GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אוסאמה סעדי: היא היתה מלאת חן, בת 32, אם לארבעה, ואנחנו הכרנו אותה ולצערי חלק מהשמות, גברתי היושבת ראש, הכרנו באופן אישי, גם נרמין מוגרבי, גם הבת שלה, סונדוס, שאמרו שהן נרצחו גם, והיינו בלוויות ואנחנו מכירים את הבעל באופן אישי וגם הוא היה חשוד כמו האחים של דועאא שגם נעצרו מיד ללא כל תשתית.
אוסאמה סעדי: דבר ראשון עוצרים, על מנת להוציא הודעה – עצרנו חשודים.
אוסאמה סעדי: באמת אני נותן את כל הכבוד ומציין בהערכה את הפעילות של הנשים ושל כל האנשים שהיו באותו יום בלוויה, ובאמת הכרחתם את המשטרה לאפשר את השתתפותם של שלושת האחים בפרידה מדועאא, להיפרד ממנה ולהשתתף בלוויה.
אוסאמה סעדי: הייתי עם חברי טיבי במשך ארבע שעות בלוויה והיה מרנין איך הנשים סחפו את כולנו לצאת ולהכריח את המשטרה.
אוסאמה סעדי: העדות של סמאח, אחותה של דועאא, היא כתב אישום חמור נגד המשטרה.
אוסאמה סעדי: זה לא שאנחנו אוהבים תמיד להטיל אחריות ולהאשים את המשטרה.
אוסאמה סעדי: אנחנו גם מבקרים את עצמנו בחברה הערבית גם בעניין האלימות באופן כללי.
אוסאמה סעדי: יותר מ-1,160 קורבנות של אלימות במגזר הערבי.
אוסאמה סעדי: 40 נשים נרצחו רק בלוד ורמלה.
אוסאמה סעדי: רק בשבוע האחרונות חוסיין מחאג'נה נורה ונרצח בתוך חתונה.
אוסאמה סעדי: אתמול היה גם ניסיון כזה בדבוריה, באמצע חתונה.
אחמד טיבי: זה הפך להיות שיטה.
אוסאמה סעדי: זה טרנד, כנראה, עכשיו.
אוסאמה סעדי: גם אבו ג'אבר מכפר קאסם, גם, בשבוע האחרון.
אוסאמה סעדי: אבל אני שואל את המשטרה: אם אחרי עדות מצמררת כזו של סמאח על תלונות, על איומים בלתי פוסקים, על ירי לעבר הבית והכתובת היתה על הקיר, כמו שאומרים, ובכל זאת הרוצח מגיע ורוצח וגם התיאור של הרצח שירו בה בתוך הרכב לעיני ארבעת ילדיה – שזה מצמרר, זוועתי, ואני שואל – מה המשטרה עושה בנדון?
אוסאמה סעדי: אני זוכר את ההפגנה שהיינו בה אני וחברי אחרי רצח נרמין וסונדוס מוגרבי, והבעל והאבא דיברו שם, והוא אמר: אני יודע שהתיק הזה ייסגר, ואני אומר לכם שהתיק ייסגר.
אוסאמה סעדי: באמת זה מה שנהיה.
אוסאמה סעדי: אתם תגידו לנו עכשיו שיש צו איסור פרסום ושאתם מנועים מלהגיד פרטים, אבל אני אומר שמוגרבי וסונדוס – כבר פנינו לשר לביטחון הפנים, נפגשנו עם השר, ועם המפכ"ל ועם - - -
עאידה תומא סלימאן: עם מי לא.
אחמד טיבי: מה יכול חבר כנסת לעשות יותר מזה?
אוסאמה סעדי: בסופו של יום אנחנו מרגישים שאנחנו נפגשים עם האנשים ומאשימים אותנו שכביכול אנחנו לא עושים את העבודה שלנו, אבל מה אנחנו נוכל לעשות?
אוסאמה סעדי: חברי באסל דיבר על עניין איסוף הנשק הבלתי חוקי?
אוסאמה סעדי: אתם כבר מדברים כמה חודשים, יותר משנה וחצי אני בכנסת, אני חבר כנסת חדש.
אוסאמה סעדי: אין נושא שדשנו בו ודנו בו יותר מהנושא הזה, מהשר, ועכשיו יש ועדה ואנחנו מחכים לתוכנית פעולה ועד עכשיו אנחנו שומעים רק שרוצים לגייס עוד שוטרים ועוד שוטרים.
אוסאמה סעדי: זה המתכון?
אוסאמה סעדי: לגייס עוד שוטרים?
אוסאמה סעדי: ואז מה?
אוסאמה סעדי: כאשר לא מפענחים ולא חוקרים, ואני מבקש באמת תשובות מהמשטרה – ויש הרבה שאלות: כמה תלונות על אלימות הוגשו בלוד ורמלה?
אוסאמה סעדי: כמה תיקים נפתחו בגין אלימות בלוד ורמלה?
אוסאמה סעדי: כמה תיקים פוענחו והובאו להגשת כתבי אישום?
אוסאמה סעדי: כמה תיקים פוענחו אך לא הבשילו לכתב אישום?
אוסאמה סעדי: כמה מקרי רצח נחקרו?
אוסאמה סעדי: כמה מקרי רצח פוענחו?
אוסאמה סעדי: יש המון שאלות.
