GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל לוין: בכיתה י"א דיברו אתנו על אמצעי מניעה ומחלות המין והריונות.
עליזה לביא: בעקבות האירוע הזה, משהו השתנה בבית הספר?
עליזה לביא: הייתה התערבות של המערכת והמלצה שלכם, של התלמידים, ליצור איזה דיון בעניין?
עליזה לביא: פעילות, אחד הארגונים החברתיים.
<מיכל לוין: אז עשינו את הנושא המשותף של שוויון מגדרי בין המינים.
<מיכל לוין: הפעילויות עסקו במה מצופה מגבר ומה מצופה מאישה, מהי זוגיות נכונה, והגיעה עמותת תאיר ונתנה הרצאה של שעה וחצי.
<מיכל לוין: זאת בעצם הפעם הראשונה – לדעתי, חוץ מאשר בחינוך המיני שניתן בכיתה י"ב שגם כאן
<מיכל לוין: מדובר רק בשעה וחצי בשנה, שזה כלום, שני שיעורים שעוברים ואין בכלל זמן לדבר על דברים וגם מדברים רק על סיכונים שבמין ולא על הדברים שהם חשובים.
עליזה לביא: זה בשוטף אבל אני שואלת האם האירוע הזה שהיה שינה משהו.
<מיכל לוין: אני חושבת שרק באופן נקודתי, אבל בסופו של דבר לא הגדילו את תכנית החינוך המיני.
<מיכל לוין: לא דיברו על זה יותר מדי.
<מיכל לוין: זה משהו שדיברו אתנו עליו בחטיבה אבל לא במובן של מין.
<מיכל לוין: אלה נושאים שקצת מפחדים לגעת בהם.
<מיכל לוין: זה מביך.
עליזה לביא: מה דינה של התלונה נגד הבחור שהפיץ את התמונות?
<מיכל לוין: הוא הועבר לבית ספר אחר, לכפר נוער.
<מיכל לוין: אני לא יודעת מה קורה אתו מבחינה פלילית אבל רק הוא המפיץ ורק הוא הואשם.
עליזה לביא: איריס, משרד החינוך.
עליזה לביא: דיברנו על התנהגות מסכנת בקרב בני נוער שמעורבים.
עליזה לביא: שמענו גם את הדברים הללו אבל גם באירועים של זנות.
עליזה לביא: שמענו כאן את העדויות של על"ם לפני שתי ועדות.
עליזה לביא: הסיפור הזה הוא מוזר, הוא חדש או שאת מכירה אותו והוא חוזר ועולה?
בן יעקב: לצערנו הרב יש אירועים כאלה.
בן יעקב: יש לנו חוזרי מנכ"ל ואנשי חינוך חייבים לפעול לפי חוזר מנכ"ל.
עליזה לביא: מה אומר חוזר מנכ"ל?
בן יעקב: חוזר מנכ"ל בהקשר הזה?
עליזה לביא: מנהל בית ספר שזה קורה בבית הספר שלו, מה הוא צריך לעשות?
בן יעקב: קודם כל, צריך לברר את האירוע, מה בדיוק היה שם.
עליזה לביא: ביררנו, שמענו.
עליזה לביא: הלאה.
בן יעקב: לעשות פעילות חינוכית בנושא ולפעול לפי החוק.
עליזה לביא: יש לכם איזושהי בקרה, מעקב, הנחיה?
עליזה לביא: את רואה שהאירועים האלה גם משתנים אבל הטכנולוגיות רצות קדימה.
עליזה לביא: חוזר המנכ"ל הוא מאוד ארכאי וגם אם הוא יוצא בתחילת השנה, כבר בסוף השנה יש עוד סוגים של אפליקציות.
בן יעקב: נכון.
בן יעקב: המציאות עלה על כל דמיון במקרה הזה.
בן יעקב: כל פעם אנחנו נתקלים בעוד אירוע ועוד אירוע ואירוע אחד לא דומה לאירוע השני.
בן יעקב: לכן קשה לי מאוד להגיב על האירוע הזה כי אני לא מכירה אותו ואני רוצה לבחון אותו לעומק.
בן יעקב: באופן כללי, המפקחות על הייעוץ, הדיווחים מגיעים בדרך כלל גם למפקחות על הייעוץ, ליועצות החינוכיות שנמצאות בבית הספר מדווחות למפקחות על הייעוץ והן אלה שמתייעצות אתנו במידה שהן לא יודעות מה לעשות או שיש איזה שהן התלבטויות.
בן יעקב: מעקב יש בדרך כלל במחוזות.
בן יעקב: הם אלה שעוקבים אחרי האירוע עד הסוף, עד שהוא בתקווה נגמר.
<דב ברנשטיין: עד כמה יש קשר עם פקידי סעד לחוק הנוער?
<דב ברנשטיין: קצין מבחן לנוער בדימוס.
בן יעקב: באירועים שיש עליהם חובת דיווח, בוודאי שאנחנו מערבים פקידות סעד, גם באירועים שאין עליהם חובת דיווח.
בן יעקב: אנחנו מתייעצים עם פקידות סעד ועובדים בשיתוף פעולה מלא עם הרווחה.
בן יעקב: כמובן כל מקרה נדון לגופו.
עליזה לביא: בואי נעבור לנושא לשמו התכנסנו.
