GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: האם זה נכון שאת יכולה למעשה להיכנס היום רק לבתי הספר הפרטיים?
עליזה לביא: איפה אתם מופיעים?
<אלישבע פיררד: לא.
<אלישבע פיררד: אני יכולה בקשר ישיר עם מורות ומחנכות ללכת גם למשרד החינוך, אבל זה באופן עצמאי ולא בשום תכנית מסודרת.
<עינב לוק: אני אומר לגבי מאגר התכניות, אם אפשר לומר על זה מילה.
<עינב לוק: משרד החינוך הסדיר את נושא התכניות החיצוניות של הגופים האזרחיים, של עמותות וגופים אזרחיים, וכל אחד מהגופים האלה שמפעיל תכניות שרלוונטיות במערכת החינוך, נכנס למאגר תכניות.
<עינב לוק: בוודאי ארגוני הסיוע והרבה אחרים שאנחנו עובדים אתם בשיתוף פעולה מלא, נמצאים בתוך מאגר התכניות.
<עינב לוק: אנחנו כותבים בתוך מאגר התכניות שאנחנו ממליצים לקחת תכניות כאלה ואחרות ואז בתי הספר יכולים להזמין רק את הארגונים והעמותות - - -
עליזה לביא: שהומלצו על ידכם.
<עינב לוק: שנמצאים בתוך מאגר התכניות.
<עינב לוק: כל עמותה שרוצה להפעיל תכנית במערכת החינוך יכולה להיכנס לתוך המאגר באופן עצמאי וזה בעצם עובד על בסיס שהמנהלים כותבים את שביעות הרצון שלהם מהתכנית, מפקחים שמכירים את התכנית כותבים את חוות הדעת, ואז בתי הספר יכולים לקחת מתוך המאגר וכמעט כל מי שנמצא כאן, נמצא בתוך המאגר, ומי שלא נמצא, יכול לפנות אלינו בבקשה להיכנס.
עליזה לביא: כלומר, היועצות צריכות לעבור השתלמות לגבי הארגונים הקיימים.
עליזה לביא: כלומר, כל הבלגן הזה, את מבינה למה זה קורה לנו עכשיו.
עליזה לביא: אני למדה כאן שלכם יש תכניות מסוימות שלא כולן מגיעות לבתי הספר, ושמענו כבר על זה ואני לא אחזור על הדברים.
עליזה לביא: מנגד יש לנו כאן ארגונים שזאת ההתמחות שלהם ואם יש מורות או מנהלות עם ראש גדול, הן פונות או פונים אנשים שהנושא הזה קרוב אליהם.
עליזה לביא: המספרים לא מלמדים אותנו על איזושהי עוצמה רצינית בתוך מערכת החינוך והתחושה שעולה כאן, ולכן גם אולי באמת חוסר הסדר בדיון הזה, היא שהמשרד, עם כל ההערכה על העבודה המקצועית שלכם, קצת נתקעתם במקום שהוא רחוק מאוד מההתקדמות הטכנולוגית שרצה ורצה.
עליזה לביא: לתחושתי אין כאן הסברה והשתלמויות גם למורים וגם ליועצות.
עליזה לביא: יש כאן איזו מבוכה בתוך המערכת שאמורה לנווט או להעביר את המידע, להנגיש אותו לבני הנוער, כשבני הנוער רצים קדימה והמורים עומדים כאן מאחור ובעצם הציפייה לכאורה מיוזמות חברתיות כאלה ואחרות חינמיות – ואני מדגישה, חינמיות – כי המדינה לא מסייעת.
עליזה לביא: היא מסייעת בעקיפין כי המנדט שלך הוא איקס, אבל את בעצם בהגדלת ראש מבינה את המצוקה בשטח, רואה את המענה שלא קיים ומייצרת תכניות.
עליזה לביא: אותו כנ"ל את.
עליזה לביא: את תגידי למכינה או לבית ספר שפונה אליך ביוזמה של התלמידים לא?
עליזה לביא: את לא תגידי להם לא.
עליזה לביא: כלומר, יש כאן פער מאוד מאוד גדול בין מה שאולי הייתם רוצים לנווט אליו, אבל אנחנו לא רואים את זה כאן.
<עינב לוק: אנחנו עוד לא סיימנו להציג, ברשותך.
<עינב לוק: אנחנו נשמח אם תתנו לנו לסיים להציג וגם להראות.
עליזה לביא: בבקשה, תציגו.
עליזה לביא: אנחנו כל הזמן הולכים וחוזרים.
עליזה לביא: בבקשה, קדימה.
בן יעקב: אני רוצה לומר עוד משהו.
עליזה לביא: אנחנו רוצים להציג.
עליזה לביא: אני לא רוצה לשמוע עכשיו.
עליזה לביא: אמרת מספיק.
בן יעקב: אלה התכניות שלנו.
בן יעקב: שיעור חשוב בלהיות יקר ערך, הגון ומוגן.
בן יעקב: אמרתי שכרגע זאת תכנית ישירה שעוסקת בנושא הזנות.
בן יעקב: כרגע במערך הטמעה בקרב המדריכים של היחידה למיניות ומניעת פגיעה מינית והם אלה אשר יפיצו אותה במחוזות השונים.
<נעמה זאבי ריבלין: זאת נקודה שאני רוצה להבין.
