GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: כשאומרים לי שיש 2 תקנים בעיר שיש בה 60 נשים שנמצאות באיום באוכלוסייה הערבית, ו-20 יהודיות, זה אומר דרשני.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שהמערכת לא יודעת מה סדר העדיפויות שלה, וזה אומר שהמערכת כראה מקצה את המשאבים לדברים אחרים שנראים יותר חשובים, ועל זה אנחנו מדברים פה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נצטרך באיזה שהוא שלב לסיים כי השידור גם יסתיים.
<נטלי מונאיר: אני, בתפקיד שלי, יושבת ראש ועדות, אני גם ניהלתי מקלט בעבר ואני כיום גם חלק ממערך הכוננות שפיתחנו באגף, כדי לטפל בכל אישה שמגיעה אחרי שעות העבודה להתלונן ולדווח על סוג של אלימות.
<נטלי מונאיר: מה שאנחנו, לצערי, שומעים בתקשורת זה רק קצה הקרחון.
<נטלי מונאיר: רוב הנשים לא מגיעות לרצח.
<נטלי מונאיר: אנחנו מדברים על איומים, על חבלות - - -
<חדרה יוסף: גברת, חמש שנים אני מתלוננת ואף אחד לא שמע אותי.
<נטלי מונאיר: - - - על המון המון דברים שלא מגיעים באמת לתקשורת, שאנחנו מגיעים בלילה ומטפלים בהם.
<נטלי מונאיר: לצערי בשנה החולפת מאוקטובר הקודם עד אוקטובר הזה, אל יותר מ-100 נשים הגענו בשעות הלילה לשוחח אתם בתחנת המשטרה, כאשר מעל ל-3/4 מהן הן החברה הערבית.
<נטלי מונאיר: התסכול שלנו, כונני הרווחה, הוא מאוד מאוד גדול, כי לא כל אישה שמגיעה להתלונן צריכה את המקלט, ולהפך – לא כל אישה שנמצאת בסכנה גם מסכימה להתפנות ולקבל את ההגנה.
<נטלי מונאיר: אז אנחנו כמערכת רווחה חושבים שיש פה צורך עז וראוי לדיון רציף ומקצועי, רב מערכתי - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מה שרציתי לשאול אותך – האם יש איזושהי מסגרת רב מערכתית בתוך לוד שמקיימת ישיבות, כוללת את המשטרה, כוללת את החינוך, כוללת את הרווחה, בודקת מה המצב?
<אורלי דהן: יש מה שנקרא "נוהל אורות אדומים" שמשרד הרווחה פיתח לפני שנתיים.
<אורלי דהן: אצלי, יש אורות אדומים כל שבוע, כל שבוע.
<אורלי דהן: כל שבוע – נציג המשטרה, פלוס חינוך, פלוס רווחה יושבים סביב שולחן עגול ודנים על מקרה, איך אפשר - - -
עאידה תומא סלימאן: אורות אדומים, עד כמה שזכור לי, זה במקרים ספציפיים.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על גישה מערכתית שבאה ואומרת: העיר לוד מוכת אלימות ורציחות.
עאידה תומא סלימאן: מה אנחנו עושים במקרה הזה?
עאידה תומא סלימאן: האם יש איזושהי ועדת היגוי – אני לא יודעת – שדנה ומסתכלת באופן מערכתי?
<אורלי דהן: אנחנו קודם כל צריכים לטפל במה שיש לנו.
<אורלי דהן: כשאני אומרת לך שאנחנו לא ישנים טוב בלילה בגלל 60 מקרים של אלימות נגד נשים, אני לא מצליחה אפילו לצוף כדי לראות.
<אורלי דהן: אני ראיתי, שמעתי את האישה.
<אורלי דהן: אני לא יכולה כרגע לדבר הרבה אבל אני אומרת לך שמקרים כאלה יש לנו הרבה מאוד, ואנחנו מנסים כל יום לראות.
<אורלי דהן: להגיד לכם שלא יהיה הרצח הבא?
<אורלי דהן: אז אני אומרת לכם שאני לא יכולה להגיד את זה.
<אורלי דהן: לא יכולה להגיד את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את הקושי שלך, אבל גברתי, זה נכון, צריך להגיש ולאפשר הגנה לנשים שעכשיו נמצאות בסכנה, אבל אם רוצים שלא ניכנס לבוץ הזה ולא נוכל לצאת ממנו, חייבים איזושהי מסגרת שתסתכל באופן מערכתי, תטפל ותשלב זרועות בין כל הארגונים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אוכל לתת לכל אלה שמבקשים לדבר, אנחנו היינו צריכים כבר לסיים.
<חדרה יוסף: - - -
<אימן קאסם: אני אקרא לכם תוכן של SMS שקיבלתי לפני יומיים לאחר האירועים באום אל פאחם.
<אימן קאסם: אני עיתונאית, אין לי קשר למשטרה.
<אימן קאסם: כשאני מקבלת ממישהו שהוא מאום אל פאחם, וזה אחד מעשרות SMS שאני מקבלת, גם מאנשים וגם מנשים מלוד – והוא אומר לי: באום אל פאחם עכשיו: שורפים בתים, יורים בכמה מקומות, המצב מפחיד ואין אחראי ברור בשטח.
