GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ראיד דאג'ר: אוקיי, זכותך לחשוב - - -
עאידה תומא סלימאן: ברור שזכותי.
<ראיד דאג'ר: זכותך לחשוב על זה איך שאת רואה, אבל סך הכל בית הספר לשוטרים אירח אותנו.
<ראיד דאג'ר: גם הכנסת אירחה אותנו פעם.
<ראיד דאג'ר: זה כנס שהמטרה שלו זה העמיתים, לא הפונקציה שבה הוא נערך.
<ראיד דאג'ר: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, למרות שאני מבינה מזה שתוך כישורי חיים אתם מעבירים חלק מה - - -
<קריאה: אוקיי, אני מתערבת פה - - -
עאידה תומא סלימאן: שנייה, לא, אל תתערבי, כי אני עדיין מדברת.
עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי שאני אעביר, אבל אני מנסה לקדם את הדיון לכיוונים שאפשר להבין מהם משהו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתם מעבירים דרך כישורי חיים, דרך השעתיים השבועיות האלה.
עאידה תומא סלימאן: חלק מהדברים שמעבירים בשעתיים האלה זה בעניין העישון, וחוץ מזה יש 10 שעות שנתיות שיכולים להיחשף לתכנית הזאת.
<ראיד דאג'ר: בממוצע.
<ראיד דאג'ר: זה יכול להיות יותר.
<ראיד דאג'ר: למשל העמיתים זה הרבה יותר מ-10 שעות.
<ראיד דאג'ר: העמיתים זה מוגדר להם כמחויבות אישית.
<ראיד דאג'ר: הם עוברים תהליך מכיתה י' עד י"ב, שזה מה שהם עושים בתוך התיכון.
<ראיד דאג'ר: הבעיה שלנו עם התלמידים זה לא בתוך כותלי בית הספר, ויש בעיות עם מורים מעשנים, אני לא מכחיש את זה.
<ראיד דאג'ר: יש לנו בעיות.
<ראיד דאג'ר: הבעיה זה שהתלמיד יוצא משער בית הספר - - -
מסעוד גנאים: הדוגמא האישית.
<ראיד דאג'ר: להורים אין זמן, לאימהות אין זמן לילדים.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת "האימהות אין להן זמן"?
<ראיד דאג'ר: הם לא יושבים עם הילדים.
עאידה תומא סלימאן: או שההורים אין להם זמן, או לאימהות - - -
מסעוד גנאים: לא, מר דאג'ר, בוועדת מעמד האישה תיזהר בכל הנוגע לנשים.
<ראיד דאג'ר: מה שהתכוונתי פה - - -
מסעוד גנאים: הוזהרת.
<ראיד דאג'ר: עליתי על מוקש פה, נכון?
עאידה תומא סלימאן: אין להם גם זמן להעלות את המודעות של הגברים שלהן, שהם לא יעשנו.
<ראיד דאג'ר: חברת הכנסת עאידה, אני מדגיש את תפקידה של האם בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת אחריות הורית ובכל המחקר שנפרש בפנינו, נאמר באופן הכי ברור שהכי אשמים בתפיסה המוטעית הזו של עישון זה הגברים, זה האבות, אז בואו לא נשליך את זה שוב על הנשים.
עאידה תומא סלימאן: יש להן תפקיד, הן עושות את התפקיד שלהן.
עאידה תומא סלימאן: השאלה אם ההורים עושים את התפקיד שלהם.
עאידה תומא סלימאן: זה לא ניואנסים אלא ממש תפיסת עולם וראייה.
<ראיד דאג'ר: אני אומר שיש בעיה בהגעת ההורים לבתי הספר.
<ראיד דאג'ר: הם לא נענים להזמנות שאנחנו מזמינים אותם לכל מיני פעילויות בנושא כדי לתת להם כלים איך להתמודד.
<ראיד דאג'ר: לכן צריך לחשוב ביחד, באופן מערכתי ,איך אפשר להגיע להורים, כי שם טמונה הבעיה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, טוב, תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: ד"ר ניבה בסודו.
<ניבה בסודו-מנור: לא דוקטור.
<ניבה בסודו-מנור: ניבה בסודו-מנור.
עאידה תומא סלימאן: סגנית מנהלת המחלקה לחינוך וקידום בריאות, משרד הבריאות.
<ניבה בסודו-מנור: תגידי לי כמה זמן יש לי, אז אני אדע.
עאידה תומא סלימאן: בין 3 ל-4 דקות.
<ניבה בסודו-מנור: אוקיי.
<ניבה בסודו-מנור: אני צריכה לדבר בהתאם על כמה דברים.
<ניבה בסודו-מנור: אני רוצה לחזור לנושא שלשמו התכנסנו כאן, הנושא של בני נוער וילדים, זה באמת בידיים של משרד החינוך ואנחנו סומכים עליהם.
<ניבה בסודו-מנור: רמדאן כרים.
<ניבה בסודו-מנור: אני אציין שאת הדברים שאנחנו עוסקים.
<ניבה בסודו-מנור: כמובן אני רוצה להגיד מראש שעבודה בקידום בריאות היא עבודה בשיתופי פעולה.
