GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ריהאם חלייף ג'באלי: אנחנו ביחידה שלנו, יחידת המגדר.
מירב בן ארי: את מדריכה שלה מתוך 12 המובחרות או מובחרים, יחידת העלית של משרד החינוך.
<אושרה לרר שייב: לא, המספר שלה הוא מספר אחר ושלי מספר אחר.
מירב בן ארי: בוא נגיד שלשתיכן חסר.
<ריהאם חלייף ג'באלי: ממש וספציפית בחברה הערבית.
<ריהאם חלייף ג'באלי: התכנית מיועדת לבתי ספר יסודיים.
<ריהאם חלייף ג'באלי: אני התחלתי לבנות תכנית בנושא שוויון בין המינים לפני חמישה חודשים, שזו עדיין תכנית חדשה.
<ריהאם חלייף ג'באלי: תכנית מפתח הל"ב מובנית מעשרה ערכים, כל חודש יש ערך מסוים שמועבר לכיתות.
<ריהאם חלייף ג'באלי: כל חודש אני לוקחת ערך ואני מנסה לבנות הפעלה על אותו ערך ואנחנו שולחים אותה לרכזי החינוך החברתי ולמדריכים בבתי הספר היסודיים הערביים ומבקשים מהם שיעבירו לפחות פעם בחודש את ההפעלות.
<ריהאם חלייף ג'באלי: השלב השני הוא הכשרת רכזי חינוך חברתי, כי בינתיים תכנית מתחילה להיבנות, אבל הרכזים - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שעד שאת התחלת, לפני חמישה חודשים, לא הייתה תכנית באוכלוסייה הערבית של הטמעה מגדרית רחבה.
<ריהאם חלייף ג'באלי: בבתי ספר יסודיים - - -
<אושרה לרר שייב: אני יכולה להתייחס לזה.
עאידה תומא סלימאן: לפרוטוקול, היה או לא היה?
<אושרה לרר שייב: היום במפתח הל"ב במגזר היהודי אין בכלל, זאת אומרת ההתחלה היא במגזר הערבי.
<אושרה לרר שייב: ההתחלה היא שם.
עאידה תומא סלימאן: לא, את הצגת תכנית של הטמעה מגדרית רוחבית שהיא כוללת הכנסת תכנים לתרבות ולהיסטוריה ול- ל- ל- ל-.
<אושרה לרר שייב: נכון, זה לא זה.
<אושרה לרר שייב: יש עוד הרבה דברים.
עאידה תומא סלימאן: זה היה קיים באוכלוסייה הערבית?
עאידה תומא סלימאן: מה שהצגת?
עאידה תומא סלימאן: התכנית ההיא, של הטמעה רוחבית?
<אושרה לרר שייב: של הטמעה רוחבית לא, אבל מה שהיה קיים בחברה הערבית זה תכניות ממוקדות מגדר של זכיינים שזוכים ו - - -
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אני פעם ניהלתי ארגון שהיה זכיין שלכם, עד שהבאתם ארגון אחר, שתקע שנה שלמה והתכנית לא זהה כי הוא לא היה מוכן.
<אושרה לרר שייב: לא, כי לא הייתה ממונה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת את ההיסטוריה טוב מאוד.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני מבינה שבעצם תכניות של הטמעה מגדרית רוחבית באוכלוסייה הערבית עדיין לא התחילו.
עאידה תומא סלימאן: התחילה התכנית הזו ביסודי, שהיא לא הטמעה רוחבית.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, מה שאתן עושות דומה לכישורי חיים, רק אתם מגישים להם כל פעם את הערך שאתם רוצים, שיעבור תוך שעה.
<ריהאם חלייף ג'באלי: נכון, בינתיים זה ככה.
<ריהאם חלייף ג'באלי: המטרה היא להכשיר כמה שיותר רכזי חינוך חברתי ומורים שיעבירו בעצמם את השעה הזו.
עאידה תומא סלימאן: וזו תכנית חדשה?
<ריהאם חלייף ג'באלי: כן.
עאידה תומא סלימאן: מה קורה בעל יסודי?
<אושרה לרר שייב: בעל יסודי יש לנו את התכניות של הזכיינים.
עאידה תומא סלימאן: שהן הכנות לחיי משפחה ושילוב קריירה והעצמת נערות?
<אושרה לרר שייב: וגם נערים.
עליזה לביא: אני מצטרפת לברכות הרבות על הדיון החשוב הזה בשיתוף של שתי הוועדות, מכפיל כוח פלוס.
עליזה לביא: אמרתי פה לחברותיי קודם שאני מרגישה שאנחנו היינו בדיון הזה לפני שנתיים ולפני ארבע שנים ועוד ועוד, כל מי שבא מהארגונים, מהשטח, מבתי הספר, מלהיות אמא במדינת ישראל, מלשוחח עם הבנות, עם התלמידות.
עליזה לביא: אני חייבת לשתף אתכם שלפני חודש נתתי שיעור אזרחות בבית הספר בהדסים, בית ספר תיכון רגיל.