<אימן קאסם: שומעים צרורות.
<אימן קאסם: הוא שולח לי, להביע את המצוקה שלו, במקום להתקשר ל-100.
<אימן קאסם: הוא שולח לי: שריפות, אנחנו שומעים ירי, לא רואים שום דמות אחראית בשטח.
<אימן קאסם: הם מפוחדים, שולחים אלי את המצוקה ב-SMS, במקום להתקשר למשטרה, ל-100.
<אימן קאסם: זה מצב עגום.
<אימן קאסם: יש כאן משהו לא בסדר שהאזרחים לא מרגישים שהמפלט שלהם, הגוף שהם צריכים לפנות אליו הוא המשטרה.
<אימן קאסם: נקודה שנייה – ממה שאני רואה במעקב שלי אחרי נושא האלימות נגד נשים, הכשל והיחס בין המשטרה ובין ארגוני נשים, אם זה נשים נגד אלימות, או כל ארגון שעובד בתחום – זה יחס של עוינות.
<אימן קאסם: זה כאילו שהם נגד.
<אימן קאסם: ההפך.
<אימן קאסם: מה שאני רוצה לראות זה שיתוף פעולה.
<אימן קאסם: אם לארגונים האלה יש מידע שאתם, כמשטרה, לא יודעים, תשבו אתם יחד.
<אימן קאסם: תרוויחו מהידע שלהם ומהקשר שלהם עם השטח.
<אימן קאסם: אני מבקשת לראות יותר שיתוף פעולה בין המשטרה ובין ארגוני הנשים.
<אימן קאסם: הם עושים עבודה נהדרת ויש להם הרבה מידע.
<אימן קאסם: אתם באותה זירה, בכל זאת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לנח קורמן, מנכ"ל עמותת "בת מלך" לדבר.
עאידה תומא סלימאן: הוא שלח לי SMS ברגע הרצח של דועאא, הביע תנחומים ואמר: עאידה, חייבים לעשות משהו.
<נח קורמן: גברתי, יושב ראש הוועדה, תודה.
<נח קורמן: בנות משפחה יקרות.
<נח קורמן: אני מייצג כאן את הנשים מהמגזר הדתי והחרדי שהן קורבנות לאלימות במשפחה.
<נח קורמן: אני באתי להזדהות בעיקר עם זכרה של דועאא, ה' ייקום דמה, ולזעוק על דמה השפוך.
<נח קורמן: בחברה הדתית והשמרנית, גם היהודית וגם הערבית, כשיש העדפה יותר לגברים שנמצאים בעמדות מפתח, יש גם מקום, הרבה מקום להסתרה של האלימות כלפי נשים.
<נח קורמן: בערב פסח התקשרה אישה מבית שמש למוקד המשטרתי וביקשה עזרה כי בעלה מכה אותה.
<נח קורמן: המשטרה שלחה ניידת.
<נח קורמן: ניידת היגיעה אל האישה לדירה.
<נח קורמן: בתוך כמה שניות התאסף המון של גברים סביב השוטרים והניידת.
<נח קורמן: הם הפכו את הניידת על הגג, היכו את השוטרים וחילצו את הבעל האלים מהמקום.
<נח קורמן: אז חברה שנותנת גב לבעלים אלימים יכולה להיות גם כאן וגם כאן, ואנחנו צריכים להפסיק את זה.
<נח קורמן: גברתי, את יודעת אולי שגם שבמקלטים לנשים מוכות, בכל המקלטים, לאו דווקא בשני המקלטים לנשים ערביות, יש אחוז מאוד מאוד גבוה של נשים ערביות – כמעט 50% בכל המקלטים הן נשים ערביות.
<נח קורמן: כ-20% נשים דתיות.
<נח קורמן: נקודת האור היחידה שאפשר למצוא בתוך החושך הזה זה גם דברים שאמרו – שנשים יותר פונות, נשים מעזות להתקשר למשטרה ולפנות לרשויות הרווחה.
<נח קורמן: מצד שני, אם הממשלה לא תיתן מענים יותר ספציפיים ויותר רחבים לאוכלוסיות האלה, לאו דווקא במענה של שוטר אלא גם בחינוך, מניעה והסברה – אז לא עשינו מספיק.
<נח קורמן: שנה טובה לכולם.
עאידה תומא סלימאן: שנה טובה.
עאידה תומא סלימאן: גברת רות רזניק, בקצרה, בבקשה.
<רות רזניק: קשה מאוד לדבר קצר.
<רות רזניק: ראשית , אני רוצה להשתתף בצער המשפחה והחברות של דועאא שנרצחה, ולציין גם לטובת משטרת לוד - בכל מדינת ישראל יש נשים מאוימות אבל ממשטרת לוד אני, במשך 35 שנה בלילות מקבלת פניות ומקבלת נשים בסיכון גבוה.
<רות רזניק: אני, אישית, במקלטים שלי, החזקתי נשים שבסופו של דבר קיבלו החלטות ונרצחו.
<רות רזניק: נשים ערביות, גם יהודיות.