<ניבה בסודו-מנור: אנחנו לא עובדים לבד בשום תחום בקידום הבריאות בתוך משרד הבריאות.
<ניבה בסודו-מנור: אנחנו עובדים עם האקדמיה, עם ארגונים, עם עמותות.
<ניבה בסודו-מנור: אנחנו עובדים בשיתופי פעולה עם כולם.
<ניבה בסודו-מנור: דבר אחד שאנחנו מובילים זה סקרים לאומיים, חלק מן הנתונים שראיתם פה הוצגו, אז חלקם נעשים באופן ישיר על ידי משרד הבריאות, חלקם כמו שד"ר דאוד אמרה אנחנו מממנים, סקרים ייעודיים.
<ניבה בסודו-מנור: זה מחקר מאד גדול שמומן רק בקרב גברים ערבים, כי אנחנו רואים את הבעייתיות של העישון שלא פחות בקרב גברים ערבים ואנחנו מאד מוטרדים מהנושא הזה יחד עם כל הנכבדים האחרים שמשתתפים פה ואנחנו כן חושבים ביחד קודם על איסוף נתונים ואחר כך איך לעשות.
<ניבה בסודו-מנור: כמו שד"ר דאוד התחילה לציין בסוף דבריה, הנושא מורכב.
<ניבה בסודו-מנור: זה לא שיש איזה פתרון קסם שכולנו פספסנו אותו, אלא שזאת באמת בעיה מורכבת וכפי שנאמר זה באמת תהליך.
<ניבה בסודו-מנור: ייקח זמן להתמודד עם זה, אבל זה לא פוטר אותנו מלהתמודד עם זה ומלפתח תכניות התערבות ואנחנו עובדים על פיתוח של תכניות ביחד עם ארגונים נוספים.
<ניבה בסודו-מנור: אנחנו שותפים במימון.
<ניבה בסודו-מנור: רשת ערים בריאות, חלק גדול מהתקציב שלה, ממומן על ידי משרד הבריאות - - -
עאידה תומא סלימאן: כמה בדיוק משרד הבריאות הקצה בכל התכניות האלה?
עאידה תומא סלימאן: כמה בדיוק הקצה לתכניות בעניין עישון.
<ניבה בסודו-מנור: אז אני אספר לך את זה בקלות.
<ניבה בסודו-מנור: שאלה מצוינת.
<ניבה בסודו-מנור: משנת 2011 הוכרז על תכנית לאומית למניעה וגמילה מעישון והתקציב שניתן על ידי הממשלה עד היום הוא אפס, לתכנית הלאומית הזאת.
<ניבה בסודו-מנור: התקציב שהמחלקה שלנו נותנת הוא מתוך תקציבים כלליים של המחלקה ואנחנו שמים כספים בהתאם למה שאנחנו מקבלים - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מזכיר לי לגבי הרבה תכניות שיש להן כנראה - - -
<ניבה בסודו-מנור: זה עבר החלטת ממשלה והחלטת הממשלה הזאת מעולם לא תוקצבה.
<ניבה בסודו-מנור: ככה שהכספים שאנחנו נותנים, נכון להיום בתכנית של שנת 2016, שייאמר שעדיין לא קיבלנו את התקציבים של שנת 2016 בגלל כל הנושא שיש - - -
עאידה תומא סלימאן: העברות תקציביות בוועדת הכספים.
<ניבה בסודו-מנור: בדיוק.
<ניבה בסודו-מנור: אז אנחנו באמצע השנה ועדיין לא קיבלנו תקציבים לשום דבר, אבל הנושא הזה לא מומן.
<ניבה בסודו-מנור: אז מתוך תכנית לאומית אחרת של הנושא של אורח חיים פעיל ובריא, אנחנו בהסכמה של ההנהלה מעבירים חלק מהתקציב לממן את הנושא של - - -
עאידה תומא סלימאן: בכל זאת, הממשלה לא הקצתה כספים מיוחדים לתכנית הלאומית וזה מעניין מאד, כי בדיוק אמרתי בתחילת הישיבה שהגשתי שאילתה בנושא, אני מצפה – לצערי הייתי מקבלת את התשובה מחר, אם הייתה מאושרת כדחופה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נקבל כנראה בעוד חודש את התשובות, אבל יש לי הזדמנות לקבל אולי תשובה.
עאידה תומא סלימאן: הממשלה לא הקצתה.
עאידה תומא סלימאן: המחלקה שלכם – כמה מהתקציב שלה מושקע בעניין של תכניות נגד עישון?
<ניבה בסודו-מנור: זה משתנה משנה לשנה.
<ניבה בסודו-מנור: הסכומים הם מאד קטנים כי התקציב של המחלקה הוא מאד קטן.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, מה הסכומים?
<ניבה בסודו-מנור: זה נע בין מאות אלפים, מתקרב למיליון בשנה טובה.
<ניבה בסודו-מנור: ברוב השנים זה פחות מזה.
<ניבה בסודו-מנור: התקציב הכולל של המחלקה, שכבר שנים גם לא קיבלנו אותו, בשיא שלו הוא היה 6 מיליון, בשנים האחרונות הוא היה 1-2 מיליון שקלים.