עליזה לביא: הנושא של מניעת זנות בקרב צעירים, נוער.
עליזה לביא: איפה בני הנוער פוגשים את ההדרכה ואת הסיוע של המערכת?
בן יעקב: נתחיל במצגת שלנו?
עליזה לביא: לפני כן תאמרי לי היכן פוגשים.
עליזה לביא: כלומר, באיזו כיתה, מה ההמלצות שלכם, איפה מורים מתודרכים בעניין הזה.
עליזה לביא: איך זה מתחיל?
בן יעקב: ההמלצות שלנו בדרך כלל מתחילות כבר מבית הספר היסודי.
בן יעקב: אני תמיד אומרת בוועדות שנער או נערה לא נולדים עוסקים בזנות.
בן יעקב: זאת אומרת, זה מתחיל הרבה לפני.
בן יעקב: אנחנו מזהים את הסימנים המוקדמים הרבה לפני.
בן יעקב: היועצות החינוכיות מלמדות את צוותי החינוך לזהות ולאתר ילדים במצוקה ואז אנחנו עושים להם תכניות ייחודיות בבתי הספר.
בן יעקב: המטרה היא עוד הרבה לפני לעזור לאותם ילדים והעזרה היא עזרה גם בתוך בית הספר, במסגרת בית הספר, כאשר יש לנו כל מיני פלטפורמות לעזור כמו שעות שילוב, תרפיה באומנות, סיוע של פסיכולוגים חינוכיים וגם בקהילה.
בן יעקב: זאת אומרת, במידה ויש גם קושי משפחתי, הרווחה מעורבת.
בן יעקב: הרבה פעמים משכנעים את ההורים לגשת לרווחה ולהיעזר ברווחה כי יש להם עכשיו אפשרות לתת טיפול לילדים שהם נפגעים פגיעות מיניות.
בן יעקב: אנחנו מאוד משתדלים כבר מהגיל הרך לאתר את אותם ילדים שהם ילדים שהם במצבי סיכון.
בן יעקב: כשאנחנו מדברים על תכניות למיניות, קודם כל, צר לי לשמוע אבל ההמלצה שלנו היא הרבה יותר שיעורים כבר מהגן כי ילדים נולדים עם איברים מיניים.
בן יעקב: יש כמובן גילאים קריטיים כמו בכיתה ו', שם מדברים בדרך כלל על ההיבטים הפיזיולוגיים ויש את חטיבת הביניים.
בן יעקב: יש כל מיני נושאים שאנחנו מחלקים אותם לפי הגיל ההתפתחותי פסיכולוגי של הילדים.
בן יעקב: חטיבת ביניים ותיכון, זה כבר רגיל שגם מדברים על ניצול, על אלימות בזוגיות ועל פגיעה מינית וגם על זנות.
בן יעקב: אלה הגילאים.
עליזה לביא: שמענו על כך בדיון שהיה ופינינו זמן לנושא הזה.
בן יעקב: כשאנחנו מדברים על שיח רלוונטי, אנחנו מדברים גם על חומרים שעולים מהכיתה.
בן יעקב: יש ילדים שמעלים את זה ואנחנו בוודאי מתייחסים.
<קריאה: ואם הם לא מעלים את זה?
בן יעקב: אם הם לא מעלים את זה, יש לנו תכנית שתכף נספר עליה.
בן יעקב: אולי כדאי שנעשה את זה בצורה מסודרת ואז נספר גם על התכנית.
עליזה לביא: אני מיד נותנת לכם את רשות הדיבור.
עליזה לביא: אנחנו רוצים ללמוד ולשמוע, אבל לפני כן, עדיין לא קיבלתי תשובה.
עליזה לביא: את כל הזמן משתמשת במילים אנחנו ממליצים, אנחנו אומרים.
עליזה לביא: שמעתי את המילה ממליצים כמה וכמה פעמים.
עליזה לביא: מה זה אומר ממליצים?
עליזה לביא: זה אומר שזה נמצא במרכולת התכניות של המשרד ומנהלים באים ומלקטים ומפנים לזה שעות?
עליזה לביא: זה אומר שבאחריות בית הספר לתקצב את זה?
עליזה לביא: אני עדיין לא מבינה.
עליזה לביא: לפני שאני נכנסת לרזולוציה של מה התכנית, איך אני כמנהלת בית ספר יודעת על התכנית וגם מה זה אומר מבחינתי, איך אני מממנת אותה.
בן יעקב: קודם כל, יש לנו את סוכנות השינוי שלנו שאלה היועצות החינוכיות.
בן יעקב: היועצות החינוכיות בעצם אחראיות בבית הספר על כל ההיבטים הרגשיים של התלמידים.
בן יעקב: הן אלה שבונות את התכנית.
בן יעקב: פלטפורמה עליה בדרך כלל יושבות תכניות מניעה, אלה כישורי חיים.
בן יעקב: תכנית כישורי חיים שהיא קבועה במערכת.
בן יעקב: הילדים מקבלים שעה במערכת כישורי חיים, ביסודי ובחטיבת הביניים.
בן יעקב: בתיכון קצת פחות.
בן יעקב: שם מנהלת בית הספר יחד עם יועצת בית הספר בונות תכנית.
עליזה לביא: אני כבר מתחילה להרגיש יותר טוב כי על כישורי חיים שמעתי אבל אף פעם לא שמעתי על התכנים הללו.