<רות רזניק: דבר הכי חשוב שאני חושבת שצריך לציין שאין רצח סדרתי כמו שיש בלוד.
<רות רזניק: אין, אני לא מאמינה שיש עוד מקום בעולם כזה, וזה צריך יחס מיוחד והתייחסות שונה לחלוטין מאשר בכל מקום אחר בעולם.
<רות רזניק: אין דבר כזה.
<רות רזניק: 40 נשים נרצחו בעיר אחת, ועולם כמנהגו נוהג?
<רות רזניק: מה זה כאן?
<רות רזניק: זה יכול להמשיך ככה?
<רות רזניק: זה קטל נשים סדרתי.
<רות רזניק: וכאן העניין – מי שנרצחה, נרצחה.
<רות רזניק: חבל, בוכים עליה.
<רות רזניק: אני רוצה שלא תהיינה עוד נשים שם שתרצחנה.
<רות רזניק: אחד הדברים הכי חשובים שלא מתבצעים זה מניעה, וחינוך לדור הבא שגוף האישה אינו טריטוריה כבושה של גברים.
<רות רזניק: אני פונה אליך, ד"ר טיבי.
<רות רזניק: אתה, שאתה גניקולוג, אתה צריך לעמוד בראש המאבק.
<רות רזניק: אתה יודע מה אישה עוברת.
<רות רזניק: לא יכול להיות דבר כזה שגברים סבורים שהגוף של האישה הוא טריטוריה בלעדית שלהם או של המשפחה.
<רות רזניק: הגוף של האישה שייך רק לה.
עאידה תומא סלימאן: נמצא אתנו שייח' אמין כנעאן שהוא גם אב שכול, שביתו נרצחה על ידי בן זוגה.
<אמין תופיק כנעאן: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.
<אמין תופיק כנעאן: (=בשם אלוהים הרחמן והרחום) אני באתי היום לכאן שוב בראשית לומר לכם גם שנה טובה למרות כל הכאב, וגם לשנה ההג'רית.
<אמין תופיק כנעאן: השנה ההג'רית הייתה ביום ראשון וראש השנה היה ביום שני.
<אמין תופיק כנעאן: כאב לי כל מה שקרה לדועאא ז"ל.
<אמין תופיק כנעאן: הזדעזעתי.
<אמין תופיק כנעאן: אני רוצה להגיד למשפחה – המקרה שלכם קרה אחרי החג.
<אמין תופיק כנעאן: אני, ב-2009, אשתי הכינה בצק לקראת החג.
<אמין תופיק כנעאן: הבצק נשאר 130 יום.
<אמין תופיק כנעאן: לא חגגנו.
<אמין תופיק כנעאן: החג ב-2009 היה בנובמבר, 20 יום לפני החג.
<אמין תופיק כנעאן: אבל אני זקוף קומה גם עם הילדים שלי זקוף קומה, כי הבת שלי לא נרצחה כפי שמקובל בחברה שלנו, שכאשר שומעים על רצח קודם כל שואלים - מה עשתה.
<אמין תופיק כנעאן: ביתי לא עשתה.
<אמין תופיק כנעאן: אני שותף אתכם ואני שותף עם כל בית בישראל – לא חשוב אם זה יהודים או ערבים.
<אמין תופיק כנעאן: אחרי הרצח אני נפגשתי עם שר הרווחה והשירותים החברתיים, מר הרצוג, שהוא היום יושב ראש האופוזיציה.
<אמין תופיק כנעאן: אמרתי לו – ההצהרה הראשונה שיוצאת מלשכת הרווחה אחרי כל רצח: אין למשפחה תיק ברווחה, כדי לצאת מגדר חובה.
<אמין תופיק כנעאן: מה דעתו של אדוני שבכפרים הערבים יעשו ראיונות חתך, וכל אלה שמתחתנים - - -כי האלימות נמצאת באליטה היום.
<אמין תופיק כנעאן: הבעל בעל אמצעים והאישה דלת אמצעים, והמשפחה שלה רוצה לתת לה להתחתן כי יש לו אמצעים, ושם היא עוברת מסכת גיהינום.
<אמין תופיק כנעאן: אז אולי שם יהיו ראיונות חתך מה קורה שם.
<אמין תופיק כנעאן: אני רוצה לקצר בדברים.
<אמין תופיק כנעאן: אני מקווה שדועאא, שנשמתה תעלה השמימה, ואני רוצה להגיד בערבית את הפסוק האחרון בקוראן: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי:) אחים, אם המנוחה ואחיותיה.
<אמין תופיק כנעאן: בשם אלוהים הרחמן והרחום.
<אמין תופיק כנעאן: נאמר בקוראן בסורת ההצהרה, פסוק 51: "אֱמֹר, דבר לא יפגע בנו זולת הדבר אשר כתב לנו אלוהים.
<אמין תופיק כנעאן: הוא מגיננו, ועל אלוהים ייסָמכו המאמינים" ( לקוח מתרגומו של אורי רובין לקוראן).
<אמין תופיק כנעאן: האל ירחם עליה ויאריך את ימיכם.