עאידה תומא סלימאן: איזה תקציב?
<ניבה בסודו-מנור: של המחלקה לקידום בריאות בתוך משרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: הורידו לכם מ-6 מיליון שקלים למיליון שקלים?
<ניבה בסודו-מנור: למיליון, שני מיליון בשנתיים האחרונות.
עאידה תומא סלימאן: המחלקה שלכם - - -
<ניבה בסודו-מנור: בשנתיים האחרונות עבדנו - - -
עאידה תומא סלימאן: ככה מקדמים בריאות?
<ניבה בסודו-מנור: כן, כן.
<ניהאיה דאוד: התקציב של שירותי בריאות הציבור בארץ, שהמחלקה היא של כל שירותי בריאות הציבור, מדובר על 2.5%.
<ניהאיה דאוד: זה התקציב.
<ניבה בסודו-מנור: מתקציב משרד הבריאות.
<ניהאיה דאוד: מתקציב משרד הבריאות.
<ניהאיה דאוד: 2.5%.
<ניהאיה דאוד: זה כולל את כל טיפות החלב, כל ה - - - -
<ראיד דאג'ר: תקציב משרד הבריאות?
<ניהאיה דאוד: לא, לא, מתוך תקציב משרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: זה כולל טיפות חלב?
<קריאה: כולל הכל.
עאידה תומא סלימאן: זה כולל תכניות לחיים בריאים?
עאידה תומא סלימאן: זה כולל תכניות נגד עישון?
<ניבה בסודו-מנור: זה כולל.
<ניבה בסודו-מנור: יש לנו במחלקה שלוש - - -
עאידה תומא סלימאן: נגד סמים?
<ניבה בסודו-מנור: לא, לא.
<ניבה בסודו-מנור: יש לנו שלוש תכניות לאומיות - התכנית הלאומית לאורח חיים פעיל ובריא, התכנית הלאומית למניעת עישון ועוד תכנית למניעת מחלות זיהומיות בקרב עולי אתיופיה, שגם שם אני מחויבת לשים תקציב ועוד אנחנו שותפים בתכנית של דרך חדשה שמוקדשת לעולי אתיופיה, ועוד התכניות השוטפות של ה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, גברתי, לקבל לידי תוך שבועיים את כל הנתונים של המחלקה שלכם – תקציב שנתי ודרך חלוקת התקציב בתוך המחלקה לתכניות הלאומיות השונות שהיו לכם, ואם אפשר, לא אם אפשר, אני בטוחה שזה אפשרי, לקבל גם כן את החלוקה המגזרית – חלוקה לפי מה מושקע באוכלוסייה הערבית, בשפה הערבית ומה מושקע בתכניות כלליות.
<ניבה בסודו-מנור: על זה יש לי נתונים רב שנתיים ואני יכולה להגיד לך שכל העמותות שבדקו אותנו, יצאו שבעי רצון כי המחלקה שלנו נותנת דגש - - -
עאידה תומא סלימאן: אומרים עלי שקשה להשביע את רצוני.
עאידה תומא סלימאן: אני אוהבת לבדוק בעצמי.
עאידה תומא סלימאן: אז אני אשמח לקבל את המידע הזה תוך שבועיים.
עאידה תומא סלימאן: ונזכרתי, אותו דבר, אשמח לקבל את הנתונים של משרד החינוך, עם חלוקת תקציבים של מה נעשה בנושא הזה באופן כללי-ארצי בתכניות שלכם וספציפית לאוכלוסייה הערבית גם כן.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת קודם כל לברך את האורחים שנכנסנו.
עאידה תומא סלימאן: בית ספר?
מסעוד גנאים: מאשדוד, לא?
עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לראות היום את הדור הצעיר.
עאידה תומא סלימאן: יש כנראה תכניות.
עאידה תומא סלימאן: משרד החינוך כנראה עושה עבודה.
<ראיד דאג'ר: תודה רבה לך.
מסעוד גנאים: גם בתי הספר והתלמידים.
עאידה תומא סלימאן: אני מחכה לשמוע מהתלמידים, אחר כך אני מציינת בפרוטוקול.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחבר הכנסת מסעוד גנאים, כי חברי הכנסת חייבים לצאת גם לוועדות אחרות והם כיבדו אותנו בנוכחותם ואחר כך נמשיך גם עם התלמידים.
מסעוד גנאים: אני גם מצטרף לברכות, ברוכים הבאים כולם.
מסעוד גנאים: בית ספר מג'ד אל כרום, חטיבת ביניים, בית ספר באשדוד, בית ספר מבקה וכל האורחים, אהלן וסהלן.
מסעוד גנאים: אני הייתי גם בוועדת חינוך בבוקר, שדנו על תכניות משרד החינוך במניעת עישון.
מסעוד גנאים: אכן יש תכניות, אבל לפי דעתי זה לא די.
מסעוד גנאים: זה לא מספיק.
מסעוד גנאים: נכון, גם התלמידים מאשדוד יש להם הצגה ותכנית טובה מאד, שגם מעורבים בה נשים בקשר לעישון.
