GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: <מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך:> אנחנו יודעים על הפער שיש לנו ולכן אנחנו, יש לנו פער גדול, כדי להיות טובים אנחנו צריכים שבכל מקום יהיה את ה"מישהו" שמבין ומפענח את האירוע דרך הפריזמה הרב תרבותית ולכן, הנושא הנשי הוא לא מחוץ לסוגיה הזו, הוא חלק מהסוגיה הזו מפני שיש חלק מהטיפולים שממש אי אפשר לבצע בלי נשים.
עאידה תומא סלימאן: לכן, אני מציע שהנושא הזה כן יהיה קשור וככל שראוי לקיים עליו דיון אני אשמח לקיים עליו דיון כולל להיבחן אמפירית עליו.
עאידה תומא סלימאן: נשאלתי לנושא כלי נשק, מילה, אני מזמין את כולם, להיכנס לדף הפייסבוק המשטרתי, זה לא כזה מסובך ואנחנו משתדלים לעדכן את הציבור בנושא איסוף האמל"ח, זה לא איסוף, אלה מבצעים כדי להגיע לאמל"ח שנמצא באופן בלתי חוקי אצל אזרחים, בדגש על המגזר הערבי שמתחנן שנעשה את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שאנחנו עומדים לקבל משאבים כדי להעמיק את שירותי המשטרה במגזר הערבי, ההחלטות צריכות להתקבל בימים הקרובים, אנחנו 'קפיץ דרוך' על מנת לממש את זה אבל עדיין, אנחנו עושים עשרות מבצעים ותופסים עשרות רבות של כלי נשק במבצעים האלה, זה לא מספיק, זו תחילת הדרך, יום יום, שעה שעה, כולל הלילה.
עאידה תומא סלימאן: תודה כבוד המפכ"ל ולפני שאני מסכמת אני חייבת להתייחס לסוגיה האחרונה שעלתה ואני לא במקרה ביקשתי לא להעלות אותה ברגע האחרון של הדיון הזה, כי הדיון סביב כל העניין של ייצוג נשים וטיפול בפניות ותלונות של נשים באופן כללי במשטרה, מחייב דיון אחר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם בעניין המשפט ש'נזרק' של גישה רב תרבותית, מחייב דיון מאוד עמוק, יש לי המון מה להגיד על הרב תרבותיות שהיא בדרך כלל כלי מאוד טובה לדיכוי נשים ולאפליית נשים מקבוצות מוחלשות, או קבוצות מודרות מתוך האוכלוסייה, יש לי המון מה להגיד על תפקוד המשטרה בטיפול בתלונות של נשים ערביות, גם במקרים של הטרדות מיניות וגם במקרים של אלימות, גם בשימוש בשם הרב תרבותיות בקבוצות 'סולחה' למיניהן, יש לי המון מה להגיד, אני לא רוצה לסיים את הדיון הזה פה אבל, הייתי חייבת לרשום את זה כי לא יירשם שעברתי על הנושא הזה בלי להתייחס אליו, אז עכשיו, לסיכום - - -
עליזה לביא: לא התייחסת - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, אני לא נתתי זכות דיבור בינתיים לאף אחד, זכות הדיבור היא כולה שלי עכשיו, אני מסכמת את הדיון, תודה.
עאידה תומא סלימאן: הערה אחרונה, הייתי שמחה לשמוע – אני מודה שהצטרפתם ממח"ש לדיון הזה, מר אורי כרמל, המנהל של מח"ש, אני מאוד מודה שהצטרפת, הייתי שמחה יותר אם הייתי שומעת משהו ממך את התרומה שלך לדיון הזה, אני בטוחה שיש לך המון מה להגיד.
עאידה תומא סלימאן: אתה לא ביקשת זכות דיבור, אם תרצה עדיין אני יכולה לתת שתיים שלש דקות להתייחסות, אדוני.
<אורי כרמל: בסך הכול באתי לשמוע.
עאידה תומא סלימאן: לא כל יום אתה פה, אני רוצה לנצל את ההזדמנות.
<אורי כרמל: אני חושב ששמענו דברים בעלי משמעות.
<אורי כרמל: אני יכול לומר שבעת האחרונה, בחקירות החשיפה במח"ש, אני יכול לומר שמה שאנחנו גילינו ואני מעריך שהמפכ"ל והצוות שלו ערים לכך, שבחקירות במח"ש, העובדה שנחשפנו לפלח כל כך משמעותי של הנגע בדרגות הבכירות, דיברנו על זה גם בעבר, היא מצביעה על משהו מאוד עמוק, נאמר כאן גם על ידי חבר הכנסת בגין, זה לא משהו שיכול להשתנות באמצעות כלי ספציפי כזה או אחר, בתפיסה שלנו, 'צפיפות הדרגות' מצביע על איזושהי תת תרבות מבחינה נורמטיבית בהתנהלות בפיקוד במשטרת ישראל.
<אורי כרמל: אני חושב שכמו שאמרתי, מח"ש היא פלטפורמה, פלטפורמה שלמעשה מספקת למשטרה את האפשרות לזהות תופעות.
<אורי כרמל: שמענו על צעדים שנעשים, אני מעריך שיש ראשוניות רבה במעשים האלה.
