GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שוקי פרידמן: קהילות שיהפכו לחלק ממעגל הגיור.
<שוקי פרידמן: כל הדברים האלה הם דברים פרקטיים שצריך לעשות אותם.
<שוקי פרידמן: והדבר האחרון, שהוא גם ברמה הלאומית, זה גיור קטינים באמצעות מערכת החינוך.
<שוקי פרידמן: מערכת החינוך היום יכולה, ויש גם שיתוף פעולה שמתחיל עם מערכת החינוך, להיות אב לגיור.
<שוקי פרידמן: בסופו של דבר הורים יכולים לבוא בעקבות הילדים, או במקרים שבהם יש זוגות מעורבים – קל יותר לגייר גם מבחינת התפיסה של הרבנות הראשית; ואם מערכת החינוך תיקח על עצמה את המשימה הזאת כמשימה לאומית, אפשר עוד לפני שהם מגיעים לצבא כבר להגיע בשלב שיותר קל לכאורה לגייר, להרבה יותר מתגיירים.
<שוקי פרידמן: בסופו של דבר התמה שלנו אומרת את הדבר הבא: האיום הוא גדול במובן הלאומי.
<שוקי פרידמן: אין כאן הבנה – אני חושב, בממשלה, להתרשמותי – שיש פה אתגר לאומי וזה אתגר לאומי.
<שוקי פרידמן: ואם תהיה הבנה כזאת כבר עשינו חצי מהדרך.
<שוקי פרידמן: מעבר לזה, כשהממשלה רוצה להתגייס, היא יודעת להתגייס.
<שוקי פרידמן: יש פה תכנית מסודרת.
<שוקי פרידמן: אנחנו שמים יעד של 5,000 מתגיירים בשנה, לא רק דרך מערך הגיור הממלכתי.
<שוקי פרידמן: בעיני, גם אם חלק מהמתגיירים יבואו מהמערך האחר, זה ייתן פתרון, אבל זה יעד לאומי.
עליזה לביא: הרב פרץ.
יצחק פרץ: כן, צהריים טובים.
יצחק פרץ: כמו שעורך דין פרידמן אומר, אנחנו ישבנו עם המכון לדמוקרטיה בדיונים וברוך השם אנחנו מתקדמים הרבה מאד.
עליזה לביא: מה התקדמנו בשנתיים האחרונות מאז שישבנו בפעם הקודמת?
יצחק פרץ: כמו שהוא הזכיר – גיור מרחוק.
יצחק פרץ: היום אנחנו מאפשרים לאנשים לא יכולים להגיע לכיתות, אלא ללמוד דרך אינטרנט.
יצחק פרץ: גם כן, עשינו פיילוט ועברה כיתה שלמה וברוך השם בהצלחה גדולה, שהרב ורהפטיג כתב עליהם שהם למדו גיור מצוין ואחר כך היו משפחות מלוות ועשו דבר גדול מאד.
עליזה לביא: כמה משתתפים היו בפיילוט?
יצחק פרץ: היו נדמה לי 18 תלמידים, שכמעט כולם עברו ואפילו עברו לפני הזמן.
עליזה לביא: עברו את בית הדי?
יצחק פרץ: את בית הדין.
יצחק פרץ: לא רק זה, אלא גם כן יש קיצור לימודים.
יצחק פרץ: שהאדם, כמו שעורך הדין פרידמן אומר, שלא צריך 360 שעות.
יצחק פרץ: יכול להיות גם לפעמים שאדם תוך חודש, חודשיים, רואים שהוא מוכן לגיור, פונים אלי לבקש קיצור לימודים, מאשרים.
יצחק פרץ: לא היה קיצור לימודים אחד שסירבתי.
יצחק פרץ: כמעט כולם עברו, בלי יוצא מן הכלל.
יצחק פרץ: עוד דבר שהוא הזכיר לגבי הציונות הדתית.
יצחק פרץ: ביום רביעי או שלישי, אספנו רבנים מכל השכונות, מכל הערים והם הלכו והסתכלו וראו את הגיור בצבא.
יצחק פרץ: התרשמו מאד.
יצחק פרץ: אנחנו רותמים אותם בשביל שהם יהיו לנו לאחי עזר ולאחי סמך, שיעזרו לנו גם בקהילות.
יצחק פרץ: גם כשחוזרים הביתה, שיהיה להם מקום טוב וגם להביא אותם.
עליזה לביא: קשר עם הקהילות לאותם חיילים שעברו את הגיור במסגרת הצבא?
יצחק פרץ: הרב צבי יניר מנתיב, גייס איזה 10 רבנים ואנחנו הולכים לעשות את זה גם באזרחי וגם בצבא, שכל הרבנים מהציונות הדתית וגם רבנים שמוכנים להצטרף מהחרדים - - - מה, הרב פרבר?
<שאול פרבר: לא, אני אומר, אני אחד מהם.
<שאול פרבר: אנחנו מארחים אצלנו חיילים מהצבא של קורס הגיור, למרבה האירוניה.
עליזה לביא: כן, אבל זה היה גם קודם.
עליזה לביא: אני כבר 10 שנים מארחת דרך הצבא כל שנה.
עליזה לביא: זה היה קיים קודם.
<שאול פרבר: לא, לא, אז אני אומר, אני חושב שזה מאד מבורך - - -
יצחק פרץ: זה לא יפה.
יצחק פרץ: זה ממש לא יפה.
<שאול פרבר: סליחה הרב, אני מתנצל.