עליזה לביא: בסוף השיעור ליוו אותי כמה תלמידים ואחד הנושאים שעלו היה הנושא של חינוך למיניות, בית ספר חילוני, רגיל, כלומר בית ספר, והם סיפרו לי שלמעט בכיתה ז' שהייתה שם שיחה מעולם לא הייתה שיחה על איזה שהיא סוגיה או הקשר או נושא ואז שאלתי אותם אם דיברו על זה, הם אמרו 'כן, ביקשנו כמה פעמים, לא היה מענה'.
עליזה לביא: אחרי זה, כשישבתי עם המנהל של בית הספר, אחרי שיעור האזרחות, גם לקבל משוב וגם לשמוע קצת על בית הספר ועשיתי סיור, שאלתי אותו, אז הוא אמר 'תראי, זה מעולם לא הגיע מהתלמידים כבקשה'.
עליזה לביא: סיפור שאני משתפת אתכם.
עליזה לביא: אני מזכירה לכם שלפני שנתיים, כשקיימנו את הדיון הזה, ישר רצנו לשר החינוך, הבאנו כסף, כסף קונה את הכול.
עליזה לביא: שאלתי כבר אז בכמה בתי ספר הפעילות המבורכת, החשובה, הנהדרת, הנפלאה שלכם - - -
<אושרה לרר שייב: מאז זה הופץ שוב.
עליזה לביא: בסדר, זה שם המשחק.
עליזה לביא: היחד של שתי הוועדות, יושבת פה חברת כנסת שמנהלת את הוועדה החשובה הזו, שעושה עבודה נהדרת, וחברת כנסת שהנושא קרוב ללבה והיא קרובה לשר האוצר, שם המשחק הוא כסף.
עליזה לביא: מירב, איך את תמיד אומרת?
מירב בן ארי: בואו לא נתבלבל, כמו ששר החינוך אומר, זה התקציב השני בגודלו, יש פה 60 מיליארד, מדובר על חלוקת העוגה.
מירב בן ארי: אבל אין ספק שהפנייה של הוועדה ומעקב הם בסופו של דבר - - - אנחנו נפנה, בטח ועדת החינוך ומעמד האישה, וגם נלווה, אם יש קיצוץ גם, זה בכלל לא הגיוני.
עליזה לביא: אבל קרו שני דברים במקביל.
מירב בן ארי: מילא אתה משאיר - - - כן, זה מה שהיא אומרת.
עליזה לביא: כן, יש את הקיצוץ.
עליזה לביא: אנחנו אז נתנו את זה כתוספת, היה כסף ייעודי צבוע שהגיע, עשיתי את זה כששר החינוך היה מהמפלגה שלי והיה קשוב לנושא.
עליזה לביא: אני שוב אומרת שצריך וזה צריך להיות בבסיס התקציב.
עליזה לביא: הנקודה השנייה זה שחלק גדול מהעבודה הייתה דרך ארגונים.
עליזה לביא: אני יודעת שהיה מהלך במשרד שגם התכנים וגם העבודה וההדרכות תהיינה דרך המשרד.
עליזה לביא: זו החלטה מקצועית, אני רק לומדת אותה, דיברנו גם על הנושא הזה, אבל בשורה תחתונה הייתי שמחה לדעת, אל"ף, האם יש ביותר בתי ספר את הפעילות שלכם, האם חלו שינויים מהדיווחים הקודמים שנתתם.
עליזה לביא: לטעמי, להבנתי, מההיכרות שלי עם השטח, יש את אותם בתי ספר שזה חלק מההיכרות של מנהלות שמכירות, או שמעוניינות.
עליזה לביא: זה נתון בכמה פעמים לשיקולו, החל משר החינוך שמחליט את מה הוא מתעדף, למה הוא מעביר כספים, בפועל זה שיקוף של האג'נדה שלו, של ההבנה שלו, של ההתמודדות שלו עם הנושא, אם זה בכלל חשוב לו, ממשיך במנהלי ומנהלות בתי הספר, אם לוקחים או לא לוקחים, על חשבון איזה שעות, איך הם מנהלים, האם הם מודעים בכלל לאפשרות הזו.
עליזה לביא: במלחמה של משרד החינוך מול התחרות עם האינטרנט, האינטרנט ינצח בגדול.
עליזה לביא: רק לפני כמה שעות, אתמול, הגיעו אליי שני חבר'ה צעירים מבית ספר ברמת גן שאמרו לי 'עליזה, צריך בחוק לחייב שיהיו שיעורים בבית הספר בנושא הזה', אמרתי להם שזה לא עניין של חוק והתחלתי להסביר להם על המערכת.
עליזה לביא: הם לא הכירו.
עליזה לביא: אני יכולה להעביר לכם, אני אשמח מאוד אם תחזרו אליהם, כי היוזמה היא מאוד מאוד יפה, אני אתן לכם את זה.
<אושרה לרר שייב: יש כמה בתי ספר שפנו אלינו והם עובדים.
עליזה לביא: השטח משווע להרבה עזרה ועזרה זה תקציב.
עליזה לביא: העבודה שלכם ברוכה, חשובה ואני מחזקת אתכם, אבל כספים - - -
מיכל רוזין: הקואליציה, מה אני אעשה?
מיכל רוזין: ועדת כספים, אתם עושים לנו את המוות.
עליזה לביא: סליחה, לי יש אתיקה, אני מתנצלת.
מירב בן ארי: מיכל, את רוצה לומר משהו?