<אורי כרמל: אני רק יכול לומר שאנחנו כמח"ש נעמוד לרשות המשטרה בהמשך פעולות חשיפה ובהמשך פעולות של התמודדות עם הנגע הזה.
<אורי כרמל: אני מעריך שאנחנו בתחילתו של תהליך ולא בעיצומו אבל כפי שאמרתי, אני חושב שהדברים צריכים להימדד בטווח ארוך על ציר הזמן.
<אורי כרמל: אני אומַר עוד דבר, תלונה של אישה על הטרדה מינית היא דבר מורכב.
<אורי כרמל: כשמדובר במקום עבודה, בגלל ההשלכות, הוא מורכב פי כמה וכמה וכשמדובר במקום עבודה מסוגה של המשטרה, אז זה מחסום שהוא יכול להיות על גבול הבלתי עביר.
<אורי כרמל: ואני אומר, לא דופקים לנו על הדלת נשים ומתלוננות על מפקדים שהטרידו אותן.
<אורי כרמל: זו משימה בלתי אפשרית, בלתי אפשרית.
<אורי כרמל: בהקשר הזה ברור לי שחייבת להיות רתימת ידיים של הארגונים, כדי לייצר אוירה נכונה ומתאימה, שמשדרת תמיכה אבל צריך להבין, היכולת של שוטר להתמודד עם תוצאה שלה נגד גורם בכיר ממנו בהיררכיה – שלא לדבר על הדרג הבכיר ביותר, היא בלתי אפשרית, בלתי אפשרית.
<אורי כרמל: לכן אגב, התלונות האנונימיות שאנחנו קיבלנו הן היו הדרך היחידה לפצח את האירועים.
<אורי כרמל: אני לא חושב שהחקירות שלנו פתרו את הבעיה במשטרה, אני חושב שהן חשפו אותם, אני לא יודע מה המשמעות של העובדה שאין לנו תלונות כרגע, אני לא חושב שזה בגלל שהתופעה חדלה, ואני מזמין את המשטרה יחד אתנו לחשיבה, איך אנחנו מבטיחים שה'שקט התעשייתי' הוא לא מטעה, זאת אומרת, שאין לנו מצב שבגלל אירועים כאלה או אחרים, בין היתר, כפועל יוצא מה'מגה' אירועים שהתרחשו, שאגב, יש להם משמעויות בחיים של כל אחת מהנשים שהייתה מעורבת.
<אורי כרמל: יש לזה כמובן בארגון גם השלכות רוחב, גם הקרנה רוחבית מסביב על החשבון של ה'בעד ונגד', האם ללכת למהלך, לא ללכת למהלך, גם אצל נשים שזו הקריירה שלהן וזה מקום העבודה שלהן.
<אורי כרמל: שוב, אנחנו לשירות המשטרה בשילוב ידיים, כדי להבטיח שאנחנו לא נהנים מאיזשהו 'שקט מלאכותי' ושיתקיים תהליך משותף, אמיתי, שמבטיח בנייה של אווירה ארגונית, שאכן מאפשרת מצד אחד תלונות ובי"ת, מדכאת את האפשרות להתנהלות פורצת גבולות ביחסים בין מפקדים לפקודים.
<הדס שטייף: או פרשנות לא נכונה של דברי המפכ"ל.
זהבה גלאון: זאת אומרת שגם לדקלרציה - - -
עליזה לביא: שכחנו - - -
זהבה גלאון: שקט תעשייתי יכול להיות גם תוצאה של דקלרציה.
זהבה גלאון: יש לה השפעה על הגשת תלונות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכולנו הקשבנו בקשב רב לדברים שנאמרו, לא במקרה אני ביקשתי התייחסות כי אני רואה את החשיבות של הזווית שמח"ש מביאה לדיון ואני מודה על הדברים השקולים והעניינים שנאמרו, אני מודה לך מאוד.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני מתחילה בזה שאני מברכת את רב ניצב רוני אלשיך מפכ"ל המשטרה, על עצם הנוכחות פה ואת הצוות שליווה אותו, אני מודה על הנוכחות שלכם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שזו תחילתו של שיח שנובע, קודם כל – אמנם נכון שמה שגרם לדיון הזה לקרות זה ההצהרה, אותה הצהרה שבעיניי קילקלה לכולנו ואני עדיין תופסת אותה כאמירה שאפשר לפרש אותה לכל מיני כיוונים אבל, אני שמחה על זה שהודגש, ואני מסכמת את זה בדיון הזה, שכל התלונות האנונימיות שיגיעו למשטרה ויש בהן חשד לעבירה, יועברו למח"ש כדי שמח"ש תקיים את החקירה.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה כי חשוב להדגיש את כובד המשקל של המשטרה כארגון שמצד אחד, הוא אחד הארגונים הגדולים במדינה, שהוא מסמל את הסמכות לאכיפת החוקים שהבית הזה מחוקק ושאמורים לנהל את החיים של האזרחים, ומצד שני, הינו מעסיק גדול של עשרות אלפי עובדים במדינה, שאמורים גם כן, בתוך הארגון, לקבל את השירות ואת הטיפול ואת ההגנה ואת הביטחון המקסימליים.
