GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: התקציב של המשרד אמור להיות מוגש עד ל-?
אורלי לוי אבקסיס: אוגוסט-ספטמבר, לא?
עאידה תומא סלימאן: אוגוסט-ספטמבר.
עאידה תומא סלימאן: בואו נגיד ספטמבר.
מירב בן ארי: למשרד הרווחה לשנת 2017, אני עכשיו באתי מהאוצר, תוך חודש וחצי כבר צריך לקבל את התקציב.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אוגוסט-ספטמבר, מה?
מיכל בירן: חברה, התקציב יעבור בסוף יולי קריאה ראשונה.
עאידה תומא סלימאן: טוב, טוב, מה קרה?
מיכל בירן: עד סוף מושב הקיץ התקציב יעבור קריאה ראשונה, אחרת הוא לא יהיה מוכן - - -
עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת, אתן יותר ותיקות ממני ואתן יודעות שעושים גם שינויים בתוך התקציב ובונים תקציבים - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואף פעם - - -
עאידה תומא סלימאן: רוצים להתקדם.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לו"ז.
אורלי לוי אבקסיס: נראה לי שמיכל שואלת אם הם דורשים תוספת על הדברים האלה.
מיכל בירן: בדיוק, לעניין.
אורלי לוי אבקסיס: מה הדרישה שלכם כמשרד רווחה.
עאידה תומא סלימאן: מה את דורשת?
<ציפי נחשון-גלי: ביקשנו 80 מיליון שקלים תוספת, זה מספיק.
מיכל בירן: ה-80 מיליון שקלים תוספת זה להרבה מאד דברים ואין ספק שצריך 800 ולא 80.
מיכל בירן: אני שואלת האם בתכנית העבודה שלהם, הרי עכשיו, כשהם מגישים, אין את החצר הנשית.
<ציפי נחשון-גלי: לא, בוודאי שלא.
מיכל בירן: בוודאי, כי הם עוד לא הגיעו להחלטה אם הם רוצים לאמץ את זה ולכן בשנת 2017 כמעט בוודאות לא יהיה תקציב לחצר הנשית.
מיכל בירן: ושוב אנחנו נמצא את עצמנו בישיבה הזאת, שוב אנחנו נמצא את עצמנו - - -
<ציפי נחשון-גלי: אבל למה את אומרת את זה בהחלטיות מאד גדולה?
<ציפי נחשון-גלי: בכל מקרה מדובר פה על תקציב של לכל היותר 2 מיליון שקלים.
<ציפי נחשון-גלי: אז המשרד יכול לגייס לשנת 2017 מעודפים.
<ציפי נחשון-גלי: למה להגיד בכזאת החלטיות שהמשרד לא יאשר את זה - - -
מיכל בירן: אני לא אמרתי שהוא לא יאשר.
מיכל בירן: אמרתי שכרגע - - -
עאידה תומא סלימאן: בואי, לפני ש - - -
<ציפי נחשון-גלי: בואי תתני לנו לדאוג - - -
מיכל בירן: אנחנו נמצא את עצמנו ביוני שנה הבאה, ואת יודעת את זה - - -
מירב בן ארי: אבל היא אומרת לך שהיא כן רוצה לבחון את המודל - - -
מיכל בירן: חברה, אני לא אומרת את זה לציפי נחשון גליק, תעשו לי טובה.
מיכל בירן: כמי שגם ניהלה עמותה ועבדה מול שמשרד הרווחה, תנו לי להגיד את מה שיש לי להגיד.
מירב בן ארי: את לא צריכה לכעוס.
מיכל בירן: אנחנו נמצא את עצמנו ביוני שנה הבאה, אחרי שהעמותות יגישו ויבקשו ותקציבי התמיכות יחולקו, אנחנו נמצא את עצמנו בלי התקציב ונתחיל עוד פעם להגיע למשרד הרווחה ולדרוש - - -
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בואי נסיים את הסצנריו.
עאידה תומא סלימאן: מה את מבקשת?
עאידה תומא סלימאן: כי אנחנו באמת תחת לחץ זמן לפני שהיא עוזבת.
מיכל בירן: אנחנו צריכים לוח זמנים ברור, ציפי.
מיכל בירן: ציפי, זה לא נגד המשרד.
מיכל בירן: אנחנו נמסים - - -
<ציפי נחשון-גלי: לא, אבל אני מראש אמרתי שאני באה לחצי שעה.
<ציפי נחשון-גלי: אני מאד מצטערת.
<ציפי נחשון-גלי: מחכים לי אנשים בפגישה.
<ציפי נחשון-גלי: אני לא חושבת שעכשיו צריך להיכנס לדקויות על לוח זמנים.
מיכל בירן: אז למה את כועסת עלי?
<ציפי נחשון-גלי: אני מתחייבת - - - לגבי המודל שמאושר את היקף התקציב הנדרש, ותעזרו לנו לגייס את - - -
יעל כהן-פארן: אבל אתם רק תאשרו את הארכה עד סוף השנה, והם לא יידעו בדצמבר מה קורה איתם בינואר.
יעל כהן-פארן: הם עדיין לא יידעו בדצמבר מה קורה איתם בינואר.