מיכל רוזין: אני חייבת להצביע, אחרת יצביעו נגדי.
עליזה לביא: גם אני, אני רצה, אבל אני אשמח רק לקבל תשובה.
מירב בן ארי: אנחנו רוצות לשמוע נציג או נציגה מבית ספר דרכא רמון.
<סהר עדס: שלום.
<סהר עדס: אני מלמדת גם מגדר דרך התכנית של היחידה לשוויון בין המינים וגם כישורי חיים.
מירב בן ארי: את מחנכת?
<סהר עדס: אני יועצת חינוכית שמשלבת את שתי התכניות האלה והייתי רוצה להתייחס לכמה נקודות.
מירב בן ארי: רק כדי שנדע ובשביל הפרוטוקול, בית הספר נמצא במצפה רמון?
<סהר עדס: בית הספר נמצא בגדרה.
מירב בן ארי: אז זה מצפה רמון בגדרה?
<סהר עדס: לא, זה בית הספר על שם אילן רמון והוא נמצא בגדרה.
<סהר עדס: נמצאת כאן גם מנהלת בית הספר, הגב' חנה כהן, ונמצאים גם שני תלמידים, תלמיד ותלמידה שלומדים את התכניות האלה ואני מאוד אשמח אם נאפשר להם רשות דיבור ותוכלו לשאול אותם.
מירב בן ארי: אנחנו ניתן להם.
<סהר עדס: אני הייתי רוצה להתייחס גם לשתי התכניות וגם לכמה נקודות שעלו כאן.
<סהר עדס: אני מתנצלת שאני לא אוכל להתייחס שמית לנשים הנהדרות שדיברו, משום שאני פשוט לא זוכרת את השמות של כולן, אז שתסלחנה לי.
<סהר עדס: אני חושבת שהתכנית של היחידה לשוויון בין המינים היא תכנית שהיא מאוד רלוונטית, מאוד משמעותית, אנחנו רואים, ותיכף גם מיתר וגם רון יתייחסו לנקודה הזו.
<סהר עדס: זה אחד השיעורים הכי סוערים שמתקיימים במערכת.
<סהר עדס: אין ספק שזה רלוונטי, זה מעורר, זה נוגע בכל היבט שרק אפשר.
<סהר עדס: אני חושבת שהגמישות שמתאפשרת למי שמעביר את התכנית הזאת, כמי שהוא חלק מבית הספר, היא שונה לחלוטין ממי שבא מבחוץ לתוך בית הספר, מה שמאפשר לנו את השיח הזה להמשיך אל מחוץ למסגרת השיעור.
<סהר עדס: אני יכולה לדבר על ילדים שחלק מהשיעור הזה גרם להם לפנות אליי לאחר מכן, למרות שאני לא היועצת שלהם, ולמורה למגדר בהקשר הזה.
<סהר עדס: זה אחד מבתי הספר שלשמחתי מנהלת בית הספר בחרה בשיעורי מגדר כבר ארבע שנים כשיעור שיינתן חובה במערכת, שעתיים בשבוע.
<סהר עדס: פנו אליי ילדים בהתלבטות לגבי הזהות המינית שלהם, האפשרות לצאת מן הארון, היכולת לעשות את זה בתוך בית הספר.
<סהר עדס: אנחנו רואים שגישה של התלמידים לנושא הזה היא גישה מאוד סובלנית, יש לנו בהחלט תלמידים שעשו או עושים צעדים בכיוון הזה ובתוך סביבה מאוד מקבלת ואם תרצו אני אתייחס לזה לאחר מכן.
<סהר עדס: התכנית מתייחסת להקשרים חברתיים רחבים ומובילה לאיזה שהיא תפיסה, לא רק באותם הקשרים שאני אתן למיתר ולרון לדבר עליהם, אלא יוצרת אנשים שהם פרואקטיביים, מרגישים הרבה מאוד העצמה, גם בנות וגם בנים בתוך התכנית הזו, ואיזה יכולת להשפיע מעבר למודעות המאוד גדולה שהתכנית הזו מובילה אותם, איזה שהיא יכולת או תפיסה עצמית שמסוגלת להשפיע חברתית.
<סהר עדס: התכנית כישורי חיים, אני רוצה רק לחדד, בשתי התכניות האלה מדובר על תכניות שגם אם נסמן אותן בתוך המערכת ברור לכולנו שזה לא מספיק.
<סהר עדס: אנחנו מדברים על גישה, על פיתוח גישה.
<סהר עדס: זה שבמערכת יש שיעור מגדר או שיעור כישורי חיים, זה מסומן במערכת, אבל הרעיון הוא לעבור, וזה חלק מהתפקיד שלנו כיועצות לעשות, תהליך של הכשרה של כל הצוות.
<סהר עדס: לאו דווקא להעביר תכנים בתוך שיעור.
<סהר עדס: אגב, זה לא מתקיים רק בשיעורי כישורי חיים, אלא זה מתקיים גם בשיעורי חינוך.
<סהר עדס: אנחנו מלמדים את הצוות, עוברים הכשרות לפתח אוריינטציה כזו, רגישות מגדרית פלוס היכולת לנהל שיח רלוונטי עם התלמידים סביב נושאים שעולים, לא נורא להיבהל, אלא באמת לדעת לעשות את זה באופן אפקטיבי.