אוסאמה סעדי: מתי נקבל תשובות, על מנת למנוע את הרצח הבא?
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שתוך כדי הישיבה הזאת לפחות נקבל כמה תשובות, ואני בכוונה עוד לא נתתי למשטרה ולרווחה לדבר, אני רוצה להשמיע את הטענות ואת הכאב הקיים ואחר כך ארצה לשמוע התייחסות.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני רוצה להשמיע עדות של אישה מאוימת.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת קודם כל לא לצלם בשום טלפון, בשום מצלמה.
עאידה תומא סלימאן: גם העיתונות הנמצאת – אני מבקשת לכבות את המצלמות.
עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו מוכנים להוציא את העדה?
עאידה תומא סלימאן: אין מצלמה בשידור, נכון?
<ס': אני מקווה שאני לא מצולמת, לא בטלפונים, ואם כבר יצאתי אז אני מקווה שלא כל כך ברור.
<ס': אני אישה מאוימת.
<ס': לפני שנה ברחתי מהבית עם ילדי אחרי אירוע של שליפת סכין בחדר המדרגות.
<ס': ישנן שלוש מצלמות בחדר מדרגות קטן של בניין מגורים והכל מצולם, רואים הכל בבירור.
<ס': אחרי יומיים משליפת הסכין ברחתי עם שני ילדי לבית הורי.
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש כמה שיותר לחסוך בפרטים מזהים, ולהגיד – האם התלוננת במשטרה, איך מתייחסים במשטרה לתלונות שלך.
<ס': אחרי יומיים הלכתי למשטרה ופתחתי תלונה, אחרי שהיה לי מאוד קשה לפתוח תלונה, אמרו לי לא להתלונן על הבן אדם הזה, אני לא רוצה לפרט למה.
<ס': היה לי מאוד קשה.
<ס': רק אחרי שאמרתי להם שאני אבוא לשם עם עורכך דין בשביל לפתוח תלונה, רק אז פתחו לי תלונה.
<ס': אמרתי להם – יש שם מצלמות, יש שלוש מצלמות שתיעדו הכל.
<ס': אף אחד לא עשה עם זה כלום.
<ס': לצערי, לפני פחות משבוע הבנתי שהתיק נסגר מחוסר ראיות, אחרי שהידרדרנו אחרי שלושה חודשים מהבריחה שלי לשני אירועי ירי לעבר הדלת של הבית, שאני והילדים גרים בו.
<ס': הרווחה מודעת לסיפור, המשטרה יודעת על הסיפור.
<ס': כשאני פונה למשטרה קוראים ללשכת הרווחה ולנציגים שיבואו לדבר אתי לפנות למקלט.
<ס': כשאני פונה ללשכת הרווחה ומבקשת שיעזרו לי אומרים לי – כשאת מרגישה בפחד, פני למשטרה, אין לנו מה לעזור.
<ס': אלה התשובות שאני מקבלת מלשכת הרווחה, אלה התשובות שאני מקבלת מהמשטרה.
<ס': היום אני עדיין חיה.
<ס': מחר, אי אפשר לדעת.
<ס': עוד חודש אי אפשר לדעת.
<ס': זה עניין של זמן, פשוט.
<ס': זה יגיע.
<ס': לשכת הרווחה מודעת טוב מאוד.
<ס': אפילו הם אומרים לי שמוזר להם איך שהוא מתנהג.
<ס': הוא מקליט את השיחות שלך – אל תדברי אתו מהטלפון שלך, דברי אתו מטלפון אחר.
<ס': המשטרה יודעת הכל, אף אחד לא עושה כלום.
<ס': מחכים, מחכים שזה יגיע.
<ס': אחר כך אומרים – אמרנו לה ללכת למקלט.
<ס': ככה אנחנו מנקים את עצמנו מהדם שלה.
<ס': אין לי מילים, אין לי.
<ס': אני מדברת אליכם עכשיו, אני פונה לכל אחד שיכול לעשות שינוי.
<ס': בבקשה תעשו שינוי.
<ס': זה לא רק אני, זה לא רק נשים שנרצחות, זה גם גברים שנרצחים ואף אחד לא עושה שינוי.
<ס': אם היו קוראים לי בשם אחר, אולי היה שינוי?
<ס': אולי הייתם מתייחסים אלי אחרת?
<ס': אף אחד לא נותן תשובות, אתם מסתכלים עלי.
<ס': אתם רק מסתכלים עלי, אתם לא יכולים לעשות לי כלום.
<ס': אבל שמישהו יעשה משהו, תזיזו את העניינים.
<ס': אל תגידו שאין ראיות כשיש ראיות אבל אתם לא עושים כלום בשביל לאסוף אותן.
<ס': יש ראיות, יש מצלמות, יש יריות.
<ס': אנחנו עשינו טובה מאוד יפה למשטרה ברגע שהיו יריות ואין לנו מצלמות – הלכנו לשכנים והבאנו את המצלמות.
<ס': האוטו עצמו שירה מצולם, מופיע מספר רכב, מופיע הכל.
<ס': ועדיין אין ראיות?
<ס': ממש מוזר.
<ס': זה באמת מתסכל.
<ס': למה מחכים?
עאידה תומא סלימאן: ס', אני לא רוצה לסכן יותר.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני מודה לך שבאת והשמעת את צעקתך וצעקת שאר הנשים.
