחלה לא כל כך התחברתי לאף אחד.
<רינת: הייתי מאד קשה.
<רינת: אני בן אדם שהייתי מאד סגור.
<רינת: אני עברתי תקופה נוראית בחיים שלי ולא היה לי אף אחד וכשהכרתי את שני ואת כל הצוות המדהים שהיה שם - - -
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שזה קשה לך, אבל אתם הודעתם שזה בשידור?
עאידה תומא סלימאן: אתן יודעת שזה בשידור?
נחמן שי: זה בשידור באינטרנט, אין לזה כמעט צופים.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, רק שהיא תדע.
עאידה תומא סלימאן: זכותה לדעת.
<רינת: בסדר.
<רינת: שני נתנה לי תמיכה מכל הצדדים בלי לבקש החזר.
<רינת: תמיד דאגה לי ותמיד הייתה שם בשבילי ואני לא מדברת רק על עצמי, אני מדברת מטעם כל הבנות וזה מקום שהוא לא רק בית, שהוא לא רק תמיכה ויום כייף ויום להעביר עם חברות, זה תמיכה לכל דבר, אם זה לנפש, אם זה לחברות, אם זה לכל דבר.
<רינת: פשוט לכל דבר שהוא קיים.
<רינת: זה פשוט מעמד מכובד כל כך לדבר על זה ואני נורא מתרגשת.
נחמן שי: את כל יום שם?
<רינת: אני כרגע בצבא, זה קצת קשה, אבל כל פעם שיש לי זמן אני מגיעה לחצר, גם אם זה לשעה האחרונה, גם אם זה לכמה דקות אחרונות.
<רינת: אני בחיים שלי, לפני שהכרתי את שני ואת החצר, הייתי במקום שהוא לא טוב, במקום עם אנשים שהם פושעים, עם אנשים שהם לא טובים ופשוט יצאתי מזה.
<רינת: עזבתי את הלימודים וחזרתי בזכות זה שהיה לי מקום חם, שפשוט חיזק אותי בלי לבקש שום דבר.
<רינת: אז אני מאד לא רוצה שלבנות אחרות כן יהיה חסר את הדבר הזה, כי אני הצלחתי, אבל מה עם הבנות האחרות?
<רינת: אני עכשיו בצבא ואני כן סיימתי את הלימודים שלי, את 12 שנות לימוד שלי?
<רינת: אני סיימתי אותן ואני בצבא ואני אסיים צבא כמו גדולה ואני אלך ללמוד וכל זה בזכות הכוח ששני נתנה לי והבנות נתנו לי ואני מודה על כל דקה שהכרתי את המקום הזה.
<רינת: בזכותן הצלחתי לפרש, לדבר, להכיר אנשים, לסמוך על אנשים וזה פשוט מקום בעיני שאי אפשר לוותר עליו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מוותרות, אל תדאגי.
עאידה תומא סלימאן: תודה ששיתפת אותנו.
נחמן שי: רצית עוד אחת.
עאידה תומא סלימאן: כן, עוד צעירה.
<נאדין: קוראים לי נאדין, אני בת 26.
<נאדין: הגעתי לחצר בגיל 22 עם הבן שלי, שהיה בן שלושה חודשים.
<נאדין: כשהגעתי לחצר בהתחלה פחדתי, כי אני עברתי הרבה מקומות, הרבה פנימיות, מעון נעול, הוסטלים, דירות מעבר וכל מקום היה לו תנאים ואמרתי עכשיו אני אמא, אני לא רוצה לבוא לעוד מקום שיש בו תנאים.
<נאדין: פשוט כשבאתי התחילו להציע לי לשתות ולשבת.
<נאדין: ישבתי.
<נאדין: פעם ראשונה באתי ביום שני, הציעו לי כל מיני דברים.
<נאדין: התחלתי להסתכל על הבנות.
<נאדין: יש כל מיני מצבים של בנות.