<אמין תופיק כנעאן: אינשאללה, ניפגש רק בשמחות.
<חגי מויאל: אני חייב להתייחס לדברים שעלו כאן, ונשאלו שאלות.
<חגי מויאל: לשאלת כוח האדם – אנחנו חיים עם שמיכה מצומצמת ברמת כוח האדם במרכזים לטיפול באלימות.
<חגי מויאל: אני חייב לציין שבחברה הערבית פתחנו 13 יחידות חדשות בשנה האחרונה.
<חגי מויאל: יש 24 שהיו קיימים ב-2015, וב-2016 נפתחו 13 יחידות, לא כולן עדיין מאוישות.
<חגי מויאל: זו הבעיה הנוספת שאני רוצה לציין – קושי מאוד מאוד גדול לגייס כוח אדם לצורך הטיפול באלימות במשפחה בחברה הערבית.
<חגי מויאל: אנחנו עובדים בתוך המחלקות, במיוחד במגזר הבדואי בנגב, שאנחנו היום בניסיון לתנופה בשינוי הזה, עובדים לא מעוניינים לעסוק בתחום הזה של אלימות במשפחה מכמה סיבות.
<חגי מויאל: אחת הסיבות היא נושא היקפי המשרה והתקציבים המועברים, זה אחד.
<חגי מויאל: דבר שני, זה הנושא של החשש של האנשים האלה לעבוד אל מול משפחות, חמולות בתוך החברה שלהם, והם נמנעים להציע את המועמדות שלהם.
<חגי מויאל: זאת אחת הבעיות שיש בגיוס כוח האדם דווקא בחברה הערבית, שאנחנו מאוד מעודדים.
<חגי מויאל: אנחנו לא צובעים את כוח האדם הזה כי אנחנו יודעים שאם אנחנו נצבע, בסופו של דבר לא נפתח מרכזים, אבל הבעיה הזו אכן קיימת.
<חגי מויאל: כל האנשים כאן דיברו על שיתוף פעולה בין המשטרה לרווחה אבל לא אמרו מה הוא.
<חגי מויאל: ביוזמת המשטרה לפני שנה נכתב נוהל לנשים מאוימות שמקיים דיון שוטף בין שני הארגונים האלה, וחשוב לצין אותו.
<חגי מויאל: אני חושב שהוא נותן איזושהי תנופה נוספת בכל הנושא של המעקב, לפחות, והזנת המידע בין הגופים.
<חגי מויאל: אז זה, באמת, היה ביוזמת המשפחה ובשיתוף אתנו ואני חושב שחבלי הלידה של זה בשנה האחרונה – מתקדמים.
<חגי מויאל: הנושא של הדיון היישובי – כמו שאת יודעת ואת הובלת את זה, הוועדה הבין-משרדית שהיום מסיימת את עבודותיה ובחודש וחצי הקרובים מגישה את המסקנות - - -
עאידה תומא סלימאן: ב-22 בנובמבר ידווחו לנו פה על עבודתה.
<חגי מויאל: נכון.
<חגי מויאל: תוך חודש תגובשנה כל המסקנות.
<חגי מויאל: אחת המסקנות בוועדה זה הנושא של הוועדות היישוביות בנושא של אלימות במשפחה שייכנסו את כל הגורמים הטיפוליים ברשויות המקומיות, מרמת הבריאות ועד רמת חינוך ומשטרה, כדי לנסות ולקדם את הסוגייה הזו ברמה היישובית.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שככל שהרגשת חוסר הביטחון והשתוללות הפשע בחברה הערבית תלך ותבגר ולא תהיה אכיפה יותר ויותר קשה, יהיו יותר ויותר גורמים אשר יפחדו להיכנס למלכודת הזו, אם זה עובדים סוציאליים, אם זה פסיכולוגים, אם זה מורים – ככה הפחד ישתלט על כולנו, והדברים מתגלגלים לפתחכם.
עאידה תומא סלימאן: אחותה של דועאא, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבים לסיים.
<שאמיה ריפי: אני רוצה להפנות את המילים שלי למשטרה.
<שאמיה ריפי: מה שנאמר פה זה חמור מאוד.
<שאמיה ריפי: רוצח שמקבל 5 שנים – זה חמור מאוד.
<שאמיה ריפי: אם באתי לפה עם 50% אמונה אני אצא מפה – אני לא בטוחה.
<שאמיה ריפי: כל אלה שמאוימות לא בטוחות.
<שאמיה ריפי: 5 שנים זה סתם.
<שאמיה ריפי: אם ביום המשפט, גם אם יש עד, וגם אם הכתובת על הקיר, במקרה של דועאא, גם אם היו תלונות במשטרה, ומה שאמרת הוא חמור – אתה אמרת שהיא שלפה את התלונה, היא לא שלפה את התלונה.
<שאמיה ריפי: עורך הדין שלהם גם אמר את אותו הדבר.
<שאמיה ריפי: זה גם חמור מאוד.
<שאמיה ריפי: זה נותן לי את ההרגשה שזהו, גם התיק הזה ייסגר על כבוד המשפחה, אם לא כבוד המשפחה – ייקחו אותם, יסגרו אותם ליומיים שלושה ויסגרו אותם, ופה אתם תפתחו עוד מלחמה.