עאידה תומא סלימאן: כמובן שעכשיו תצטרכי להיכנס ונמשיך לדבר אחרי הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: כמוה יש עוד נשים.
עאידה תומא סלימאן: פנו אלי נשים ואמרו לי: אנחנו הבאות בתור.
עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת לפני 25 שנים כשפנינו למשטרת רמל ואז עמדתי בראש ארגון נשים ואמרתי שיש רשימה שחורה של נשים, אמרו לי – יש לך אותה?
עאידה תומא סלימאן: תני לנו אותה.
עאידה תומא סלימאן: כאילו דיברתי ברשימה על משהו שכתוב בתוך יומן, שצריך להוציא את הרשימות.
עאידה תומא סלימאן: כשאומרים "רשימה שחורה" יודעים שיש נשים שהן על הכוונת, וכולם יודעים שיש נשים על הכוונת.
עאידה תומא סלימאן: ס' אומרת שכאשר נרצחה דועאא ההורים שלה קיבלו טלפון ושאלו אם היא זאת שנרצחה, כי כולם חשבו שהיא נרצחה.
עאידה תומא סלימאן: אנשים בלוד וברמלה כמעט יכולים להגיד לכם את השמות של הנשים שמאוימות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין איך יכול להיות מצב כזה, מצלמות וראיות וחוסר ראיות, באותה מידה?
עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות מצב כזה?
עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות שכל הרציחות האלה קורות והמשטרה לא מגישה כתבי אישום?
עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא יכול לתת לזה הסבר הגיוני.
עאידה תומא סלימאן: שכנעו אותנו, עכשיו.
אחמד טיבי: במקרה הזה פניתי למפכ"ל, לא רק האישה עצמה וכמו שאמר באסל – חוסר אונים.
חנין זועבי: תודה לעאידה, יושבת ראש הוועדה, על קיום הדיון הזה.
חנין זועבי: אנחנו מסרבים להמשיך בהרגשת חוסר האונים הזו ואנחנו לא טוענים שיש חוסר אונים במשטרה.
חנין זועבי: אנחנו טוענים שיש חוסר כוונה.
חנין זועבי: אין חוסר אונים במשטרה.
חנין זועבי: המשטרה יכולה לרדוף אחרי פעיל פוליטי, המשטרה יכולה לרדוף אחרי סטטוס בפייסבוק, המשטרה רודפת אחרי החתימה של פעיל פוליטי אם הוא תרם למפלגה הזו או לא, ולהביא 3,000 שוטרים.
חנין זועבי: אין חוסר אונים, יש חוסר כוונה.
חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו צריכים עכשיו לחקור את המשטרה ואולי לעשות בעצמנו מחקר קטן על ידי חוקרים מטעם הוועדה הזו על עשרות מקרים שבהם עדים לא מתוחקרים, מצלמות – לא מבקשים את החומר מתוך המצלמות.
חנין זועבי: אני חושבת שצריך לפנות למבקר המדינה.
חנין זועבי: אני רוצה פה כמה שעות כמו מה שאמרתם פה שמעידים על מקרה רצח א'.
חנין זועבי: הנפצעים מגיעים לבית החולים, הם לא נחקרים.
חנין זועבי: כל המעורבים ברצח לא מתוחקרים על ידי המשטרה.
חנין זועבי: מקרה רצח ב' – היו עדים של הרצח ברחוב, בבית הקפה, במכולת הסמוכה, עדים, בהם קטינה שהיו – לא נחקרו.
חנין זועבי: מקרה רצח ג' - בקיוסק היו מצלמות אבטחה, ועדים רבים.
חנין זועבי: רבים מהם לא נחקרו.
חנין זועבי: מקרה רצח, ואלה רק כמה דוגמאות קטנות – האישה נשארה עם הגופה.
חנין זועבי: היא מחזיקה אותה בזרועותיה, הקורבן מאבדת בהדרגה את הכרתה, מד"א מגיע - - - בהמשך המשטרה ניגשת לאישה שנשארה עם הקורבן ואומרת לה – תלכי הביתה.
חנין זועבי: לא לוקחת את הפרטים של האישה, העדה שהיתה בסמוך לקורבן, לא מבקשת לחקור אותה.
חנין זועבי: האישה הזו מבקשת לתת עדות, המשטרה אומרת לה – תלכי הביתה ומסרבת לגבות עדות מהקורבן.
חנין זועבי: אנחנו, לא רק שיש בידינו עשרות של קורבנות של רצח מיותר, הרי 80% מהנשים שנרצחו התלוננו.
חנין זועבי: חלק, כמו שראינו עכשיו, מבקשים מהן לא להתלונן.
חנין זועבי: בשיא הכנות – מה אנחנו מאשימים את המשטרה בחוסר אונים?
חנין זועבי: לא, היא לא מעוניינת לחקור.
חנין זועבי: יש פה איזשהו אינטרס.
חנין זועבי: יש איזשהו גוף, שהוא הגוף המשטרתי שרואה באלימות הזו ובשגשוג האלימות אינטרס.
חנין זועבי: של מי, ולמה?
חנין זועבי: אין אמון במשטרה?
חנין זועבי: בטח שאין אמון במשטרה.