עליזה לביא: אני יכולה להגיד לך מה קיבלנו במסגרת כישורי חיים.
זאב בנימין בגין: תכניות מניעה של מה?
זאב בנימין בגין: מה תכליתן?
זאב בנימין בגין: מה הן אמורות למנוע?
בן יעקב: אני מציעה שנציג את התכנית ואז נצליח להסביר.
זאב בנימין בגין: דברו פתוח.
זאב בנימין בגין: זה שיש כאן בנים, לא צריך למנוע מכן לדבר פתוח.
בן יעקב: אני מסכימה עם התלמידה מיכל שאמרה שיש נטייה בדרך כלל לדבר עם ילדים על מה לא, על הסכנות שבמיניות.
בן יעקב: אנחנו כן מעודדים לדבר קודם כל על מיניות, על מה כן, על הנורות הירוקות שבמיניות, על כל מיני סוגיות שילדים מתלבטים בהן, בעצם על המציאות בה הם חיים.
עליזה לביא: מי מעביר את זה?
עליזה לביא: המורה עצמה?
עליזה לביא: לא היועצת.
בן יעקב: היועצת בדרך כלל היא זאת שמנחה ומכשירה את המורות, את המחנכות, והמחנכות מעבירות.
עליזה לביא: לא סתם שאלתי את השאלה.
בן יעקב: אני לא סתם משתמשת בהמלצה כי אנחנו כן חושבות שאנשי חינוך שעובדות עם התלמידים ביום יום, הן אלה שצריכות להעביר את התכנים הרלוונטיים כי הן הדמויות המשמעותיות עבור התלמידים.
בן יעקב: במידת הצורך, לפעמים, יש תכנים מסוימים שבית ספר כן נעזר במגזר השלישי, במרכזי סיוע, במרפאת לוינסקי.
בן יעקב: כמובן מזמינים לפי הצורך לכל מיני נושאים שבית הספר מרגיש שהוא רוצה לתגבר.
זאב בנימין בגין: אני לא הבנתי גברתי היושבת ראש.
זאב בנימין בגין: מה מנסים למנוע?
זאב בנימין בגין: אני רוצה להבין.
זאב בנימין בגין: תכניות מניעה למה?
בן יעקב: התנהגויות סיכוניות.
בן יעקב: למנוע התנהגויות סיכוניות ולבנות חוסן לתלמידים להתמודד במצבים משתנים.
בן יעקב: זה להתמודד בלחץ חברתי, להתמודד מול סמים ואלכוהול.
זאב בנימין בגין: זה לא נושא הדיון.
זאב בנימין בגין: אני שואל בהקשר לנושא הדיון.
בן יעקב: להבין למשל בסיטואציה שנאמרה כאן, כאשר ילד מצלם וחושב שזאת בדיחה, להבין שזאת לא בדיחה אלא זו פגיעה מינית.
בן יעקב: זאת המטרה שלנו, להסביר לילדים.
בן יעקב: לכן אנחנו משתדלים שזה יהיה יותר באקט חינוכי ופחות משמעתי בהתחלה, זאת אומרת, כתכנית מניעה.
בן יעקב: כשזה קורה, כמובן יש תגובה של בית הספר.
זאב בנימין בגין: אם כן, התכנית היא מניעת הטרדה מינית.
עליזה לביא: לבניית חוסן.
עליזה לביא: כך אני מבינה.
זאב בנימין בגין: חוסן בפני מה?
<עינב לוק: אפשר להתייחס לשאלה?
<עינב לוק: אני מהשירות הפסיכולוגי הייעוצי במשרד החינוך.
זאב בנימין בגין: אני מבקש, בהקשר של הדיון ולא באופן כללי.
<עינב לוק: אני מנסה לענות לך.
<עינב לוק: אני רוצה לומר שמכיוון שהתכניות עליהן אנחנו מדברים נעשות בכל שלבי החינוך, מהגיל הצעיר ועד החטיבה העליונה – ואנחנו תכף נציג את כל התכניות – הן בעצם בונות באופן ספיראלי מצד אחד חוסן, דימוי עצמי, יכולת לקבל החלטות באופן מושכל, לראות את הסיכונים שנמצאים בדרך כשאנחנו לא מדברים לאורך כל שלבי החינוך על התנהגות סיכונית אחת אלא אנחנו מדברים כל הזמן על איזה שהם עקרונות שהילד צריך לרכוש אותם לאורך כל חייו.
עליזה לביא: כלומר, המצגת הזאת הייתה מיטיבה גם לדיונים בוועדה לשלום הילד בנושאים אחרים.
עליזה לביא: זה מה שאני מנסה להבין.
<עינב לוק: אנחנו נראה.
<עינב לוק: יחד עם זאת, אנחנו נראה איך בכל שלב חינוך אנחנו נותנים היבטים שקשורים לגיל ואתם תוכלו לראות כאן גם היבטים של ניצול מיני, פגיעה מינית ברשת, נושא של זנות.
<עינב לוק: זה פשוט מותאם.
עליזה לביא: בואו נראה ונמשיך עם השאלות.
<עינב לוק: אנחנו נתחיל עכשיו בהצגת המצגת.
<עינב לוק: חשוב לי להגיד שנמצאים כאן ממשרד החינוך ארבעה נציגים, מהשירות הפסיכולוגי, מאגף טכנולוגי, מהמגדר ושוויון בין המינים, ובעצם אנחנו ננסה להראות את מגוון התכניות לאורך השנים.