אורלי לוי אבקסיס: אם לא יהיה שעון חול, לא יהיה בכלל.
יעל כהן-פארן: הם לא יידעו, כי אתם תעשו חצי שנה הארכה ובסוף דצמבר תחליטו כן או לא.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד דבר אחד - - -
יעל כהן-פארן: את אמרת חצי שנה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעצם העובדה שהמשרד הקצה באופן חירום 300,000 שקלים, אפילו יותר ממה שנלחמנו עליו, יש בזה איזו שהיא הצהרת כוונות - - -
אורלי לוי אבקסיס: נכון, אמירה.
עאידה תומא סלימאן: ואמירה מסוימת, שצריך גם כן להקשיב לה ולראות בה צד חיובי.
עאידה תומא סלימאן: אני בונה על הכוונות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמשרד הודיע עכשיו שהוא מתחיל שיח מקצועי לכיוון - - -
אורלי לוי אבקסיס: הסדרה.
עאידה תומא סלימאן: אל תגידו לי.
עאידה תומא סלימאן: אני שמעתי אתכם, תקשיבו לי עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: לכיוון של מציאת פתרון לאימוץ המודל הזה ותמיכה כלכלית בו, כדי שיצליח, עם פרמטרים ברורים שאתם תסכימו ביניכם.
עאידה תומא סלימאן: אני גם הוספתי על זה שאני אעקוב מקרוב.
מיכל בירן: מצוין.
עאידה תומא סלימאן: אני אעקוב מקרוב, כיושבת ראש הוועדה, בשמכן, אתכן, אתכם, מה שתרצו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נקבל דיווחים על מה קורה בזה, ותאמינו לי, ציפי כבר יודעת שאני מקבלת דיווחים לא רק ממנה, אלא גם מגורמים אחרים.
<ציפי נחשון-גלי: ציפי יודעת שהיא עובדת אצלך ואצל מירב, ואצל מי עוד?
עאידה תומא סלימאן: את עובדת איתנו.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת שאנחנו מתקדמים לקראת אוגוסט, לאיזה שהוא אזור.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שהדחיפות של הפגישות תואץ.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שלא תהיינה לכם הרבה פגישות עבודה ותגיעו להסכם מסוים, בסדר?
יעל כהן-פארן: תודה רבה ציפי.
אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל בסופו של דבר גם היא בסוף מקיימת מדיניות שמכתיבים לה.
עאידה תומא סלימאן: אתן יכולות לספר לנו את הסיפור מה אתן מדברות, או שנמשיך הלאה?
עאידה תומא סלימאן: גברת דורלי – וואלה, זה שם קשה.
<דורלי לבנסארט: זה באמת שם קשה: דורלי לבנסארט.
עאידה תומא סלימאן: לבנסארט, מנהלת קרן לילדים ונוער.
עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת, אני מצטערת, או שאתן מצטרפות לדיון, או אי אפשר לנהל את זה בקול כל כך רם, כי אני נותנת רשות דיבור.
מירב בן ארי: אני לא דיברתי מילה.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך לדבר.
מירב בן ארי: זה רק רעשי רקע.
<דורלי לבנסארט: אני מנהלת קרן לילדים בסיכון בביטוח הלאומי ואנחנו באמת עובדים הרבה מאד עם המשרד, עם עמותות, עם מודלים, כדי שיהיה באמת דיוק למודלים, התמקדות למודלים, כדי שנוכל לראות אם יש הצלחות, תכניות, יעדים ומטרות.
<דורלי לבנסארט: פה מה שמתסכל, שגם בחיפה, גם בקריית מלאכי, גם בנתניה וגם בתל אביב יש הצלחה למודל הזה ואנחנו לא הצלחנו – כולנו אולי – לשכנע את המנכ"ל הקודם, אני לא יודעת למה.
<דורלי לבנסארט: אם יהיה לנו יותר ברור מה עוד צריך להביא כנתונים, אני בטוחה שהחצרות וגם אנחנו כל הזמן שם נשמח מאד להביא את התשובות ואת הנתונים.
<דורלי לבנסארט: אני מאד מברכת על הכסף שניתן, זה מצוין, אבל הרבה יותר על הלו"ז שאת שמה עכשיו, שחייבים להגיע לדיון יותר מדויקים.
<דורלי לבנסארט: לכולנו זה אתגר לפתח מודלים, להצליח במודלים, אבל ללא המשך, אז לא עשינו מה שהיינו צריכים לעשות למען הנערות שפה.
עאידה תומא סלימאן: אני בדרך כלל יודעת מניסיון קודם שלי, שאצלכם בביטוח הלאומי יש תהליך של הערכה לפרויקטים שאתם מלווים.
<דורלי לבנסארט: אז היה על תל אביב ולא היה על חיפה, אבל יש לנו נתונים ויש לנו - - -
עאידה תומא סלימאן: ממילא הדיון עכשיו מול החצר הנשית הארצית ולא רק לכיוון של חיפה.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה – ואני אתייחס לזה בסוף – אבל המידע על ההערכות שעשיתם, כדאי מהם שתקבצו את זה ותכינו אותו.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב בן ארי, שלא דיברה עד עכשיו.
מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה, גברתי יושבת הראש, על הדיון.
מירב בן ארי: אני שמעתי, ראיתי, אני עוסקת הרבה בצעירים חסרי בית.
מירב בן ארי: כחברת מועצה גם בחצר הנשית ביפו.
מירב בן ארי: אין מה לומר על כמה שהמקום משמעותי.
מירב בן ארי: יש לי כן שלוש הערות לעניין הזה.
מירב בן ארי: קודם כל לביטוח הלאומי.
מירב בן ארי: זה שהמנכ"ל הקודם לא התלהב מהחצר הנשית בחיפה - - -
<דורלי לבנסארט: לא, סליחה, זה המנכ"ל של הרווחה שלא התלהב.
מירב בן ארי: הרווחה, הרווחה, ברור.
מירב בן ארי: אל תדאגי, ביטוח לאומי מור יוסף ואורי קנדל, יש לי איתם שיתוף פעולה מעולה וזו לא הבעיה שלי.
מירב בן ארי: אני מדברת על מנכ"ל המשרד הקודם שלא התלהב מעוד הרבה פרויקטים לצערי, כמו ילדים חירשים, כמו עוד הרבה עמותות.
מירב בן ארי: לשמחת כולנו התחלף המנכ"ל ולכן יש פה קרקע פורייה.
מירב בן ארי: אני כן חושבת שבמקרה הזה המשרד נתן כאן חבל הצלה, ואני אומרת לכם, כי אני רואה הרבה פרויקטים שהתרסקו אל תהום הנשייה ולא עזרו כמה חברות כנסת שקמו ואמרו זה לא בסדר והתרסקו.
מירב בן ארי: אז אני חושבת שכן יש כאן הובלה של משרד הרווחה וכן של ציפי.
מירב בן ארי: והרבה פעמים אנחנו נופלים פה על המשרדים הממשלתיים, אבל יש לומר שיש פה חבל הצלה ואנחנו צריכים להשתמש בו.
מירב בן ארי: כן, אין ספק שהמינוס הגדול של כל האירוע הה היה שלא היה פה מחקר.
מירב בן ארי: מצד שני, אני ניהלתי 10 שנים מרכז לנוער בסיכון ואף אחד לא עשה עלי מחקר, אבל כל שנה גייסנו את הכסף, כי יש כל כך הרבה, ולצערי הייתי באוצר אז לא שמעתי את הבנות אצלי בוועדה לחסרי בית.
מירב בן ארי: דבר ראשון דיברו על חסרי הבית הצעירים, לפני הכל, כדי לרכך את הדיון.
מירב בן ארי: אז אני מצטערת שפספסתי את זה, אבל אני חושבת שיש לכם גם שותפים כאן בין חברות הכנסת וגם מול ציפי, שכן אפשר לקדם.
מירב בן ארי: רק שאלה אחת יש לי שנותרה פתוחה בעיני, אני אתכם גם, כמובן, לא בצעקות.
מירב בן ארי: דיברתי עם ציפי ביום שפניתם אלי, התקשרתי אליה, היא אמרה לי: מירב, יש 170,000 שקלים.
מירב בן ארי: נסעה לחו"ל לצערי, אני לא מתה על הנסיעות שלה, אבל היא צריכה קצת חופש.
מירב בן ארי: נסעה, חזרה עם 300,000 שקלים.
מירב בן ארי: עכשיו היא אמרה לי את רואה, מירב, אני אסע כל הזמן.
עאידה תומא סלימאן: יש אחרים שגם עשו, למרות שהיא הייתה בנסיעה.
מירב בן ארי: שעשו?
מירב בן ארי: לא משנה, עזבי אותך, עזבי.
מירב בן ארי: אנחנו חברות כנסת במקרה הזה, מדברות וגם ייאמר לזכותכן, עשיתן כאן מאבק חברתי.
מירב בן ארי: נראה שאין אישה בישראל שפספסה את החצר הנשית חיפה.
מירב בן ארי: סחתין עליכן, כל הכבוד על המאבק.
מירב בן ארי: כולם פה נלחמו, אבל בסוף מה שנקרא היא נתנה את הכסף וזה נאמר לזכותה.
מירב בן ארי: אני כן רוצה לשאול שאלה אחת שמעניינת אותי.
מירב בן ארי: אני הייתי בחצר הנשית בתל אביב, שמעתי גם על נתניה.
מירב בן ארי: אני לא יודעת מי אחראי פה, אבל כל החצרות הנשיות, ועשיתי פה רבות, עברו חקר חוץ מחיפה?
מירב בן ארי: אז רגע, אז יש חצרות נשיות שלא עברו?
מירב בן ארי: אוקיי, כי אני לא מבינה איך חיפה פה עלתה על המוקד והשאר בסדר.
מירב בן ארי: יש להם כסף.
<מירית סידי: לא, לא.
<מירית סידי: מה שקורה זה שפשוט חיפה היא שהתחילה את הפיילוט.
מירב בן ארי: לפני יפו נגיד.
<מירית סידי: לא, יפו היא - - -
מירב בן ארי: יפו הרבה יותר שנים.