חנין זועבי: לא רק שאין אמון, אנחנו לא שואלים למה אתם לא מפענחים, הרי הרוצחים - - - זה לא רצח מסתורי, ולא צריכים כל כך מיומנות לפיענוח.
חנין זועבי: הכתובת היתה על הקיר לפני, הרצח ידוע.
חנין זועבי: בנצרת, לוד, רמלה – יודעים איפה מוכרים סמים.
חנין זועבי: יודעים.
חנין זועבי: אלה שמוכרים סמים מסתובבים ליד תחנות המשטרה.
חנין זועבי: יומיים אחרי הרצח האחרון בנצרת, אלה שהם חלק מהקבוצה שרצחה את יוסף, מסתובבים ליד השוטרים.
חנין זועבי: לפעמים ביפו המשטרה נותנת הגנה למשפחת הרוצח.
חנין זועבי: נותנת הגנה.
חנין זועבי: אנחנו טוענים טענות מאוד קשות, אנחנו אחראים ועומדים מאחורי הטענות שלנו, וזה הזמן לגשת למבקר המדינה לחקור לא את מקרי הרצח, לחקור את המשטרה.
חנין זועבי: לחקור את המשטרה, אנחנו מאשימים אתכם שאתם יכולים לעשות ואתם לא רוצים.
חנין זועבי: אם דו"ח אור ציין שיש תרבות של עוינות כלפי החברה הערבית, דו"ח אור 2016 יגיד שאתם שותקים בכוונה, יודעים אבל לא רוצים.
חנין זועבי: אני לא רוצה להשתמש במילים יותר ברורות.
חנין זועבי: יחסים חברתיים בין פושעים לבין המשטרה, אנשים רואים חלק מהשוטרים יושבים בבתי קפה עם אנשים שמסכנים את השכונה או את היישוב.
חנין זועבי: אתם לא יודעים איפה מוכרים סמים בנצרת?
חנין זועבי: אתם לא יודעים מתי?
חנין זועבי: אתם לא מכירים את הפושעים?
חנין זועבי: אתם מכירים.
חנין זועבי: יש כנראה מדיניות – ופה אני מסיימת – ועוד פעם, מאוד חמור מה שאנחנו אומרים.
חנין זועבי: מאוד חמור.
חנין זועבי: אנחנו לא יכולים לשתוק יותר.
חנין זועבי: אנחנו לא נקבע פה עוד פעם דיון ואנחנו נזמין אתכם ואתם באים ומדברים איך לא משתפים פעולה ואיך לגייס יותר שוטרים.
חנין זועבי: יותר שוטרים לגייס למדיניות העוינת הזו?
חנין זועבי: אנחנו לא מקבלים את התוכנית החדשה הישנה שהכריזה עליה המשטרה – יותר תחנות משטרה, יותר שוטרים.
חנין זועבי: את השוטרים האלה אתם מגייסים לרדוף אחרי פעילות פוליטיות, לרדוף אחרי מפגינים, לראות אחרי פייסבוק ואתם שותקים על פושעים כאשר אתם מכירים אותם.
חנין זועבי: זה הזמן של מבקר המדינה לחקור את המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.
עאידה תומא סלימאן: הצטרפה אלינו חברת כנסת רחל עזריה.
רחל עזריה: תודה, ואני מתנצלת שנכנסתי באמצע הדיון, הייתי בדיון בוועדת הכספים ואני צריכה להמשיך לדיון אחר, אבל היה לי מאוד להיכנס.
רחל עזריה: המוזיקה שאני שומעת מוכרת לי כי להבדיל, אני ניהלתי מאבק נגד הדרת נשים בעיריית ירושלים.
רחל עזריה: בהתחלה כל הזמן היו אומרים לי, כשהייתי מגיעה למקומות שיש בהם הדרת נשים – למה את עושה בלאגן?
רחל עזריה: אמרתי – מה זאת אומרת, אסור על פי חוק לומר שנשים צריכות לשבת מאחור באוטובוס, אסור על פי חוק להפריד בין נשים ובין גברים.
רחל עזריה: המשטרה אמרה: אתה לא מבינה, אנחנו נותנים לכל קהילה לנהל את עצמה לפי הכללים שלה.
רחל עזריה: אחרי 4 שנים של מאבק, 3 בג"צים, גם המשטרה שינתה את המוזיקה.
רחל עזריה: המשטרה הבינה שיש לה אחריות לכל אישה בירושלים.
רחל עזריה: אי אפשר לומר לאף אחת באיזה רחוב ללכת, באיזה אוטובוס ואיפה לשבת - הכל השתנה.
רחל עזריה: וזה מה שקורה פה היום.
רחל עזריה: אני חושבת שאתם, במשטרה, צריכים לשנות את כל תפיסת העולם.
רחל עזריה: הנחת העבודה שיש קהילות שמתנהלות לפי קודים שלהם זה אומר בעצם שאנחנו מפקירים את הנשים.
רחל עזריה: זה קרה ככה במגזר החרדי, זה קורה ככה במגזר הערבי.
רחל עזריה: כאשר יצאתי למאבק נגד הדרת נשים ברחוב במאה שערים – הגדירו שיש רחובות לנשים ורחובות לגברים.
רחל עזריה: בדקתי איך יכול להיות.
רחל עזריה: כשאני הלכתי ברחוב ותקפו אותי אז אמרו, כשבאתי לתחנת המשטרה: המשטרה לא נכנסת לשכונות האלה.