<עינב לוק: כן חשוב לי להגיד שבנוסף לתכניות שאנחנו נראה, השנה הוקמה קבוצת דיון יחד עם אשלים בשיתוף עם כל משרדי הממשלה והמגזר השלישי לנסות לראות איך אנחנו מאחדים כוחות ומובילים יחד תכנית משולבת של כל משרדי הממשלה בשיתוף עם המגזר השלישי לקידום מיניות בריאה, מניעת פגיעה מינית והתנהגויות סיכוניות נוספות.
עליזה לביא: ברשותך, אני רוצה לדלג על כישורי חיים כי אנחנו כבר עברנו את המצגת של כישורי חיים בכל מיני ועדות.
עליזה לביא: נדלג עליה.
עליזה לביא: אנחנו רוצים לרדת לרזולוציות של התכניות הרלוונטיות לדיון כאן.
עליזה לביא: אין לנו יותר מדי זמן, מה גם שהתחלנו את הדיון באיחור.
עליזה לביא: כישורי חיים, תאמיני לי שאנחנו בוגרי התכניות הללו.
עליזה לביא: גם כאן כאשר אנחנו מציגים, צריך להבין את זה בפרופורציה כי בעצם למעשה אתם אומרים לנו – והיה חשוב לי להבין את זה לפני המצגת שלכם – שמנהלת מחליטה מה היא רוכשת יחד עם הצוות המקצועי שלה ומורה מחליטה על מה היא מדברת מתוך הסל שהמנהלת החליטה עבורה.
עליזה לביא: זאת בעצם הדרך.
עליזה לביא: כלומר, בהרבה מהמקרים המורה גם תדבר אולי על פי הבנתה, אם זה לבוא ולתת הרצאות על הצניעות של הבנות שזאת הדרך למגר או האם את שם, אז תזוזי.
עליזה לביא: אני בכוונה מקצרת.
עליזה לביא: כלומר, זה נתון לפרשנות של המורה את מה שהיא לוקחת להדגיש בכיתה.
עליזה לביא: רק שנבין מה אנחנו רואים.
עליזה לביא: עד שזה מגיע לתלמיד עצמו, כולנו יודעים את הדרך.
<עינב לוק: לא לגמרי מדויק.
<עינב לוק: אני אומר שבעצם יש מאגר תכניות ממנו צריך לקחת כאשר מאגר התכניות מותאם גיל ואז בית הספר בונה את תכנית ההתערבות שלו.
<עינב לוק: חשוב להגיד שהוא בונה את תכנית ההתערבות שלו לא רק על פי מה שהמורה חושבת ומה שחושבת המנהלת אלא יש סקר שאנחנו מעבירים בתוך בתי הספר, שאלון ובו בודקים מה תחושת התלמידים לגבי הסוגיות האלה, האם היו להם אירועים של פגיעה מינית, האם היו אירועים של הטרדות כאלה ואחרות.
<עינב לוק: השאלון מגיע לבית הספר עם הנתונים שלו ורואים מה תמונת המצב בבית הספר ובונים גם תכנית התערבות בעקבות הנתונים עולים.
עליזה לביא: בכמה בתי ספר אתם עושים את זה?
<עינב לוק: אנחנו עושים את זה בהרבה מאוד בתי ספר.
עליזה לביא: בכמה?
<עינב לוק: ב-1,200 מוסדות חינוך מדי שנה.
עליזה לביא: איזה אחוז מהמוסדות?
<עינב לוק: כל שנה אנחנו מסיימים קבוצת בתי ספר ועוברים לעוד בתי ספר.
<עינב לוק: כל שנה 1,200 מוסדות חינוך ובעצם יש מדריך שמלווה את בית הספר, רואה את תמונת המצב ועוזר ליועצת בית הספר ולהנהלת בית הספר לבנות את תכנית ההתערבות.
<עינב לוק: זאת נקודה אחת.
<עינב לוק: נקודה שנייה היא שבסוף השנה, אנחנו עכשיו נמצאים בעיצומו של הסקר, אנחנו מעבירים סקר לכל בתי הספר, בודקים איזה תכניות הם קיימו במהלך השנה, הנתונים האלה פר שם של בתי הספר מגיעים למפקחת בית הספר שמפקחת על הייעוץ והיא מקיימת פגישות עם בתי הספר על פי התכניות שהם בחרו ובודקת באיזו מידה התקיימו התכניות בתחום הזה ובתחומים אחרים.
<עינב לוק: זה המהלך שנראה לנו נכון לקיים כי מצד אחד כשאתה אומר שאתה מחויב לעשות ואין לך איזה תהליך שאתה עושה בדיאלוג עם בית הספר, אז אנחנו אומרים שהוא חייב לקיים, הם אמורים לבחור מתוך מה שיש בתוך החומרים המומלצים לגיל וכמובן המומלץ זה לא אומר כן לעסוק במיניות או לא לעסוק במיניות אלא המומלץ זה האם להשתמש באמצעים האלה, בכלים האלה.
<עינב לוק: אנחנו נותנים מגוון של אפשרויות לקיים את השיח הזה והם מקיימים את השיח בתוך בית הספר ואחר כך אנחנו מעבירים את המידע הזה למפקחת בית הספר שמקיימת תהליך בקרה יחד עם בית הספר.