עאידה תומא סלימאן: החשיבות של הארגון הזה גם נובעת מזה שהארגון בעצמו אמון על חקירת הטרדות מיניות בכלל במדינה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, נכון שנלקחה מתוך הארגון הסמכות לחקור את העבירות של הטרדות מיניות שקורות בתוכו, אבל הגוף עצמו והאנשים שנמצאים בתוכו, הם חוקרים את כלל העבירות במדינה, כך שכל תרבות ארגונית וכל אוירה ששוררת בתוך הארגון הזה היא אינה בהכרח תרבות פנימית, אלא היא משליכה על כלל האזרחיות והאזרחים בתוך המדינה, מתוך עצם קיום הסמכות הזו לחקור עבירות כאלו בידי המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: לכן, החשיבות פה, של הארגון.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו דנו בהרבה ארגונים ובעניין של הטרדות מיניות בתוך הארגונים האלה, כל מה שעשינו היה חשוב אבל, כשאנחנו מדברים על המשטרה, זה חשוב לא כפליים אלא אני לא יודעת כמה - - -
זהבה גלאון: שבעתיים.
עאידה תומא סלימאן: שבעתיים.
<קריאה: הערה קטנה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, אם אני - - - לא אתייחס לכל הדברים, אז את יכולה להוסיף.
עאידה תומא סלימאן: מצד שני אני תופסת את ההצהרות ואת האמירות של המפכ"ל כמה שנקרא – ואת זה גם כן למדתי ולא היכרתי קודם, 'רוח המפקד'.
עאידה תומא סלימאן: לאמירה של המפכ"ל כמי שעומד בראש הקדקוד הזה, יש חשיבות ומשקל רבים ואני חושבת שצריך לקחת אותה ברצינות המקסימלית, כשהתגובה של הצבור ושלנו כח"כיות ושל התקשורת, בדיוק הביעה את כובד המשקל של כל הצהרה.
עאידה תומא סלימאן: התגובה היא שאנחנו לוקחים כל ההצהרה בשיא הרצינות, כי היא מביעה איזושהי רוח, מביעה איזושהי תרבות שתונחל לתוך הארגון.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחתי לשמוע – ואני בטוחה שגם כל הנוכחים, על כל המעטפת התמיכה והשיקום שניתנים בתוך הארגון, שהם בעצם קיימים ואני אשמח באיזשהו שלב להכיר אותם יותר מקרוב ולראות את האמת בשטח, לא רק לשמוע את הדיווח.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שזה בדיוק יישום הוראות החוק, כפי שהן בחוק למניעת הטרדה מינית ואני שמחה שנדע - - - <מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך:> והדרכות.
עאידה תומא סלימאן: כל העניין של הדרכות וכו' זה כלול.
עאידה תומא סלימאן: שמעתי על השאלון התעסוקתי, שמטרתו לחשוף קיום הטרדות מיניות שלא דווחו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהחשיפה הזו או הגילוי הזה, הכלי הזה שפותח הינו טוב בהבנת התרבות השוררת בעניין הזה בארגון, נקודתית, ביחידה ההיא, בתחנה ההיא – יכול להיות אבל, יכול להיות שהוא מהווה איזשהו לחץ על אנשים ספציפיים שלא חשפו או שלא דיווחו או שהם בעצמם - - - <מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך:> הטרידו ולא - - -
עאידה תומא סלימאן: הטרידו והם מרגישים שהם במן מלכודת עכשיו, אתה אמרת שהם נפלטים, בסופו של דבר הם באים ויוצאים ואני לא יודעת כמה היו כאלה, מאז שהתחלתם, כמה כבר נעשה בעיין הזה, נשמח הלאה לקבל דיווח על איך הדברים מתפתחים אבל, אני חושבת שעדיין זה מטפל בצד של האכיפה וחובת הדיווח, יותר מאשר – כמו שאמרה חברת הכנסת זהבה גלאון בתחילת הדיון, יותר מאשר אמירה ברורה, מעודדת ולוקחת בחשבון את הנפגעות, יותר מאשר את החוק היבש של חובת הדיווח והמחויבות של כל שוטר לחובת הדיווח.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לשמוע אמירה שהיא דווקא מעודדת ותומכת ופותחת את הדלת לנשים לבוא ולהתלונן, אם זה באופן ישיר ואם זה באופן אנונימי כי אין מה לעשות, תלונות על הטרדות מיניות עדיין מתחילות ברובן בתלונות אנונימיות.
זהבה גלאון: לאור הדברים של ראש מח"ש - - -
עאידה תומא סלימאן: אני בודקת - - -
זהבה גלאון: לאור הדברים של ראש מח"ש שיש שקט תעשייתי - - -
עאידה תומא סלימאן: אני, אני בדיוק רציתי - - -
עליזה לביא: גבירתי, זה איבוד - - -
עאידה תומא סלימאן: אתן אף פעם לא תתעשרו כי אין לכן סבלנות.
עאידה תומא סלימאן: חכו.
עאידה תומא סלימאן: אתם תשמעו את הכול.