מסעוד גנאים: לא שהן מעשנות, בפסיבי, אלא יש להם תכנית שהציגו אותה באופן באמת - - -
עאידה תומא סלימאן: אתם יכולים להתקדם לשולחן ולשבת.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה כייף, רק אם יושבים לשעה אחת.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך זה לא הופך לכייף.
מסעוד גנאים: הם הציגו משהו מעניין בוועדת החינוך ובאמת זה מעיד שבכל התכנית למניעת עישון, התפקיד של התלמידים ושל בני הנוער הוא חשוב מאד.
מסעוד גנאים: אני ציינתי את זה בוועדת החינוך, אני גם מציין את זה פה, משום שתלמיד יכול לשכנע תלמיד אחר.
מסעוד גנאים: משום שכשאנחנו מדברים על עישון ונרגילה במיוחד, אנחנו לא מדברים על סתם הרגל.
מסעוד גנאים: אנחנו מדברים על משהו שהוא חלק מתפיסת הנער בהתבגרות שלו.
מסעוד גנאים: הוא חושב שבדרך הזו הוא מורד בכללים, בערכים, הוא רואה את עצמו וזו הבעיה לפי דעתי ועם זה צריך להתמודד בסוף; והתמודדות צריכה להיות כוללת.
מסעוד גנאים: זה לא רק בבתי הספר, אלא גם משפחה, הבית, הדוגמא האישית יש לה תפקיד חשוב מאד.
מסעוד גנאים: גם הדוגמא האישית של המורים.
מסעוד גנאים: לא יתכן שאני מורה אומר לתלמיד לא לעשן ואני בפניו גם מעשן וגם זורק את הסיגריה בחצר בית הספר או בכיתה, למשל.
מסעוד גנאים: אני ראיתי מורים כאלה, לצערי הרב.
מסעוד גנאים: לכן אני חושב שתכנית המניעה צריכה להיות כוללת בתי ספר וכל שאר התחומים והחברה, אם זה הרשויות, אם זה המשפחה וכולם, והתקציבים והתכניות.
מסעוד גנאים: באמת, למה כולנו, עאידה, וגם אנחנו בוועדת החינוך, כאשר אמרו כישורי חיים קפצנו, משום שאת הכל מעמיסים על כישורי חיים.
מסעוד גנאים: כל מה שאנחנו מזכירים פה, אומרים כישורי חיים וכולה שעתיים בשבוע.
מסעוד גנאים: זה לא מספיק לפי דעתי, משום שאנחנו רואים את העניין של כישורי חיים.
מסעוד גנאים: זה חלק מתפקיד בית הספר לא להיות רק בית חרושת לציונים ולתעודות, אלא לבנות את האישיות של התלמיד ושל הנער.
מסעוד גנאים: מבורכים כל מי שמעורבים במלאכת הקודש, משום שהם גם מדברים על הצלת חיי אדם, משום שעישון הורג בסוף.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנת מסעוד גנאים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתכנס לקראת סיום הישיבה, אבל יש לנו תלמידים ותלמידות שכנראה עבדו כל השנה על הנושא הזה והייתי רוצה לשמוע משלושת בתי הספר, תבחרו אחת או אחד שייצגו.
עאידה תומא סלימאן: כל בית ספר יבחר תלמיד או תלמיד שידברו ויספרו לנו.
עאידה תומא סלימאן: תיכף אעבור לערבית.
עאידה תומא סלימאן: ארצה לשמוע מה בדיוק חוויתם בתכנית הזאת ומה למדתם.
<זינה קעדאן: (הדוברת מדברת בערבית, התרגום הוא של יו"ר הוועדה) שמי זינה קעדאן מבית ספר אלאנדלוס מבקה אל גרבייה.
<זינה קעדאן: הפרויקט שלנו – עשינו את קופסת הסיגריות הזו והציורים שעליה הם שלנו.
<זינה קעדאן: עשינו מישהו שמעשן, והראנו כשאנחנו מעשנים כל הגוף שלנו מתפורר ובסוף אנחנו מתים.
<זינה קעדאן: עשינו פה סיגריה- - -
עאידה תומא סלימאן: המעשנים, לא אתם.
<זינה קעדאן: כן.
<זינה קעדאן: אני שמעתי שבבתי ספר יש ילדים שמכיתה ז' מעשנים.
<זינה קעדאן: יש לי משהו להוסיף.
<זינה קעדאן: אנחנו יכולים לפצל מדעים בין ילדים קטנים, לעשות כאילו מצגות, שירים, דברים כאלה, בגלל שאני חושבת שלילדים קטנים יש כוח להשפיע על ההורים שלהם ולהגיד – "אבא, אני שמעתי שכשאתה לוקח סיגריה ומעשן, אתה עושה דבר רע לעצמך וגם לי, אז למה אתה מעשן".
<זינה קעדאן: לגבי הקופסא, עשינו דבר כזה, בגלל שאם הילד יראה את הסיגריה, אז הוא יגיד – אבא שלי, זה מה שיקרה לך אם אתה מעשן, אז למה אתה מעשן?
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה, זינה.
עאידה תומא סלימאן: יש לך מחשבות, את באופן אישי, לפעול?
עאידה תומא סלימאן: מה את עושה?
עאידה תומא סלימאן: עשית כבר משהו?