עליזה לביא: באיזו כיתה אתם עושים את הסקר?
<עינב לוק: אנחנו עושים את הסקר לכל היועצות בארץ בכל שלבי החינוך.
<עינב לוק: מהן אנחנו מקבלים את המידע.
עליזה לביא: הסקר הוא ליועצות?
עליזה לביא: לא לתלמידים.
<עינב לוק: ליועצות בתי הספר.
<עינב לוק: השאלון שאמרתי באלף מוסדות חינוך, הוא לכל התלמידים.
עליזה לביא: והסקר הוא של היועצות.
<עינב לוק: והסקר, איזה תכניות התקיימו, אנחנו מעבירים ליועצות.
<עינב לוק: המידע הזה מגיע למפקחות על הייעוץ והן מגיעות לבתי הספר וממיינות איזה בתי ספר קיימו את זה.
עליזה לביא: זה בכל המגזרים?
עליזה לביא: דתיים, חילוניים.
עליזה לביא: חרדים?
<עינב לוק: בכל המגזרים.
<עינב לוק: זו השנה השנייה שאנחנו מעבירים גם במגזר החרדי.
<עינב לוק: יש לנו נתונים באיזה בתי ספר מקיימים.
<עינב לוק: אנחנו מעבירים את זה למפקחות על הייעוץ שמגיעות לבתי הספר.
<עינב לוק: אנחנו לוקחים את היועצות שלא מקיימות להשתלמויות ומעבירים להן את הידע הזה וזאת בעצם הדרך לקדם.
<עינב לוק: אני רוצה לומר אמירה שקשורה לפתיח שלך.
<עינב לוק: באמת זה נושא שמורכב לדון בו, בוודאי במגזרים שונים ולכן הנושא של הכשרה, גם של היועצות וגם של הצוותים החינוכיים, הוא תהליך מורכב וחשוב ואנחנו משקיעים בו הרבה מאוד משאבים, אנרגיות וחשיבה כדי לעשות את זה מותאם תרבותית, מותאם לגיל, כדי שבאמת מחנך ומורה שמעביר את התכנים האלה יצליח להעביר אותם באופן המיטבי ביותר לתלמידים.
זאב בנימין בגין: כמה שנים קיים הסל הזה במערכת?
זאב בנימין בגין: כמה שנים קלנדריות התכנית קיימת?
<עינב לוק: התכנית הזו של כישורי חיים קיימת הרבה מאוד שנים, כמו שאתם יודעים, אבל חלק ניכר מהתכניות שאיריס תציג כאן הן תכניות חדשות של השנים האחרונות וחלקן תכניות ארוכות שנים שאנחנו מקיימים כמו למשל חברות וזוגיות, לא אלימות, תכנית שאנחנו פיתחנו יחד עם משרד הרווחה וזו תכנית שפועלת הרבה שנים.
<עינב לוק: יש תכניות חדשות כמו יקר ערך שתכף איריס תציג, תכנית חדשה לגמרי.
<עינב לוק: יש כאן מגוון של תכניות.
זאב בנימין בגין: יש לכם הערכה של התוצאות של אותן תכניות שמתקיימות כבר שש, שבע, שמונה שנים?
זאב בנימין בגין: אם תוכלי לדווח על התוצאות.
<עינב לוק: איזה תוצאות?
עליזה לביא: של הסקר, של השאלון.
זאב בנימין בגין: מה קורה או לא קורה היום שקרה או לא קרה לפני שמונה שנים.
<ציפי נחשון גליק: היא לא עוקבת אחרי הילד שסיים את התכנית ורואה מה קרה לו אחרי חמש שנים.
<עינב לוק: מדי שנה אנחנו מעבירים סקר כדי למדוד את הנושא של פגיעה מינית.
<עינב לוק: תכף תראו גם את הנתונים.
<עינב לוק: אני רק רוצה לומר שאנחנו גם יודעים באופן ודאי שלא בהכרח אם אתה מעביר תכנית מניעה, מחר אתה תראה.
<עינב לוק: לפעמים אנחנו רואים שבעקבות זה שאנחנו מעלים את השיח, ילדים יותר מדווחים על הנושא של פגיעה.
<עינב לוק: זה לא בהכרח אחד לאחד אבל יש לנו נתונים גם לגבי החוויה של התלמידים לגבי הנושא של פגיעה מינית ויש לנו גם נתונים לגבי היישום.
עליזה לביא: לפני שאני צוללת לנושא, איפה הנושא של ההתמודדות עם הזנות?
<נעמה זאבי ריבלין: את אמרת שיש סקר ליועצות איזה תכניות נעשו בבתי הספר.
<נעמה זאבי ריבלין: יש מידע באיזה בתי ספר דיברו על תופעת הזנות?
<נעמה זאבי ריבלין: על התכנית הזאת?
<נעמה זאבי ריבלין: אם יש איזו תכנית ספציפית, שנשמע עליה.
<עינב לוק: תנו לנו להציג.
בן יעקב: זו תכנית חדשה ועדיין אין לנו נתונים.
בן יעקב: זאת תכנית שנמצאת עכשיו בשלבי הטמעה.
עליזה לביא: אתן מבינות את אי הנוחות של המשתתפים.