<נעמה זאבי ריבלין: זה נשמע כביקורת אבל מתוך המקום של טיפול בשמונה השנים האחרונות, פשוט הפכתי להיות עם כל חברותיי המסבירה הלאומית.
<נעמה זאבי ריבלין: אנשים כמו המורות שלכם, כמו כל אזרח, כל כך הרבה מיתוסים, כל כך הרבה חוסר מודעות לגבי מהי זנות.
<נעמה זאבי ריבלין: מי מעביר להם כדי שהם יוכלו להעביר לתלמידים?
<נעמה זאבי ריבלין: הרי זה העניין.
עליזה לביא: אני מבינה את השאלה אבל אני רוצה שניתן להן כמה דקות להציג ואחרי כן נוכל לשאול את השאלות.
עליזה לביא: אני יודעת שזה לא קל להתאפק כי באמת זה בוער בנשמה, אבל בואו נשמע את הדברים וננסה להבין אותם.
עליזה לביא: לאחר מכן נשאל את השאלות.
בן יעקב: אני רוצה לומר בכמה מלים שיש לי מדריכים ביחידה למיניות והם מפוזרים בכל הארץ.
בן יעקב: זאת אומרת, הם אלה שעושים השתלמויות ליועצות החינוכיות.
בן יעקב: המפקחות על הייעוץ דואגות שהיועצות יעברו את ההשתלמויות.
בן יעקב: דרך אגב, יועצות הן הסקטור שמשתלם הכי הרבה במערכת החינוך.
בן יעקב: הן עושות השתלמויות ליועצות והיועצות הן אלה שמטמיעות את הנושאים בבתי הספר.
<יעל גור: מי מלמד את השיעור הזה?
<יעל גור: השיעור הזה נראה לי מדהים וחשוב.
בן יעקב: מדריכות היחידה, הן אלה שעושות השתלמויות ליועצות.
<נעמה זאבי ריבלין: מאיפה הן יודעות על הזנות?
<נעמה זאבי ריבלין: אני לפני שמונה שנים לא ידעתי שום דבר על הזנות.
<עינב לוק: אנחנו מכשירים אותם, את קבוצת המדריכים.
<עינב לוק: משרד החינוך.
עליזה לביא: ואתם לא נעזרים בארגונים.
עליזה לביא: אולי במקום זה תגידו שני משפטים כי כל הזמן חוזרים ואומרים אנחנו עושים ואנחנו עושים.
עליזה לביא: את אומרת שנעזרים בגורמים מקצועיים אחרים.
עליזה לביא: אז תגידו.
עליזה לביא: הם אומרים שהם נעזרים ב-על"ם
בן יעקב: התכנית נכתבה יחד עם על"ם.
בן יעקב: על"ם עוזרים לנו להכשיר את המדריכים ואנחנו מכשירים את היועצים.
בן יעקב: בנוסף לכל אלה, יש לנו תכניות ממוקדות לקבוצות של תלמידים מאותרים.
בן יעקב: יש לנו קודם כל בחינוך הפורמלי.
בן יעקב: יועצות אבל לא רק יועצות אלא יש גורמי טיפול שנמצאים בתוך בית הספר ועושים קבוצות רגשיות לנערות ולאו דווקא נערות שנמצאות בזנות אלא נערות שהן בהחלט במצב של סיכון והן בסכנת נשירה.
בן יעקב: יש לנו קבוצת עוצמה לנערים ולנערות.
בן יעקב: יש לנו קבוצת גוף נפש במערכת הפורמלית והבלתי פורמלית של קידום נוער.
זאב בנימין בגין: כמה מלים על הקבוצות האלה.
בן יעקב: קבוצת גוף נפש היא קבוצה של תרפיסטיות בתנועה שעושות עבודה עם נערות שיש חשש שהן בסיכון או שהן בנשירה.
בן יעקב: יש קבוצה ממוקדת שלא מונה יותר מעשר נערות ושם עובדים אתן באופן ממוקד.
בן יעקב: זאת אומרת, גם יש אפשרות לבחון את מצבן.
בן יעקב: אלה בדרך כלל קבוצות שפועלות לאורך כל השנה.
בן יעקב: כמה קבוצות כאלה יש בשנה?
בן יעקב: ארצית.
בן יעקב: אני לא זוכרת את המספרים אבל קידום נוער יכול לומר.
<הדר לסרי: מה זאת אומרת נערות בסיכון?
<הדר לסרי: אני יכולה לומר לך שאני הייתי מדריכה בתנועת נוער, הייתי תלמידה מצטיינת והייתי הכול, ואני הגעתי לשם.
<הדר לסרי: איך מאתרים נערה בסיכון?
<הדר לסרי: איך אתם יודעים מי זאת נערה בסיכון?
בן יעקב: מערכת החינוך לפעמים מפספסת.
בן יעקב: את צודקת.
<הדר לסרי: איזה תכנית יש לכם?
<הדר לסרי: אנחנו חושבים שמי שמגיעה לזנות זאת מי שבאה מרקע כזה או אחר, עברה כך וכך, אבל כל אחת היא נערה בסיכון.
<הדר לסרי: כל אחת יכולה להגיע לזה ולא משנה מה היא ואיך היא נראית כלפי חוץ.
עליזה לביא: צודקת.
<הדר לסרי: איזה נתונים יש לכם לאתר את הנוער בסיכון?