עאידה תומא סלימאן: אצלך בבית מעשנים?
<זינה קעדאן: בבית שלא לא מעשנים.
<זינה קעדאן: אבא שלי לא מעשן.
<זינה קעדאן: אמא שלי לא מעשנת.
עאידה תומא סלימאן: כשמגיעים אורחים שמעשנים, אתם נותנים להם לעשן בתוך הבית?
<זינה קעדאן: לא.
עאידה תומא סלימאן: אני הולכת לפי סדר הכניסה: מג'ד אל כרום הם האלופים השנה בתכנית הזאת.
עאידה תומא סלימאן: הם זכו בתכנית הארצית.
<לואי מנאע: אני לואי מנאע ממג'ד אל כרום, כיתה ט', חטיבת הביניים מחמוד דרוויש, מג'ד אל כרום.
<לואי מנאע: אני מבית ספר גדול של 1,100 תלמידים.
<לואי מנאע: כל תלמיד הביא מהבית שלו 27 ק"ג קופסאות סיגריות וכל תלמיד היה חייב להביא קופסאות סיגריות.
<לואי מנאע: התחלנו לבנות בניין, מודל מקופסאות סיגריות בגובה של 20 מטרים - - -
עאידה תומא סלימאן: יעני מגדל.
<לואי מנאע: כן, מגדל, לבנות אותו כאילו על בניין של בני אדם.
עאידה תומא סלימאן: בצורה של בן אדם.
מסעוד גנאים: בצורת גוף האדם.
<לואי מנאע: כן.
<לואי מנאע: אנחנו תלמידים שמשפיעים על התלמידים.
<לואי מנאע: אנחנו מקבוצת עמיתים, כאילו תלמידים משפיעים על תלמידים.
<לואי מנאע: העברנו הרצאות, סרטונים, משהו כזה.
<לואי מנאע: אנחנו חוקרים, לומדים ואז נרתעים.
<לואי מנאע: גמרנו להרבה מורים מאצלנו להפסיק לעשן ואני היחיד שגרמתי לאבא שלי להפסיק לעשן אחרי 16 שנים.
<לואי מנאע: אמרתי לו תחסוך את הכסף ללימודים שלי, ככה אתה שורף את הכסף.
<לואי מנאע: בסוף אנחנו הולכים לשרוף את המודל שלנו.
<לואי מנאע: נכתוב כתבה באינטרנט מבית הספר חטיבת הביניים מחמוד דרוויש, ששורף 6 מיליון שקלים – ומה זה יגרום לאנשים שיכנסו לכתבה.
<אחלאם סבע: אנחנו לא שורפים, בגלל שאנחנו בית ספר ירוק מתמיד.
עאידה תומא סלימאן: בדיוק חיכיתי שהוא יסיים כדי לשאול את השאלה הזו.
<אחלאם סבע: אני מכירה את הראש שלך, עאידה.
<לואי מנאע: אנחנו לא נשרוף אותו, אנחנו נהרוס אותו.
<לואי מנאע: כל התלמידים יהרסו אותו.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, מצויין.
<אחלאם סבע: או חשבנו לעשות איזו שהיא הלוויה, או איזו הפגנה בתוך הכפר שאנחנו עושים את זה בחגים.
<אחלאם סבע: ביום העישון העולמי אנחנו ניקח את המודל הזה ונעשה איזו הלוויה או משהו לגבי מה מזיק לנו.
<אחלאם סבע: לגבי הכסף, אל תדברו על כסף, זה הרבה כסף, זה מיליונים, זה ים של כסף שרק לוקחים את זה.
<אחלאם סבע: בכפר מג'ד אל כרום, שאנחנו החטיבה היחידה ואנחנו - - -
עאידה תומא סלימאן: אני ביקשתי לשמוע את התלמידים.
עאידה תומא סלימאן: אז אני אתן לך עוד דקה, כי אני צריכה לשמוע מהם ולסכם.
<אחלאם סבע: דקה לי או לו?
עאידה תומא סלימאן: לך.
עאידה תומא סלימאן: תסיימו.
עאידה תומא סלימאן: ביניכם.
<לואי מנאע: תגידי לה - - -
עאידה תומא סלימאן: אז תגיד, למה שהיא תגיד?
<לואי מנאע: אנחנו חשבנו שבכסף שאנחנו נחסוך מאנשים שמפסיקים לעשן, אנחנו יכולים לבנות בתי ספר, מסגדים.
<לואי מנאע: אנחנו יכולים לשפץ הרבה דברים בכפר שלנו או במגזר הערבי בכלל.
עאידה תומא סלימאן: יעתיק אל עפייה.
מסעוד גנאים: רעיון טוב.
עאידה תומא סלימאן: אתם יכולים להוות דוגמא.
עאידה תומא סלימאן: בית הספר באשדוד.
<ליאת קליין: בית הספר קשת באשדוד.
<ליאת קליין: אנחנו השתתפנו בשתי תכניות עירוניות בנושא של מניעת עישון.
<ליאת קליין: תחרות ראשונה של עיצוב מיצג של חפיסת סיגריות, עם מסר שולל עישון.
<ליאת קליין: ניתן לתלמידים להסביר.