<סהר עדס: ואני אתן למיתר ולרון לתת כאן כמה נקודות בהקשר הזה.
מירב בן ארי: אבל בואו נבחר אחד מהם, אין מה לעשות.
<סהר עדס: אז אנחנו נבחר אחת מהן.
מירב בן ארי: אחת?
מירב בן ארי: דווקא אולי הייתי מאזנת עם ה - - - אבל מה שתחליטי, את היועצת.
עאידה תומא סלימאן: כל אחד מהם, אם מדברים על שוויון, כל אחד ייתן נקודה אחת.
<מיתר שלוש: אני אתייחס בעיקר למה שאנחנו לומדים.
<מיתר שלוש: אנחנו לומדים על פי יחידות, כל יחידה מלמדת אותנו משהו אחר, אני יכולה לתת לכם דוגמאות לדברים שאנחנו לומדים, בין אם זה דברים שאנחנו לומדים להבחין.
<מיתר שלוש: מסיימים שיעור מגדר, הולכים הביתה ופתאום רואים פרסומת, אני יכולה לספר לכם שפרסומת של חברת בירה, שהסלוגן שלה זה 'תגיד תודה שאתה גבר', של גולדסטאר.
<מיתר שלוש: זה משהו שלימד אותי המון, דברים שלא ראיתי לפני.
<מיתר שלוש: אם זה לראות תכנית שאני מאוד אוהבת, אם זה לפתוח קטלוג תחפושות של ילדים ולראות את ההבניה החברתית מגיל כל כך מוקדם, מגיל שלוש, ארבע, ולראות איך בעצם מלמדים אותם מה להיות.
<מיתר שלוש: בשיעורי מגדר, שזה שעתיים שבועיות, זה שיעורי חינוך, זה היועצת שבאה ולוקחת אותנו ומדברת איתנו, בנים ובנות בנפרד וביחד, מלמדים אותנו איך להבחין ואיך לראות מה קורה, לראות שזה לא אמור להיות כך, שהסטריאוטיפ הוא לא מעבר לסטריאוטיפ, זה לא אמיתי, זה לא קורה.
<רון ליבוביץ: כפי שסער כבר ציינה מקודם קוראים לי רון.
<רון ליבוביץ: אני רוצה לתת דוגמה מהחיים האישיים שלי, איך ששיעורי מגדר וכל הנושא של החינוך בתחום המגדר השפיע על החיים שלי ואני בטוח שעל חיים של נערים אחרים בשכבה ובכלל, מי שלומד בשיעורי מגדר.
<רון ליבוביץ: לפני שהתחילו שיעורי המגדר אני הייתי מאוד מתנגד לרעיון הפמיניסטי, חשבתי שאין כזה דבר הבניה חברתית, שזה הכול שטויות ואחרי שיעורי מגדר, אחרי כמה שיעורים, ממש בתחילת השנה, התחלתי לשים לב, התחלתי להבחין בכל מיני דברים, בין אם זה סטריאוטיפים מיניים, בין אם פרסומות שמחפיצות נשים או שתומכות בסטריאוטיפים שליליים, התחלתי לשים לב לכל מיני דברים, לא רק שנעשים לנשים, אלא גם לגברים, שנוגעים בסטריאוטיפים וכו'.
<רון ליבוביץ: שיעורי המגדר עזרו לי להסתכל על הדברים מהצד ולראות שהדברים האלה האמיתיים.
<רון ליבוביץ: אני מאמין שאני לא הדוגמה היחידה לתלמיד שהרעיונות שלו, שתפיסת העולם שלו השתנתה בעקבות שיעורי מגדר.
<רון ליבוביץ: זה מה שאני רוצה לומר בעצם, לשיעורי מגדר יש כוח מאוד גדול בשכבה שלנו ואני חושב שאם נוכל קודם כל להכיר בשיעורי מגדר כדבר חשוב וכדבר שמשפיע, זה יעשה טוב וזה יעזור לכולנו.
<מיתר שלוש: תודה על ההזדמנות.
עאידה תומא סלימאן: תודה לכם, בעצם אתם הוכחתם את מה שהתחלנו והעלינו בתחילת הישיבה, קודם כל כמה חשוב ששיעורי מגדר יהיו חלק מתכניות הלימוד, ודבר שני כמה באמת יש אחריות על מערכת החינוך בשינוי חברתי ובעיצוב של האישיות והדעות, אבל באיזה שהוא מקום זה גם מקומם אותי, שאין מספיק, לא תקציבים ולא תקנים ולא משאבים כדי לעשות עבודה טובה ושחלק מהאוכלוסייה, לא מגיע אליו כל השיח הזה דרך בתי הספר.
<אושרה לרר שייב: למה?
<אושרה לרר שייב: יש לנו גם נציגות מהמגזר הערבי.
מירב בן ארי: תיכף, אנחנו נגיע אליהם גם.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.
תמר זנדברג: תודה רבה לשתי היושבות ראש.
תמר זנדברג: עוד דבר שאני חושבת שהתלמידה והתלמיד הבהירו לנו בצורה ברורה, לא רק עד כמה חשוב שמערכת החינוך, כמו שאמרת, אלא עד כמה, כמו שאנחנו אומרות בתנועה הפמיניסטית, פמיניזם זה לכולם, זה לא רק לנשים.