<שאול פרבר: אני אומר, זה מאד מבורך.
יצחק פרץ: זה באמת לא דרך ארץ.
יצחק פרץ: עכשיו לגבי השאלות של הדיינים, נמצאת פה רחל לבמור ואני יודע שהיא תומכת מאד ברב פס, בשביל שיעבור לבתי הדין הרבניים.
<יסכה מזרחי: הלוואי.
יצחק פרץ: גם אני תומך.
עליזה לביא: רק אנחנו רוצים קודם שהבחירות תהיינה כל עוד שרחל בתפקיד, אתה יודע.
עליזה לביא: יש פה אנשים שמנסים לשבש את זה, אם כבר נגעת בנקודה הכואבת.
יצחק פרץ: בסדר.
יצחק פרץ: אז גם הרב ברונר, זה הדיינים שלנו.
יצחק פרץ: זה הרב וייס, שכולם מכירים אותו בנועם ההליכות שלו, שככה לפעמים להגיד - - -
<רחל לבמור: תבחרו אנשים ראויים, לא על פי הקהילה.
יצחק פרץ: מה זה?
<רחל לבמור: תבחרו אנשים ראויים.
עליזה לביא: הנה, היום הרב איגרא הוסמך, היום אחר הצהריים בבית הנשיא - - -
יצחק פרץ: הרב איגרא ברוך השם.
יצחק פרץ: דיין מצוין, אני מכיר אותו אישית.
עליזה לביא: נשלח לו מכאן ברכה.
יצחק פרץ: אז ככה שיש לנו דיינים נפלאים.
יצחק פרץ: הרב ורהפטיג - - -
<שירה בן ששון: כולם גברים וכולם אורתודוכסים.
עליזה לביא: בדיינים.
עליזה לביא: את יודעת כמה לקח לנו להכניס נשים לוועדה למינוי דיינים?
עליזה לביא: לוועדה למינוי דיינים.
עליזה לביא: להזכיר לך?
יצחק פרץ: כולם מהציונות הדתית.
יצחק פרץ: עכשיו לגבי נשים במערך הגיור, רוב העובדים שלנו, גם בתחומים הכי פרושים בכל המגזרים, מנהלי תחומים – כולן נשים.
יצחק פרץ: בתוך המטה שלנו יש 6 גברים ו-9 נשים.
עליזה לביא: מה התפקידים של הגברים?
יצחק פרץ: של הגברים – שנינו, יושב ראש ועדת החריגים ולואי, שהוא אדם שנמצא שם כבר לפני 20-30 שנה, שהוא עומד אפילו לצאת לפנסיה.
יצחק פרץ: ועוד אחד, תומר, שהוא גם כן הולך לצאת ואישה תהיה במקומו.
יצחק פרץ: אז ככה שלמעשה זה כל מערך הגיור בהנהלה.
יצחק פרץ: לעומת זה הנשים, יש את ליזה כהן, שהיא עולה מברית המועצות, שהיא ברוך השם מנהלת תחום, היא האחראית על כל ההכשרות של התלמידים.
יצחק פרץ: יש את דבורה פריימן, שהיא מחזיקה את כל המשרד.
יצחק פרץ: ענת מדינה, שהיא גם כן מרכזת הוועדה לחריגים, כולן נשים.
יצחק פרץ: בתל אביב כולן נשים.
יצחק פרץ: אין שם בכלל גבר.
עליזה לביא: אז איך המספרים לא משתנים?
עליזה לביא: ויותר מזה, איך אחרי 20 שנים של ניכור אנחנו מספרים את הסיפור של השינוי?
עליזה לביא: כמה אתה מקדיש לך ובאיזה אמצעים שהגרות והגרים יידעו שהתקדמנו?
עליזה לביא: שהלב נפתח.
עליזה לביא: שיש קורס מקוון.
עליזה לביא: שבאמת למדנו מהטעויות.
עליזה לביא: אתה יודע, הניכור, האיום, הפחד.
עליזה לביא: גם כאן, בכנסת ישראל יש פה אנשים שלא שולחים את הילדים שלהם לתהליך גיור כי הם חוששים מזה שהם יצטרכו להעביר אותם בית ספר, כי יש נשים שרוצות להתגייר, אבל הבעל לא מוכן לעבור את התהליך ולבוא בליל שבת למשפחה.
עליזה לביא: אנחנו מכירים את המועקה, את המצוקה המצטברת.
עליזה לביא: איך אתה מספר את הסיפור החדש שאתה מספר לנו פה בוועדה?
עליזה לביא: באיזה כלים אתה מנגיש את הידע הזה?
יצחק פרץ: מנגיש – יש לנו בעיה גדולה מאד במשרד ראש הממשלה, שכל דבר שאנחנו צריכים להנגיש אותו, לפרסם אותו, אנחנו צריכים לקבל אישורים.
יצחק פרץ: זה אחד הדברים שמאד מקשים עלינו.
יצחק פרץ: למשל, שתוקפים אותנו, אסור לנו להגיב בכלל.
יצחק פרץ: אנחנו צריכים לשתוק ושיצעקו, ידברו עלינו, הכל בסדר.
יצחק פרץ: אסור לנו פשוט לדבר.
יצחק פרץ: גם לא לתקשורת, גם לא לפרסם שום דבר.
יצחק פרץ: אנחנו רוצים לפרסם.
יצחק פרץ: מאד רוצים לפרסם את הדברים, אבל מגבילים אותנו הרבה.