<שאמיה ריפי: עוד מלחמה תיפתח שם כי אנחנו נבקש את הילדים, ניקח את הילדים אלינו, אבל הם לא יפסיקו.
<שאמיה ריפי: הם ירדפו אחרינו, אחרי האחים שלי, אחרי המשפחה שלי.
<שאמיה ריפי: הם לא יפסיקו עם זה.
<שאמיה ריפי: אתם יודעים טוב טוב איזו משפחה זו.
<שאמיה ריפי: הם סוחרי נשק.
<שאמיה ריפי: אם לרוצחים מגיע לרצוח ולקבל עונש מאסר של חמש שנים, אני בעצמי אם התיק של אחותי ייסגר, אבוא למשטרה ואבקש נשק חוקי להגן על עצמי.
<שאמיה ריפי: אם אתם לא תגנו עלי אני אגן על עצמי.
<שאמיה ריפי: אני אבקש נשק חוקי.
<קריאה: השאלה אם תקבלי.
<שאמיה ריפי: ביום שישי, יום שבת, יום ראשון היו צרורות.
<שאמיה ריפי: לא הייתם יכולים לשים ניידת אחת מול המשפחה, ככה סתם כדי להרתיע?
<שאמיה ריפי: עשיתם את זה?
<שאמיה ריפי: – לא.
<שאמיה ריפי: איך אני ידעתי?
<שאמיה ריפי: הייתי שם, בלוד, הרי אני ביפו.
<שאמיה ריפי: הייתי אצל ההורים שלי וראיתי את הילדים של אחותי, עוד פעם חזר להם הסרט של הרצח של אמא שלהם.
<שאמיה ריפי: יום שישי, יום שבת, יום ראשון, כל יום היה צרור, ואתם יודעים ואתם מודעים.
<שאמיה ריפי: זה חמור מאוד.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו יכולים לשבת עוד שעות ולדבר, ועוד יעלו עוד טענות, כאשר אני מבינה - - - אני לא יכולה להגיד לא.
עאידה תומא סלימאן: תפדאלי, אמא של דועאא.
<אחלאם אבו שרך: אני רוצה להגיד שזה לא הרצח האחרון, אבל אני מקווה שזה יהיה הרצח האחרון באכזריות הזו, מול העיניים של הילדים שלה, אבל הם לא יפסיקו לרצוח אנשים.
<אחלאם אבו שרך: עד שבתי המשפט והמשטרה מוציאים לחוקק חוק שיתלו אותו מול אנשים ויגמרו עליו, אז כל אחד שיחשוב לעשות את הדבר הזה יחזור אחורה.
<אחלאם אבו שרך: שלא יעשו את זה, אחרת הם לא יפסיקו לרצוח אנשים.
<אחלאם אבו שרך: רק בצורה כזו – לחוקק חוק שיתלו אותו מול אנשים עד שימות, וזהו.
<חדרה יוסף: גם מאסר עולם אנחנו רוצים.
עאידה תומא סלימאן: תמיד קשה לי בישיבות האלה, כי אני יודעת שעד שמגיעים נשים לפה רוצים להשמיע את צעקתן וקשה לי להשתיק, אבל אנחנו חייבים באיזה שהוא שלב לסיים את הישיבה הזו, וכנראה, כנראה, לצערי – זו לא תהיה הישיבה האחרונה.
עאידה תומא סלימאן: כבר קיימנו כמה ישיבות בנושא של רצח נשים, ואם המצב ימשיך להיות ככה כנראה נצטרך לקיים עוד ישיבות, לצערי הרב.
עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל רוצה להודות למשפחתה של דועאא ולשאר המשפחות השכולות שהגיעו, לנשים האמיצות שהגיעו, ולס' שהגיעה ונתנה את העדות שלה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם אני אשמע עוד מישהו שיגיד – לא רוצים, הנשים הערביות לא מתלוננות, לא מגיעות, לא משתפות פעולה, אני חושבת שזה יהיה כתב האישום הכי גדול נגד מי שיפתח את הפה בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: הרי הנשים הערביות כבר נמצאות בחזית.
עאידה תומא סלימאן: הנשים הערביות יצאו כבר נגד כל הדעות הקדומות, והן נלחמות על החיים שלהן.
עאידה תומא סלימאן: צריך רק לתת להן את הגיבוי כדי שייאבקו להמשיך לחיות בכבוד ולהמשיך לחיות.
עאידה תומא סלימאן: אז קודם כל, אני מודה לכן על זה שבאתם והשתתפתן.
עאידה תומא סלימאן: לסיכום, אני מבקשת מהמשטרה לתת לי את המידע שנדרש סביב המקרה של ס', ולדווח לי מה נעשה עם שני השוטרים שהוגשו נגדם תלונות על זה שאמרו את האמירות האלה לס'.
עאידה תומא סלימאן: האם בכלל נפתח תהליך משמעתי אתם על הדברים שנאמרו?
עאידה תומא סלימאן: הם נחקרו הדברים?