<ליאת קליין: אנחנו הצגנו גם משחק שהוא לא נמצא כאן כרגע, אחר כך אני אתן לתלמידה נוספת להסביר בקצרה את העיקרון של המשחק.
<אריאל גיימן: שלום לכולם.
<אריאל גיימן: קוראים לי אריאל ואני לומד בבית ספר קשת באשדוד בכיתה ו'.
<אריאל גיימן: כפי שאתם יכולים לראות על המיצג שלנו, יש אמא ובן.
<אריאל גיימן: הבן מנסה להגיע לאימו, אך עשן הסיגריות מפריע לו.
<אריאל גיימן: מטרת המיצג שלנו היא בעצם לעורר את מודעותם של ההורים המעשנים, להשפעת העישון הפאסיבי ועל הנזקים הנגרמים לילדיהם כתוצאה מכך.
<אריאל גיימן: כמו כן, מטרת המיצג היא גם להשוות בין הצורך הבסיסי הכי חשוב בחייו של הילד, שהוא אוויר נקי לנשימה, לבין הצורך הרגשי הכי חשוב בחייו, שהוא הקשר בין ההורה לילדו.
<ליאת קליין: בגלל זה המשפט: "אמא, אני זקוק לך כמו אוויר לנשימה", שיש את כפל המשמעות.
<אריאל גיימן: המסר בו בחרנו מופנה במיוחד לאימהות, כי אחרי הכל: אין כמו אמא בעולם, אבל אנחנו בטוחים ש - - -
עאידה תומא סלימאן: עם זה אני מסכימה.
מסעוד גנאים: אתה יצאת מזה.
עאידה תומא סלימאן: הוא למד את הלקח.
<אריאל גיימן: אבל אנחנו בטוחים שהוא יפעל וישפיע גם על אבות בדיוק באותה מידה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני מתרגשת ממה שהציגו התלמידים.
עאידה תומא סלימאן: זה יכולה להיות דרך מאד טובה לשכנע.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאת מצביעה.
עאידה תומא סלימאן: זה משהו שאי אפשר לסכם את הישיבה בלעדיו?
<עדנה פלג-אולבסקי: ממש.
עאידה תומא סלימאן: ממש ממש?
עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה, דקה.
<עדנה פלג-אולבסקי: כל הפעילות היפה הזאת היא שיתוף פעולה מאד יפה של שפ"י במשרד החינוך, האגודה למלחמה בסרטן ומשרד הבריאות.
עאידה תומא סלימאן: ממש אי אפשר היה לסכם את הישיבה בלי המשפט הזה.
<עדנה פלג-אולבסקי: לגמרי.
עאידה תומא סלימאן: שיבורכו כל המאמצים, אם זה של משרד החינוך, אם זה של האגודה, אם זה משרד הבריאות, החוקרים.
עאידה תומא סלימאן: תמיד יש ברגע האחרון.
עאידה תומא סלימאן: שתי דקות, לא יותר.
<מחמוד מואסי: אני רוצה להודות לך עאידה.
עאידה תומא סלימאן: תגיד בבקשה את השם לפרוטוקול.
עאידה תומא סלימאן: מואסי מחמוד, בית הספר אלאנדלוס.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו באנו היום גם עם המנהלת, לתת לזה גם חוזקה וגם לתת לזה מעמד.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחזקים אתכם, חברי הכנסת, גם חברינו מסעוד גניאם, גם אותך, יושבת ראש הוועדה, שעשית דיון על זה.
עאידה תומא סלימאן: זה נושא חשוב - בריאות הציבור בכלל, וגם בריאות הציבור הערבי במיוחד.
עאידה תומא סלימאן: אני מסכמת ואני חוזרת על הבקשה שלי לשני המשרדים, לספק לי את המידע שביקשתי תוך שבועיים, כדי לעמוד מקרוב על המאמצים ולחשוב איך אפשר באמת לקדם את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לציין שאני מאד מופתעת מהדלות במשאבים שמושקעים בנושא הזה מצד המדינה.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להכריז על תכנית לאומית עם אפס תקציבים.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שנקרא בגדול מס שפתיים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להשתמש בשום מילה אחרת, אבל זה מביש, שמכריזים על תכנית לאומית מצד הממשלה ומשקיעים אפס כספים בזה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שבהרבה מהתכניות ובהרבה מההחלטות הממשלתיות, לרגע עובר בראש של מקבל ההחלטות שאפשר לעשות משהו עם תכנית לאומית באפס כספים, אבל כשזה כנראה נוגע לבריאות הציבור, זה אפשרי לחשוב בצורה כזו.
עאידה תומא סלימאן: מה שעוד חורה לי, שהמדינה עצמה והממשלה עצמה יודעת שהיא משקיע הרבה יותר אחר כך בטיפול בתחלואות של התופעות האלה והיה אפשר לחסוך לא רק בכספים, אלא גם כן בכאב של האנשים ובתודעה.
עאידה תומא סלימאן: אני מתפלאת ואני גם אבדוק ואמשיך את העניין של ההקצאה התקציבית למחלקה לבריאות הציבור.