עליזה לביא: כלומר, התכנסנו לנושא מסוים וכבר רבע שעה אנחנו הולכים סחור סחור.
עליזה לביא: התחושה היא שבאמת באנו ואתם הצגתם שיש לכם תכניות להתמודדות ולמניעה בנושא של זנות, ואנחנו מבינים שהמספרים הולכים וגדלים גם בקרב ילדים, גם בקרב בני נוער, גם שמענו באקדמיה.
עליזה לביא: לתחושתי התכניות האלה, כמו שאמרתי, היו יכולות להיות מוצגות.
עליזה לביא: בוקר טוב ליושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, תודה שאת אתנו.
עליזה לביא: בואו תנסו בתוך המצגת הזאת לדייק את מה שאנחנו התכנסנו לשמו וזה גם המנדט של הוועדה הזאת.
בן יעקב: בתפיסת העולם שלנו, שיח על מיניות הוא זה שבעצם גם מדבר בסופו של דבר על מערכות יחסים, על ניצול, על פגיעה מינית.
בן יעקב: זאת אומרת, לא חייבים לדבר על זנות כדי להתמודד עם תופעת הזנות בהכרח אלא אנחנו מאמינים ששיח נכון על מיניות, הוא זה שבסופו של דבר גם מונע התנהגויות סיכון מכל סוג שהוא.
עליזה לביא: את חוזרת על דברים שכבר שמענו.
עליזה לביא: בואי נראה את התכנית.
<נעמה זאבי ריבלין: צריך לאוורר את התפיסה הזאת.
<נעמה זאבי ריבלין: אנחנו ארבע שנים בוועדה הזאת שומעים שזאת הדרך.
<נעמה זאבי ריבלין: אני מבינה את הגישה אבל צריך לאוורר את התפיסה הזאת.
<נעמה זאבי ריבלין: אני שואלת על התופעה של הזנות ומדברים על תכנית חדשה.
<נעמה זאבי ריבלין: אני הייתי שמחה לשמוע אם היו אומרים שזאת תופעה שלא יודעים איך להתמודד אתה ולא להציג כאילו מטפלים בזה בבתי הספר כי זה לא מטופל.
<נעמה זאבי ריבלין: זה לא מטופל.
<נעמה זאבי ריבלין: בואו נודה בכך.
<נעמה זאבי ריבלין: בתי הספר מגיעים אלי לבקש לדבר כי מעולם לא דיברו אתנו על הזנות בבית הספר.
<נעמה זאבי ריבלין: זאת האמת.
עליזה לביא: בואי תגידי מילה על סלעית כי לא כולם מכירים, מה גם שאנחנו בדיון משודר וזאת ההזדמנות לדבר על סלעית.
<נעמה זאבי ריבלין: סלעית, סיוע לנשים במעגל הזנות, הוקמה לפני שמונה שנים כחלק מתכנית לאומית להוצאת נשים ממעגל הזנות.
<נעמה זאבי ריבלין: משרד הרווחה ועיריית תל אביב מפעילים אותה.
<נעמה זאבי ריבלין: שמונה שנים, למעלה מאלף נשים שצרכו ועדיין צורכות את שירותי הטיפול.
<נעמה זאבי ריבלין: איכשהו בכל תחום תופעת הזנות, למרות שאנחנו נשות טיפול, אנחנו מוצאים את עצמנו תמיד בקו ההסברה הלאומי, למה זנות היא קודם כל לא לגיטימית וכך גם צריכת זנות, במכינות קדם צבאיות, אבל הכול וולנטרי.
עליזה לביא: מה זאת אומרת בתי ספר מגיעים אליך?
<נעמה זאבי ריבלין: למשל, יוזמה של מועצת תלמידים.
<נעמה זאבי ריבלין: אחת המועצות, תלמידי כיתה י"א ו-י"ב ביקשה סיור בתל אביב, בחצר האחורית של תל אביב.
<מיכל לוין: בבית הספר שלי עשו את זה.
<מיכל לוין: עשו סיור.
עליזה לביא: אז את מוצאת צעירים שלא מכירים לגמרי ולא דיברו אתם מעולם?
<נעמה זאבי ריבלין: מעולם לא דיברו אתם.
<נעמה זאבי ריבלין: הם אומרים שגם בכיתה י"א ו-י"ב זה אפילו מאוחר מדי שמדברים אתם.
<נעמה זאבי ריבלין: זאת גם יוזמה בית ספרית.
<נעמה זאבי ריבלין: מגיעים אלינו לסיור חברתי.
<נעמה זאבי ריבלין: מכינות קדם צבאיות יותר ויותר מגיעות אלינו ואלה נערים אחרי התיכון.
<נעמה זאבי ריבלין: אני שואלת אותם מי שמע על המילה זנות, מי דיבר על פורנוגרפיה – לגמרי לא, זאת פעם ראשונה שיש שיח על פורנוגרפיה.
<נעמה זאבי ריבלין: זהירות, ואני מבינה את מה שאתם אומרים, כדי למנוע זנות מדברים על יחסים אבל עובדה שבשטח יש זנות וצריכת זנות.
עליזה לביא: לא רק זה אלא שהמספרים הולכים וגדלים.
<נעמה זאבי ריבלין: בני 13 מרימים טלפון בשביל הדאחקות לאישה בזנות ושואלים אותה כמה עולה.