רחל עזריה: שאלתי למה, והם אמרו – כי פעם אחת נכנסנו ושרפו לנו את הניידת.
רחל עזריה: ומה היה באותה תקופה?
רחל עזריה: בעתירה לבג"ץ, בדיוק על זה דיברתי.
רחל עזריה: היה את האמא המרעיבה, היתה גופה שחטפו כי לא רצו שתגיע למכון הפתולוגי, היו ילדים שנפגעו, נשים שנפגעו, בקבוקי תבערה שנזרקו לתוך בתים של אנשים בשכונה, אבל כאילו התפיסה היתה שהם יודעים לנהל את עצמם, להם יש את ראשי הקהילה שלהם.
רחל עזריה: אנחנו, כחברה, צריכים לדרוש שכל אחת מהקהילות האלה לא יצטרכו לנהל את עצמן.
רחל עזריה: כמו שלנו היתה אחריות כלפי הנשים החרדיות, ובסופו של דבר זה השתלם, אני רוצה ספר אפילו יותר מזה: אחרי שיצאנו למאבק ואחרי שהגדרנו שלא יכול להיות שנשים חרדיות יכולות לשבת במקומות מסוימים ולא יכולות במקומות אחרים, הם גם יצאו למאבק של – לא בוחרות, לא נבחרות, והיום יש פמיניזם חרדי והן מובילות מאבקים מדהימים, אבל הן לא יכולות לנהל את המאבקים האלה בתוך הבית.
רחל עזריה: זה מה שאנחנו צריכים לעשות.
רחל עזריה: בשביל זה יש משטרה, כנסת, ממשלה.
רחל עזריה: הסיפור הזה הוא בדיוק אותו סיפור.
רחל עזריה: אין דבר כזה – הקהילה הערבית מנהלת את עצמה לפי הקודים התרבותיים של עצמה.
רחל עזריה: אין דבר כזה.
רחל עזריה: לפי קודים תרבותיים זה אומר שנשים נפגעות, זה אומר שילדים נפגעים.
רחל עזריה: הסיפור הזה צריך להיפסק.
רחל עזריה: אז, כשיצאתי למאבק, היו נשים ערביות שהצטרפו ואמרו שהן יוצאות בסולידריות אתנו, ודיברו בדיוק על המאבק הזה, כי זה בדיוק אותו סיפור.
רחל עזריה: אנחנו צריכים לדרוש מהמשטרה להפסיק את השיטה שיש איזושהי קהילה שמתנהלת לפי כללים אחרים.
רחל עזריה: נשים ערביות רוצות לחיות בדיוק כמו נשים יהודיות.
רחל עזריה: נשים ערביות לא רוצות להיות מאוימות, בדיוק כמו נשים יהודיות.
רחל עזריה: כל הנשים במדינת ישראל רוצות לחיות חיים טובים ונעימים בלי איומים ובלי פחד, והתפקיד שלכם במשטרת ישראל הוא לדאוג לכל הנשים במדינת ישראל לחיים טובים ונעימים בלי פחד – לחרדיות, לחילוניות, לדתיות, לערביות – לכולן.
רחל עזריה: אני מבקשת ממש שלא נצטרך להילחם על זה עכשיו כמה שנים, אלא פשוט תבינו שאי אפשר יותר לדבר בשיטה הרב תרבותית שכל קהילה מנהלת את ענייניה.
רחל עזריה: הקהילה במגזר הערבי צריכה לקבל את כל השירותים כמו כולם, ואנחנו לא יכולים להסכים לזה יותר שנשים ערביות נרצחות וקוראים לזה "הקודים התרבותיים של הקהילה".
עאידה תומא סלימאן: אני פונה עכשיו למשטרה.
עאידה תומא סלימאן: הועלו טענות מאוד קשות, מאוד ספציפיות במקרים מסוימים, וגם כלליים.
עאידה תומא סלימאן: ניצב דדו זמיר.
<דדו זמיר: אני קצין האח"מ של מחוז מרכז.
<דדו זמיר: אני חייב לומר בפתח הדברים שאל"ף, אני מזדהה עם כל מילה שנאמרה על ידי חברת הכנסת עזריה.
<דדו זמיר: אני לא חושב שיש לנו תפיסת עולם ומדיניות רב תרבותית בנושא של פגיעה או אלימות כלפי נשים.
<דדו זמיר: אני מוכרח לומר שהנושא של רצח נשים בכלל ובמגזר הערבי בפרט מדיר שינה מעינינו במלוא מובן המילה.
<דדו זמיר: הטיפול בתיקים האלה מבחינתנו זוכה לתעדוף הגבוה ביותר.
<דדו זמיר: בניגוד למה שאמר חבר הכנסת טיבי – התיקים מטופלים על ידי היחידה המרכזית שלנו שהיא יחידה מובילה עם יכולות מאוד גבוהות.
<דדו זמיר: אנחנו לא חוסכים לא באמצעים ולא בכוח אדם כדי לנסות ולפענח את אותם מקרים חמורים.
<דדו זמיר: לצערי, באמת, הרצח בעיר לוד – אני מדבר על הרצח הנוכחי, התרחש לאחר שלוש שנות שקט בעיר לוד מבחינת רצח נשים, שקט שלא קרה בצורה אקראית אלא כתוצאה של פעילות משטרתית אינטנסיבית, בשיתוף שירותי הרווחה.