בן יעקב: אם אנחנו מדברים על זנות, עדיין יש סממנים מסוימים שאנחנו מלמדים את המורים לאתר.
בן יעקב: לפעמים לא מאתרים אותם.
<הדר לסרי: אנחנו צמודים לסממנים ספציפיים.
בן יעקב: יש סממנים שאנחנו ביחד עם על"ם ארגנו אותם עבור אנשי החינוך כמו למשל נערה שהולכת עם שני פלאפונים, נערה או נער.
בן יעקב: נער או נערה שלובשים מותגים מאוד יקרים וידם אינה משגת.
בן יעקב: נער או נערה שעייפים הרבה פעמים ביום הלימודים.
בן יעקב: יש כל מיני סממנים שאנחנו למדנו להכיר אותם.
בן יעקב: מעבר לזה, לפעמים, כן, יש פספוסים.
בן יעקב: צר לי להגיד את זה אבל לפעמים אנחנו לא מאתרים.
<הדר לסרי: חשבת על זה שאולי היא לא תלך עם מותגים והיא תהיה עם פלאפון אחד?
<הדר לסרי: את חושבת שבאמת היא מרוויחה כסף ותקנה מותגים?
<הדר לסרי: לא.
<הדר לסרי: ממש לא.
בן יעקב: איך את חושבת שאנחנו יכולים לאתר אותם?
עליזה לביא: הדר, מה את היית מציעה?
<הדר לסרי: אני אספר לכם על מקרה.
<הדר לסרי: אני למדתי במגמה אזורית, למדתי בתיכון מסוים ובתיכון אחר הייתי באה פעם בשבוע ללמוד מגמה.
<הדר לסרי: אני התלוננתי על הצקות שכללו גם נגיעות והערות מיניות כאלה ואחרות והמנהל אמר לי שאני צריכה לחשוב למה עושים לי את זה.
<הדר לסרי: ההצעה היחידה שלו הייתה: שבי בחדר שלי עד שמורה תבוא ותלווה אותך.
<הדר לסרי: אני נכנסתי לחדר המנהל, אני הייתי צריכה להיות בעונש וזאת התגובה שקיבלתי.
<הדר לסרי: בחורות שמתלוננות על הטרדות מיניות כאלה ואחרות, הרוב מגיעות עם פגיעה מינית כזו ואחרת.
<הדר לסרי: נשים שעברו דברים כאלה, ניצול, נכון, בחורה שעייפה, בחורה שנראית בדיכאון - - -
בן יעקב: שמחסירה הרבה מהלימודים.
בן יעקב: יש כל מיני סימנים.
<הדר לסרי: אני אומר לך יותר מזה.
<הדר לסרי: היא יכולה להיות גם התלמידה הכי מצטיינת.
<הדר לסרי: מה שחשוב זה לפנות לכל הנערות.
<הדר לסרי: אני סיימתי תיכון לפני שלוש שנים ולא שמעתי שום דבר שקשור בזנות.
<הדר לסרי: יותר מזה, בשיעור חינוך מיני אמרו לנו תראו פורנו, זה בסדר, זה לגיטימי.
עליזה לביא: מי אמר?
<הדר לסרי: בתיכון המסורתי.
<הדר לסרי: את מוזמנת לבדוק את זה.
עליזה לביא: המורה?
<הדר לסרי: האחות שהעבירה לנו שיעור חינוך מיני.
עליזה לביא: האחות בבית הספר אמרה את זה?
עליזה לביא: היא המליצה לכם לראות פורנו ואמרה שזה בסדר?
<הדר לסרי: כן.
<הדר לסרי: תראו פורנו, זה לגיטימי.
<הדר לסרי: בתיכון, בכיתה י'.
<הדר לסרי: בתיכון מסורתי שנחשב לתיכון טוב.
עליזה לביא: על"ם, מה התרומה שלכם ומה הפידבק שאתם מקבלים?
<מרים גל: אני רוצה להתייחס לדברים שהדר אומרת כאן וזה באמת מדגיש לנו את זה שההיבטים של העבודה החינוכית בתוך תיכונים צריכים להיות גם במובנים של מניעה ולא רק כשזה כבר קורה ואז צריך טיפול.
<מרים גל: אני יכולה להגיד שבשנת 2014 נכתבה טיוטה עם עמותת על"ם על תכנית של יקר ערך, מוגן והוגן.
<מרים גל: אני מבינה שזה ממש עכשיו בשלבי הטמעה.
<מרים גל: לא עודכנו אבל אני יודעת את זה.
<מרים גל: זאת תכנית שבאמת מתייחסת גם במובנים של תהליכי קבלת החלטות, של בחירה, של התייחסות להתנהגות מינית כמקום, על בחירות, על ניצול, על כפייה.
<מרים גל: במובן של הנער והנערה זאת תכנית גם מגדרית.
<מרים גל: זאת אומרת, גם לנערים וגם לנערות.
<מרים גל: יש מערכים שהם גם מיועדים בנפרד ויש מערכים שהם במשותף.
<מרים גל: יש גם על זנות וקורבנות זנות כאשר בעצם המטרה היא לייצר איזושהי אחריות חברתית ואחריות אישית, רגישות ואמפתיה להכרה של התופעה.
<מרים גל: אני מקווה מאוד וחושבת שהתכנית הזאת לא צריכה להיות כבחירה אלא היא צריכה להיות חובה.