מירב בן ארי: אני הייתי ביפו.
מירב בן ארי: היא הראשונה, לא?
<קריאה: היא לפני נתניה וקריית מלאכי.
<מירית סידי: יפו הייתה עצמאית.
<מירית סידי: היא הוקמה לפני 14 שנים.
<מירית סידי: אחרי 8 שנים התחלנו את הפיילוט, בשנת 2012 וחיפה נכנסה הראשונה ומסתיים התקציב חצי שנה לפני קריית מלאכי ונתניה.
<מירית סידי: אז במאבק בעצם העניין עלה דרך חיפה.
<מירית סידי: אין לנו מחקר הערכה מסודר, אבל כן יש לנו תיעוד, כמעט - - -
מירב בן ארי: כן, את לא צריכה לשכנע אותי על מחקר.
<מירית סידי: ומהמקומות האלה, אנחנו יכולים להציג נתונים קשיחים ולא - - -
<מירית סידי: בכל החצרות, דרך אגב, יש לנו נתונים.
מירב בן ארי: שאתם אוספים.
<מירית סידי: אנחנו גם מגישות.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מבקשת.
מירב בן ארי: לא, זה היה חשוב לי כי לא הבנתי את השאר.
<לירון אזולאי: חשוב להגיד גם שיש ועדת היגוי אחת לחצי שנה.
<לירון אזולאי: אני מנכ"לית שותפה בחצר הנשית, יחד עם מירית.
<לירון אזולאי: שמי לירון אזולאי.
<לירון אזולאי: יש כל חצי שנה ועדת היגוי מקצועית, שמעריכה את הפרויקט, שכוללת את כל השותפים שחלקם יושבים פה, וחשוב להגיד גם את זה, שזה לא שזה היה לגמרי בלי הערכה.
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי להתייחס לעניין ההערכה גם כן מהניסיון הקודם שלי בארגונים ובהפעלת פרויקטים, במיוחד בראייה פמיניסטית, לא בהכרח מה שנאמר במושג של הערכה והמדדים שנתפסים במשרד הרווחה, הם אותם מדדים ודרך הערכה שאנחנו משתמשות או ארגוני הנשים משתמשות בהם בראייה פמיניסטית של איך מעריכים; אבל לפחות בשני הצדדים של ההערכה או בשני הכיוונים של הערכה, תיעוד הוא עניין מאד חשוב.
עאידה תומא סלימאן: תיעוד גם כן של ועדות היגוי, שיושבות ומדסקסות ומעלות דילמות מתקדמות וגם תיעוד של מקבלות השירות והמעקב אחרי ההתפתחות שלהן, זה גם דרך של הערכה וזה קיים ואני בטוחה שזה קיים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שדרך ההידברות – ואני אמשיך את השיחה הזאת עם גברת ציפי לאחר הישיבה – כי אני חושבת שדרך ההידברות והשיח שהתפתח בין המשרד לבין החצר הנשית לבין הרשויות המקומיות, צריכות להחליט מהתחלה על מה מסתמכים בהערכה הזו ואיך ממשיכים להסתכל על הפרויקט; כי על ההערכה הזו תקום ותיפול ההחלטה לאמץ את הפרויקט.
מירב בן ארי: זה כל הזמן קורה.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני חושבת שמאד חשוב כבר בישיבה הראשונה לדבר על זה ולהחליט עליו, כדי שתלבנו את העניינים יותר קדימה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להיכנס למתווה יותר דקדקני.
עאידה תומא סלימאן: נשארו לי שני שמות שביקשו לדבר ואני באמת רוצה לסיים את הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכבר התייחסנו לכל.
עאידה תומא סלימאן: נוגה דגן-בוזגלו, ממרכז אדווה.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי, אבל שתי דקות.
<נוגה דגן בוזגלו: תודה, אני רק אגיד בשתי מילים.
<נוגה דגן בוזגלו: אנחנו עובדים יחד עם פורום ארגוני צעירות, ככה נחשפנו לחצר.
<נוגה דגן בוזגלו: אנחנו בוחנים את מודל התקצוב בכלל, של שירותי רווחה לצעירות.
<נוגה דגן בוזגלו: יש פה עניין יותר עקרוני.
<נוגה דגן בוזגלו: כמעט כל שירותי הרווחה המרכזיים לנשים ונערות התפתחו על ידי התנועה הפמיניסטית, על ידי ארגונים פמיניסטיים.
<נוגה דגן בוזגלו: תמיד היו מלחמות כדי להכיר במודל.
<נוגה דגן בוזגלו: יש פה מודל שזה הדור הבא של שירותי הרווחה, ולכן המאבק הוא מאבק עקרוני.
<נוגה דגן בוזגלו: אי אפשר להתייחס לעמותות פה כאל עסקים שזכו במכרז בשיטת הדלת המסתובבת של המשרדים.
<נוגה דגן בוזגלו: צריך להיאבק על - - -
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב המאבק שלנו להכיר במודלים האלה, הופך אותנו לזוכות במכרזים.
<נוגה דגן בוזגלו: נכון, ועדיין מה שצריך לעשות זה להכריח את המשרד להתייחס לעמותות ולפורום ארגוני צעירות, כאל שותפים לדיון במודל ההתקשרות ובמודל התקצוב.