עאידה תומא סלימאן: זה נשמע לי מאד הזוי שמורידים בזמן ובעידן שכולם מדברים על מודעות ועל בריאות הציבור, דווקא לחסוך בתקציב של המחלקה הזו ולהוריד אותה מ-6 מיליון למיליון אחד.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על התכנית של רשת ערים בריאות בישראל.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן אולי גם לעבוד יותר טוב במרכז השלטון המקומי להגיע ליותר וליותר ערים מעורבות בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: חבל לי שאין השקעה תקציבית גם כן בקידום תכנית כזו, אבל הכל קשור בזה.
עאידה תומא סלימאן: בכל הנושא של חקיקה – עלו כמה הצעות שאני הולכת לבדוק אותן, אבל אני חושבת שהגיע הזמן גם לחשוב על כך שהמדינה מרוויחה המון ממיסים על סיגריות.
עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן להחזיר לציבור ולהשקיע חלק מהתקציב הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מודיעה עכשיו שכחברת כנסת וכיושבת ראש הוועדה הזו, אני אנסה לקדם את החקיקה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שעניין היותי מהאופוזיציה לא יעמוד בפני כמו בהרבה חקיקות שאני מנסה לקדם, ושהקואליציה תתפקח ותבין שצריך לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מודה לכולם, יעתיק אל עפייה, ואני נועלת את הישיבה.
עליזה לביא: אני שמחה לפתוח את הדיון שלנו הבוקר, של ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות.
עליזה לביא: היום ה-20 ביוני 2016, י"ד בסיון התשע"ו.
עליזה לביא: נמצאים כאן רבים שהיו בדיונים הקודמים.
עליזה לביא: אנחנו אמרנו חינוך, חינוך, חינוך ועוד פעם חינוך ועוד פעם חינוך והבטחנו לייחד דיון בנושא הזה של חינוך, של הסברה, של מודעות, של פיתוח שיחה, של מה באמת קורה בתוך מערכת החינוך, גם במערכת עצמה אבל בשטח והאם השטח מתכתב עם המציאות עליה שמענו בקצרה בדיון שהיה כאן לגבי סוגיית ההסברה.
עליזה לביא: איך מדברים, איך מסבירים.
עליזה לביא: אנחנו רואים שמצד אחד הנושא של זנות ילדים וזנות נוער, ובדיון האחרון שמענו על חשפנות בקרב סטודנטיות.
עליזה לביא: אני חייבת לשתף אתכם ולומר שביום חמישי האחרון היה יום עיון מקצועי מאוד באוניברסיטת תל אביב בנושא של הטרדות מיניות, הטיפול בהן וההשלכות.
עליזה לביא: סיפרתי גם שם על העבודה שלנו אבל שיתפתי בסוגיה הזאת שעלתה כאן לגבי סטודנטיות שבוחרות לעסוק בחשפנות.
עליזה לביא: אני חייבת לומר לכם שכאשר הסתיים כאן הדיון, קיבלתי כמה וכמה טלפונים מאנשי אקדמיה, אחד הזדהה ואחד לא, אמרו לי שאני לא יודעת עד כמה הנושא הזה עמוק באקדמיה.
עליזה לביא: כשדיברתי על הדברים הללו, רקטור האוניברסיטה אמר לי שהוא הולך להיכנס לנושא הזה כי זה נושא מאוד רחב.
עליזה לביא: הטרדות מיניות זה לא משהו נקודתי אלא בכלל חינוך, הסברה, התמודדות.
עליזה לביא: שמחתי מאוד לשמוע את הדברים ואני מקווה מאוד שעוד ראשי אוניברסיטאות, מכללות ומוסדות חינוך יצטרפו לקריאה ובכלל לנושא של החינוך ולהעלאת הדברים על סדר היום.
עליזה לביא: רק עכשיו נחשפתי לכך שאחת מהנשים הבולטות במחנה החרדי, בקבוצה החרדית, הקימה יוזמה בפייסבוק לגבי הטרדות מיניות בחברה החרדית, לא תשתוק.
עליזה לביא: נפגשתי אתן.
עליזה לביא: קראתי בעיתון שהיא נפגשה עם חברי כנסת חרדים והם אמרו לה שהם לא יעזרו לה אלא אם כן הם יקבלו אישור מרבנים.
עליזה לביא: אני אומרת את זה כאן בפורום הזה כי מצד אחד אני רואה את הרקטור של אוניברסיטת תל אביב ומצד שני אני רואה את הקיצוניות השנייה.
עליזה לביא: הסברה וחינוך, אין ספק שיש בהם כוח ועוצמה כדי לבוא ולקרוא לילד בשמו, בשני המובנים.
עליזה לביא: מצד אחד לדבר על התופעה אבל גם בקרב בני הנוער.
עליזה לביא: אין ספק שזה נושא שיש בו כדי להתמודד עם המניעה ועם הטיפול בקרב צעירים וצעירות, תלמידים ותלמידות וגם בוגרים ובוגרות.
עליזה לביא: אנחנו בשיתוף עם משרד החינוך וניתן גם לו את הבמה כדי להציג את הדברים עליהם שמענו בקמצוץ, גם את התכניות אבל יותר אני רוצה לשמוע מה קורה בשטח.