<מרים גל: אני חושבת שבמערכת החינוך, גם יועצות וגם מורים צריכים לעבור איזושהי הכשרה גם איך להעביר את התכנים, לייצר שיח פתוח ולא שיפוטי, כל מיני הערות כמו שבעצם הדר כאן הציגה, שבעצם זו הדרך שאנחנו מגיבים לה, זה יקבע את האופן שבו הם יוכלו לגשת אלינו ולדבר אתנו.
עליזה לביא: לפי הנתונים שבידכם יש עלייה בזנות בקרב בני הנוער?
<מרים גל: אני יכולה להתייחס לכך שאנחנו מדברים כאן על רצף של זנות שזה בעצם מהתנהגות מינית מסכנת לא מותאמת, שאלה בעצם אותן נערות בשכבה שתמיד יש עליהן את כל השמועות שהן מנוצלות וגם במדיה אנחנו שומעים על כל הנערות במקלטים שנפגעו ואלה בעצם נערות שאנחנו פוגשות.
<מרים גל: אני יכולה להגיד שכן, לצערי הרב, משנה לשנה.
<מרים גל: אני יכולה לדבר על מודל עבודה שלנו בעיר פתח תקווה בפרויקט עלמה, שהוא מיועד לנערות וצעירות, ושם לקח לנו להתמקם בתוך העיר אבל הכניסה שלנו הייתה לתוך התיכוניים, למפגש עם יועצות.
<מרים גל: לקח לנו זמן אבל בסוף כן הגענו למקום שאנחנו מעבירים הכשרה ליועצות של החטיבה העליונה.
<מרים גל: אנחנו מגיעים הרבה פעמים לצוותים של תיכוניים, למורים.
<מרים גל: יש עשייה לאוכלוסייה הערבית?
<מרים גל: אני יכולה להגיד שיש לנו במרחב עצמו כן מאה אחוזים עם האוכלוסייה הערבית.
<מרים גל: אני לא מדברת על המרחב של פתח תקווה.
<מרים גל: כעל"ם, כן.
<מרים גל: מצד על"ם, כן.
<מרים גל: אנחנו עובדים עם האוכלוסייה הערבית.
<מרים גל: קודם כל, יש לנו מגוון של פרויקטים.
<מרים גל: אני מגיעה מתחום קצה ותחום נערות בעמותת על"ם כאשר בעצם האוכלוסיות שלנו הן חסרי בית, זנות, מעורבים בזנות שאלה צעירים וצעירות, יש לנו מרחבים כמו הלב 24/7 שם יש לנו גם מהמגזר הערבי.
<מרים גל: העבודה שלנו היא בעצם חוצה מגזרים.
<מרים גל: אנחנו נכנסים גם למגזר החרדי.
עליזה לביא: אתם סייעתם בבניית התכנית.
<מרים גל: כן.
<מרים גל: ב-2014 כתבנו טיוטה.
עליזה לביא: אתם מקבלים איזה סוג של משוב?
<מרים גל: עוד לא קיבלנו משוב.
<מרים גל: עכשיו אני שומעת שזה משהו בתהליכי הטמעה.
בן יעקב: לגבי העיר פתח תקווה.
בן יעקב: יש רשויות שממש לקחו, בסיוע של המפקחות על הייעוץ, את הנושא של מיניות ואיגמו משאבים יחד עם עיר ללא אלימות וממש עשו תכנית הוליסטית מהגן ועד כיתה י"ב.
בן יעקב: יש מקומות כאלה וחשוב לתת להם את הקרדיט.
בן יעקב: אלה הקבוצות שאנחנו רואים שהן קבוצות ממוקדות בנערות ונערים בסיכון, מי שאנחנו מצליחים לאתר אותו.
<עינב לוק: אני אעבור לחלק אחר של התכנית שמתייחס לנושא של פגיעה ברשת, של ניצול מיני ופגיעה ברשת.
<עינב לוק: אני רוצה לומר שזאת תכנית שהיא נמצאת לאורך כל השנה אבל היא נעשית באופן ממוקד במהלך שלוש פעמים בשנה – בתחילת השנה, בשבוע הלאומי לגלישה בטוחה ברשת ולקראת היציאה לחופשת הקיץ.
<עינב לוק: זו תכנית שממוקדת בכל הנושא של התנהלות ברשת ומניעת פגיעה כאשר חלק ומרכיב מרכזי בתכנית הזו מתייחס לנושא של פגיעה מינית ברשת, הפצת תמונות עירום, ניצול מיני, פורנוגרפיה.
<עינב לוק: הנושאים האלה מועברים בכל שלבי החינוך, כמובן מותאם גיל.
<עינב לוק: אני אומר שמה שכאן עשינו הוא מאוד מיוחד, זה כבר כמה שנים שאנחנו עושים והשנה זה נעשה במיטבו.
<עינב לוק: במהלך השבוע יש לנו ועדה בין-משרדית ובוועדה הבין-משרדית שותפים כל משרדי הממשלה והעמותות שעוסקים בנושא של פגיעה ברשת.