<נעמה זאבי ריבלין: אני לא אפרט כאן את המפרט המדהים.
<נעמה זאבי ריבלין: אלה נערים בני 13, שלא נדבר על פורנו שמתחיל היום בכיתה א'-ב'.
<נעמה זאבי ריבלין: אני חושבת שצריך לאוורר את התפיסה של זהירות היתר במילה זנות.
<נעמה זאבי ריבלין: בלחיצת כפתור הם שומעים את זה יותר טוב מאתנו.
<נעמה זאבי ריבלין: סליחה שאני מתפרצת, אבל זה נשמע כאילו מתחפרים ושוכחים שבעולם הקיים היום ילדים בני עשר יכולים להיות חשופים לכל מיני מידעים.
<נעמה זאבי ריבלין: אני חושבת שיש גם בעיה די רצינית אם אנחנו חושבים כאשר מדברים על יחסים מיניים, שהילדים צריכים לבד לקשור את זה לנושא זנות ולהבין שזנות היא לא יחסים.
<נעמה זאבי ריבלין: בלי להזכיר את המילה ובלי ללמוד שאלה לא יחסי מין אלא זה ניצול, אי אפשר.
<נעמה זאבי ריבלין: אני באופן אישי יודעת על מקרים של ילדים בגיל 14 שלוקחים מונית ביחד ונוסעים מהכפר המסוים לעיר שליד והולכים לזונות.
<נעמה זאבי ריבלין: אם הם לא מקבלים גם תפיסת עולם שבאה נגד הנושא ולא תוך כדי דיבורים על פגיעה מינית, אולי הם ישיגו ויעשו את הקשר בראש שלהם, כל המידע שנפוץ בתקשורת מולם דווקא יעשה את הקשר שאנחנו לא רוצים בו ולא יעשה את הקשר הנכון שיביא אותם להבין מהי התופעה.
בן יעקב: לטעמנו זה מאוד חשוב להבין מה זאת התופעה הזאת אבל אנחנו גם עוסקים בהיבט הערכי וגם בהיבט הרגשי.
בן יעקב: ילדים שמגיעים לזנות או לצריכת זנות, יש להם הרבה פעמים מאפיינים מסוימים שאנחנו צריכים לטפל בכמה מוקדים ובכמה רמות, ברמה של תכניות מניעה וברמה ממוקדת יותר שתכף אני אציג אותה.
בן יעקב: יש לנו גם פתרון לזה.
עליזה לביא: תציגו כי הזמן בורח לנו.
בן יעקב: אלה הנושאים ואנחנו באמת מאמינים שקודם כל כאשר מדברים בכלל, כאשר נוגעים בתפיסה של מיניות או במיניות, לא מדברים ישר על הסכנות אלא קודם כל מדברים על מיניות בריאה, על מה זאת מיניות בריאה, על סטריאוטיפים מיניים שהם בעצם הבסיס לכל הנושאים שאחר כך נציג.
בן יעקב: חיזור ואהבה, הדדיות בקשר, אינטרנט ופורנוגרפיה.
בן יעקב: יש לנו כל שנה שבוע מערכת נגד אלימות מינית.
עליזה לביא: בואי נתק
עליזה לביא: דם כי על זה כבר שמענו בדיונים הקודמים.
עליזה לביא: אתם הרי מציגים את זה בארבע השנים האחרונות.
בן יעקב: אמרו כאן שאנחנו לא מדברים על פורנוגרפיה ולכן חשוב לי להציג את זה.
עליזה לביא: כן, אבל אלה דברים שכבר שמענו בוועדה.
עליזה לביא: אני הייתי רוצה ללכת לנושא לשמו התכנסנו, מה גם שהזמן שלנו קצר.
בן יעקב: בסדר.
בן יעקב: יש לנו שלוש תכניות – זה לא מין, זאת פגיעה, שיעור חשוב בלהיות יקר ערך הגון ומוגן – שבעצם יושבות גם על המרכיבים של גבריות, נשיות ולחץ חברתי.
בן יעקב: מהי הסכמה, מהי סחיטה, מהי אמפתיה כלפי הזולת וכאן גם זה קשור לצריכת זנות, במי לתמוך, בנפגע, בפוגע.
בן יעקב: שיעור חשוב להיות יקר ערך, הגון ומוגן היא תכנית חדשה שעכשיו אנחנו מטמיעים בקרב המדריכים שלנו, המדריכים לפגיעה מינית, שהם אלה שמטמיעים את זה אחר כך בקרב היועצים בכל הארץ.
בן יעקב: זאת תכנית חדשה שהיא כן ממוקדת בתופעת הזנות והיא קודם כל מתחילה בהיבטים של מערכות יחסים, מיניות וקבלת החלטות בנוגע להתנהגות מינית, ערך עצמי, קבלת החלטות בנוגע גם להתנהגות מינית וצריכת זנות וקורבנות לזנות.
בן יעקב: התכנית הזאת נכתבה עם על"ם והיא עכשיו מוטמעת בקרב המדריכים ובשנה הבאה אנחנו מאוד מקווים שהיא גם תגיע לבתי הספר ואנחנו גם נוכל לבחון אותה ולמדוד אותה.
<יעל גור: השאלה אם היא מגיעה על בסיס פנייה או עניין של מנהל בית הספר והיועצת או שהם מקבלים תקציב ייעודי כדי להטמיע את התכניות בפועל.