<דדו זמיר: בעיר לוד יש לנו מודל של טיפול בנשים מאוימות.
<דדו זמיר: בכל מידע מודיעיני - אני לא מדבר על תשתית ראייתית, אנחנו מקיימים הערכת מצב.
<דדו זמיר: יש לנו לא מעט נשים שבפירוש, הטיפול המערכתי משטרתי הציל את חייהן.
<דדו זמיר: בין אם זו הוצאה – החל במעונות, במקרים הקיצוניים, דרך הוסטלים, ואפילו קהילות שלמות שקולטות בחו"ל מקרים חריגים, אנחנו במקומות שלא מצליחים לגבש את התשתית הראייתית ובאמת יש מסוכנות גבוהה, למצוא פתרונות יצירתיים כדי להוריד את רמת הסיכון ולמנוע פגיעה בנשים.
<דדו זמיר: אני באמת לא נכנס לשום ויכוח עם משפחה שנמצאת באבל וליבי אתכם.
<דדו זמיר: אני נכחתי בזירה באותו לילה כקצין אח"מ.
<דדו זמיר: אני מפקח על הפעילות של ימ"ר, יש לי אחריות מקצועית לראות שכלל הדברים נעשו, ואני יכול לומר לכם בצורה ברורה וחד משמעית – לא השארנו אבן על אבן.
<דדו זמיר: אין כל בדל ראייה שלא נבדק בזירה, כולל חוקרות ילדים שהבאנו באישון לילה, בטח ובטח כשאתם מדברים על דברים טריביאליים כמו מצלמות ודברים אחרים, בוודאי ובוודאי שהנתונים האלה, במקום שיש – מצויים בידי המשטרה.
<דדו זמיר: יש פער גדול בין ידע או מידע מודיעיני ובין תשתית ראייתית.
<דדו זמיר: בסופו של יום מי שבוחן את התשתית הראייתית זו הפרקליטות.
<דדו זמיר: אנחנו מגבשים את מיטב הראיות שאנחנו יכולים לגבש, יש לנו פרקליט שמלווה בכל תיק רצח, ולפעמים, באמת, אני אומר את זה בצער רב, אנחנו יכולים לדעת מי ביצע את העבירה, למי יש את המניע, למי יש את הכוונה, אבל הפער בין אותו מידע מודיעיני הגיוני תפיסתי שהרחוב מדבר עליו – נגדיר את זה אפילו באמת: דעת הקהל, לבין גיבוש תשתית ראייתית שתוביל להגשת כתב אישום בתיק רצח שהמשמעות שלו היא מאסר עולם מאחורי סורג ובריח הוא פער גדול.
<קריאה: תעצרו אותו מעצר מנהלי כמו שאתם עושים לפלסטינים כל הזמן.
<דדו זמיר: אני לא יכול, כמובן, להתייחס לכל קריאות הרקע, אבל אין בישראל מעצר מנהלי לעבריינים פליליים, ולכן אנחנו יכולים להשתמש בכלים שהחוק מאפשר לנו להשתמש בהם.
עאידה תומא סלימאן: אז איך מסבירים לאישה שירו פעמיים על הדלת שלה, שהרימו סכין עליה, שאף אחד לא נעצר?
<דדו זמיר: מכיוון שאני לא בקיא באותו תיק ספציפי, הדוגמה שהבאתם פה בפני הוועדה - - -
עאידה תומא סלימאן: גם על הבית שלהם ירו לפני הרצח, צרור יריות על הבית.
<דדו זמיר: גברתי, אני לא מתכוון להתחמק משום שאלה, אני אענה כמיטב יכולתי.
<דדו זמיר: אני יכול לומר לך – דוגמה, במשפחת אבו גאנם נרצחו לצערנו 12 נשים במשך עשור.
<דדו זמיר: לפני כשנה וחצי שתי בנות משפחת אבו גאנם, קטינות שהיו עדות לרצח, החליטו לשבור את קוד השתיקה ומסרו עדות.
<דדו זמיר: העדות נמצאות כבר שנתיים בהגנתנו.
<דדו זמיר: התיק - - -
עאידה תומא סלימאן: ואני מכירה מקרים אחרים, שנשים העזו והעידו וננטשו והן נמצאות מול - - -
<סמאח סלאימה: אדוני, - - - כל כך כואב על שתי העדות שאתם שומרים עליהן, כל הכבוד.
<סמאח סלאימה: אתה יודע שבמקרה של ביסאן אבו גאנם לפני שנה וחצי מתבשלת עכשיו עסקת טיעון, שכל הרוצחים האלה יקבלו 6 עד 7 נשים.
<סמאח סלאימה: 6 רוצחים עם עדות ראייה, עם שחזור, עם מסדר זיהוי ואנחנו הולכים לעסקת טיעון.
<סמאח סלאימה: אני יודעת שעסקת טיעון מתבשלת בפרקליטות - - -
עאידה תומא סלימאן: נמצאת אתנו נציגת הפרקליטות ותכף אני ארצה לשמוע על זה.
<דדו זמיר: בסדר גמור.
<דדו זמיר: כמובן ששאלות לגבי הסדרי טיעון יכולות להיות מופנות אל הפרקליטות.