<עינב לוק: הוחלט בשנה הזו וגם בשנים קודמות – אבל השנה זה נעשה בצורה מיטבית יותר – שבעצם במהלך השבוע ייכנסו לבתי הספר בצורה מנוהלת ומסודרת של משרד החינוך סדנאות והרצאות לתלמידים, מורים והורים כאשר הסדנאות וההרצאות ניתנו גם על ידי מורים, גם באופן מקוון ישב מומחה במערכת החינוך שנתן הרצאה וראו אותה 400-500 בתי ספר.
<עינב לוק: נכנסו פרקליטים, 400 פרקליטים ממשרד המשפטים שנתנו הרצאה שנקראה פרטי באופן ציבורי על נושא של הפצת תמונות עירום, על העבירה הפלילית, על משמעות החוק.
<עינב לוק: נכנסו 400 שוטרים לבתי הספר שנתנו הרצאה.
<עינב לוק: נכנסו עמותות וארגונים שדיברו על פרטיות ברשת ועל ניצול מיני ברשת.
<עינב לוק: כל זה נעשה בליווי של היועצות, רכזי התקשוב, רכזי החינוך החברתי שבנו עבור בית הספר תכנית הוליסטית בנושא של ניצול מיני, הפצת תמונות עירום ברשת, וזה נעשה במהלך גלישה בטוחה.
<עינב לוק: לקראת היציאה לחופשת הקיץ נעשו סדנאות ופעולות.
עליזה לביא: אני חוקקתי את חוק הסרטונים.
עליזה לביא: בהרבה פגישות שלי בבתי הספר אני מספרת על החוק ולרוב לא מכירים אותו.
עליזה לביא: בני הנוער הצעירים, השמיניסטים שעוד מעט מתגייסים, לא מכירים את זה.
עליזה לביא: כלומר, משהו כאן לא מגיע.
זאב בנימין בגין: באופן כללי לגבי תופעות חברתיות שליליות רבות.
זאב בנימין בגין: אני חושב שלפעמים אנחנו מפתחים ציפייה מוגזמת מבית הספר ואני רוצה לשאול לגבי בית הספר מה מידת המעורבות של ההורים.
זאב בנימין בגין: בסוף את הפלאפון החכם והלא נעול והמחשב שיושב אצלו בחדר הפרטי, יכולים גם לנהל הורים או לסייע בניהול.
זאב בנימין בגין: גברתי היושבת ראש, אי אפשר להטיל את הכול על בית הספר ואני אומר את זה גם לגבי תכניות חובה.
זאב בנימין בגין: בסוף יש מספר שעות בשבוע, יש מטלות רבות, כאן חמש יחידות מתמטיקה, פה ארבע יחידות ביולוגיה, ואיפה בדיוק האיזון ומי מחליט.
זאב בנימין בגין: זה לא עניין שהוא מידי.
זאב בנימין בגין: תשב המזכירות הפדגוגית, בשר חדש, מתחלפות התכניות, מצבנו לא נוח בהקשר הזה, אבל ההורים נראים לי גורם מאוד חשוב שעד עכשיו לא הזכרנו אותו.
זאב בנימין בגין: זה לא באחריות
זאב בנימין בגין: כם אבל אני רוצה לשאול כי אתם כבר פועלים, באיזו מידה יש שיתוף פעולה.
<עינב לוק: אני רוצה להגיד שזאת שאלה מצוינת שאנחנו עסוקים בה המון.
<עינב לוק: בוודאי ברור לנו הנושא של הסוגיות המורכבות עליהן דיברנו כאן, איתור, זיהוי, מצוקה, הרבה פעמים ההורה רואה את הילד ואנחנו צריכים לעודד אותו להיות מסוגל לראות ולזהות את המצוקות.
<עינב לוק: בכל הנושא של הרשת, בוודאי מתקיים לא רק במרחב הבית ספרי אלא בעיקר הרבה פעמים לא במרחב הבית ספרי והנושא של הכשרת והדרכת הורים בנושאים האלה הוא קריטי.
<עינב לוק: אנחנו עובדים בכמה רמות.
<עינב לוק: אחת הרמות היא כמובן להזמין הורים לבתי ספר להרצאות.
<עינב לוק: לצערנו אנחנו מתקשים להביא הורים להרצאות בבתי הספר.
<עינב לוק: אנחנו עובדים במתכונת נוספת והיא להזמין הורים ותלמידים ביחד לסדנאות בנושאים האלה לשיח ודיאלוג.
<עינב לוק: מה שקורה בשנתיים האחרונות זה גם הרבה מאוד הרצאות מקוונות להורים.
<עינב לוק: אנחנו מזמינים את ההורים להיכנס, נותנים להם הרצאות על ידי אנשי מקצוע.
<עינב לוק: זה מאוד התפתח בשנים האחרונות.
<עינב לוק: יש בתי ספר שממש מצליחים להגיע להרבה מאוד הורים באמצעות ההרצאות האלה.
זאב בנימין בגין: הם באים?
זאב בנימין בגין: ההורים באים?
עליזה לביא: אלה הרצאות מקוונות.
זאב בנימין בגין: ההורים באים בטענות אבל בסוף מגיעים ארבעה להרצאות האלה.
עליזה לביא: אבל אלה הרצאות מקוונות.
עליזה לביא: היא מספרת על הרצאות מקוונות שממליצים להורים להיכנס ולצפות בהן.
<עינב לוק: אנחנו רואים הרבה מאוד הורים שמוצאים בזה אפשרות טובה להיחשף לידע.