<נאדין: לא האמנתי שאני פשוט יכולה לפתוח את הדלת ולהיכנס.
<נאדין: התחלתי לבוא.
<נאדין: כבר עברו שלוש שנים וחצי שאני מגיעה לחצר ועם הזמן, עכשיו אני נחשבת מבוגרות החצר.
<נאדין: בשנה שעברה, בזכות החצר זכיתי בפרס יפה לונדון יערי.
נחמן שי: איזה פרס?
<נאדין: של יפה לונדון יערי.
עאידה תומא סלימאן: על שמה.
<נאדין: זה בזכות החצר וזה נתן ליך הרבה כוח.
<נאדין: בחצר נתנו לי תמיד לדעת שאני לא שונה, שאני מיוחדת ושיש לי כוחות ושאני יכולה להמשיך ולתת הלאה.
<נאדין: הם עזרו לי הרבה גם מהבחינה שזה עזרה פרטית שישבו איתי ודיברו איתי ועזרו לי בכל מיני מקומות שזה הביטוח הלאומי, הזכויות שלי כאמא חד הורית, מה אני יכולה לקבל ומה לא.
<נאדין: הם עזרו לי גם להיות יותר בוגרת, יותר אחראית, יותר - - -
נחמן שי: את עובדת?
<נאדין: כן, בזכות החצר.
<נאדין: הם עזרו לי בויצ"ו, בגן.
נחמן שי: בזכות החצר את עובדת?
<נאדין: בזכות החצר, כן.
<קריאה: בזכותך.
<נאדין: בגלל שאני אמא עם ילד קטן אז לא מצאתי עבודה, אז באמתי לכרמית וביקשתי שתעזור לי עם העבודה.
<נאדין: אז אחרי שבוע.
<נאדין: זה מה שאני אוהבת הכי בחצר, שיש מענה.
<נאדין: למשל אם אני הולכת לעובדת הסוציאלית שלי, היא אמרה לי תשמעי, תחפשי באינטרנט, תעשי זה, תעשי זה.
<נאדין: אבל אני, במצב שלי, בחורה שעברה פנימיות וכל מיני מקומות וזה, אני לא רוצה שיגידו לי תעשי.
<נאדין: אני רוצה בן אדם שיבוא יגיד לי בואי, נשב ביחד, אחת, שתיים שלוש, נעשה ביחד.
<נאדין: זה נותן לי את הכוח.
<נאדין: כי אם אני יכולה להיכנס לבד לאינטרנט, לא הייתי מבקשת את העזרה הזאת.
<נאדין: אז היא עזרה לי והיום אני גם עובדת וגם באה לחצר, כי היא לא מוותרת.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד לכם שאני מתרגשת מהסיפורים שלכן, מתרגשת מההצלחות.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שקודם כל זה בזכותכם, זה בזכותכן ובזכות הכוח שיש לכן.
עאידה תומא סלימאן: אתם פשוט לא ידעתן שיש לכם את הכוח הזה.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהחצר בעצם - - -
<נאדין: זה החצר - - -
עאידה תומא סלימאן: הן מבינות על מה אני מדברת, אל תדאגי, אני לא פוגעת בעבודה שלהן.
עאידה תומא סלימאן: הן יודעות טוב מאד.
עאידה תומא סלימאן: בעצם התרומה העיקרית היא - ותראו, אני עברתי כבר, חזרתי למקומי, לארגוני הנשים, ברגע הזה.
עאידה תומא סלימאן: התרומה העיקרית היא לעזור גם לצעירו וגם לנשים לגלות את הכוח שיש להן.
עאידה תומא סלימאן: הרבה אבק נוצר עם השנים על הכוחות האלה, שלנו.
עאידה תומא סלימאן: מסתירים אותם מאיתנו ואנחנו צריכות כל פעם לגלות אותם מחדש ואתם כבר גיליתם.
עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד, הנוכחות של חברי הכנסת, זה לא טיפוסי בוועדה פה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, זה מעיד על שאיכפת להן ולהם בנושא של החצר.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שגם הרבה חברי כנסת וחברות כנסת פנו אלי ולא נמצאים איתנו בינתיים, כי בטח הם בוועדות אחרות, אבל לכולם איכפת מהפרויקט.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך נרצה לשמוע גם תגובה מהמשרד.
נחמן שי: אני רוצה קודם כל להודות לעאידה.
נחמן שי: אני קיבלתי טלפון מחיפה, מבן משפחה שלי, שאמר לי תתחיל להזיז את החלק האחורי, כי משהו לא טוב קורה פה בחיפה.
נחמן שי: לא הבנתי בדיוק במה מדובר, זאת האמת, ודיברתי עם שני וקיבלתי הסברים ואז פתאום הבנתי שזה משהו גדול ומשמעותי שמתפתח והוא חדש כנראה ולכן גם ההיסוסים של משרד הרווחה, שאני בהחלט מכבד אותו – אם להיכנס או לא להיכנס ואיך להיכנס.
נחמן שי: זה בסדר, לא כל ניסיון שקורה במדינת ישראל צריך מיד להיכנס וזה כספי ציבור וצריך לנהוג בהם בזהירות.
נחמן שי: בהדרגה, כשדיברתי עם עאידה, היא אמרה לי אני כבר שם, אתה לא צריך לעודד אותי, אני כבר מחכה לעניין הזה.
נחמן שי: המפגש הזה התחיל בצעד ימין, בזה שציפי אמרה שהמשרד קודם כל נותן להם מרחב נשימה ויכנס לתמונה ויבדוק.
נחמן שי: ואני גם אומר עוד פעם, צריך לבדוק.
נחמן שי: כל כסף ציבורי צריך לבדוק אם הוא הולך נכון, אם הוא חולק בצורה נכונה, אם הוא הוקצב.
נחמן שי: גם כשיש מיליארדים, אז כל פרוטה חשובה לצורך העניין.
נחמן שי: העובדה שזה קודם כל לא נסגר היא משמעותית.
נחמן שי: אני מבין שזה שלב בהצלת נשים צעירות לפני שהן תגענה למקומות רעים, כשכל אחד יודע איזה סוג של מקומות רעים יכולים להיות.
נחמן שי: הן כבר מגיעות מהמקומות הרעים בחלק מהמקרים, כמו שאנחנו שומעים והן עלולות להגיע לשם או למקומות אחרים ואז נפגוש אותן באותו מתקן שפעם ביקרנו ביחד, ציפי, ואולי בעוד מקומות שאת לוקחת אותנו מדי פעם.
נחמן שי: אז צריך לעצור את התהליך הזה ולהחזיר אותן לתוך החברה.
נחמן שי: כאן מדובר בשתי נשים צעירות.
נחמן שי: אני לא הכרתי אותן, הן נבחרו לגמרי במקרה, שהן עלו על מסלול של חיים תקינים, נורמטיביים, ברוך השם, הן נהיו אזרחיות במדינת ישראל ויחיו את חייהן עד 120.
נחמן שי: אני לא יודע איזו קצבת סיעוד הן תקבלנה בעתיד, כי אני עכשיו מטפל בזה, אז אני קצת מוטרד, אבל אתן רחוקות מזה.
נחמן שי: יהיה בסדר.
עאידה תומא סלימאן: ועד איזו שנה הם יעבדו.
נחמן שי: יש עוד כל מיני שאלות, אבל ממש אל תעסיקו את עצמכן בשאלה מתי הפרישה שלכן, אם זה יהיה בגיל 6 או 67.
נחמן שי: זה לא לעניין.
נחמן שי: אבל אני אומר עוד פעם, ההתרשמות שלי היא שמדובר בפרויקט חשוב, של שלוש חצרות כאלה, ארבע אפילו, עוד יותר.
נחמן שי: יכול להיות שיהיו נוספות.