עליזה לביא: כלומר, על הקורס המקוון – איך ה-18 שהגיעו לקורס המקוון ידעו שיש קורס מקוון?
יצחק פרץ: אישרנו למלי או נתיב והם פרסמו.
יצחק פרץ: הם יכולים לפרסם, אנחנו לא יכולים לפרסם.
יצחק פרץ: אותו דבר אנחנו מאשרים לעמי והם מפרסמים.
יצחק פרץ: אנחנו לא יכולים לפרסם.
<שוקי פרידמן: ופה חסרים תקציבים, עליזה, בנושא הפרסום וההנגשה לפריפריות.
<שוקי פרידמן: אין.
<שוקי פרידמן: פשוט אין.
עליזה לביא: זה לא שאין.
עליזה לביא: אתה יודע שיש, רק השאלה לאן לוקחים את - - -
יצחק פרץ: לא, לא, אין.
יצחק פרץ: גם כסף אין.
יצחק פרץ: עברנו כל כך הרבה משרדים.
עליזה לביא: תחת מי אתם במשרד ראש הממשלה?
יצחק פרץ: אנחנו גם לא יודעים.
עליזה לביא: אתם לא יודעים?
עליזה לביא: אתם יתומים?
יצחק פרץ: חוץ מרן ישי שהוא במשאבי אנוש, כלום.
יצחק פרץ: לא יודע כלום, מי האחראי עלינו.
עליזה לביא: לא, אתה יודע, יש עכשיו שרים שיושבים בלי תיק, אולי נבקש מאחד מהם לאמץ אתכם.
יצחק פרץ: אנחנו עברנו כבר 9 משרדים.
<קריאה: אולי שר הביטחון.
עליזה לביא: יש את צחי הנגבי שנהיה שר ואין לו תפקיד, עכשיו את אלקין שהגיע.
עליזה לביא: אלקין קרוב לנושא - - -
יצחק פרץ: תשעה משרדים כבר עברנו.
יצחק פרץ: תארי לך שאדם מתכנן משהו - - -
עליזה לביא: לא, אני לא צוחקת.
עליזה לביא: היום אנחנו יוצרים פה קשרים.
עליזה לביא: גם ראינו את זה בביקורת המדינה, שאנשים לא יודעים – יד שמאל לא יודעת מיד ימין.
עליזה לביא: אנשים שאמורים לקבל מכתבים יקבלו אותם באמצעות יושבת ראש ועדת המדינה, כי משהו קרה כאן.
עליזה לביא: ולא רק בדואר ישראל יש עיכובים, גם במיילים מסתבר יש עיכובים.
יצחק פרץ: יש לנו מחשוב שאנחנו כבר 5 שנים מנסים להתחיל לעבוד עליו.
יצחק פרץ: הגענו למשרד ראש הממשלה, התחילו, עברנו לדתות.
יצחק פרץ: המשכנו בדתות, עברנו למשרד ראש הממשלה.
יצחק פרץ: שוב פעם, תמיד מתחילים הכל מחדש.
יצחק פרץ: אנחנו עברנו כבר 9 משרדים, מהרבנות הראשית למשרד הקליטה להנהלת בתי הדין למשרד ראש הממשלה, לדתות, למשרד ראש הממשלה.
יצחק פרץ: אז איך אפשר לעשות ובצורה כזאת לעבוד?
עליזה לביא: ממש כמו יציאת מצרים, הרבה פרץ.
עליזה לביא: אבל אתה יודע מה?
עליזה לביא: אולי באמת אנחנו נראה איך אנחנו מחברים אותך עכשיו ואני לא צוחקת.
עליזה לביא: אני חושבת שהשר אלקין למשל נמצא במשרד ראש הממשלה, אולי ראוי יהיה שנשב איתו.
עליזה לביא: טוב, אני רושמת לי את זה.
עליזה לביא: הרב יהודה גלעד, בבקשה.
<יהודה גלעד: שלום לכם.
<יהודה גלעד: אני עוסק בתחום כבר הרבה שנים, אבל למעשה המעורבות של בעת האחרונה היא במסגרת גיור כהלכה.
<יהודה גלעד: רק אתמול ישבנו בבית דין, בישיבת מעלה גלבוע, - - - יחד עם הרב ביגמן והרב הולצמן והתגיירו דרכנו ארבעה – שלוש נשים וגבר, וחשוב לי לומר כמה הערות ספציפיות לעניין.
<יהודה גלעד: קודם כל במסגרת המערך הדתי – הרב פרץ – במסגרת הממסד הדתי, במסגרת בתי הדין, אני יודע בידיעה ברורה, יש הרכבים מצוינים, יש בתי דין נפלאים ויש אנשים – אני מכיר אותם – שמגיירים במאור פנים וכדומה.
יצחק פרץ: הרב גלעד, כולם חברים שלך.
<יהודה גלעד: אני יודע.
<יהודה גלעד: יש גם אחרים ואני יודע גם שיש אחרים.
<יהודה גלעד: זו נקודה אחת שצריך לומר אותה.
<יהודה גלעד: לא צריך להכפיש.
<יהודה גלעד: יש הרבה מאד אנשים טובים וחיוביים שמגיירים במאור פנים.
<יהודה גלעד: יחד עם זאת יש גם אחרים ויש גם בעיה של מדיניות, שיש גם ויכוחים בהלכה.