<עינב לוק: אנחנו ממש מביאים מרצים, מקליטים אותם ושולחים את ההרצאות האלה לבתי הספר.
<עינב לוק: פותחים דרך האתר שאלות ותשובות להורים וסדנאות שאנחנו ממליצים בבית להורים וילדים לעשות.
<עינב לוק: זה לא פשוט להביא את ההורים לסוגיות האלה.
עליזה לביא: הנקודה ברורה.
עליזה לביא: יש לנו עשר דקות לסיום הישיבה.
עליזה לביא: אני חייבת לומר תודה על המצגת אבל כל פעם אני יושבת ומרגישה שאתן לא מדברות על השטח שאני מכירה.
עליזה לביא: אני מאוד מצטערת.
עליזה לביא: יכול להיות שהתכניות כתובות והכול בסדר אבל זה לא מחלחל למטה.
עליזה לביא: זה לא מגיע לשטח כמו שמתואר כאן.
עליזה לביא: השטח לא מקבל את המידע הזה כמו שצריך, עוד יותר כאשר מדובר באוכלוסייה הערבית.
עליזה לביא: כל פעם אני מרגישה שאני חייבת להעלות את זה כי אף אחד אחר לא מעלה את זה ואני מחכה ליום שתגיעו לכאן ותגידו שהתכניות לאוכלוסייה היהודית הן ככה והתכניות לאוכלוסייה הערבית הן ככה ולא להכניס אותנו לתוך הבועה הזו כולה.
עליזה לביא: אתן יודעות שהתכניות לא אותן תכניות ואני כבר אמרתי את זה קודם.
עליזה לביא: מקומם אותי לראות בשבוע שעבר כתבה גדולה בעיתונות בערבית, ואני הולכת לפנות למשרד החינוך, שבבית ספר תפקידה של היועצת היה לעשות תכנית שלמה של איך מכינים את הבנות לחיי נישואין כולל שיעורים בדת.
עליזה לביא: סליחה, אתן יודעות.
עליזה לביא: אתן ישבתן בדיון שהיה אצלי בוועדה והיועצות אמרו שהן עושות את זה כך באוכלוסייה הערבית.
עליזה לביא: התכנית על מיניות בחברה היהודית היא על הכנה לחיי נישואין בחברה הערבית וזה לא הולך לפי שינוי כותרת כדי להעביר את זה, כדי שלא יתקוממו ההורים אלא הולך בדיון כהכנה לחיי נישואין כולל בישול, כולל שיעורים בבישול וניקיון הבית ואיך תשמרי על ההיגיינה האישית שלך כדי שתהיי מוכנה לבן זוג שלך.
עליזה לביא: זה מקומם אותי.
עליזה לביא: כך לא נלחמים, לא בהטרדה מינית ולא בפגיעה מינית ולא מכינים לחיים מיניים בריאים, ובטוח בטוח לא בעניין זנות.
עליזה לביא: אם מתקשים לדבר על מיניות וקוראים לזה הכנה לחיי נישואין, בטוח לא מזכירים זנות.
<ציפי נחשון גליק: אני רוצה להתחיל בווידוי אישי ולספר דווקא על חוויה חיובית של מערכת החינוך.
<ציפי נחשון גליק: לפני שמונה שנים, עת פיתחתי את התכנית לטיפול בנשים בזנות, הבן שלי היה בכיתה ו'.
<ציפי נחשון גליק: אני מקבלת טלפון מהמחנכת שאומרת לי שהיום היה לנו שיעור, היא קראה לזה מיניות בריאה ותקינה ומיניות לא תקינה – היא לא קראה לזה זנות – והיא מבקשת שאני אעקוב אחרי הבן שלי, באיזה אתרי סקס הוא גולש.
<ציפי נחשון גליק: שאלתי אותה למה היא אומרת את זה והיא אמרה שהוא גילה בקיאות יתרה בנושא הזנות.
<ציפי נחשון גליק: מאוד התרגשתי כי הבנתי שמערכת החינוך עוסקת בזה.
<ציפי נחשון גליק: זה נכון שזה לא מחלחל לכל בתי הספר ואני אתן דוגמה שנייה.
<ציפי נחשון גליק: הייתי שותפה בפיתוח התכנית בתפקידי הקודם למניעת אלימות בין בני זוג בקרב תלמידים בבתי הספר.
<ציפי נחשון גליק: גם בשיא של התכנית שהצלחנו להגיע ל-500 כיתות, היה מדובר מתוך 2,500 כיתות במדינת ישראל.
<ציפי נחשון גליק: זה הזוי לצפות, בדיוק כמו שאתה אמרת, שמערכות החינוך יעסקו בכל התכנים הרלוונטיים – הכנה לצה"ל, מניעת אלימות, מניעת סמים ואלכוהול, מיניות בריאה, פגיעות מיניות, נהיגה מונעת ועכשיו אנחנו גם רוצים זנות.
<ציפי נחשון גליק: מתי הם ילמדו?
<ציפי נחשון גליק: לכן אני רוצה להציע טקטיקה אחרת לגמרי.
<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שצריך לגייס תקציב גדול והמון שיועבר – אני מוכנה מבחינת משרד הרווחה להעביר אותו – לארגונים ולהכשיר את הארגונים בהצפה, תורה להמונים, להיכנס לבתי הספר בחינם.