תמר זנדברג: הדברים, במיוחד שלך, רון, אני חושבת שאנחנו כחברה מבוגרת יכולים ללמוד ממך הרבה, גם על התהליך שאתה עובר וגם על המודעות העצמית.
תמר זנדברג: אני חייבת להעיד, אנחנו שולחן יחסית נשי, זה דבר יחסית יוצא דופן פה בכנסת, כמה אנחנו כנשים נתקלות בחוסר מוכנות קודם כל לקלוט כאן ולספוג, שאתה פה הפגנת בצורה כל כך בוגרת.
תמר זנדברג: אז ממש תודה רבה לך, באמת.
תמר זנדברג: אני רוצה להוסיף שתי נקודות.
תמר זנדברג: אחת שקצת עלתה ואחת שעוד לא עלתה.
תמר זנדברג: אני אתחיל דווקא בשנייה, כי היא נוגעת לעניין התוכן.
תמר זנדברג: דובר פה המון על בתי ספר יסודיים, תיכון ודווקא הייתה התמקדות בסטריאוטיפים, במיניות, בחיזור, בהטרדות המיניות דווקא בגילאים הגבוהים.
תמר זנדברג: אני רוצה להפוך את הפירמידה.
תמר זנדברג: יושבת כאן הרכזת של קידום מעמד האישה בעיריית תל אביב, אור סרי, שמייצגת את רותי סופר.
תמר זנדברג: לפני שנבחרתי לכנסת הייתי חברת מועצה בעיריית תל אביב יפו ויזמנו שם תכנית ברגישות מגדרית בגיל הרך לצוות, לא הילדים בגן.
תמר זנדברג: סייעות של עיריית תל אביב וגננות עברו הכשרה ברגישות מגדרית.
<אושרה לרר שייב: בשיתוף פעולה איתנו.
תמר זנדברג: נכון, בשיתוף פעולה איתכם וזה היה דבר פשוט מדהים, מדהים.
תמר זנדברג: זה לווה בהערכה, ואני חייבת לציין במיוחד דבר שאני לא אשכח אותו כל חיי, את ההערכה של הסייעות שעברו את ההכשרה הזו, איך הן העריכו את עצמן בתחילת הקורס.
תמר זנדברג: הרבה מאיתנו, אנחנו חושבות שאנחנו באמת יודעות והתנועה הפמיניסטית היא מתקדמת, אנחנו שומעות על זה בכל מקום וכו', עד כמה הדברים האלה מחלחלים למרחב בגן, למשחק, לדמויות לחיקוי, לאגדות, לתחפושות בחגים ובפורים.
תמר זנדברג: כל המקומות הסמויים שאחר כך אנחנו נתפוס אותם, שיהיה להם ביטוי בהטרדות מינוי, באידיאל היופי, המון המון דברים, ביחס לא מכבד למין ולמיניות ולגוף, שהיו יכולים כבר בילדות הצעירה והמוקדמת להיפתר בזכות יחס יותר מודע מגדרית של הצוות.
תמר זנדברג: כי הדברים האלה מוטמעים בכולנו.
תמר זנדברג: כשהבת שלי הייתה בת 3 נכנסתי לגן וראיתי, השתגעתי, איך זה יכול להיות שהבנים משתוללים על השטיח והבנות יושבות ליד השולחנות ומשחקות משחקי קופסה.
תמר זנדברג: אמרתי, זה לא יכול להיות, הם בני 3, איך הם יודעים?
תמר זנדברג: גם לנו כהורים יש המון פעמים נטייה להגיד שזה מולד, זה טבעי, למה?
תמר זנדברג: כי זה כל כך מוטמע, זה כל כך מושרש, שיש לנו נטייה להפוך את מה שהוא תוצר חברתי, לתפוס אותו כטבעי.
תמר זנדברג: לכן אני חושבת שהמון תלמידים ותלמידות כמוכם יוכלו להגיע לגיל הזה ולכיתות האלה עם שורשים הרבה יותר מוטמעים אם אנחנו נפנה יותר מבט ויותר משאבים לגיל הרך והצעיר.
תמר זנדברג: וזו גם אמירה אליכם.
תמר זנדברג: דבר שני זה דבר שעלה פה, הדבר השני הוא משפט אחרון כי הנושא כבר עלה.
תמר זנדברג: כולנו, איך אילן גילאון אומר?
תמר זנדברג: זה כמו לוויה, כולנו מברכים ומהללים ומפארים וזה, אבל בסופו של דבר עד שלא נטמיע את הדבר הזה כחלק אינטגרלי, כמו מתמטיקה וספרות וזהות יהודית ואתם יודעים, בשיעור שהתפנה מ'גדר חיה' בואו נלמד - - -
עאידה תומא סלימאן: יש שיעור זהות יהודית?
תמר זנדברג: יש מורשת, יש - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, אני שואלת לא כהתגרות, כדי לדעת לדרוש זהות ערבית.
תמר זנדברג: אני אומרת כן, לגמרי.
<אושרה לרר שייב: יש שיעורי מורשת, תרבות ומורשת, יש גם בחברה הערבית וגם ב - - -
תמר זנדברג: לגמרי, זה בהחלט דבר נכון וחשוב, אבל באמת אנחנו - - -
<אוחנה אמיר - הליכוד: זהות מוסלמית, כי זהות ערבית לא בהכרח נוגעת לזהות - - -
תמר זנדברג: זהות פלסטינית.