עליזה לביא: אנחנו איתך - - - ואנחנו פה.
עליזה לביא: הדברים שאורי אמר מטרידים.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, תודה, תודה, אני שמעתי טוב מאוד, אני אמרתי והתייחסתי בהתחלה שאני שמעתי בכובד ראש וביקשתי אפילו בסוף הדיון, בכל זאת, שראש מח"ש יתייחס.
עאידה תומא סלימאן: אני ביקרתי במח"ש ואני התרשמתי.
עאידה תומא סלימאן: היו דברים שאני ידעתי וחודשו לי דברים.
עאידה תומא סלימאן: ואני מבקשת עכשיו, אם רוצים לטפל וליצור תרבות חדשה, אז אחת התופעות שצריך לטפל בהן היא מנגנון ההשתקה של ה'שיימינג' שנעשה למי שמדווח או מעיד במקרים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: כל התרבות הזו של ה'מלשין' שפתאום 'דוחפים אותו החוצה', החבר'ה, כי הוא הלשין בתוך המשטרה, זו אחת מהתופעות שצריך לטפל בהן.
עאידה תומא סלימאן: מאוד מדאיג אותי העניין של 'השקט התעשייתי' והמחסור בתלונות.
עאידה תומא סלימאן: דווקא הייתה התחלה של חשיפה והיה עידוד ואני רואה עכשיו, או אני שומעת, שבינתיים ירדה.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שזה לא משליך על העתיד ושאנחנו נראה שינוי בקרוב.
עאידה תומא סלימאן: אני פונה למפכ"ל ומבקשת – ואנחנו נבדוק גם כן איך אפשר לעשות את זה, לשנות את סעיף ההתיישנות בדין המשמעתי, ולהשוות אותו לסעיף ההתיישנות בדין הפלילי.
עאידה תומא סלימאן: זה לא במקרה שזה נקבע בדין הפלילי במידה הזו.
עאידה תומא סלימאן: היו הרבה דיונים, היו הרבה הבנות של הקשיים שעוברת אותם המתלוננת, ואני חושבת שמן הראוי שמשטרת ישראל, שאוכפת את החוק, תשווה את הנושא של ההתיישנות בדין המשמעתי לדין הפלילי.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהתחלנו פה שיח ואני שמחה שהמפכ"ל בעצמו אמר, שהוא לא – אם אלו המלים שהיו, לא המומחה בנושא אבל הכוונות שהצהרת עליהן, לשנות את התרבות, אני חושבת, פותחות את הדלת לקיים שיח ולקחת בחשבון, ואני פונה אליך, אדוני, בגלל החשיבות של המקום של התפקיד ושל הארגון, לקחת אתך מהדיון הזה, את כל ההערות וההבהרות שניתנו, בדיון שעלה פה, ואולי באמת לנסות לבנות איזשהו תהליך ברור בתוך המשטרה, שדן בנושא הזה, גם בהיבטים שהבאנו בפניך, שכוללים את לקיחת הנושא של המתלוננות עצמן, ואני מחכה ליום שתהיה גם הצהרה, אני יודעת שאתה אמרת שהצהרה היא לא העיקר אלא המעשים, אני רוצה את שניהם, כי אני יודעת שבנושא הזה הצהרה היא דבר מאוד כבד משקל ותשדר מסר ברור, פנים ארגוני וגם לציבור הרחב.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך שוב ואני נועלת את הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: היום 23 במאי 2016 וזה היום הראשון במושב הקיץ.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שיעבור עלינו מושב קל ונוכל לתרום כמה שאפשר לשפר את מצב אזרחי ואזרחיות המדינה, למרות הכל, אוקיי?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום נעסוק בתוצאות סקר תחושת הביטחון האנושי של נשים בישראל וננסה ללמוד ולהכיר כמה מהתובנות והמשך דרכי הפעולה לאחר הסקר הזה.
עאידה תומא סלימאן: למי שלא מכירה את הסקר, אנחנו יזמנו בוועדה לקידום מעמד האישה, עם מכון המחקר בכנסת, לקראת ה-8 במרס השנה, סקר דעת קהל מקיף, שבו ניסינו ללמוד ולהבין עד כמה אזרחיות ואזרחי המדינה מרגישים בטוחים.
עאידה תומא סלימאן: וכאשר אנחנו מדברות על הרגשת ביטחון, אנחנו מדברות במושג של ביטחון אנושי – מושג שלא מזמן נכנס ללקסיקון הבינלאומי, כאשר מדובר על מה שנקרא גם human security, להבדיל ממה שמכנים אותו ומה שרגילים להכיר אותו – ביטחון לאומי.
עאידה תומא סלימאן: בביטחון אנושי אנחנו מתמקדים בבני אדם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתמקדים באינדיבידואלים, כאשר בביטחון הלאומי מתמקדים בביטחון המדינה, מה שנקרא ביטחון לאומי כללי.