<יהודה גלעד: גיור כהלכה קם גם כדי לבטא עמדה שהיא הלכתית, ברשות הרב נחום רבינוביץ, אחד מגדולי תלמידי החכמים, שלא מוותרים על קבלת מצוות.
<יהודה גלעד: בפירוש גיור זה גם – עמך עמי ואלוהיך אלוהיי.
<יהודה גלעד: זה לא רק מהלך לאומי, זה לא רק הצטרפות לעם ישראל, זה גם קבלת עול מצוות, עול תורה ועול מצוות.
<יהודה גלעד: אבל ההבנה שזה תהליך, שזה הדרגתי, שזה לא בא בבת אחת, שהחשיבות של מאור הפנים והחיוך, זה לא רק יחסי ציבור, אלא זה חלק מהתהליך עצמו ושהגיור לא נגמר בבית הדין, כשיש מלווה וכדומה.
<יהודה גלעד: שוב, זה דברים שאני חושב שאנחנו יחידים שמחדשים אותם ואני חושב שהם לא מספיק קיימים במערכת ובפירוש גם מדיניות הגיור היא שונה.
<יהודה גלעד: זה סוד, בתוך מסגרת ההלכה, יש יותר מאשר קול אחד, יש קולות שונים ואנחנו חושבים שבמצב של עם ישראל היום, במצב של האתגר הלאומי שד"ר פרידמן דיבר עליו, חייבים לעשות הכל כדי לפתוח במסגרת ההלכה את שערי הגיור באופנים הרבה יותר נרחבים.
<יהודה גלעד: ולכן לי יש בקשה אחת מהיושבים בבית הזה ואני ישבתי פה גם כן פעם ואני יודע.
<יהודה גלעד: תחשבו על זה רבותי, זה פשוט אנומליה שלא תאומן.
<יהודה גלעד: הרי אם היו שואלים את רוב אזרחי מדינת ישראל היהודים, את רוב היושבים בבית הזה, רוב חברי הכנסת – האם הגיור הזה, שנעשה על ידי רבנים מוכרים במדינת ישראל – אני רב רק כ-30 שנה, רב יישוב ורק 20 שנה ראש ישיבה ויש רבנים בכירים ממני, רבני ערים וכדומה.
<יהודה גלעד: גיור כהלכה נעשה כולו על ידי רבנים אורתודוכסים, המוכרים כרבנים במדינת ישראל.
<יהודה גלעד: האם מדינת ישראל צריכה להכיר בגיורים האלה?
<יהודה גלעד: אין לי ספק שרוב גדול בבית הזה, היה מצביע בעד.
<יהודה גלעד: אלא בגלל כל מיני קונסטלציות פוליטיות כאלה ואחרות, האנומליה הזאת מתקיימת, שהגיור הזה הוא בעצם לא מוכר.
<יהודה גלעד: אנשים שמגיעים אלינו חותמים על נייר שהם יודעים – כדי שלא תהיה פה גניבת דעת – אנחנו באים להתגייר גיור שהוא הלכתי לכל דבר ועניין, יחד עם זה הוא עדיין לא מוכר במדינת ישראל.
<יהודה גלעד: מה שהייתי מבקש מהבית הזה, מהיושבים בבית הזה, מחברי הכנסת, זה פשוט את הדבר הזה: לפעול לעשות מעשים נמרצים כדי שהמדינה תכיר בגיור הזה.
<יהודה גלעד: אני משוכנע שברגע שתהיה הכרה, יימצא איזה שהוא הסדר שבתי הדין האלה יהיו חלק ממערך הגיור הממלכתי.
<יהודה גלעד: תבינו - - -
עליזה לביא: אנחנו רואים באיזו ממשלה אנחנו נמצאים ומה ההסכם הקואליציוני.
עליזה לביא: בוא נהיה ריאליים.
<יהודה גלעד: ברור.
<יהודה גלעד: אבל אני אומר שוב, יש היום שר ביטחון חדש, שהוא בעצם ממפלגה של עולים.
<יהודה גלעד: הרי זה אבסורד.
<יהודה גלעד: זה בדיוק הציבור שבחרו בו.
עליזה לביא: כן, אבל הוא אמר בפירוש, אני זונח את עניין הגיור ואת עניין הנישואים האזרחיים.
<יהודה גלעד: הקול שלכם צריך להישמע.
<יהודה גלעד: חשוב לי לומר, כאיש ציוני דתי ממלכתי, קשה לי עם זה שאני לא פועל במסגרת ממלכתית.
<יהודה גלעד: בפירוש קשה לי עם זה, אבל כשעל הכף השנייה של המאזניים עומדת המצוקה הכל כך גדולה הזאת, האתגר הלאומי הכל כך חריף הזה, אני עושה דבר שהוא בעיקרון נגד עקרונותיי, לפעול נגד הממלכה.
<יהודה גלעד: הוא כמובן על פי ההלכה, מבחינה הלכתית כל בית דין יכול לגייר.
<יהודה גלעד: אני פועל בניגוד לערכים הממלכתיים שלי, כדי לקדם את העניין הזה.
עליזה לביא: אני חייבת לומר - - -
<יהודה גלעד: לכן ה - - - צריכה להישמע.
<יהודה גלעד: לעשות כדי להכיר במסגרת ההלכתית הזאת.
<יהודה גלעד: ושוב, אני לא מקבל אגב, חלק מהדברים שידידי שטרן אמר – אנחנו מגיירים על ידי גברים.