<אוחנה אמיר - הליכוד: לא, המקבילה של זהות יהודית היא זהות - - -
עאידה תומא סלימאן: תמיד כיף לי לראות יהודים מתווכחים על הזהות שלי.
מירב בן ארי: זה מחזק לך את הזהות.
עאידה תומא סלימאן: הלו, אתה כבר אימצת את הפָּה?
תמר זנדברג: בזה לפחות כולנו מאוחדים.
תמר זנדברג: אמרה את זה קודם עליזה לביא, אני חושבת שאנחנו כולנו כוועדה, אנחנו מצפות לראות לפחות מקדנציה לקדנציה התקדמות, יותר כסף, יותר שיעורים ופשוט שהנפח הזה יגדל, אנחנו מצפות לראות גרף עולה.
תמר זנדברג: אנחנו כולנו מכירות את הדיונים האלה ובאנו מפאת חשיבות הנושא כי חשוב לנו להמשיך ללוות אותם.
תמר זנדברג: אנחנו רואות, אם אנחנו רואות התקדמות, היא נורא נורא נורא איטית והקצב חייב לגדול.
מירב בן ארי: אנחנו עכשיו נרצה לשמוע נציגה של המגזר הבדואי, התכנית לשוויון בין המינים, בבקשה.
<סנא ג'ברין: שלום לכולם, אני סנא ג'ברין אגברייה, מפקחת על הייעוץ והיועצים במגזר הערבי הבדואי במחוז דרום.
<סנא ג'ברין: האמת, אני שמעתי אותך, גב' עאידה, וראיתי שהדגשת את מקומה של העשייה בחברה הערבית בכלל ואני מאוד מעריכה את המקום הזה ואני מאוד מתחברת אליה.
<סנא ג'ברין: בכלל מאפיין את כולנו, את כל משרדי הממשלה, יש את האין תמיד בכל התחומים, עכשיו אני אתייחס ליש, לקיים, כמי שקנאית ליש, למה שמשרד החינוך מקדם - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו שמענו מה קיים.
מירב בן ארי: זה באמת מעניין אותי, אני רוצה לדעת מה היא עוברת.
<סנא ג'ברין: אני רוצה גם להמחיש מה זה עושה, אני לא רוצה להגיד שזה קיים וזהו, אני רוצה להגיד את העוצמות, לתאר את העוצמות של העניין.
<סנא ג'ברין: אנחנו עובדים ומתערבים בחברה הבדואית המסורתית, שהיא מאוד מיוחדת במאפיינים ובמרכיבים שלה, גם בשל המצב הסוציו אקונומי הנמוך שלה, אבל גם בשל המעבר החד והדרסטי בין המסורת למודרניזציה, שנושא בתוכו משבר חברתי, משבר זהות שמביא יחד איתו המון תופעות והמון בעיות שמרחיקות לכת מערכי היסוד של החברה והדת, שהם כן קיימים ותפקידנו כמערכת כן להחזיר אותם.
<סנא ג'ברין: אנחנו שייכים כיועצים חינוכיים גם לשפ"י, לצורך העניין היחידה למיניות בשפ"י, אבל התכניות שלנו במקביל ניזונות מהיחידה שלוויון בין המינים.
<סנא ג'ברין: מה שאני רוצה לתאר כעת, שדרך התכניות, ימי העיון וההשתלמויות, והמשרד לא חוסך, אני מוכרחה לציין, תמיד יש מה לשאוף ולקדם, אבל את שאלת גם על מנגנון בקרה, אנחנו כן במקביל לדוחות שאי אפשר להפחית מערכם, אנחנו מעורבות, אנחנו באות לסדנאות, אנחנו שומעות את הילדים, את הנערים והנערות, אנחנו עובדים על ערכי היסוד שקיימים בדת, אנחנו מחזירים את עצמנו למסורת ומנציחים אותם על מנת לשמר אותם.
<סנא ג'ברין: אני רוצה להרגיע את כולנו שהקטן הזה, הקטן הזה, ותיכף נשמע מהתלמידות עוזר לכולנו.
<סנא ג'ברין: אנחנו עובדים בשני מישורים, על השינוי החברתי ועל חינוך הדור הבא.
<סנא ג'ברין: עצם העובדה שאנחנו באים ושומעים את הילד הקטן, שהוא המנהיג לעתיד, אומר 'אני אעזור לאשתי, אני אתמוך באשתי, אני אכבד את אשתי', בעיניי, שגם היא - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, הוא לא צריך להגיד 'אני אעזור', הוא צריך להגיד 'אני אעשה את המוטל עליי'.
<סנא ג'ברין: כן, את המוטל עליי, במקביל, אני רציתי להשלים את הצד השני, שהילדה תגיד 'עצם הכבוד בינינו ועצם העזרה אחד לשני והתמיכה', בשבילי עשיתי את הכול ואני כן מחזירה את זה לתכניות שגם שפ"י וגם היחידה עושה.