<ציפי נחשון גליק: להציע את הידע הזה למורים בחינם.
<ציפי נחשון גליק: אני חושבת ששום מחנך או שום מנהל בית ספר לא יסרב לכך.
<ציפי נחשון גליק: אני מרגישה מתוסכלת.
זאב בנימין בגין: אני לא רוצה שנגלוש לתקלה שהזכרת.
זאב בנימין בגין: אם אלה המורים, זאת אוכלוסייה יותר מצומצמת אלב גם הם מאוד לחוצים.
זאב בנימין בגין: בסוף אנחנו נשארים עם איקס שעות במשך תשעה חודשים.
<ציפי נחשון גליק: להציע את זה למנהל בית הספר ולמחנכים כי אני חושבת שתכנים כאלה צריכים להיות בכיתה כאשר המחנך נוכח.
<ציפי נחשון גליק: כשהמומחה הולך גם אחרי שלוש פגישות, מי שנשאר עם התלמידים זאת המחנכת ומאוד שווה שהמחנכת תהיה בכיתה כדי לעורר את התלמידים להגיב לזה.
עליזה לביא: בשעתיים האומללות שהיא נמצאת עם הכיתה שלה.
<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שאי אפשר לצפות שכל התכניות האלה יהיו תכניות חובה בבתי ספר.
<ציפי נחשון גליק: זה לא מציאותי.
<ציפי נחשון גליק: אני מתוסכלת יותר ממך כי אני באה לדיונים האלה ומקשיבה קשב רב כבר שנים רבות.
<ציפי נחשון גליק: אם אנחנו לא נהפוך את זה לתורה להמונים, שזה יהיה שווה ערך למחנכים, למורים, ליועצות, למנהלי בתי הספר ונעשה מעקב כמה אנחנו נכנסים לכיתות היום וכמה ניכנס בעוד חמש שנים.
<ציפי נחשון גליק: למה שסמינרים למורים לא יעבדו עם הארגונים?
<אביטל רוזנברגר: רציתי שלאול שאלה שאולי היא ספציפית.
<אביטל רוזנברגר: אני מהמטה למאבק בסחר בנשים.
<אביטל רוזנברגר: אני שואלת שאלה של מיקרו ואני חושבת שהיא נוגעת בצורך השעה.
<אביטל רוזנברגר: בימים אלו אני עוברת על הרבה אתרי אינטרנט ואני מוצאת בהם יותר ויותר, כמו גם בקבוצות פייסבוק, גיוס של נוער לזנות, גיוס של ילדים לזנות.
<אביטל רוזנברגר: אתרי אינטרנט שמדברים אולי על רוצה לעשות כסף גדול ובסוף מה שהם עושים, זה גיוס לזנות.
<אביטל רוזנברגר: אני מבינה שמדובר כאן על כך שהמחנך צריך לבחור ואנחנו לא נוקטים בשם המפורש, אבל בסופו של יום יש כאן איזושהי רכבת ששואבת נערים ונערות למעגל הזנות ואם לא נדבר את השפה הזאת – ואני מדברת במיוחד על ימים כאלה – אני לא חושבת שזה עניין של פריבילגיה.
<אביטל רוזנברגר: רציתי לשאול אם אתם נוגעים בדבר הזה בתכניות שציינתם.
<אביטל רוזנברגר: לגבי האינטרנט, אני כמובן מסכימה עם חבר הכנסת בגין שלהורים יש אחריות לא מבוטלת והשאלה היא האם זה מגיע להורים הדבר הזה והאם אתם מודעים לכך.
<אביטל רוזנברגר: זה גם משהו שכרגע המחוקק אין לו מענה אליו בניגוד לפרסומי זנות אחרים.
זאב בנימין בגין: למשטרה אין מענה?
<אביטל רוזנברגר: עוד מעט זה יידון בוועדה שאתה חבר בה, ועדת חוק חוקה ומשפט אבל במסגרת תיקון הגבלת שימוש במקום.
<אביטל רוזנברגר: כרגע עבירות הנלוות לזנות לא כלולות בסל האינטרנטי.
<אביטל רוזנברגר: זאת אומרת, ברשת הזנות מתנהלת באין מפריע.
זאב בנימין בגין: אבל יש כאן בעיית שידול.
זאב בנימין בגין: יש כאן שידול.
<אביטל רוזנברגר: זה לא נאכף.
<אביטל רוזנברגר: אנחנו הגשנו בקשה לייעוץ וחקיקה וביקשנו לכלול את העבירות הנלוות לזנות ולהכניס אותן לעבירות.
עליזה לביא: זה מורכב.
עליזה לביא: אנחנו נקיים כאן דיון בנושא.
<אביטל רוזנברגר: בהקשר הזה עשינו מיפוי של הדומיינים ורובם כן נמצאים בארץ וכן אפשר להגיע אליהם.
<אביטל רוזנברגר: לכולם יש את השמות.
<אביטל רוזנברגר: עשינו מיפוי.
<אביטל רוזנברגר: לא הגיעו לאף אחד.
<אביטל רוזנברגר: יש 670 בעלי אתרים שפשוט ממשיכים באין מפריע לגייס.
עליזה לביא: בדיון הקודם שמענו את כל הטריקים שהם עושים ועל השימוש המשני.
עליזה לביא: אנחנו נקיים כאן דיון עם הפרקליטות.