נחמן שי: נראה לי שזאת יוזמה טובה, חשובה.
נחמן שי: כל הזמן צריך לבקר אותה, אבל יש לנו פה מרחב ואפשרות לעשות את זה ואם זה באמת מחזיר למעגל התפקוד ובמספרים גדולים – כבר 750 רק בחצר בחיפה, אז זה מעבר ומעבר לכל הציפיות.
נחמן שי: תעבירי לשר את תודותינו על ההתגייסות שלו, אני גם אומר לו את זה באופן אישי, ותודה לכל הנשים פה, שאני חשבתי שכמעט אין גברים בחדר, אבל יוסי הציל אותי, מקרב האנשים הצעירים.
נחמן שי: תיכף תשמעו את יוסי.
יוסי יונה: דיברתי על בחזקת יונה.
נחמן שי: וחכו לאורלי תיכף.
נחמן שי: טוב, אז תודה רבה לכולכם, תודה רבה על העבודה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעוד.
עאידה תומא סלימאן: ציפי, מה המצב שלך?
עאידה תומא סלימאן: את איתנו?
<ציפי נחשון-גלי: מצבי תמיד טוב.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, כי אני רוצה לשמוע עוד.
עאידה תומא סלימאן: מור ארם מפורום ארגוני צעירות.
עאידה תומא סלימאן: אחרייך נעבור לאורח/אורחת וחבר כנסת, בסדר?
<מור ארם: נעים מאד.
<מור ארם: אני רוצה להודות לך, עאידה.
<מור ארם: זה הסיבוב השני בעצם של ההתגייסות שלך לחצר.
<מור ארם: ממש לפני שנה, בתחילת יוני, אנחנו עמדנו יחד עם עירית והצוות של החצר בפני משבר דומה בחצר ביפו ואת התגייסת וגם יחד עם התגייסות של ציפי, אז נמנע משבר.
<מור ארם: שמענו את הצעירות ותיכף תשמעו את הנתונים שהם באמת יוצאי דופן, שהחצר בחיפה מביאה.
<מור ארם: מה שלי חשוב להגיד כנציגה של פורום שמאגד 15 ארגונים בזירה, זה באמת החשיבות של החצר מעצם היותה כמודל אחר, מאתגר אולי, כמו שמירית אמרה, מאתגר מוסכמות ומביא שיטות ופרקטיקות פמיניסטיות ואחרות לזירה.
<מור ארם: אני רואה את זה יום-יום בפורום שלי, איך 15 ארגונים שהם שונים במהותם ובגודלם, חלקם נותני שירותים, חלקם ארגוני פמיניסטים, ארגוני סנגור, מעמיקים ומועשרים מהפרקטיקות האלה וביחד אנחנו מפתחות איזה שהוא שיח על פרקטיקות מטיבות לעבודה עם נערות וצעירות.
<מור ארם: אפשר לראות את ההשפעה הישירה גם על מודלים שמוקמים.
<מור ארם: חבל שחברת הכנסת מירב בן ארי עוד לא כאן.
<מור ארם: מודל הדיורית שהוקם לפני שנה וחצי וכבר משוכפל.
<מור ארם: ציפי משכפלת חמש דיוריות כאלה, שהושפעו באופן ישיר מעקרונות הפעולה של החצר.
<מור ארם: ככה שהמעגלים והאדוות של העשייה של החצר מורגשים מאד מאד בשטח.
<מור ארם: וגם במשרד, אני יודעת על השתלמויות ועל קבוצות שיותר ויותר נחשפות לשיח של הצטלבות מקומי שוליים וזה מבורך.
<מור ארם: אז אני מצטרפת לקריאה שלכם, פשוט להבטיח את קיומה גם בשנה הזו וגם בשנים הבאות והצעירות האלה, שכאן בחדר רק מנכיחות עד כמה זה חשוב וכמה זה משמעותי.
<מור ארם: אז תודה.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת יוסי יוני, בבקשה.