עאידה תומא סלימאן: הרצון לחקור ולבדוק עד כמה אזרחי ואזרחיות המדינה מרגישים בטוחים, עד כמה מרגישים שהם מסופקים ולא חוששים בתחומי החיים השונים, גרמו לנו לנסות לבדוק באיזה תחומים אנחנו מדברים.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהסקר לא כיסה את כל התחומים שיכולים לחשוב עליהם, ותיכף אנחנו נדון בזה, אבל אין ספק שזה הסקר המקיף, שנעשה עד עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: הסתמכנו על הניסיון שהיה לארגוני נשים ובעיקר למדד הביטחון, שקואליציה של ארגוני נשים התחילה אותו לפני כמה שנים, והיה לי הכבוד להיות חלק ממנו עוד לפני שנכנסתי לכנסת, והוא התמקד כל פעם בבדיקה מאד ספציפית לפן אחד מהרגשת הביטחון אצל האנשים.
עאידה תומא סלימאן: הפעם אנחנו התפרשנו על כמה וכמה נושאים.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שלאחר ששמעתי ושמענו ביחד ב-8 במרס את התוצאות של סקר הדעת הזה פה בכנסת, היה קשה לעכל עד כמה אנחנו רחוקים מלהבין את הרגשות המאד קשים שהביעו גם אזרחים וגם אזרחיות, אבל בעיקר נשים, על חוסר ביטחון והרגשה שעולמן מעורער והן אינן מרגישות שאפשר להרגיש בטוחות באמת.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעבור קודם ונסקור קצת, להזכיר לכולן את עיקר התוצאות של הסקר ואחר כך אני ארצה, ואני מאד מקווה שנצליח לצאת עם תובנות ועם דרכי פעולה איך מגיבים לנתונים הקשים שיוצאים מהסקר הזה ומה היא האחריות שלנו – גם כמחוקקים, גם כנציגי משרדים שונים שנמצאים איתנו, וגם כארגוני נשים שעוסקים כל הזמן בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מוכנים לתוצאות?
<שלי מזרחי: המצגת עדיין לא עולה, אבל אני יכולה להתחיל.
עאידה תומא סלימאן: כן, אני חושבת שלכולכם יש את החלק העיקרי של התוצאות.
עאידה תומא סלימאן: עד שתעלה המצגת נוכל להתחיל, בבקשה, גברת שלי.
<שלי מזרחי: תודה.
<שלי מזרחי: אז באמת כפי שציינת, לקראת יום האישה, בתחילת מרס, מרכז המחקר והמידע של הכנסת ערך סקר בנושא תחושת הביטחון האנושי של נשים ובגלל שזו פעם שנייה שאני מציגה את הממצאים, אני אתחיל מהסוף.
<שלי מזרחי: אני אגלה לכולם את השורה התחתונה ובשורה התחתונה מצאנו שבמרבית המדדים האוכלוסייה חוששת.
<שלי מזרחי: מלבד המדד שנוגע לביטחון קהילתי והמדד שנוגע לביטחון בריאותי, אנחנו מצאנו שיעורים מאד גבוהים של חששות, כאשר נשים חוששות יותר מגברים, ואם אנחנו מתייחסים לתוך אוכלוסיית הנשים, אז אנחנו רואים שנשים ערביות דיווחו על חשש גבוה מאד במרבית המדדים, כשכל זה מצריך אותנו לאיזו שהיא חשיבה, מחקר ומעקב.
<שלי מזרחי: אני רק אציין שיש אוכלוסיות שנכון יותר לבדוק את תחושת החשש שלהן בקבוצת מיקוד ולאו דווקא בסקר, ואנחנו ראינו את זה כשקיבלנו את הממצאים.
<שלי מזרחי: יש אוכלוסיות שנכון יותר להגיע אליהן באמצעות קבוצות מיקוד.
<שלי מזרחי: ואחרי שסיכמתי ככה את הממצאים, אני אעבור אליהם.
<שלי מזרחי: אז נתחיל בלי המצגת.
<שלי מזרחי: באמת כפי שכבר יושבת הראש ציינה, היא פרטה אודות מה זה ביטחון אנושי ואני לא ארחיב על זה.
<שלי מזרחי: מה שאנחנו בחרנו להתמקד בו זה ביטחון כלכלי, ביטחון תעסוקתי, ביטחון בריאותי, ביטחון סביבתי – שנוגע לאיכות הסביבה, ביטחון פוליטי – שנוגע למוסדות המדינה, לשוויון, לזכויות מסוימות.
<שלי מזרחי: ביטחון קהילתי, ביטחון במרחב הציבורי וביטחון אישי, בתוך הבית.
<שלי מזרחי: שאלות המחקר שהובילו אותנו היו מה הגורמים שמשפיעים על תחושת הביטחון האנושי של נשים, ומה היא תחושת הביטחון של נשים בכל אחד מהתחומים האמורים.
<שלי מזרחי: את הסקר ערכנו באמצעות חברת טלסקר, סקר טלפוני בקרב מדגם מייצג של למעלה מ-1,000 משתתפים, כולם בני 18 ומעלה, כאשר הסקר נערך במהלך חודש פברואר 2016.
<שלי מזרחי: אז אני אתחיל עם ההיבטים הנוגעים לביטחון כלכלי.
<שלי מזרחי: כאן אנחנו רואים שמרבית האוכלוסייה מדווחת על חששות בקושי בהיבטים כלכליים.