<דדו זמיר: אנחנו, בתיק הזה, גיבשנו תשתית ראייתית מצויינת, והעדות זוכות להגנה מופתית.
<דדו זמיר: שלומן ו - - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה – אחרי שיסתיים העניין בבית המשפט, בעסקה או לא בעסקה – אני מכירה מקרים קודמים שאני טיפלתי בעדות שננטשו.
עאידה תומא סלימאן: אחרי שכבר היה פסק דין ננטשו העדות והיו צריכות להיות מאוימות ולהתחבא, ויש אחת שעדיין נרדפת עד היום.
<דדו זמיר: אני יכול לומר לך שאנחנו מקיימים הערכת מצב חודשית לגבי כל עדה ועדה – העדות בתיק אבו גאנם ותיקים אחרים לא יינטשו, יימצא להן פתרון צופה פני עתיד ביחד עם שירותי הרווחה.
<דדו זמיר: במקרה הספציפי הזה אני לא אכנס לתיק שמתנהלת בו חקירה בימים אלה.
<דדו זמיר: אני לא רוצה לפגוע ביכולת שלנו לפענח.
<דדו זמיר: אני רק יכול לומר שבשונה במידה מסוימת ממה שנאמר פה – לא זכינו לשיתוף פעולה לגבי האירועים הקודמים.
<דדו זמיר: גם אם נאמרו דברים במשטרה למחרת, הגיעו וביטלו את התלונות - - -
עאידה תומא סלימאן: למה, את חושב?
<דדו זמיר: אני אומר לך את זה בוודאות.
עאידה תומא סלימאן: כי אישה או עד או עדה שיודעים שיורים להם על הבית ואף אחד לא נעצר, כאשר הם יודעים שהם יהיו מול הסכנה לבד, בטח יחשבו מאה אלף פעמים.
חנין זועבי: גם כאשר מוכנים - - - אתם מסרבים לקבל עדות.
חנין זועבי: אתה צריך להתייחס למה שנטען כאן.
חנין זועבי: אתה לא יכול להתחמק - - -
אוסאמה סעדי: במקרה הספציפי הזה של דועאא שמענו פה עדויות שהיא הגישה תלונות שירו על הבית, שהיא לא ויתרה.
אוסאמה סעדי: השאלה מה עשיתם בתלונות האלה?
אוסאמה סעדי: במקרה של דועאא , נשוא הדיון היום?
<דדו זמיר: בכל מקרה, אין תלונה שלא תיחקר, ואם יש תשתית ראייתית ודאי וודאי שנגיש כתב אישום.
<דדו זמיר: בתחנת לוד נפתחו השנה 50 אירועים בנושא של אלימות במשפחה.
<דדו זמיר: ב-40 מהם הוגש כתב אישום על ידי התביעה המשטרתית.
<דדו זמיר: כל תיק שיש בו תשתית ראייתית יוגש בו כתב אישום, זה בתעדוף עליון אצלנו.
<דדו זמיר: אני דוחה בשתי ידיים את חוסר הרצון של המשטרה לקבל את - - -את הרצון של המשטרה להתעלם מתלונות - - -
חנין זועבי: שמעת, שמעת והקשבת על מקרים ספציפיים, זה לא באוויר.
<דדו זמיר: באירוע האחרון של רצח אישה בתחנת לוד, החליטו בני המשפחה להעיד.
<דדו זמיר: במשך שנתיים החזקנו 24/7 זוג שוטרים צמודים למתחם המשפחה.
<דדו זמיר: אלה עלויות אדירות.
<דדו זמיר: אמרתי לכם – במקרה של שיתוף פעולה עם המשטרה לא נחסוך לא באמצעים ולא בכלים.
<דדו זמיר: שנתיים, 24/7 יום ולילה – ניידת משטרתית, שני שוטרים עם נשקים ארוכים מול בית המשפחה.
עאידה תומא סלימאן: עם כל הכאב, אני רוצה שתפענחו את כל הרציחות, אבל אני גם דואגת לאלה שהן בחיים ואני רוצה לדעת מה עושים כדי לשמור על אלה שכן בחיים, על אישה כמו ס' שהגיעה והתלוננה והיום נסגר התיק שלה, על נשים שיורים להן בבתים.
עאידה תומא סלימאן: איך כבוד המשטרה לא נפגע מזה שיורים בעיר בלי אבחנה?
<דדו זמיר: בוודאי שכן.
עאידה תומא סלימאן: מה אתם עושים להפסיק את האווירה הזו?
<דדו זמיר: אז אני אומר לך מה אנחנו עושים, למשל בעיר לוד כדי להתמודד עם תופעת הירי.
<דדו זמיר: אנחנו מתחילים החל מפעילות מניעה, שמדובר בחוגי בית עם האוכלוסייה הנורמטיבית - - -
עאידה תומא סלימאן: הנורמטיבית לא צריכה את הדברים האלה.
עאידה תומא סלימאן: מי שצריך זה אלה שמחזיקים את הנשק ואלה שיורים.
<דדו זמיר: אני מסביר לגברתי את כל התהליך.
<דדו זמיר: אז יש תהליך של מניעה, החל מהחינוך.
<דדו זמיר: יש תהליך של חיכוך – חיפושים, מעצרים, בכל מתחם שבו יש לנו מידע מודיעיני שקיים אמל"ח.