<סנא ג'ברין: אם כי, אני אציין כאחראית, כן, תמיד יש מקום להשלים, זה עניין של כן משאבים, אי אפשר להתעלם, אבל גם מנגנון הבקרה שלנו זה להיות בנשמה ויש לנו את זה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני רוצה להתייחס למשפט שאת אמרת אותו ואני מעלה שאלה מאוד מהותית על התכנים, ואני אבקש אחר כך כן להיכנס לעניין של התכנים שמועברים, 'אנחנו מחזירים לדת, אנחנו מעמיקים את זה, אנחנו מנציחים את זה'.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, התפקיד שלכם הוא שוויון בין המינים, שוויון מגדרי.
<סנא ג'ברין: אנחנו מקדמים ערכים, ברשותך, שיש להם לגיטימציה ומצאנו אותם העתק-הדבק בדתות שלנו, שאנחנו מאוד רחוקים מהם וזה בדיוק החוזקה והעוצמות שלנו וזה מאוד משתלב שווה בשווה וזה דווקא נותן לגיטימציה, בחברה כזו אנטי, לתת לי את הבמה וליועצות היקרות לעמוד, לדבר - - -
<אושרה לרר שייב: כשאנחנו למשל עושים יום עיון ליועצות ויועצים, דוגמה אחת, בנושא פוליגמיה, ואנחנו מביאים איש דת שמדבר נגד, אנחנו מביאים עוד הרבה אחרים, אבל אנחנו מביאים גם איש דת שידבר נגד, זה נותן משקל לאלה שמתחברים לדת ו - - -
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת אנחנו מביאים גם?
<אושרה לרר שייב: גם.
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת גם?
עאידה תומא סלימאן: אתם שוויון מגדרי, אתם לא אמורים להביא את הכן וגם מי שאומר לא.
<אושרה לרר שייב: לא, את לא הבנת אותי - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, לא, אני מדברת עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, יש צורך בלבחון מקרוב את התכנים שמועברים באוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: אני לא אומרת את זה כי אני נגד דת, אני לא אומרת את זה כי אני נגד, אף אחד, אני אומרת את זה כי אני פה דנה בעניין של שוויון מגדרי ושוויון מגדרי, בודקים אותו ובוחנים אותו לפי ערכים אנושיים, כלליים של זכויות אדם ושל שוויון בין בני האדם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא מן הראוי ולא מקובל עליי שיש איפה ואיפה ביחס בתכניות הלימוד.
<אושרה לרר שייב: אנחנו מביאים איש דת שמדבר נגד פוליגמיה, לא בעד פוליגמיה, אם זה לא היה מובן.
<אושרה לרר שייב: אני חושבת שכשאנחנו צריכים להתחבר לכל אחד מהמקום שלו - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, שאף אחד לא ינסה להסביר לי איך מתחברים לאיפה שנמצאים.
עאידה תומא סלימאן: אני כל החיים שלי הייתי מחוברת, אני העברתי תכניות, אני יודעת על מה אני מדברת, אני הובלתי תהליכים בתוך החברה שלי.
עאידה תומא סלימאן: אז כשמישהי מתוך החברה ומישהי שהובילה שינויים בתוך החברה מסמנת משהו ואומרת שצריכים לבדוק אותו כדאי להקשיב.
עאידה תומא סלימאן: זהו, תודה.
מירב בן ארי: את רצית להפנות לתלמידה?
<סנא ג'ברין: עוד משפט שמשלימה אותי היועצת ויש לנו תלמידות מקסימות, ניתן לאחת, ברשותכן, כי הן באמת משקפות את העשייה בפועל.
<סנאא עוקבי: אני אדבר בקצרה.
<סנאא עוקבי: אני סנאא עוקבי, אני יועצת חינוכית במקיף שגב שלום, אני בדואית בעצמי ואני כבר מעבירה את התכנית של מגדר ושוויון בין המינים זו שנה שלישית.
<סנאא עוקבי: אני עבדתי על העצמת הנערות, אני לא רוצה לדבר על המגזר הבדואי בדרום, שזה המגזר הכי קשה, המגזר הכי מאתגר, במיוחד בנושא של העצמת הנשים והנערות.
<סנאא עוקבי: אם יש מכשולים בכל מגזר שהוא, שם הם מכשולים להעצמת נערות וגם נשים.
<סנאא עוקבי: עבדתי על העצמת הנערות, להגשים את עצמן, לביטחון עצמי, ללמוד, להתקדם, להוכיח את עצמן כשוות בין שוות במגזר הבדואי ואני אתן זכות לבנות לדבר על מה שהן עברו.
<סנאא עוקבי: בבקשה, ברשותכן, היא תדבר באנגלית ותתרגם בערבית והיא תדבר בעברית, על מה שהיא עברה.
מירב בן ארי: היא לא מדברת עברית?
<סנאא עוקבי: לא, יותר קל לה לדבר באנגלית.
עאידה תומא סלימאן: היא יכולה לדבר בערבית ואני אתרגם אותה.
מירב בן ארי: את יכולה לדבר בערבית.
<סנאא עוקבי: הן מתרגשות, הבנות.
תמר זנדברג: אין בעיה, זה בסדר גמור.
תמר זנדברג: תודה שבאתן.
<סנאא עוקבי: זו פעם ראשונה שהן מדברות מחוץ לבית הספר.
תמר זנדברג: מאה אחוז, זה בסדר.
