GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איקבל: כאן אם מישהי פונה, שאנחנו משאירים אותה והיא רוצה לעבוד בחנות, אני לא יכולה למנוע ממנה ולהגיד לה לא כי הם לא נותנים שכר מינימום, בשבילי זה נחשב השמה, אבל היא לא מקבלת את התנאים הסוציאליים שלה ולא את הזכויות.
<איקבל: היא לא מגיעה לשכר מינימום, בקושי נותנים לה בחנות 10 שקלים, 15 שקלים.
<איקבל: בשבילי זה נחשב השמה, אבל זה לא.
<איקבל: אני עובדת כרכזת תכנית, אבל אני מודעת לזה שזה לא הגיוני.
עאידה תומא סלימאן: בסדר, השמה באופן כללי, מה האחוז של ההשמה?
<איקבל: בקבוצה הראשונה היו 23 נשים, היו כ-70% מהנשים שעבדו, אבל עוד פעם, זה לא בעבודות שנותנים את התנאים, אפילו מישהי שעושה עוגיות, אנחנו עוזרים לה לשווק, כי זה כוח שקיים, כוח אצלה, אבל יש נשים שרצו לפנות לביג לעבוד שם, הצליחו, עברו את הריאיון והכול, אבל נשאר חסם של המשמרות.
<איקבל: משמרת ערב, היא חוזרת הביתה בשמונה, תשע, אפילו אם היא מסודרת מבחינת תחבורה ציבורית, זה גם חסם שקיים.
<איקבל: אם אפשר לעבוד על החסם הזה, עניין המשמרות אפילו.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה שלנו שאנחנו חיים בכלכלה מאוד קפיטליסטית ומודרנית ואנחנו לא יכולים להתאים את הכלכלה אלינו, אנחנו רק יכולים להתאים את עצמנו לכלכלה.
<נדיה זידאן: אני רוצה להתייחס.
<נדיה זידאן: אני קב"סית במועצה.
<נדיה זידאן: מיישמים חוק לימוד חובה, כל הבעיה אצלנו בנשירת הבנות הדתיות.
<נדיה זידאן: יש לנו כמובן ילדים עם הבעיות שלהם, אבל זה לא קשור בדיוק לנושא שלנו פה, אבל חשוב לציין פה את הבנות הדתיות.
<נדיה זידאן: אצלנו תלמידה שהיא דתייה והחליטה להיות אדוקה מאוד בדת, ללבוש את הלבוש המושלם, אז היא עוזבת את בית הספר.
<נדיה זידאן: בעיניה בית הספר לא מתאים להשקפת עולמה.
<נדיה זידאן: אני לא יכולה להתווכח פה, כי זה העולם שלה, ואני מאוד מכבדת את הדת, אבל עיקר הבעיה שאני רוצה להתייחס, שתעזרי לנו בהקמת בית ספר לבנות האלה.
<נדיה זידאן: אנחנו סידרנו אותן דרך קידום נוער, כיתה מסוימת, אבל אני יודעת שבדלית אל כרמל או בעוספייה יש בית ספר לדתיות.
<קריאה: גם בירכא יש לבנות.
<נדיה זידאן: בירכא דרך קידום נוער הן לומדות שם.
עאידה תומא סלימאן: השאלה כמה - - -
<נדיה זידאן: יש עוד בנות אצלנו שהן מתלבשות כרגיל, לא אדוקות, אבל אני רואה שהן נושרות.
עאידה תומא סלימאן: השאלה מה אחוז הנשירה.
<נדיה זידאן: הבנות האלה, היום יש לנו בערך 10 בנות.
עאידה תומא סלימאן: אז להקים בית ספר ל-10 בנות?
<נדיה זידאן: לא רק לבית ג'אן, אזורי.
<נדיה זידאן: לכפר דרוזי הן כן מוכנות לנסוע.
<נדיה זידאן: למשל עכשיו ביקשנו מרכז קידום נוער שיבקש שיבצעו בגרות אקסטרני בכפר דרוזי, כי לחיפה הם לא רוצים לנסוע.