<דדו זמיר: יש פעולות של יחידו מיוחדות, יש תוספת של כוחות שהוספנו ממשמר הגבול, יש תיקים שמועברים לטיפול של היחידה המרכזית, שזו יחידה עם יכולות ואמצעים גבוהים ביותר, הכל כדי לנסות ולמגר את תופעת הירי– תופעה שמאוד מאוד מטרידה אותנו.
<דדו זמיר: אני לא רוצה שלרגע מישהו מהקהל יחשוב שממעיטים פה ברצון לפענח את התיקים האלה ובאמצעים.
<דדו זמיר: יש יעד משותף שלנו ושל פרקליטות מחוז מרכז.
<דדו זמיר: דרך אגב, אחד ההישגים שלנו שהצלחנו להכפיל את רף הענישה בעבירות אמל"ח.
<דדו זמיר: היום בית משפט הכפיל את הענישה בגלל החומרה של העבירות האלה בזכות פעילויות שאנחנו עשינו במשותף.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין לא ממש הבנתי איך הולכים - - -
באסל גטאס: כלומר, אתה מרוצה?
<דדו זמיר: לצערי, אני לא מרוצה מהמצב.
<דדו זמיר: אני אהיה מרוצה מהמצב כשנוכל להגיע ל-100% פיענוח.
<דדו זמיר: לצערי, בעבירות רצח אנחנו עומדים היום סטטיסטית על 60% פיענוח בכלל תיקי הרצח במחוז מרכז.
עאידה תומא סלימאן: כרגע אמרתי – 15 נשים תוך שש שנים.
עאידה תומא סלימאן: הגשת כתבי האישום היו בשלושה מקרים.
עאידה תומא סלימאן: זה לא מעיד על מצב טוב, זה לא מעיד על הצלחה.
עאידה תומא סלימאן: זה מעיד על כשלים, כנראה.
<דדו זמיר: אני לא אמרתי שאני מדבר כרגע על הצלחה.
<דדו זמיר: אמרתי שהממוצע של פיענוח - - -
עאידה תומא סלימאן: תשמע, הדבר הכי קל, אם יש תלונה מאישה שהרימו עליה סכין וירו על הבית שלה ואתה, שאמון על החקירות האלה אומר לי שאתה לא מכיר את התיק, והיא עדיין בסכנה – יש לי יש לי בעיה עם זה, יש לי בעיה.
עאידה תומא סלימאן: אתה אמור לדעת על כל אישה שנמצאת בסיכון בעיר לוד.
עאידה תומא סלימאן: אתה אמור לדעת על כל אישה שהתלוננה.
עאידה תומא סלימאן: ככה התפיסה שלי, אם באמת רוצים למגר את האלימות.
עאידה תומא סלימאן: אישה שנמצאת בסכנה - - -
<דדו זמיר: מפקד תחנת לוד - - -
עאידה תומא סלימאן: אתם ביקשתם שלא יגיעו מתחנת לוד היום.
עאידה תומא סלימאן: אם הוא יש לו את התשובה, הוא היה צריך להיות פה, היום.
<דדו זמיר: - - -
עאידה תומא סלימאן: נאמר לי שאתם תספקו לי את התשובות.
<דדו זמיר: אני מספק את התשובות.
עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה, מה עושים למען האישה הזאת?
עאידה תומא סלימאן: אם הגעתם אליה וביקשתם שהיא תהיה במקלט, אז ידעתם שהיא בסכנה.
<דדו זמיר: אני עושה הפרדה בין שני דברים.
<דדו זמיר: אמרתי שברמת תחנה, כל מפקד תחנה בהחלט מכיר כל אישה מאוימת בטריטוריה שלו, מבצע הערכת מצב יחד עם שירותי הרווחה ומנסה לספק לה סל הגנה.
<דדו זמיר: את שאלת אותי לגבי תשתית ראייתית לגבי תיק ספציפי שהעידה פה גברת שמרגישה מאוימת – ואת זה אני כמובן אלך ואבדוק, מכיוון שהיא דיברה על מצלמות ועל עדים.
<דדו זמיר: אם הייתם נותנים לי מראש את הפרטים הייתי יכול לבחון.
<דדו זמיר: אני מתחייב לבחון את זה, כמובן, בדיעבד, אבל מציגים פה נציג שמגיע, מפתיע אותי עם איזו תשתית עובדתית שאני לא יכול לבדוק – האם נתפסו ראיות, האם לא נתפסו ראיות, האם יש עדויות – האם יש עדויות סותרות, ולכן, למקרה ספציפי, כשאני לא רואה את התשתית הראייתית, קשה לי להגיב.
באסל גטאס: לא רק זה, האישה העידה שאתם ביקשתם בתחנה שהיא לא תתלונן.
עאידה תומא סלימאן: נאמר לה במשטרה – לא כדאי להתלונן.
באסל גטאס: אז אחת משתיים, או משת"פ לשעבר, שהביאו אותו, או שכרגע הוא משת"פ, עובד עם המשטרה.
<דדו זמיר: אני בהחלט אבדוק את זה, זה מאוד מאוד חריג, אני לא מכיר הנחייה כזו ברמה המשטרתית שלא לקבל תלונה.
<דדו זמיר: אדם יכול להתלונן שתקפו אותו - - ואנחנו נגבה תלונה.
באסל גטאס: אבל היא סיפרה.