<שלי מזרחי: אנחנו רואים שנשים מדווחות על חששות גבוהים יותר, כאשר אצל נשים ערביות אנחנו רואים שזה מגיע קרוב ל-90%.
<שלי מזרחי: כך לדוגמא 77% מהנשים חוששות מירידה ברמת החיים, לעומת 63% מהגברים.
<שלי מזרחי: אנחנו עוד רואים ש-70% מהנשים ו-60% מהגברים דיווחו כי בשנה האחרונה צמצמו את הוצאותיהם השוטפות בשל קשיים כלכליים, ואנחנו רואים גם שקרוב למחצית מהאוכלוסייה דיווחה כי בשנה האחרונה הם ובני משפחתם נמנעו מפעילות פנאי ותרבות.
<שלי מזרחי: כאן אנחנו רואים שבאמת נשים דיווחו על הימנעות בשיעורים גבוהים יותר מאשר גברים.
<שלי מזרחי: אני ממשיכה להיבטים נוספים שבדקנו בביטחון הכלכלי.
<שלי מזרחי: אחד מהם הוא קושי בכיסוי ההוצאות החודשיות השוטפות.
<שלי מזרחי: השני הוא חשש לאבד את הבית בשל הרעה במצב הכלכלי.
<שלי מזרחי: גם כאן אנחנו רואים שיעור גבוה יותר של חשש בקרב נשים בכלל ובקרב נשים ערביות בפרט.
<שלי מזרחי: כך אנחנו רואים שקצת יותר מ-40% מהנשים ו-30% מהגברים דיווחו כי הם מתקשים בכיסוי הוצאות החודשיות השוטפות.
<שלי מזרחי: ובנוסף 27% מהנשים ו-20% מהגברים דיווחו כי בשנה האחרונה חששו לאבד את ביתם בשל הרעה במצב הכלכלי.
<שלי מזרחי: מביטחון כלכלי אני עוברת לביטחון תעסוקתי.
<שלי מזרחי: כאן אנחנו רואים ששיעור הגברים ושיעור הנשים אשר חוששים לאבד את מקום עבודתם בשנה הקרובה הוא זהה – קצת יותר מ-30%.
<שלי מזרחי: עם זאת, נשים פחות אופטימיות לגבי הסיכוי שלהם למצוא עבודה ברמת ההכנסה שלהם כיום.
<שלי מזרחי: אנחנו רואים ש-45% מהנשים וקצת יותר מ-50% מהגברים מעריכים כי אם יפוטרו מעבודתם – קיים סיכוי גדול שימצאו עבודה אחרת ברמת ההכנסה שלהם כיום.
<שלי מזרחי: אני עוברת אל אפליה על רקע מגדר.
<שלי מזרחי: כאן אנחנו רואים שכ-33% מהנשים חוששות מאפליה על רקע מגדרן.
<שלי מזרחי: זה קצת יותר משיעור הגברים שדיווחו על חשש זהה.
<שלי מזרחי: אנחנו רואים שהחשש הגבוה ביותר הוא בקרב נשים חרדיות ובקרב נשים ערביות.
<שלי מזרחי: מחשש מאפליה על רקע מגדר, אני עוברת לחשש מאפליה על רקע השתייכות קבוצתית, שכאן אנחנו רואים ששיעור הנשים ושיעור הגברים שחוששים מאפליה על רקע השתייכות קבוצתית הוא פחות או יותר זהה – כרבע, ואנחנו רואים איזו שהיא מגמה מעורבת.
<שלי מזרחי: בחלק מקבוצות האוכלוסייה נשים דיווחו על חשש גבוה יותר, בחלק מקבוצות האוכלוסייה גברים הם דווקא אלה שחוששים יותר.
<שלי מזרחי: מה שאנחנו כן רואים, שהאוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה החרדית דיווחו על שיעורים גבוהים יחסית.
<שלי מזרחי: קצת יותר מ-60% בקרב האוכלוסייה הערבית וקצת יותר מ-30% בקרב האוכלוסייה החרדית.
<שלי מזרחי: אשר לחשש מפגיעה בשל מאפיינים הנוגעים למראה, אנחנו רואים שנשים ערביות וגברים חרדים דיווחו בשיעורים הגבוהים ביותר על חשש מפגיעה בשל מאפיינים הנוגעים למראה.
<שלי מזרחי: בקרב נשים ערביות זה מגיע לקצת יותר מ-40% ובקרב גברים חרדים, אנחנו רואים שזה עומד על 37%.
עאידה תומא סלימאן: בזמנו אמרנו שאלה בעצם שתי הקבוצות שבמראה שלהן ההשתייכות החברתית שלהם כל כך בולטת, ולכן הם הכי חוששים.
עאידה תומא סלימאן: גם גברים.
<שלי מזרחי: נכון.
<שלי מזרחי: אשר לשוויון זכויות במדינה, אנחנו רואים שמרבית האוכלוסייה חשה פגועה מחוסר שוויון זכויות במדינה.
<שלי מזרחי: אנחנו רואים גם כאן שנשים דיווחו על כך בשיעורים קצת יותר גבוהים מאשר גברים.