<סנא ג'ברין: אבל אני חייבת לציין שבאוטו הן דיברו יפה מאוד.
<אמאני שיח: שלום, רבותיי, כולי כבוד לעמוד פה היום ולדבר על הנושא שהוא מרתק וחשוב.
<אמאני שיח: אני אמאני אלשיח, תלמידה בכיתה י', בת 16, בבית ספר מקיף שגב שלום.
<אמאני שיח: אני רוצה לשתף אתכם בחלום שלי, זה להיות רופאה ולפרוץ דרך.
<אמאני שיח: כידוע לכם, אני חיה בחברה בדואית מסורתית שאין בה הרבה נשים שפרצו דרך וזאת ההזדמנות שלי לשתף אתכם בתכנית שעברתי, תכנית מגדר שעברתי בבית הספר.
<אמאני שיח: הפרויקט שהשתתפתי בו שיפר את הביטחון העצמי שיש לי וידעתי שיש לי עוצמה ויכולת לשנות ולקדם את החברה שאני חיה בה.
<אמאני שיח: בפרויקט ידעתי על עצמי דברים שלא ידעתי מקודם, הכרתי את עצמי יותר וידעתי מה אני אוהבת ומה לא, ידעתי מה החולשות שלי ומה החוזקות שלי ומה ניתן לשפר בעצמי.
<אמאני שיח: היום אני מרגישה הרבה יותר מגובשת בתפיסותיי והרבה יותר בטוחה בעצמי וביכולותיי להוביל וליזום ולהתמודד עם קשיים והתנגדויות שעלולים לצוץ בדרכי.
<אמאני שיח: אני עכשיו עוזרת לאנשים שהם צריכים את המהלך שאני עשיתי, שחוויתי בתכנית, ונותנת להם להתקדם ותחושה של ביטחון עצמי ותקווה.
<אמאני שיח: תודה על ההקשבה, אני אשמח לענות אם יש שאלות.
עאידה תומא סלימאן: התכנית שעברת.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל דיברת יפה ולא היית צריכה את כל ההקדמות שעשו לך.
עאידה תומא סלימאן: זה דבר ראשון.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, התכנית שדיברת עליה, שאת עברת, כמה מפגשים היו?
<אמאני שיח: 15 מפגשים.
עאידה תומא סלימאן: אז זה מקבוצת העצמת הנערות?
<אמאני שיח: כן.
מירב בן ארי: מקסים, תודה רבה שבאת לפה.
<אושרה לרר שייב: התכניות שלנו הן בדרך כלל 30 שעות.
<סמר גרגאוי: לדבר באנגלית או בערבית?
מירב בן ארי: מה שנוח לך?
<סמר גרגאוי: אז קודם כל אני מתחילה באנגלית, מקווה שתבינו אותי.
עאידה תומא סלימאן: יותר נוח מערבית?
<סמר גרגאוי: כן, לשם שינוי.
<קריאה: היא הועצמה מאוד.
<סמר גרגאוי: (תרגום חופשי מאנגלית): בוקר טוב לכולם.
<סמר גרגאוי: דבר ראשון זה תענוג להיות פה ולפגוש את כולכם, אני מאוד שמחה להיות פה.
<סמר גרגאוי: השם שלי סמר, אני בכיתה י"א בבית ספר שגב שלום.
<סמר גרגאוי: אני באתי היום כדי לדבר על החוויה המשמעותית שחוויתי בעקבות השתתפותי בפרויקט, עם המורים המדהימים.
<סמר גרגאוי: במשך הפרויקט למדנו לעבוד כקבוצה, לדבר על עצמנו, לדעת יותר אחת על השנייה, לבטא את עצמנו, מהפרספקטיבה שלנו, כדי לתאר את היכולות שלנו והיתרונות שלנו, ויותר חשוב, החוזקות והחולשות שלנו.
<סמר גרגאוי: בשיחות שלנו התמקדנו בתפקיד האישה בחברה הערבית, במיוחד הבדואית.
<סמר גרגאוי: השיחות האלה עזרו לנו יותר להאמין בעצמנו, לדעת שנשים יכולות לעשות שינוי בעולם הזה, להשפיע, לגדל דור חדש של אנשים מודעים ומשכילים יותר, שיכולות להגשים את חלומותיהן ושאיפותיהן ולהיות חלק משמעותי במשפחות שלהם.
<סמר גרגאוי: אישית, בעקבות ההשתתפות שלי בפרויקט הזה אני פה מדברת בביטחון ואומץ, כי למדתי ששום דבר לא יעמוד בפני כוח הרצון.
<סמר גרגאוי: תודה רבה.
<סמר גרגאוי: אם יש לכם שאלות, אתם יותר ממוזמנים.
מירב בן ארי: (תרגום חופשי מאנגלית): את יודעת שאת יכולה ללמד כמה מהח"כים פה לדבר אנגלית?
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד לשתיכן, אני מאוד גאה קודם כל במה שביטאתן ואמרתן.
מירב בן ארי: גאות.
עאידה תומא סלימאן: אני.
מירב בן ארי: גאות, אני מצטרפת אלייך תמיד.
<אוחנה אמיר - הליכוד: גם אני גאה.
עאידה תומא סלימאן: אתה, אני יודעת.