<יהודה גלעד: מי שישאל את הנשים שעברו אצלנו גיור, אני לא חושב שאחת תדבר על תחושה של השפלה, למרות שהטבילה היא בפני גברים.
<יהודה גלעד: הטבילה היא עם חלוק, באופן צנוע, כמו בבתי הדין הממלכתיים.
<יהודה גלעד: אנחנו לא משנים.
<יהודה גלעד: אנחנו נאמנים להלכה, וביחד עם זה - - -
עליזה לביא: אני חייבת לשתף אותך.
עליזה לביא: אני נכנסתי לעניין הזה של טבילת גרות כשליוויתי גיורת - - -
<יהודה גלעד: אצלנו?
<יהודה גלעד: לא בגיור כהלכה.
עליזה לביא: אני העליתי את זה על סדר היום, וכל הפרויקט שאחרי זה נמשך על ידי אמונה ועוד ארגונים אזרחיים, אבל אני, באותו יום כשהגעתי למקווה בתל אביב בבוקר, עוד יום חופש שצריך לקחת, וראיתי את מה שראיתי מול עיני, אני לא יכולתי לחזור הביתה.
עליזה לביא: זה היה מזעזע.
עליזה לביא: זה היה משפיל, במיוחד - - -
<יהודה גלעד: את מוזמנת לבתי דין - - -
עליזה לביא: במיוחד אני מדברת על הצבא.
<יהודה גלעד: את מוזמנת לגיור כהלכה.
עליזה לביא: אחרי זה היה שינוי וגם הלכנו לרב פרץ והיה שינוי, אני לא אומרת.
עליזה לביא: אבל החולשה וחוסר המוגנות, ודיברנו בתחילת הדברים על הפער בין הנשים הצעירות הללו לבין המערכת שהיא גברתי מתחילתה ועד סופה.
עליזה לביא: ויש לנו יותר נשים, אבל לא בשינוי של האווירה העוטפת.
עליזה לביא: המרחק מרות ונעמי להיום הוא מרחק שנות אור.
עליזה לביא: במו ידינו, בהקמת מדינת ישראל, הבאנו את הריחוק ואני מצרה על כך גם נוכח הדברים של הרב פרץ, כי צריך להתגייס ולבוא וכן להנגיש את המידע הזה.
עליזה לביא: כי אם המידע לא יועבר, אני כל היום מוקפת גם באנשים מבוגרים וגם באנשים צעירים שבאים ואומרים בשביל מה להתחיל?
עליזה לביא: בשביל מה להתחיל?
עליזה לביא: והמספרים מול עינינו.
עליזה לביא: מה יותר מהמספרים?
<יהודה גלעד: עליזה, אבל אנחנו שנינו שומרי הלכה ואנחנו מחויבים למסורת הלכתית, ואנחנו מראים שאפשר אחרת במסגרת ההלכה.
<יהודה גלעד: תבואי לבקר בבתי הדין שלנו - - -
עליזה לביא: בסדר, אני מברכת על כל יוזמה.
עליזה לביא: כמו שאני מצפה ששר הביטחון, שהזכרת אותו פה, יבוא ויגדיל בצורה משמעותית את התקציב של הגיור בצבא.
עליזה לביא: כן, את זה הוא כן יכול לעשות.
עליזה לביא: הוא היום שר הביטחון ואני קוראת לו מכאן לעשות את זה.
עליזה לביא: הוא שר הביטחון ויש לו את המקום הזה בניהול של תקציב הצבא, נוכח המצוקה בכלל במדינת ישראל, במקום שממשלת ישראל, נוכח חוסר היכולת בכלל להעלות נושא על סדר היום.
עליזה לביא: אתה יודע בדיוק מה קורה עם ההסכמים הקואליציוניים הקשוחים הללו.
עליזה לביא: אז כן, אני קוראת לו מכאן בשם כולנו באמת להגדיל את התקציב של הגיור במסגרת הצבא.
נחמן שי: יש אילוץ כספי.
עליזה לביא: אתה יודע, בוודאי שיש.
עליזה לביא: ברגע שאתה נותן יותר, הנשירה מהתהליך הצבאי היא דומה מאד לאזרחי.
עליזה לביא: בוא נבדוק.
עליזה לביא: בוא נחקור.
עליזה לביא: בוא נדבר.
עליזה לביא: בוא נשכנע.
עליזה לביא: בוא נלמד איך עושים את זה.
עליזה לביא: רק לפני שבועיים הייתי בחוג בית בערד, שפרצה בבכי אמא ואמרה – הבן שלי לוחם, בא המפקד אמר לו תשמע, אתה לא יהודי.
עליזה לביא: בוא, תלך.
עליזה לביא: מישהו מדבר עם הקצינים הללו איך מספרים את הסיפור?
עליזה לביא: איך מנגישים?
עליזה לביא: בוודאי שזה הכל עניין של תקציבים.
עליזה לביא: הרי מי כמוך יודע שהמון דברים מופרטים בצבא.
עליזה לביא: בית ספר להנהגה – לוקחים אותם לשם.
עליזה לביא: זה, זה שם, הורים תורמים.
עליזה לביא: אז בוודאי.
עליזה לביא: אז גם בנושא הזה.
נחמן שי: זה מפורט?
עליזה לביא: תהליך הגיור?
עליזה לביא: אנחנו רוצים לפתוח מה קורה בצבא?
עליזה לביא: יש לנו כאן את נציג הצבא.
עליזה לביא: הרב אמסלם ואנחנו נעבור לפרופסור איש שלום ולנציג הצבא.