<נוגה דגן בוזגלו: ולשם מכוון המאבק הבא, שהחצר הוא אבן דרך שלו, אבל היא סימפטום לתופעה יותר רחבה.
עאידה תומא סלימאן: זה יותר משתי מילים כבר.
<נוגה דגן בוזגלו: וזה מה שאנחנו צריכים לעשות עכשיו.
מירב בן ארי: היא מדברת ממש לעניין.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר מזל שאול.
עאידה תומא סלימאן: כן, בבקשה גברתי, גם כן שתי דקות.
<מזל שאול: שלום לכם.
<מזל שאול: אז אני באה מהמועצה המקומית אזור ומה שחשוב לי בהזדמנות הזאת, לבוא ולהרים את זה לשלב הבא, כי החצר הנשים, ארגון מעגל נשים ועוד פורומים כאלה ואחרים של אנשים שעושים למען הקהילה, הם הזרוע, אני תופסת אותם כזרוע הביצועית ויש לנו כמה וכמה כאלה גם ביישוב אצלנו, הקטן.
<מזל שאול: הם הזרוע הביצועית.
<מזל שאול: הם אלה שעונים ונותנים מענה בשטח לצרכים שעולים מתוך הציבור, אם זה נערות, אם זה נשים ואם זה תושבים בכלל ונזקקים או אחרים.
<מזל שאול: פה יש חשיבות.
<מזל שאול: אנחנו שמים את הפוקוס על משרד הרווחה, אבל אני חושבת שבתפקיד שלנו בתפקידי מפתח, הן כחברי מועצה, הן כחברי כנסת שיושבים פה, משרדי הממשלה, יש חשיבות מאד גדולה לקחת את זה ולא רק את משרד הרווחה, אלא לבוא ולהגיד איך אנחנו כממשלה – ופה אני באמת נותנת - --
עאידה תומא סלימאן: אני לא ממשלה.
<מזל שאול: נותנת לך לדבר עם חברי הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: הנה, מירב.
מירב בן ארי: כל הממשלה פה.
<מזל שאול: כל הממשלה פה בדיוק.
<מזל שאול: באת לבוא ולהגיד איך כל אחד מהמשרדים נרתם לתוך העשייה הציבורית שקורית בשטח, כי אנחנו מתמקדים בחצר הנשית ומתמקדים במשרד הרווחה, אבל יש פה דיון הרבה יותר רחב איך אנחנו נרתמים כגוף אחד גדול, כשכל משרד מתקצב את הפעילות הזאת של האנשים שעושים עבודת קודש בשטח.
<מזל שאול: הם אלה שיודעים לתת את המענה הממוקד מתוך קריאה של הצורך בשטח והם צריכים גם להמשיך לעשות את זה בעיני.
<מזל שאול: אבל פה – איפה האחריות שלנו כמובילי דעת קהל ציבורית ונמצאים בנקודות מפתח.
עאידה תומא סלימאן: אני כבר סיכמתי סיכומי ביניים ואמרנו את זה באופן הכי ברור, שאנחנו מברכות על ההחלטה לתת את הכסף להמשך הפעילות עד סוף השנה, רואות בזה הצהרת כוונות ורצון מהמשרד ללכת לכיוון - - -
<קריאה: את נורא חיובית.
עאידה תומא סלימאן: אני נורא חיובית, מה לעשות?
עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו הצלחתי עם החיוביות שלי, מה לעשות.
עאידה תומא סלימאן: העניין הוא לא להיות חיובית, העניין הוא לעבוד קשה - - -
מיכל בירן: זה עשה לך טוב לבוא לכנסת.
מיכל בירן: אני מכירה אותך 8 שנים.
מיכל בירן: הגעת לכנסת, נהיית נורא חיובית.
מיכל בירן: תקשיבו, זה עושה טוב לאנשים.
מירב בן ארי: את משפיעה עליה לטובה.
מירב בן ארי: אמרת לה, שאמרתי לך דברים?
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, חברות הכנסת הנכבדות.
עאידה תומא סלימאן: אמרתי לכן שתהיה ישיבה באווירה חיובית, לא? קיבלתן את זה?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שמאד טוב להיות חיוביים, אבל הכי טוב זה לפעול כדי שהחיוביות שלנו תתאמת וזה מה שאני עושה.
עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו מחכות ונעקוב מקרוב ואני אקבל דיווחים על ההתפתחות בשיח הזה בין המשרד לבין הגורמים הרלבנטיים של החצר ושל הרשויות המקומיות.
עאידה תומא סלימאן: אני גם כן אוציא למשרד הערות בעניין מה לחשוב לנו לראות בשיח הזה, שהתנהל בעניין הערכה, בעניין הקול של הנערות עצמן, של הצעירות שנהנו ואיך אפשר להתקדם לכיוון של אימוץ המודל.
עאידה תומא סלימאן: כמה שיותר לשמור על המודל.
עאידה תומא סלימאן: לא להפוך אותו למשהו שדווקא יתאים את עצמו לכל מה שקיים במשרד והוא בסדר גמור, אבל אני חושבת שיש ייחודיות בפרויקט הזה.