<שלי מזרחי: קבוצות האוכלוסייה שדיווחו בשיעורים הגבוהים ביותר על חשש מחוסר שוויון זכויות במדינה, זו האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה החרדית, ששם זה מגיע קרוב ל-70%.
<שלי מזרחי: באשר להתנהגות פוגענית מצד מוסדות המדינה – גם כאן אנחנו רואים שיותר ממחצית מהאוכלוסייה חוששים מהתנהגות פוגענית מצד מוסדות המדינה.
<שלי מזרחי: גם כאן, שוב, נשים חוששות קצת יותר מגברים.
<שלי מזרחי: כחלק מהקשר של האזרח מול מוסדות המדינה, בדקנו מספר היבטים.
<שלי מזרחי: אחד מהם הוא חופש הביטוי, כשכאן אנחנו שיעור מאד גבוה של תחושת ביטחון בחופש הביטוי.
<שלי מזרחי: כ-80% מהאוכלוסייה מרגישים בטוחים להביע את דעותיהם הפוליטיות, וציינתי בעבר הערה מתודולוגית ואני אציין אותה גם כאן.
<שלי מזרחי: השאלה הזאת נוסחה באופן חיובי ויכול להיות שהיא הטתה מעט את התשובות, אבל עדיין מדובר בשיעורים מאד גבוהים.
<שלי מזרחי: היבט נוסף הוא החשש מהריסת הבית, וכאן אנחנו רואים שבכלל האוכלוסייה השיעורים הם יחסית נמוכים.
<שלי מזרחי: מה שכן בולט הוא החשש הגבוה של נשים ערביות מהריסת הבית על ידי רשויות המדינה, שם זה עולה מעל 50%.
<שלי מזרחי: אנחנו רואים שבקרב גברים חרדים ובקרב גברים ערבים – השיעור הזה נע סביב ה-20%.
<שלי מזרחי: היבט נוסף הוא החשש ממעצר או מחקירה, וכאן אנחנו רואים ששיעור הנשים ושיעור הגברים שציינו כי החשש ממעצר או מחקירה משפיע על תחושת הביטחון האישי, הוא פחות או יותר זהה ועומד על כ-30%.
<שלי מזרחי: עם זאת אנחנו רואים שבקרב נשים ערביות השיעור הזה מגיע קרוב ל-80%, שזה שיעור גבוה ויוצא דופן גם בהשוואה לגברים ערבים, שם זה עומד על 40%.
<שלי מזרחי: היבט נוסף שבדקנו הוא תחושת הביטחון לפנות למשטרה, וכאן אנחנו רואים שאחת מכל חמש נשים ואחד מכל ארבעה גברים אינם חשים ביטחון לפנות למשטרה.
<שלי מזרחי: אנחנו רואים תחושת ביטחון נמוכה במיוחד בקרב האוכלוסייה הערבית.
<שלי מזרחי: וכאיזו שהיא תמונת ראי לשאלות שבחנו את תחושת הביטחון של האזרח מול מוסדות המדינה, אנחנו רואים תחושת ביטחון קהילתית מאד גבוהה בקרב האוכלוסייה, הן בהתייחס לשביעות רצון מהקשר עם התושבים באזור המגורים והן בהתייחס ליכולת שלהם לסמוך על עזרת התושבים בעת משבר או מצוקה.
<שלי מזרחי: כאן אנחנו רואים שיעורים מעט נמוכים יחסית בקרב יוצאי ברית המועצות לשעבר, אבל עדיין השיעורים הם גבוהים.
<שלי מזרחי: בקרב האוכלוסייה החרדית אנחנו מגיעים לשיעור של קרוב ל-95%.
<שלי מזרחי: ואני ממשיכה לתחושת שוויון הזדמנויות בעבודה.
<שלי מזרחי: כאן אנחנו רואים ששיעור הגברים ושיעור הנשים שמרגישים שלא ניתנת להם הזדמנות שווה להתקדם בעבודה הוא זהה.
<שלי מזרחי: פחות או יותר, קצת יותר מ-20%.
<שלי מזרחי: אנחנו רואים שנשים חרדיות דיווחו יחסית על שיעור גבוה של תחושה שלא ניתנת להם הזדמנות שווה להתקדם לעבודה, קצת יותר מ-30%.
<שלי מזרחי: בקרב גברים ערבים, השיעור הזה מגיע ל-45%.
<שלי מזרחי: בהתייחס לביטחון הבריאותי, אז אנחנו רואים שבקרב מרבית האוכלוסייה תחושת הביטחון גבוהה במדדים הנוגעים לביטחון בריאותי.
<שלי מזרחי: 70% מהנשים ו-73% מהגברים מסכימים כי במקרה של מחלה קשה, מערכת הבריאות הציבורית בישראל תספק להם את הטיפול הרפואי הטוב ביותר.
<שלי מזרחי: שיעור הנשים ושיעור הגברים שענו כי שירותי הבריאות נגישים להם במידה שיזדקקו, הוא גובה ועומד על קרוב ל-90%.
<שלי מזרחי: אשר לאיכות הסביבה, אנחנו רואים איזו שהיא מגמה מעורבת.
<שלי מזרחי: 50% מהנשים ו-45% מהגברים חוששים ממפגעים סביבתיים באזור מגוריהם.