עאידה תומא סלימאן: ומה הולכת המשטרה לעשות כדי להגן על החיים של ס' ושל שאר הנשים?
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה גם כן לקבל מידע יותר מדויק בעניין התיקים, כמה תיקים בלוד וברמלה היו בחמשת השנים האחרונות של תלונות על אלימות, ומה נעשה אתן, באוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, האם עדיין פתוחים, כמה נסגרו, כמה הועברו לפרקליטות עם המלצה להגשת כתבי אישום – ארצה לדעת את הכל, וב-15 מקרי הרצח שהזכרתי, איפה עומדים התיקים האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לקבל את המידע הזה לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: ברור לי שיש מחסור אדיר בטיפול במערכת הרווחה ואנחנו נפנה גם למשרד הרווחה בנושא הזה, ונרצה לקיים דיון על איך יכול להיות שבעיר מוכת אלימות בצורה כזו ורציחות, יש רק שני תקנים לטיפול באלימות.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שנקרא לא הפקר, אפילו - רשלנות פושעת, לא אצל העובדים הסוציאליים, אני מדברת, אלא אצל אלה שמקצים את התקציבים, ואלה שמחליטים על סדרי העדיפות ואיך מתנהלים הדברים, אבל בכל זאת, גברתי, את מנהלת לשכת הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי את יכולה גם כן לעשות שינוי פנימי שיתמודד עם הטרור הקיים בעיר לוד, גם מבחינת הקצאות המשאבים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני אפנה גם ואבקש להקים גוף – לא צריך לחכות לוועדה, זה האל"ף-בי"ת שהיו אמורים לחשוב עליו: אם עיר נמצאת במצב של תוהו ובוהו כזה, היתה אמורה להתקיים איזושהי מסגרת עירונית שכוללת את מערכת החינוך, מערכת השיטור, מערכת הרווחה – את כל הגורמים הרלבנטיים, כולל נציגות ציבור ולא רק נציגי ציבור, ולקיים שיח ולנסות – כולל ארגונים שפועלים בשטח, ולשים תוכנית פעולה עירונית למאבק באלימות וברציחות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אני קוראת לכם, ואני אפנה לגורמים הרלבנטיים להתחיל מחר כבר בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נקבע לאחר מכן סיור של הוועדה בשתי הערים – בלוד וברמלה, כדי להכיר את המצב מקרוב ולראות האם נעשה שינוי, איכשהו, בשטח, או לא.
עאידה תומא סלימאן: הסיור יכלול גם את הרווחה וגם את המשטרה, אבל גם כן נרצה לפגוש את הציבור שם.
עאידה תומא סלימאן: אני שוב מזכירה שבזמנו העליתי את הדרישה וכבר הנחתי הצעת חוק לרשות למניעת אלימות נגד נשים, הרשות שתתכלל את כל המאמצים של המדינה בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שדיון כזה מדגיש כמה חשוב להקים רשות כזו וכמה חשוב לתמוך ברעיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני פונה למשטרה ואומרת – הועלו דברים מאוד קשים, שאם היה משהו שצריך להדיר שינה מהעיניים, זה מה ששמענו היום.
עאידה תומא סלימאן: זה שאומרים שיש יריות ואפילו ניידת משטרה לא נכנסת לתמונה, זה אומר דרשני.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם הועלו הרבה שאלות בקשר לאנשי פשע שקיימים בלוד ורמלה ומהלכים אימים על הציבור ועל נשים באופן כללי, וכנראה כנראה מרגישים כל כך בנוח ובחופש לפעול, ואם הם מרגישים ככה, צריך לשאול למה המשטרה נותנת להם את ההרגשה הזו, או במעש או בחוסר מעש, אבל למה פושעים יכולים להרגיש בנוח ולהלך אימים – זו שאלה קרדינלית שצריך לעשות אתה משהו, ואי אפשר לעבור עליה בשקט.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לבדוק את תפקוד המשטרה בלוד וברמלה.
עאידה תומא סלימאן: היה פעם מפקד תחנה שהביאו לפני כמה שנים, שהנהיג משטר חירום ברמלה.
עאידה תומא סלימאן: תוך שנה שלמה הפושעים חששו לצאת מהבתים, ואז, פתאום, תוך שנה – הוא הועבר מהתפקיד שלו.
עאידה תומא סלימאן: אולי הגיע הזמן לבדוק מה היה הפיילוט הזה שהונהג ושכתבו עליו בעיתונות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמשטרה צריכה לבדוק את העשייה שלה, ואנחנו נפנה גם כן למבקר המדינה ונדרוש באופן רשמי בדיקה מהותית לתפקוד גם של המשטרה וגם של הרווחה בשתי הערים, בכל הקשור לרצח נשים ערביות.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכם, אני מודה גם לאתר פאנט ששידר ואימץ את הישיבה הזו, ואני מאוד מקווה שהצער של משפחת דועאא שאני יודעת שהוא גדול, יקבל לפחות תשובה ומענה ותראו את הרוצח של דועאא נרקב מאחןרי סורגים.
<רות רזניק: ורק משפט אחד: לדרוש משירותי הרווחה ושירותי הבריאות המשך טיפול בילדים של הנקטלות.