חיים אמסלם: תודה, חברת הכנסת לביא.
חיים אמסלם: באמת יום חשוב היום בכנסת בוועדותיה השונות, העיסוק בנושא הגיור, שכולנו יודעים שהוא לא יורד מסדר יומנו, פעם בצורה כזו ופעם בצורה אחרת, אבל אני אתייחס למספר דברים שנאמרו כאן מקודם.
חיים אמסלם: הזכרת מקודם את אותן 380 שעות.
חיים אמסלם: פעם בזמנו נדמה לי זה עמד על 500 שעות, היום זה 380 שעות, כאשר כל הסיפור בגירוש הוא הכנות.
חיים אמסלם: זה הסיפור.
חיים אמסלם: הכנות, הרצון האמיתי לבוא ולהצטרף לעם היהודי ולקבל עליך את היהדות, על כל מרכיביה.
חיים אמסלם: את זה לא 380 שעות ולא 3,000 שעות יכולים לקבוע.
חיים אמסלם: את זה קובעים הדיינים שעומד בפניהם מועמד.
חיים אמסלם: הכל כפי ראות עיני בית הדין.
חיים אמסלם: הדיינים יכולים להתרשם, ולכן ריבוי השעות או מיעוט השעות הוא באמת שולי.
חיים אמסלם: ואם מחפשים כסף, אז אולי אפשר לחתוך את זה קודם כל בחצי ואת הכסף הזה להעביר קודם כל למי שצריך ומטפל בנושא הגיורים.
חיים אמסלם: עכשיו, לגבי נראות הבאים, עליזה, כפי שאת הזכרת מקודם ונאמר כאן.
חיים אמסלם: צריך לבוא ולומר את האמת.
חיים אמסלם: המאיסו עליהם את הרצון לנסות.
חיים אמסלם: לבדוק אולי יש לי אפשרות.
חיים אמסלם: הרף נתפס אליהם כל כך גבוה, כל כך קשה, שלכן באים מעטים מאד ולכן התוצאה – אנחנו עומדים תמיד על אותם 2,000 מתגיירים בשנה, פלוס מינוס וזה לא משתנה וזה לא עומד להשתנות.
חיים אמסלם: אני לא אומר שזו רק הסיבה, אבל מרכיב - - -
<שוקי פרידמן: זה לא גזירה, הרב אמסלם.
<שוקי פרידמן: זה לא גזירת שמיים המספרים.
חיים אמסלם: לא, זה בוודאי לא גזירת שמיים.
חיים אמסלם: מערך הגיור, ואני אומר דווקא לשבחו של הרב פרץ, מתוך אותן ישיבות שאני השתתפתי והוא השתתף, יש נכונות ויש רצון ויש גם שינוי.
חיים אמסלם: זה לא עומד במקום.
חיים אמסלם: זה לא במקום דרוך.
חיים אמסלם: אבל הבעיה היא לא אצלו.
חיים אמסלם: הבעיה היא מדיניות של ממסד רבני הלכתי מלמעלה.
חיים אמסלם: הרבנות הראשית ששינתה פניה מלפני 40 שנה, מרבנות ציונית, לאומית והפכה להיות רבנות שנשלטת על ידי רוח חרדית שמחפשת להחמיר, והתחושה היא שבמקום לפתוח את הדלת לאותם זרע ישראל, שבאמת ראוי להקל עליהם, התחושה היא הפוך.
חיים אמסלם: כל מי שאנחנו יכולים קודם כל לתקוע אותו באיזה ועדות, באיזה בירוקרטיה, באיזה תהליך ארוך ולהמאיס עליו ולהפחיד אותו ולהביא אותו למצב שהוא לא ירצה – עדיף.
חיים אמסלם: אם בכל זאת הוא כזה עקשן ועבר את כל הדברים האלה, אנחנו כבר נדאג במערכות האחרות לסנן אותו, וזו תחושה רעה מאד.
חיים אמסלם: פתרון?
חיים אמסלם: בכל הוועדות שואלים אז מה אתה מציע?
חיים אמסלם: מתוך ניסיוני הדל – ויושבים כאן חברים לא מעטים שנמצאים איתנו בקבוצות כאלה ואחרות – במסגרת הקיימת אין פתרון, מסיבות פוליטיות, הסכמים קואליציוניים, החלטות ממשלה.
חיים אמסלם: כולנו זוכרים את החלטת המחליטים שהוחלטה, ושבועיים אחרי שהוקמה הממשלה – היא בוטלה.
חיים אמסלם: כולנו יודעים זאת.
חיים אמסלם: הפתרון לא יבוא משם.
חיים אמסלם: כל זמן שממשלות ישראל השונות תלויות במרקמים פוליטיים כאלה ואחרים, אין פתרון.
חיים אמסלם: מה כן יש פתרון?
חיים אמסלם: במקום שאין אנשים השתדל להיות איש.
חיים אמסלם: לעודד, לתמוך, לתקצב את אותם בתי דין – אני לא קורא להם אלטרנטיביים.
חיים אמסלם: אני קורא להם בתי דין הלכתיים פרטיים, שעושים עבודת קודש, שמגיירים כהלכה, עם קבלת המצוות, שמאירים את הפנים לגר.
חיים אמסלם: אני מזמין אותך עליזה, לגבי גיור נשים וטבילת נשים, להשתתף יום אחד, כצופה מן הצד, בגיורים שנעשים באמצעות בתי הדין שאנחנו נמצאים בהם, ותראי ותביני שיש כל כך הארת פנים.