<נדיה זידאן: הם אמרו, אם זה קיים באזור שלנו, אין להם בעיה.
<נדיה זידאן: אפשר לבדוק - - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, וסליחה, אני גם אישה שמכבדת כל מי שדתי והנורמות הדתיות, על 10 בנות כאלה אי אפשר, לא לבקש להקים בית ספר ולא להקים כלום.
עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני לא כדאי לשכנע ולעבוד איתן ועם המשפחות שלהן על הצורך בלקבל - - -
<נדיה זידאן: זו העבודה שלנו.
<נדיה זידאן: כולם פה יודעים - - -
<קריאה: הם אפילו הגיעו לבתי משפט.
<נדיה זידאן: נכון, קיבלו אזהרות וזה לא עוזר.
עאידה תומא סלימאן: אני לא מאמינה שהשינוי יבוא דרך בתי משפט.
<קריאה: לא, הכוונה להחלת חוק חינוך חובה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה אם זה הרצון של הבנות או שזה כפוי עליהן?
<נדיה זידאן: הן קיבלו אזהרות מהיועץ המשפטי, עד כדי כך, ומצאנו פתרון לכפר שלנו והעתיקו את הפתרון הזה גם לחורפיש וגם לפקיעין.
<נדיה זידאן: זה אני ממש אחראית על המילים שלי.
<נדיה זידאן: אם נחשוב ככה, להקים בית ספר אזורי לבנות הדתיות, זה לא רע.
<נדיה זידאן: אני גם ביקשתי כמובן דרך משרד החינוך, העליתי את העניין הזה, אבל אם את יכולה בתפקיד שלך ובמעמד שלך לעזור בעניין הזה, תבורכי.
<נדיה זידאן: בסופו של דבר - - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה אם התפקיד שלי לקבע נורמות שפוגעות בנשים או התפקיד שלי הוא לקדם את מעמד הנשים.
<נדיה זידאן: אבל זה קיים, אנחנו לא יכולות להתעלם מזה.
<וואפי חמוד: אני צריך ללכת, אני אתייחס לכמה נקודות ואני אלך.
<וואפי חמוד: אני מצטער, לא הקציתי מספיק זמן, כי חשבתי שזה ייקח פחות זמן.
<וואפי חמוד: לפדוה, בקשר לתחבורה הציבורית, אנחנו מעורבים.
<וואפי חמוד: היום יש יותר תחבורה ליותר שעות, אפשר להפוך את זה לנתיבי אקספרס.
<וואפי חמוד: תעקבו, לפי דעתי חשוב שבמועצה יהיה מישהו, איש קשר מעודכן שיכול לקשר ולדעת באיזה שעות יש אוטובוסים.
<וואפי חמוד: בקשר לייעוץ לעסקים קטנים, מעוף עושים את זה, גם אנחנו בריאן דואגים.
<וואפי חמוד: לאחרונה למשל סיימנו קורס להנחיית הורים במכון אדלר, מיד שמנו - - -
עאידה תומא סלימאן: להכשיר מנחים.
<וואפי חמוד: סדנת יזמות מיד מתנה מאיתנו, הייתה סדנה.
<וואפי חמוד: אני מבקש שתעזרו לנו לפרסם כמה שיותר.
<וואפי חמוד: יש לנו דף פייסבוק, מספיק ללחוץ לייק ולעשות לנו - - - יש דברים טובים שאמנם לא נוגעים אליך, אבל נוגעים לאנשים אחרים, אז תעשו לייק.
<וואפי חמוד: יש עוד דבר אצלנו והוא אדישות.
<וואפי חמוד: זאת אומרת היבה לא יכולה לבד, אז אם אתן רוצות באמת משהו צריך להמשיך ללחוץ ולעזור להיבה כמה שיותר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם רבים לא ידעו על מה העשייה שנעשית אז כדאי מאוד שאתם תבדקו איך אתם עושים את הדברים ואיך אתם צריכים להגיע לציבור.
עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהתפקיד שלכם.
<וואפי חמוד: אנחנו עושים הרבה.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם תמיד נכנסים למגננה, אני אומרת את הדברים לא בכדי להעביר ביקורת, אני אומרת כדי שנשפר את העשייה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: למה את צוחקת?