עליזה לביא: מהניסיון שלי, גם כיושבת ראש ועדה, הרבה פעמים שמעתי על התכניות ובאמת הן מדהימות אבל גם לא הכרתי אותן כאימא וגם הנוכחים לא הכירו.
עליזה לביא: גם כשהלכתי הביתה ושאלתי את הבת שלי או את החברות שלה, גם הן לא הכירו.
עליזה לביא: אני מאוד רוצה לשמוע על התכנית ולשם כך פינינו זמן אבל גם לשמוע מה קורה בשטח.
עליזה לביא: נתחיל עם מיכל לוין שהיא תלמידה בבית ספר צפית.
עליזה לביא: ספרי לנו מה קורה בבית הספר.
<מיכל לוין: אני תלמידת כיתה י"ב.
<מיכל לוין: היום אני מסיימת.
עליזה לביא: היכן זה בית ספר צפית?
<מיכל לוין: בקיבוץ כפר מנחם, מועצה אזורית יואב, בית ספר שמדורג ברשימת בתי הספר המובילים.
<מיכל לוין: בבית הספר יש לנו הרבה פן חברתי, יש כל מיני אירועים שנותנים לאחריות השכבה לארגן לכל בית הספר ושמים הרבה דגש על תרבות, תרבות שהיא אלטרנטיבית לתרבות הנוער של שתייה וכדומה.
<מיכל לוין: יש לנו הרבה מקום להביע את עצמנו בבית הספר.
<מיכל לוין: השנה עשינו התלמידים, לא מטעם מועצת התלמידים אלא קבוצה של תלמידים שבחרו כי בית הספר נותן לנו פלטפורמה לארגן סמינרים, נושא משותף לכלל התיכון ואחרי כן גם לחטיבה כנושא מותאם, נושאים שאנחנו בוחרים והשנה זה היה שוויון מגדרי כי בבית הספר שלנו לפחות פעם בשנה יש איזשהו סיפור או תקרית.
<מיכל לוין: לבית הספר שלנו יש פנימייה שהיא חברת נעורים שזה בעצם מי שבוחר להיות בה.
<מיכל לוין: אני הייתי חניכה בפנימייה ועכשיו סיימתי.
<מיכל לוין: כל פעם שיש חג, כל שכבה אחראית לארגן מסיבת חג עם הצגה לכל בית הספר עם הופעה.
עליזה לביא: עכשיו בואי ספרי לנו בהקשר של הדיון שלנו מה קיים בבית הספר או מה לא קיים בבית הספר.
עליזה לביא: האם זאת יוזמה שלכם או יוזמה של המערכת.
<מיכל לוין: בעניין של הסמינר, הוא נבע בעקבות כך שבשנה שעברה בכיתה י' – אז הם היו בכיתה ט' - הם היו אחראים על ארגון מסיבת פסח.
<מיכל לוין: הבנים ראו שיש חלון במקלחת ואפשר להציץ דרכו לבנות והם צילמו את הבנות והפיצו את זה ב-ווטסאפ.
<מיכל לוין: התגובה לזה בבית הספר, של הרבה בנים בעיקר וגם חלק מהבנות, הייתה שזה מצחיק, איזה גברים, ואחת הבנות שצילמו אותה – מנהיג הכנופיה לא עזב את בית הספר אלא נשאר ללמוד – אמרה שהיא לא מוכנה לבוא לבית הספר כל עוד הוא נשאר.
<מיכל לוין: הוא נשאר עד סוף השנה.
<מיכל לוין: היו אפילו בנות ששאלו מה היא עושה מזה סיפור כזה, שתבוא לבית הספר, שתשחרר.
<קריאה: לא הוגשה תלונה במשטרה?
<מיכל לוין: כן.
עליזה לביא: יש היום את חוק הסרטונים.
עליזה לביא: אתם מכירים?
עליזה לביא: דיברו אתכם על חוק הסרטונים?
<מיכל לוין: דיברו אתנו בעקבות האירוע בבית הספר אבל במקביל אני חושבת שהכול נובע מתפיסה שבנים רוצים את זה, הם צריכים להתנהג באופן מיני, לעשות מה שבא להם, לראות בנות, להפיץ ובנות הן מעין כלי, בנות שהן אתן בשכבה, חברות שלהם ויש פער בין התפיסות המגדריות לבין מה שמצופה מגבר ומה שמצופה מאישה ואיך שמתנהגים לקורבן שבסופו של דבר זאת הטרדה מינית.
<מיכל לוין: הרבה ילדים אפילו לא הבינו שמדובר בהטרדה מינית לכל דבר.
<מיכל לוין: לכן היה נראה לנו גם תמוה שבבית הספר שלנו חינוך מיני מתנהל מבחינה מערכתית רק פעם בשנה, שעה וחצי בשנה לכיתות י', י"א ו-י"ב.
<מיכל לוין: בכיתה י' דיברו אתנו ממש על פיזיולוגיה, דברים שלגיל הזה בעיני זה פחות רלוונטי ויש נושאים שהם יותר רלוונטיים.
<מיכל לוין: אפשר להתקדם מעבר כי זה גיל שכבר נערים פעילים מינית, הרבה מאוד נערים.