מירב בן ארי: גברתי, אם אפשר רק הערה אחרונה?
מירב בן ארי: אחרונה ממש.
מירב בן ארי: אולי נעשה סיור של הוועדה לחצר אחת?
עאידה תומא סלימאן: אני מוכנה לזה.
עאידה תומא סלימאן: אני אפילו תכננתי שמחר אני אבקר אצלן.
עאידה תומא סלימאן: אז מי שרוצה להצטרף, ברוכה הבאה.
עאידה תומא סלימאן: ביום חמישי, סליחה, זה wishful thinking שכבר סיימנו את השבוע, אבל אני תכננתי להיות אצלן ביום חמישי.
עאידה תומא סלימאן: אם חברות וחברי הוועדה ירצו להצטרף, אשמח מאד.
עאידה תומא סלימאן: אני אפיץ הודעה על זה היום לחברי וחברות הוועדה ואפילו את אלה שלא חברי ועדה אנחנו נזמין, כמו חברת הכנסת מיכל רוזין.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שאתן לפחות קיבלתן קצת אוויר לפעול עד סוף השנה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נדאג ואתן צריכות להיות בטוחות שאנחנו נדאג באמת לכיוון שהמודל שלכן יאומץ ותמשיכו לעשות את העשייה הנהדרת שאתן עושות.
עאידה תומא סלימאן: מספיק לראות את הצעירות מדברות עליכן, זה אומר הכל.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכולן ואני נועלת את הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: היום 31 במאי 2016 ואנחנו מקיימים את הדיון הזה לכבוד יום הסטודנט, יום מיוחד שהוחלט עליו בכנסת, באישור יושב ראש הכנסת חבר הכנסת יולי אדלשטיין וביוזמתן של חברות הכנסת מירב בן ארי ועליזה לביא.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו החלטנו שניתן כותרת מאד רחבה לנושא של סטודנטיות באקדמיה הישראלית.
עאידה תומא סלימאן: רצינו לקיים את הדיון כדי להסתכל מכמה נקודות מבט על מה שעובר על הסטודנטיות, בכל השלבים של הלימודים שלהן באקדמיה ואפשר גם ומן הראוי, להתייחס לנושא של נשים באקדמיה באופן כללי, לא רק כסטודנטיות אלא גם כחלק מהסגל.
עאידה תומא סלימאן: כבר בוועדה הזו ומתחילת הקדנציה, לחצנו על חלקיות מהנושא, תוך כדי יחוד ישיבה לקבלת הדוחות של המוסדות האקדמיים על הטרדות מיניות בקרבם.
עאידה תומא סלימאן: לאחר הדיון שקיימנו והשתתפו בו גם נציגי ונציגות הסטודנטים, למדנו שאמנם הגיע אלינו מספר די גדול ומכובד של דוחות מהמוסדות האקדמיים על המתרחש בקרבם בעניין הטרדות מיניות, אבל למדנו שהנושא עדיין בחיתוליו ואפילו צורת הדיווח לא הייתה ברורה.
עאידה תומא סלימאן: היה אפשר להבין גם כן, שהרבה פעמים הטיפול בתלונות עצמן לא היה בצורה שציפינו לה ושאמורה להיות בכל מוסד שמכבד את עצמו והולך אפילו באופן מינימלי לפי החוק.
עאידה תומא סלימאן: על כן קיימנו גם פגישת עבודה שהשתתפו בה נציגי התאחדות הסטודנטים והנציגות של האקדמיה ועבדנו על צורת הדיווח.
עאידה תומא סלימאן: בנינו פורמט שאנחנו מצפים שכל מוסדות האקדמיה ילכו לפיו.
עאידה תומא סלימאן: מצד שני ואני אומרת את זה מתוך רצון שתבינו שהנושא עומד על סדר יומה של הועדה, אנחנו כבר קבענו ל-18 ביולי, אני אקיים דיון בהשתתפות שר המדע על קידום וייצוג נשים באקדמיה.
עאידה תומא סלימאן: אני אשמח מאד שגם לאותה ישיבה תצטרפו ויהיה לכם בטוח מה להגיד לנו.
עאידה תומא סלימאן: היום, ביום המיוחד הזה, אני רוצה לתת את זכות הדיבור לרם שפע, סגן יו"ר התאחדות הסטודנטים, בבקשה.
רם שפע: בוקר טוב לכולם ולכולן, חג שמח לנו.
רם שפע: לא תכננתי להתחיל בזה אבל נראה לי שצריך להתחיל בלציין את העובדה שאני לא רואה פה אפילו חבר כנסת אחד מלבדךְ.
רם שפע: אני לא רואה פה כמעט בכלל נציגי מוסדות.
רם שפע: שלום רחל.
רם שפע: אני גם לא רואה פה נציגי מל"ג, האם אני טועה?
<נועה בינשטיין: פה.
רם שפע: נהדר - - - לא חשוב, גם נציג או שניים, בעיקר מן המוסדות, בעיניי, זה כבר מראה, לצערנו, זאת אומרת, אני יכול לא להגיד על זה שום דבר אבל בעיניי, זה מסביר בדיוק את כל הסיטואציה ולא צריך להתקדם יותר מדי.