עליזה לביא: בואו נתרכז בסוגיה של ההתמודדות עם חינוך.
עליזה לביא: יש לנו עוד שבע דקות לסיום הדיון.
עליזה לביא: אני רוצה לקחת אתכם לסיום.
עליזה לביא: מה הפאנצ' ליין שאתם רוצים לתת לנו?
עליזה לביא: משפט לסיום שלכן עם עוד איזה נתון שאתם רוצים להציג.
עליזה לביא: אתן מבינות שאנחנו כאן חוזרות ושומעות, חוזרים ושומעים, ואי הנחת רק הולכת וגדלה ולא בגלל הדריכה במקום של המשרד אלא בגלל הריצה קדימה של המערכת הקיימת, בגלל הגידול בשימוש בפורנוגרפיה ובזנות בקרב הצעירים, בגלל עולם הטכנולוגיה שרץ קדימה והילדים והנוער שלנו נמצאים שם.
עליזה לביא: אם לפני שבוע מדבר ראש מחלקת סייבר בפרקליטות על מקרה מזעזע דרך האינטרנט של ניצול לזנות של אח ואחות עד כדי קיום יחסים בהוראה של אדם דרך האינטרנט, שני תלמידי תיכון, איך עולים על זה?
עליזה לביא: מי עולה על זה?
עליזה לביא: מי נותן את הכלים?
עליזה לביא: אלה ילדים בני 13.
עליזה לביא: המקרים האלה מוכרים לנו ואנחנו חיים אותם.
עליזה לביא: הם לא היו כאן לפני שנה וגם לא לפני שנתיים.
עליזה לביא: גם המקום הזה של האחריות ההורית.
עליזה לביא: את האחריות ההורית צריך לבוא ולהחזיר.
עליזה לביא: השאלה אם לא צריך גם כאן באמת לבוא ולחשוב איך עושים את זה.
עליזה לביא: בזמנו היה מכון אדלר וגם היו שיתופי פעולה עם המשרד אבל התכנים היום הם אחרים לגמרי.
עליזה לביא: צריך כאן לעורר את ההורים ואני מתחברת גם לדברים שלך.
עליזה לביא: ההבנה שמערכת החינוך תעשה את הכול, אולי באמת הורים נרדמים בשמירה וגם כאן צריך לבוא ולראות איך מעירים את ההורים בטח מהמקום שכבר לא מוגן וזה החדר של הילד.
<עינב לוק: משפט לסיום.
<עינב לוק: אני רוצה להגיד שחשוב לנו כן לומר שהתכניות, גם בנושא של זנות, מתעדכנות כל הזמן.
<עינב לוק: ההכשרה ממשיכה ובעיקר אני חושבת הנושא של הרשת.
<עינב לוק: לנסות למצוא דרכים להביא את המידע הזה גם לתלמידים, גם למורים וגם להורים בדרכים גם אלטרנטיביות ולא רק בתוך השיעור אלא גם בדרכים אחרות, נעשה הרבה מאמץ בשיתוף עם הרבה מאוד משרדי ממשלה וגופים אחרים כדי באמת לאפשר להם גם להבין את החוק לעומק, גם להבין את המשמעויות, להביא את המידע הזה לידי הורים.
<עינב לוק: אנחנו מוציאים עלונים להורים.
<עינב לוק: אלה בעצם הדרכים העיקריות לנסות להגיע בצורה רחבה יותר ולהתאים חומרים למציאות המשתנה.
<עינב לוק: נמצא כאן עמיר שהוא נציג מדע וטכנולוגיה ומבקש להוסיף משפט.
<עמיר גפן: לא סתם אני כאן ליד המסכים.
<עמיר גפן: למעשה אני מתחבר לדברים שנאמרו.
<עמיר גפן: הסיבה שאנחנו בעצם עובדים היום בשיתוף פעולה מאוד קרוב יחד עם השירות הפסיכולוגי הייעוצי, יחד עם מינהל חברה ונוער אצלנו ועוד גופים.
<עמיר גפן: בעצם אנחנו אל תוך השיח הזה ואל תוך הפעילות הזאת מביאים את ההבנה שלנו כמינהל הטכנולוגי בתוך המשרד.
<עמיר גפן: זאת אומרת, אנחנו עוקבים.
<עמיר גפן: דובר כאן על אתרים ועל ניטור ועל דומיינים ועל שימוש נבון ברשת ועל מה שקורה שם.
<עמיר גפן: אנחנו מביאים את כל הידע הזה ומשתפים פעולה יחד עם השירות הפסיכולוגי כי כמו שאמרת, מה שקורה, זאת אומרת, הטכנולוגיה היא עושה כאן שינוי מצב ובעצם זה לא נשאר רק כטכנולוגיה בפני עצמה אלא אנחנו עושים את החיבוריות הזאת בינינו מתוך ההבנה שלנו לגבי הרשת ומה קורה בה ואיך משתמשים בה ואיזה יישומים.
<עמיר גפן: עושים זאת יחד עם שפ"י וכך נוצרות התכניות.
<נטלי לוין אוחנה: אני מעמותת תודעה.
עליזה לביא: אתם גם נתתם לנו נייר עמדה.
<נטלי לוין אוחנה: כן.
<נטלי לוין אוחנה: נייר העמדה שלנו יושב כאן על השולחן.