<שלי מזרחי: שוב, אנחנו רואים ששיעור הנשים החוששות הוא גבוה מעט משיעור הגברים.
<שלי מזרחי: בנוסף, מחצית מהגברים ומחצית מהנשים מרוצים מכמות הפארקים הציבוריים והשטחים הירוקים באזור מגוריהם.
<שלי מזרחי: שביעות רצון יחסית נמוכה נרשמה בקרב האוכלוסייה הערבית.
עאידה תומא סלימאן: אפילו האחוז הנמוך הזה, אני קצת מתקשה להבין אותו.
עאידה תומא סלימאן: 35% לא מרוצים, נכון?
<שלי מזרחי: לא.
<שלי מזרחי: 35% מהנשים הערביות מרוצות.
עאידה תומא סלימאן: מרוצות, אוקיי.
עאידה תומא סלימאן: אפילו.
עאידה תומא סלימאן: איפה מצאו את השטח הירוק?
עאידה תומא סלימאן: 35%?
עליזה לביא: עאידה, זה מחקר הרי, זה מחקר.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מפקפקת בתוצאות, אני פשוט מתפלאה איפה מצאו את השטח הירוק.
<שלי מזרחי: ואני עוברת לביטחון במרכז הציבורי, וכאן ראינו משהו שהוא מעניין.
<שלי מזרחי: כששאלנו שאלה כללית על תחושת נוחות ללכת ברחוב, אנחנו רואים שיעורים גבוהים והפערים בין גברים לנשים הם לא כל כך גדולים.
<שלי מזרחי: 76% מהנשים ו-85% מהגברים ציינו כי הם חשים בנוח ללכת ברחוב לבדם.
<שלי מזרחי: אבל כשאנחנו מפרקים את זה לסיטואציות ספציפיות, אנחנו רואים שהפערים בין גברים לנשים גדלים ותחושת הביטחון של הנשים יורדת.
<שלי מזרחי: כך לדוגמא, 44% מהנשים חוששות מהאפשרות של תקיפה או שוד ברחוב, לעומת רק 25% מהגברים.
<שלי מזרחי: בנוסף, רק 47% מהנשים מרגישות בטוחות לחכות בתחנת אוטובוס אחרי רדת החשיכה, לעומת קרוב ל-60% מהגברים.
<שלי מזרחי: בנוסף אנחנו רואים שנשים חוששות בשיעורים גבוהים פי שניים למעשה מאשר גברים, מהאפשרות של הטרדה מינית.
<שלי מזרחי: אנחנו רואים שבקרב נשים ערביות השיעור הזה גבוה מאד והוא מגיע לקצת יותר מ-70%.
<שלי מזרחי: בהתייחס למצב הביטחוני, אז אנחנו רואים שמרבית האוכלוסייה דיווחה שהם חוששים שהם או מישהו מבני משפחתם ייפגעו בעקבות אירוע ביטחוני.
<שלי מזרחי: אנחנו גם רואים ששיעור הנשים החוששות מפגיעה באירוע ביטחוני הוא גבוה יותר מאשר שיעור הגברים, כ-70% לעומת 54%.
<שלי מזרחי: כשכאן אנחנו רואים חשש מאד בולט של יוצאות ברית המועצות לשעבר.
<שלי מזרחי: הוא בולט בגלל שלא ראינו את החשש הזה במקומות אחרים עד כה.
<שלי מזרחי: זאת אומרת לא ראינו דיווח של חשש משמעותי של יוצאות ברית המועצות לשעבר, במדדים אחרים.
עליזה לביא: במה זה?
<שלי מזרחי: המרחב הציבורי, אירוע ביטחוני.
עליזה לביא: זה מרתק, כי מצד שני הדבר שהכי מדהים זה שהכי פחות יש להן חשש מחוסר שוויון זכויות, פחות מהוותיקות.
עליזה לביא: זה פשוט נתונים שמספרים את הסיפור.
עליזה לביא: מצד אחד שוויון.
עליזה לביא: יש להן פחות מהוותיקות בכל מה שקשור לשוויון זכויות, ובהתנהלות במרחב הציבורי בנושא הזה, אז זה - - -
<שלי מזרחי: אני מחזירה אחורה.
<שלי מזרחי: ראינו את זה גם באפשרות של הטרדה מינית שרק 3% דיווחו - - -
עאידה תומא סלימאן: הגלאי?
עליזה לביא: מי מעשנת מתחת לשולחן?
עליזה לביא: יש פה אקדח מעשן.
עאידה תומא סלימאן: אם אני זוכרת נכון, חלק מההסברים שניתנו היו קשורים לעניין של עד כמה באמת יש מודעות לעניין של זכות השוויון.
עאידה תומא סלימאן: זה לא נובע באמת מתוך זה שיש הרגשה שאנחנו בטוחות, שמקבלות את מלוא הזכויות שלנו.
עליזה לביא: השאלה מה הייתה השאלה שנשאלה.
עליזה לביא: כתוב כאן פגוע מחוסר שוויון זכויות, שזה דבר שמאד מעסיק אותנו בהרבה מאד דיונים והבנות.