רם שפע: ובכל זאת, אני כן אפרט בשלושה נושאים שונים כפי שגם את ציינת, גם בנושא הטרדות מיניות, גם בנושא אימהות בקמפוסים וגם בנושא נשים בתארים מתקדמים באופן כללי.
רם שפע: בנוגע לכל נושא ההטרדות המיניות, יש אחלה התקדמות בשנים האחרונות.
רם שפע: המודעות עלתה.
רם שפע: גם בזכות העבודה של הועדה, גם הרבה בזכות אנשים ונשים בהתאחדות הסטודנטים בשנים האחרונות, שדחפו הרבה מאד את הנושא הזה וקיימנו פה דיון ב-15 באוקטובר, שהיה דיון, בעיניי, אבסורדי, ביחס לעובדה שדרשנו מן המוסדות ביחד עם הועדה וביחד אתנו, להציג את הנתונים שלהם ומאז מעט מאוד מוסדות הגישו את הנתונים וגם מי שהציג את הנתונים, הגישו ברובם נתונים מאד חסרים וחלקיים.
רם שפע: זה נכון שמאז, צריך להגיד, הרבה מוסדות השלימו את הפערים שהיו והגישו השנה את הנתונים שלהם ועדיין, גם אחר כך, יש, אל"ף, חמישה מוסדות – ואני לא אעשה שיימינג אבל יש חמישה מוסדות שעדיין שנה אחרי - - -
רם שפע: האם אתם רוצים שאני אעשה?
רם שפע: אז אולי בהמשך.
רם שפע: כולם, כל מי שצריך לדעת יודע בדיוק מי לא הגיש.
רם שפע: מעבר לזה, גם מי שהגיש, שוב, חלק מהנתונים חלקיים - - - אם את רוצה שנשלח לך אחרי זה, אני אשלח, יש לנו כמובן את כל הנתונים.
<קריאה: גם של - - -
רם שפע: הדבר שבעיניי משמעותי יחסית שקרה, הוא עדכון האופן שבו מדווחים.
רם שפע: התכנסו לאחר הישיבה הקודמת, גם אנחנו, גם אתם, גם נציגים מהמל"ג, כדי לעדכן את הדוח.
רם שפע: הדוח שיצא בעצם בפעם הראשונה היה דוח בסדר אבל לא מספיק מקיף, לא מספיק מפורט.
רם שפע: עשו באמת עדכון והחל מהשנה הקרובה הדוח יהיה הרבה יותר מקיף ואנחנו ממש מקווים שגם המילוי שלו יהיה מספיק איכותי, כדי שנוכל מעבר להעלאת המודעות, גם להתחיל להוריד את המספרים.
רם שפע: אני לא אכנס למספרים ספציפית.
רם שפע: מי שהיה פה באוקטובר יודע שעשינו את זה אז באופן מאד מפורט.
רם שפע: הצגנו את כל הנתונים והם היו מספיק מביכים כדי שלא נציג אותם שוב.
רם שפע: ברמה של איך מדווחים, איך מטפלים, מה עושים עם פניות שמגיעות, מי זה שבודק את הפניות או מי זו שבודקת את הפניות.
רם שפע: אני כן אציין ספציפית את האוניברסיטה העברית שבעינינו עושה מהלך יפה בחודשים האחרונים ביחס לעובדה שהם יצרו מנגנון שבו השופט בוועדה שמטפלת בפניות על הטרדות מיניות הוא אדם חיצוני.
רם שפע: אני לא בטוח שזה מושלם אבל זו בטח התחלה של מציאת פתרונות יצירתיים כדי לחזק את הטיפול בנושא ההטרדות המיניות.
רם שפע: והדבר החשוב שאנחנו רוצים לשנות ולשפר ואני קורא כאן לכולם להצטרף אלינו, זה לייצר תקנון אחיד, ברור, שכל המוסדות יהיו מחויבים לו.
רם שפע: אנחנו נשמח להוביל תהליך כזה ולייצר סידרת פגישות עם כולם, עם המוסדות, עם מל"ג, עם הועדה ובאמת עם כל מי שירצה כדי לשפר עוד.
רם שפע: יש לנו עוד הרבה עבודה בנושא.
רם שפע: זה ספציפית לנושא ההטרדות המיניות.
רם שפע: לגבי כל נושא האימהוּת בקמפוסים.
רם שפע: נראה לי שזה מאד ברור שהמצב ספציפית של האימהות בקמפוסים שיולדות, הוא קטטוני.
רם שפע: בפחות מ-30% של המוסדות בישראל יש צמוד אליהם מעון יום, כך שנראה לי שזה ברור ומספיק כדי להבין שאם ב-70% אין פתרון, אז אין שום דרך לאימא להסתדר עם התינוק/תינוקת שזה עתה נולדו.
רם שפע: יש גם פער אבסורדי.
רם שפע: הרי במדינה אפשר להיכנס למעון יום רק מגיל שלושה חודשים אבל באקדמיה החופשה שמקבלים היא חודש וחצי.