<רות רזניק: זה לא נעשה.
<רות רזניק: זה לא ברור בכלל, זה לא מתבצע.
עאידה תומא סלימאן: היום ה-5 ביולי 2016.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה יום מיוחד.
עאידה תומא סלימאן: בנוסף לכך ש - - -
יעקב ליצמן: כל יום זה יום מיוחד.
עאידה תומא סלימאן: כל יום זה יום מיוחד, אז היום הוא יום מיוחד כפול, כבוד השר - - -
שולי מועלם-רפאלי: שבו נאמר פעמיים כי טוב.
עאידה תומא סלימאן: - - יעקב ליצמן כיבד אותנו בנוכחותו בדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: את האמת, כשחשבנו איזה נושא להביא לדיון בוועדה לכבוד היום המיוחד שהכריזה הכנסת, ביוזמתה של חברת הכנסת שולי מועלם, על בריאות האישה, היו כמה התלבטויות כי היו כמה סוגיות שעלו והיו כמה הצעות שקיבלנו לוועדה וקיבלתי גם מחברת הכנסת וגם מחברות כנסת וגם מארגוני נשים וארגוני בריאות, וההתלבטות הייתה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אבל החלטנו לקיים שני דיונים והיום אנחנו מקיימים שני דיונים.
עאידה תומא סלימאן: תיכף אני אסביר איזה דיונים, אבל לפני שאני נכנסת לנושא, הייתי רוצה שתרשו לי קודם כל לברך מעל במה זו את אחינו בני העדה המוסלמית ובני העדה הדרוזית, בחג אל פיטר, שחל מחר בבוקר.
עאידה תומא סלימאן: כולנו תקווה שהימים של כולנו יהיו ימים של חגים אמיתיים וכולנו נחיה בשלום.
עאידה תומא סלימאן: גם בהזדמנות זו אני אצטרך להודיע מפה על ביטול הישיבה שהייתה אמורה להתקיים מחר בנוכחותה של השרה איילת שקד, שרת המשפטים בנושא חזקת הגיל הרך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו דוחות את הדיון גם לרגל החג, בגלל שהגיעו אלינו כל מיני פניות שמבקשות לכבד את החג ואני חושבת שזה ראוי וזה נכון; וגם לאור העובדה שהשרה החליטה להקים ועדה שתדון במשרד בנושא הזה ואנחנו נחכה לדיונים של הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו לנושא שלנו.
עאידה תומא סלימאן: התלבטנו והחלטנו בסוף שאנחנו ניתן קודם כל לשמוע מכבוד השר ומשרדו על העשייה בתחום בריאות האישה.
עאידה תומא סלימאן: הוועדה הזו כבר קיימה כמה ישיבות.
עאידה תומא סלימאן: כשחזרתי על הפרוטוקולים וניסיתי לקבץ גם את הנושאים שעלו, הרגשתי שבאמת נתנו את כובד הראש ואת כובד המחשבה לנושא בריאות האישה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו 52% מכלל אזרחי המדינה ונכון, תוחלת החיים שלנו היא יותר ארוכה, אנחנו חיות יותר שנים והייתי רוצה לראות שאנחנו ממשיכות לחיות בהרבה בריאות וביכולת באמת לתפקד כמה שיותר טוב כנשים, עד סוף ימינו.
עאידה תומא סלימאן: חלה התקדמות בנושא הזה, למרות שיש עדיין נושאים שצריך לגעת בהם ותיכף נשמע.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת גם להגיד שהיום התפרסם דו"ח ה-OECD על מצב הבריאות במדינה.
עאידה תומא סלימאן: ולמרות כל המאמצים שאני יודעת, לפחות בנושא ה-MRI שהובלת, כבוד השר במשרד והכפלת את המכונים או המכונות של ה-MRI והנגישות לבדיקה הזו, אבל בכל זאת אנחנו עדיין לא במצב טוב ואני בטוחה שהיום נשמע מכבוד השר מה יש בתכניות שלו כדי לקדם אותנו למקום הראוי.
יעקב ליצמן: שום תכנית.
עאידה תומא סלימאן: שום תכנית?
יעקב ליצמן: כי זה פשוט פעם של - - - 2013 - - - אם תקראו היום, תראו שזה לא נכון.
יעקב ליצמן: מה שכתוב שם פשוט לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז זאת הזדמנות - - -
יעקב ליצמן: שם כתוב שיש לנו 30, ויש 46 MRI.
יעקב ליצמן: שם כתוב 30, נו, אז מה?
עאידה תומא סלימאן: כבוד השר, אני נותנת לך לפתוח ולהגיד לנו מה הוא הנכון.
עאידה תומא סלימאן: אם הדו"ח הזה לא נכון, אז נשמח לדעת באמת מה הוא המצב האמיתי.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהמידע אצלם הוא באיחור.
יעקב ליצמן: אפילו לא קראתי את זה.
עאידה תומא סלימאן: אפילו לא קראת?
יעקב ליצמן: בוקר טוב, תודה רבה.