בן יעקב: אנחנו לא עובדים לפי תקציב ייעודי.
בן יעקב: לא סתם אמרתי שהפלטפורמה היא בדרך כלל פלטפורמה של כישורי חיים, אבל לא רק.
<יעל גור: אני שואלת האם זאת חובה והאם בכל בית ספר יעבירו את התכנית הזאת.
<יעל גור: אם מנהלת בית הספר או היועצת או מי שאחראי על זה רוצה להכניס את הדבר החשוב הזה לתלמידים, לדעתי כבר בחטיבה כדאי ולא רק בתיכון, אבל נניח שהם רוצים, יש להם את כוח האדם, המורים יודעים להעביר את זה או שהם קונים או מזמינים את אחד השותפים?
<יעל גור: אותנו עדיין מזמינים לשטח להעביר את התכנים.
עליזה לביא: יעל, הדיון משודר, תאמרי מי זה אותנו.
<יעל גור: מרפאת לוינסקי של משרד הבריאות שמטפלת בין השאר באנשים במעגל הזנות וגם עוסקת בהסברה כמו חברותיי לרצף.
עליזה לביא: מה השכיחות שאת פוגשת בני נוער וצעירים במרפאה בלוינסקי?
<יעל גור: אנחנו פוגשים אותם בהסברות בשטח ולא במרפאה.
<יעל גור: מעטים מגיעים אחר כך גם למרפאה, אבל אנחנו מפעילים תכניות הסברה בבתי ספר.
עליזה לביא: בתל אביב.
<יעל גור: בכל הארץ.
בן יעקב: אגב, אנחנו ממליצים להזמין את מרפאת לוינסקי.
בן יעקב: אמרתי קודם שיש כל מיני נושאים מסוימים שכאשר מחנכת מרגישה לא נוח, לא בטוח לדבר על נושא מסוים, כן יש לה את המנדט ואת היכולת והחופש להזמין גופים נוספים.
<יעל גור: אבל צריך לומר את זה.
<יעל גור: מי עושה את זה באוכלוסייה הערבית?
עליזה לביא: כמה פניות כאלה יש לך בשנה?
עליזה לביא: לא משנה מאיזו אוכלוסייה.
<יעל גור: אנחנו נותנים באזור ה-500 הרצאות בשנה בבתי ספר.
<יעל גור: אבל צריך להגיד שהמימון הוא מימון מתרומות שאנחנו מגייסים.
<יעל גור: המרצים שאנחנו שולחים לשטח לא מקבלים שקל אחד מבתי הספר ולכן אני שואלת.
<יעל גור: אם היה תקציב ייעודי כדי להזמין פעילויות כאלה, זה היה טוב.
<יעל גור: אנחנו נותנים את זה כשירות לקהילה ומגייסים כסף מחברות מסחריות, משלמים למרצים שיוצאים לשטח ומעבירים את ההרצאות.
עליזה לביא: כלומר, זו יוזמה אזרחית שלכם.
<יעל גור: שלנו.
<יעל גור: מקצועית, של אנשי המקצוע שלנו.
עליזה לביא: כלומר, ההמלצות שלכם לפנות ללוינסקי הן וולנטריות.
עליזה לביא: אתם מצפים שארגונים אזרחיים ייתנו לכם מענה.
בן יעקב: אם אני לא טועה, מרפאת לוינסקי עובדת עם משרד הבריאות.
עליזה לביא: גם עם הרווחה וגם עם הבריאות.
בן יעקב: נפגשתי עם ניבה ממשרד הבריאות.
<יעל גור: לא עובדים עם משרד הבריאות.
<יעל גור: אנחנו משרד הבריאות.
בן יעקב: אלה שיתופי פעולה לגיטימיים בין גופים.
<ציפי נחשון גליק: יש ארגונים עצמאיים אבל למרכזי הסיוע שמקבלים תמיכה ממשרד הרווחה בהיקף של שישה מיליון שקלים והם אמורים לעשות סדנאות גם בבתי הספר.
בן יעקב: הם עושים.
<ציפי נחשון גליק: לומר שזה מספיק, בוודאי שלא.
<ציפי נחשון גליק: אבל ההתמחות של מרכזי הסיוע היא לא עניין הזנות.
<ציפי נחשון גליק: זה גם.
<ציפי נחשון גליק: שוב, זה מחזיר אותנו לאותה בעיה.
<עינב לוק: זה נכון אבל כשאתה מדבר על מיניות תקינה, אתה מגיע גם למיניות שאינה תקינה.
<קריאה: הם נכנסים לבתי הספר.
עליזה לביא: מה זה נכנסים לבתי הספר?
עליזה לביא: אני שמעתי בשבוע שעבר ממכון ירושלים לצדק שהם לא יכולים להיכנס למערכת החינוך.
<אלישבע פיררד: לא באופן ישיר.
<אלישבע פיררד: אנחנו עכשיו מנסים לפנות לגבי תכניות למדיה חברתית.
<אלישבע פיררד: אנחנו ארגון לגמרי עצמאי שלא קשור למשרד החינוך ולא קשור למשרד הבריאות וקוראים לנו גם לעשות סדנאות כי המורים לא יודעים על הנושא.
<אלישבע פיררד: חלק קוראים לנו ובחלק אנחנו עושים פעילות יזומה.