רם שפע: 'על פניו', נשמע קטנוני אבל אלה חודש וחצי שעשויים ליפול בדיוק על תקופת המבחנים שבה, בעצם, ליולדת אין שום פתרון.
רם שפע: אפס פתרונות.
רם שפע: ואז אנחנו מתחילים לראות את התמונות שאני מניח שכולכם וכולכן ראיתם, של מרצים שמחזיקים תינוק כדי לעזור ליולדת להיבחן, או כל מיני דברים לא נאותים אחרים שכולנו נתקלים בהם בכל מיני סיטואציות.
רם שפע: אנחנו חושבים שצריך לתת לזה פתרון כולל.
רם שפע: זה ברור לי שזה לא משהו שאפשר לעשות מחר כי המדינה צריכה לעשות הרבה התאמות בין מעונות היום באופן כללי של משרד הכלכלה וויצ"ו, לבין הפתרונות שהאקדמיה נדרשת אליהם - - -
עאידה תומא סלימאן: יש להם הרבה על השולחן עכשיו, במה שקשור למעונות יום.
רם שפע: זה נכון, יש להם הרבה על השולחן.
רם שפע: אגב, גם נעשתה פגישה עם משרד הכלכלה בעניין הזה ולהם אני מוכן לעשות שיימינג.
רם שפע: רק לשלוח את הפרוטוקול של הפגישה לקח שלושה חודשים וכמובן שאחרי שנשלח הפרוטוקול לא קרה שום דבר מהדברים שהסכמנו עליהם - - -
עאידה תומא סלימאן: אתה צריך להיות שמח, בדרך כלל לוקח להם יותר.
רם שפע: כיוון שאני בתחילת דרכי אני עדיין מתוסכל מזה.
רם שפע: אני לא שמח.
רם שפע: אני מבין שזה מה שאולי קורה בעתיד אבל בעיניי זה לא לגיטימי ובטח לא שגם אחרי שהפרוטוקול נשלח לא קרה עם זה שום דבר.
רם שפע: אנחנו כמובן, כפי שאתם מכירים אותנו, ממשיכים ללחוץ.
רם שפע: אני מקווה שהדברים ישתפרו אבל כרגע לא באמת קורה עם זה שום דבר.
רם שפע: גם ההצעה לייצר אתם סיורים, שזה מה שהוצע במשרד הכלכלה, זו לא הצעה שתפתור את הבעיה.
רם שפע: זו הצעה שאולי תַראה שיש בעיה אבל בשביל זה לא צריך לצאת לסיורים.
רם שפע: זה בעניין הזה.
רם שפע: בשורה התחתונה צריך התאמות ברורות בין המצב של המעונות באופן כללי לבין הדרישות שיש לסטודנטיות והנשים באקדמיה.
רם שפע: נושא אחרון הוא הנשים בתארים מתקדמים.
רם שפע: פה אני כן אדבר קצת מנתונים פשוט כדי ללמד אותנו על המצב בדיוק.
רם שפע: שיעור הנשים הלומדות בהשכלה גבוהה גבוה מחלקן באוכלוסייה ועומד על 57% מבין כלל הסטודנטים והסטודנטיות בישראל.
רם שפע: נשים גם מהוות רוב בכל התארים; 56% בתואר ראשון, 61% סטודנטיות לתואר שני ו-53% לתואר שלישי.
רם שפע: אבל, כמובן, אפשר לנחש, יש רק 30% על פי סקר אחרון מ- 2013 נשים בסגל האקדמי הבכיר ומן הסתם, ככל שאנחנו עולים בדרגות יש פחות ופחות נשים.
רם שפע: נתון אחד בעיני הוא אבסורדי מאד.
רם שפע: אני אומר את זה גם כסטודנט לחינוך.
רם שפע: אתם יודעים שאחוז הנשים שלומדות חינוך הוא משמעותית גבוה יותר מהסטודנטים שלומדים חינוך ועדיין, גם במוסדות להוראה, ככל שאנחנו עולים יש יתרון לפרופסורים מן המניין בדרגה הבכירה ביותר.
רם שפע: זה מצב אבסורדי.
<רחל ארהרד: היא צודקת, כלומר, זה בהיפוך.
<רחל ארהרד: בסגל האקדמי הקבוע הבכיר זה מגרד את ה-30%.
<רחל ארהרד: זה התהפך עם מורים מן החוץ, סגל זוטר וכו'.
<רחל ארהרד: הנשים הן - - -
רם שפע: זו בדיוק 'תמונת ראי' שמדגישה את אותה סיטואציה.
רם שפע: זהו, אז גם פה יש המון המון עבודה ובאופן כללי צריך להגיד והוועדה כאן היא המקום להגיד את זה: יש עבודה באופן כללי בכל תחום בחיים שלנו ביחס לחתירה לשוויון ולצמצום הפערים הקיימים כרגע, בכל תחום של החיים שלנו וגם באקדמיה.
רם שפע: לצערנו, שוב, יש תמונה הפוכה בין כמות הנשים שלומדות, הסטודנטיות, לכמות הנשים שמצליחות להתקדם בתוך הסגל.
רם שפע: זהו, אלה שלושת הדברים העיקריים.
רם שפע: תודה ובהצלחה לנו בהמשך היום.