יעקב ליצמן: מצאתי לנכון להשתתף בישיבה, אני חושב שבריאות היא חשובה, לא משנה למי.
יעקב ליצמן: טוב, כנראה לא אכלתי מספיק הבוקר.
עאידה תומא סלימאן: העיקר אוכל בריא.
עליזה לביא: צריך לאכול ארוחת בוקר, אתה יודע.
שולי מועלם-רפאלי: הוא ברמדאן.
יעקב ליצמן: לפי הגמרא, זו הארוחה הכי חשובה לבן אדם, הבוקר.
יעקב ליצמן: בדרך כלל אני מקפיד על זה, אבל גם מקפיד ב- - - ויש כמה דברים שצריך להקפיד עם ארוחת הבוקר.
יעקב ליצמן: אז דבר ראשון אני רוצה לומר שהנשים מקפחות את הגברים, הן חיות יותר.
יעקב ליצמן: עובדה שההבדל בין - - -
עאידה תומא סלימאן: זה הפיצוי שלנו.
יעקב ליצמן: אולי זה פיצוי, אבל אני שמח בהחלט מאד, בעניין הגברים הם צריכים לחיות כמו הנשים לפחות, לעלות.
יעקב ליצמן: שנתיים הבדל בגיל, אם אני לא טועה.
<קריאה: שלוש.
יעקב ליצמן: שלוש?
יעקב ליצמן: בכדי להיות רציני, אני רוצה להגיד ולהתייחס.
יעקב ליצמן: נכנסתי לתפקידי לפני שנה.
יעקב ליצמן: היו במדינה 24 MRI.
יעקב ליצמן: היום יש לנו 46.
יעקב ליצמן: 45, יש 3 בחודשיים הקרובים שבתי החולים צריכים לקבל.
יעקב ליצמן: אז אין מצב שיהיה בית חולים שלא יהיה לו MRI, אני לא מסכים לזה.
יעקב ליצמן: אני לא מסכים שאנשים יחכו יותר משבועיים גג ל-MRI.
יעקב ליצמן: זמן ההמתנה הנכון צריך להיות שבוע.
יעקב ליצמן: אם מישהו מחכה יותר - אנחנו בדיון בשידור חי - שיפנו אלי למשרד, אני מבטיח לכם שפחות משבועיים יהיה להם MRI.
יעקב ליצמן: אין סיבה.
יעקב ליצמן: אני יודע שפה ושם עושים בעיות, אני לא רוצה להיכנס, זה לא הנושא כרגע לפורום הזה.
יעקב ליצמן: בכל אופן, זה לגבי התשובה לדו"ח של ה-OECD.
יעקב ליצמן: בדרך כלל כל הבעיות עם כל הדו"חות האלה, שהם לא מעודכנים.
יעקב ליצמן: נכון כשהם מדברים.
יעקב ליצמן: אם אני צריך עכשיו להגיב על כל מיני דברים לשנת 2013, ונניח גם לשנת 2014, זה מה שאנחנו באידיש אומרים אלטעזאכן.
יעקב ליצמן: זה שטויות.
יעקב ליצמן: זה לא רלבנטי להיום.
יעקב ליצמן: יש לנו הרבה יותר עדכונים לכל מיני דברים, בכל מיני נושאים.
יעקב ליצמן: לכן אני לא בטוח וקשה לי להתייחס לכל מה שכתוב בדו"חות ה-OECD.
יעקב ליצמן: דבר אחד אני יכול להתייחס, כי זה לא השתנה.
יעקב ליצמן: אנחנו בין הכי גבוהים בתוחלת חיים בעולם, לטובה.
יעקב ליצמן: אז יש טענות על חדרי מיון, בצדק, מטפלים, משקיעים המון כסף, אבל עובדה שחיים יותר.
יעקב ליצמן: אנחנו צריכים לשפר את החיים של המבוגרים, נשתדל.
יעקב ליצמן: זה מה שנקרא בנושא הסיעוד, מה שאני הולך לעשות באופן ממשלתי, אז בהחלט שאנחנו נעשה את זה.
יעקב ליצמן: שוב פעם, אני לא בטוח שזה הפורום כאן לעשות את זה, אבל ברפרוף אני עובר על הדברים.
יעקב ליצמן: יש דברים שצריך לעשות ועושים, יש דברים שצריך לשנות ומשנים, ויש דברים שלצערי הולכים לאט לאט, על אף שבחדרי המיון אנחנו משקיעים 250 מיליון שקלים בשיפוצים ובנייה של חדרי מיון חדשים.
יעקב ליצמן: אבל זה לא בכסף מה שהייתי רוצה.
יעקב ליצמן: זה הרבה כסף, עושים את זה.
יעקב ליצמן: למשל תסת
יעקב ליצמן: כלו כרגע מה שקורה באיכילוב, תסתכלו בתל השומר, תסתכלו בעוד בתי חולים.
יעקב ליצמן: משקיעים שם המון כסף, המצב באמת כן משתפר, אבל אחרי שיסיימו את הבנייה ואחרי שאנחנו משנים כל מיני דרכים ותקנים בתוך חדרי המיון, ברור שמצב ההמתנה יהיה הרבה הרבה פחות.