חיים אמסלם: הגישה מלכתחילה, לא בזמן מעמד התפילה, מהמפגש הראשוני עם הדיינים, הוא כל כך סימפטי, הוא כל כך מאיר פנים, שכשזה מגיע למקווה זה בכלל לא מעורר שאלה, לא מעורר ספק, לא מעורר איזו שהיא תחושת אי נוחות.
חיים אמסלם: ולכן, אם יש מה לעשות ואם הבית הזה יכול לעשות משהו, זה כן להביא לידי כך שיתרבו בתי הדין כפטריות אחר הגשם.
חיים אמסלם: הרי בואו נזכיר לכולנו – במי אנחנו עוסקים כאן?
חיים אמסלם: אנחנו עוסקים בצאצאי יהודים, שהם מזרע ישראל ונרדפו על יהדותם.
חיים אמסלם: אז בוודאי שאנחנו לא מתכוונים לוותר כקוצו של י' על דרישה הלכתית כזו או אחרת, הן בקבלת המצוות ובכל הליך אחר, אבל יחד עם זאת, יש מרחב הלכתי רחב, גדול, כתפיים רחבות של רבנים ראשיים שהיו כאן, שהנחילו דרך.
חיים אמסלם: זה לא תלוש.
חיים אמסלם: אנחנו לא מדברים על איזה שהם דברים תלושים מהמציאות.
חיים אמסלם: יש ספרים, יש פרוטוקולים, יש תעודות גיור, אנחנו יודעים מה היה בעבר.
חיים אמסלם: אנחנו בסך הכל מבקשים את מה שהיה בעבר - לפני שהרוח הקיצונית השתלטה על המערכת – להחזיר אחורה.
עליזה לביא: פרופסור בני איש שלום.
<בנימין איש שלום: תודה, חברת הכנסת עליזה לביא.
<בנימין איש שלום: יישר כוח על ארגון היום הזה ועל המאמץ המתמשך שאת עושה לאורך השנים לקדם את הנושא הזה בכלל ואת סוגית הנשים בתהליך הגיור בפרט.
<בנימין איש שלום: אני רוצה לומר ולהצטרף לאלה שאמרו מילה טובה על מערך הגיור.
<בנימין איש שלום: אני חושב שנעשית עבודה עצומה ומתרחשים שינויים חיוביים מאד בתוך מערך הגיור.
<בנימין איש שלום: וכפי שהרב אמסלם אמר כאן, הבעיה היא לא במערך הגיור מבחינת הרצון, הגישה ושיתוף הפעולה.
<בנימין איש שלום: לא זו הבעיה.
<בנימין איש שלום: יש כאן בעיות עקרוניות-מהותיות, שאינן קשורות לנושאים או לחסמים שהוזכרו כאן.
<בנימין איש שלום: השאלה היא לא שאלה של תקציבים, וכשיש צורך בתקציבים – אפשר לדבר על זה והתקציבים יתקבלו.
<בנימין איש שלום: השאלה היא לא שאלה של פרוצדורות כאלה ואחרות ואפילו לא שאלת הטבילה לנשים במקוואות, היא החסם הגדול.
<בנימין איש שלום: היא חסם, היא מרתיעה נשים מסוימת, היא דוחה, היא גורמת הרבה עוגמת נפש לחלק מהנשים, חלק אחר מדווח על חוויה חיובית, אבל לא זאת הבעיה.
<בנימין איש שלום: אם רוצים להתמודד עם שורש הבעיה ובאמת לפרוץ ולהגיע למספרים הגדולים, כי יש ביקוש אמיתי ויש צורך, בניגוד למה שהשמיעו לנו במשך שנים גומרים בכירים בממסד הרבני והפוליטי, שכביכול אין ביקוש, שכביכול אנשים לא מעוניינים להתגייר.
<בנימין איש שלום: אני הצבתי בפני הנהלת המכון ללימודי יהדות – נתיב – המרכז הלאומי לזהות וגיור, לפני כשנה, יעד להכפיל במאה אחוז את מספר המגיעים למערכת הגיור.
<בנימין איש שלום: אמרו לי שזאת יומרה גדולה.
<בנימין איש שלום: אם נגדיל ב-20%, 30% באופן הגדרתי, שנה אחרי שנה, זה הישג יפה מאד.
<בנימין איש שלום: לא הסתפקנו בזה ופנינו לסיוע של מומחים ואני יכול לומר שלפני כחודשיים ביצענו פיילוט באמצעות חברה שמתמחה ברשתות חברתיות ובטכנולוגיות חדישות, והכפלנו בפיילוט של 30 יום את מספר הפונים אלינו ב-400%.
עליזה לביא: אז שוב, אנחנו מדברים על הנגשה של המידע.
<בנימין איש שלום: יפה.
עליזה לביא: אנחנו מדברים על לספר את הסיפור.
<בנימין איש שלום: אנחנו בשיתוף פעולה מלא - - -
עליזה לביא: על לפוגג סטריאוטיפים שהתיישבו.
<בנימין איש שלום: אנחנו בשיתוף פעולה מלא בעניין הזה, אבל אני אומר, כיוזמה שלנו, של המכון של נתיב – המרכז הלאומי לזהות וגיור – השקענו בזה כסף והכפלנו את מספר הפונים ב-400%.
<בנימין איש שלום: במספרים מוחלטים, ב-30 יום האלה נרשמו במכון 750 איש בתוך חודש.
<בנימין איש שלום: עכשיו, אני רק רוצה לומר - - -
עליזה לביא: פשוט אנחנו נצטרך לפנות את האולם.
עליזה לביא: אני רוצה לתת לעוד.
<בנימין איש שלום: משפט אחד לגבי שורש הבעיה, שהבעית הזה יכול לפתור כפי שאמר עמיתי הרב גלעד.
<בנימין איש שלום: יש שני צמתים עיקריים, או שתי אוכלוסיות יעד עיקריות.
<בנימין איש שלום: האחת היא אוכלוסיית הילדים.
<בנימין איש שלום: יש כ-100,000 ילדים - - -
עליזה לביא: הקדשנו לזה דיון לפני שעתיים.
עליזה לביא: אני פשוט חייבת להמשיך.
<בנימין איש שלום: אוקיי.
<בנימין איש שלום: והמגזר השני הוא באמת מגזר הנשים גם בצבא.
<בנימין איש שלום: התלות של המערכת כולה, ברב הראשי, הרב יצחק יוסף, הן במגזר האזרחי באגף הגיור והן ברבנות הצבאית, שאיננה נוקטת עמדה עצמאית בסוגיות חשובות, אלא תלויה באישורו של הרב הראשי, מעכבת פתיחת בתי דין לילדים, מעכבת המון - - -
עליזה לביא: הדברים ברורים, פרופסור בני איש שלום.
עליזה לביא: אני הייתי קוראת לרב יצחק יוסף לקרוא את הפרוטוקול של ועדת הפנים, נדמה לי מ-78, עת אביו הגיע לדבר בוועדת הפנים.
עליזה לביא: מה אם לא דברי אביו, שיספרו את הסיפור.
עליזה לביא: חבר הכנסת גליק, תודה שהצטרפת.
נחמן שי: אני לא אאריך, אני רואה שאת קצרה.
נחמן שי: אני אומר ככה, קודם כל אני מלא הערכה על העובדה שיזמת את הדיון הזה, עליזה.
נחמן שי: אני חושב שבעבר גם, עברתי יחד עם בני ועם חברים אחרים, ביחד עם המכון הישראלי לדמוקרטיה, כדי להעלות את השאלה של הגיור מידיעה שזו אולי הסוגיה הפנימית החשובה ביותר במדינת ישראל היום.
נחמן שי: אבל היא שקטה.
נחמן שי: היא לא על פני המים.
נחמן שי: אף אחד לא מעלה אותה, אבל איך אמרת – פצצה מתקתקת?
נחמן שי: זה ביטוי מאד מדויק.
נחמן שי: פצצה דמוגרפית מתקתקת, שמעלה בהדרגה – קראתי פה את הנתונים – את מספר הלא יהודים שחי בתוכו כל הזמן ויוצר סיטואציות שבעתיד לא רשימות שחורות ולא שום דרך אחרת לא יידעו איך להתמודד עם התופעה הזאת.
נחמן שי: ואנחנו רצים אחרי הזנב של עצמו.
נחמן שי: כלומר, מגיירים כמה שמגיירים, כנראה לא מספיק, ובאותו זמן הפער הולך וגדל.
נחמן שי: אז מדינת ישראל לא מתמודדת עם סוגיית הגיור.
נחמן שי: יש לנו כמה?
נחמן שי: 300,000, 350,000, אולי יותר כבר, של אזרחים ישראלים שחיים בתוכנו, שמבחינת ההזדהות שלהם, המודעות שלהם – הם יהודים לכל דבר, אבל היהדות לא מקבלת אותם ומסתייגת מהם.
נחמן שי: ואותו חייל שסיפרת לי עליו, הרי אנחנו יודעים חס וחלילה מה יקרה אם הוא ייפול בעת מילוי תפקידו.
נחמן שי: אנחנו יודעים שאז הוא כבר - - -
<יקטרינה קופצ'יק: ועכשיו הספורטאית נפטרה מדום לב ולא מסוגלים לקבור אותה.
נחמן שי: גם, אותו דבר.
<יקטרינה קופצ'יק: הנה, עכשיו.
נחמן שי: אבל היא טובה בשביל לייצג את ישראל באולימפיאדות, במשחקים האולימפיים - - -
עליזה לביא: לכולם יתרגש הלב כשהדגל יתנפנף, אבל - - -
נחמן שי: כן, אבל רק שהדגל יורד לחצי התורן כבר לא יודעים מה לעשות.
נחמן שי: הנקודה של נשים היא נקודת מפתח, בגלל שאנחנו יודעים, אמרנו תמיד נגייר רק את הנשים, אז כבר נבטיח לעצמנו את הדורות הבאים.
נחמן שי: מילא הגברים, בלאו הכי הם פחות חשובים.
נחמן שי: אז עם הנשים נלך קדימה ונצליח להגיע לזה.
נחמן שי: אז גם פה אני לא רואה שיש מאמץ מיוחד.
נחמן שי: איך שאתם לא תוקפים את השאלה הזאת, אני אומר לך, אני אלך אחרייך בכל מקום שתרצי, גם במדבר, לא כמו שרות אמרה שהיא הולכת אחריה, אני אלך אחרייך בעניין הזה.
עליזה לביא: תודה, חבר הכנסת נחמן שי, תודה.
נחמן שי: נעשה כל מה שצריך, כי בעיני זה ממש מפתח, ואת יודעת את הרגישות המשותפת שלנו.