עאידה תומא סלימאן: היא כבר מכירה אותי.
<וואפי חמוד: אין לי בעיה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שאולי גם לא להעתיק רק תכניות, דף פייסבוק, כמה נשים נכנסות לפייסבוק והאם אלה שנכנסות לפייסבוק אלה לא אותן נשים שכבר לא צריכות את השירות שלכם.
עאידה תומא סלימאן: צריך לחשוב על זה עוד.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שאני חושבת הוא כל הנושא של התחבורה הציבורית, לא מתקבל על הדעת שעדיין יש מצב שכפר שרוצה להיות חלק מהמודרניזציה נכנס אליו אוטובוס בשמונה בבוקר וחוזר אליו בשעה ארבע.
עאידה תומא סלימאן: אחוז הנשים שעובדות במשרות מלאות - - -
<וואפי חמוד: לא צריך להתעצבן, לאחרונה - - -
עאידה תומא סלימאן: אל תרגיש שאתה צריך להגן גם על העניין של התחבורה הציבורית.
עאידה תומא סלימאן: זה בכלל אצל משרד התחבורה, לא אצלך.
<וואפי חמוד: לא, אני אומר, לאחרונה התקיימו ישיבות בעניין הזה ואנשים לא משתתפים בזה.
<וואפי חמוד: עוד דבר, בקשר להשכלה הגבוהה, תשתמשו בייעוץ להשכלה גבוהה, בשביל שאנשים לא ילמדו תחומים שלא ניתן למצוא בהם עבודה.
<וואפי חמוד: באמת, המכללות בדרך כלל רוצות כסף אז הם יגידו לך שהמקצוע הזה מבוקש.
<וואפי חמוד: יש לנו רכז השכלה גבוהה, ניתן להשתמש בו.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה, כדי שנהיה פרקטיים, היבה, שאחת מהפעילויות שיתקיימו בכפר לנשים זה בנושא של תעסוקה ולהזמין תערוכה של כל הארגונים שמספקים - - -
<היבה סלאלחה: עושים את זה.
עאידה תומא סלימאן: לעשות יריד כזה, יריד לנשים.
עאידה תומא סלימאן: יום אחד.
עאידה תומא סלימאן: אתם תדאגו שכל הנשים יגיעו והם יגיעו ויגידו מה הם יכולים לעשות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מוכיח את עצמו בהרבה מקומות.
<וואפי חמוד: תודה רבה לך, תודה שהגעת.
<וואפי חמוד: בהצלחה לכולם.
<נג'ווה: אנחנו עשינו פיילוט כזה להעלאת מודעות והיה מוצלח מאוד, אבל זה צריך התמדה.
<נג'ווה: זה מחייב אותנו כמועצת נשים לעשות את זה בהמשכיות, לא רק פעם אחת.
עאידה תומא סלימאן: היריד, באופן כללי, זה אחת הדרכים הטובות מאוד לתעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, בעניין שירות המדינה, אחד האחוזים המביכים ביותר לשירות המדינה זה תעסוקת נשים דרוזיות.
עאידה תומא סלימאן: זה כמעט אפסי בשירות המדינה.
עאידה תומא סלימאן: זה אחד הנושאים שצריך לעבוד עליהם בצורה יותר אינטנסיבית.
<סמאר סאלח: אני רוצה להוסיף הערה לנושא הזה שלך, לא רק אפליה לנשים במיוחד, לדת במיוחד יש אפליה.
<סמאר סאלח: אנחנו נכנסים לנציבות שירות המדינה, יש שם משרות לדרוזים ולצ'רקסים, יש שם משרות לערבים, שזה בקושי אחת-שתיים, והשאר ליהודים.
<סמאר סאלח: צריך לעבוד גם על זה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת טעות לחשוב שהשאר הוא ליהודים.
עאידה תומא סלימאן: מה שנקרא משרות ייעודיות, כלומר שסומנו מהתחלה לערבים ובאופן כללי - - -
<סמאר סאלח: אבל יש שם כמות קטנה.
עאידה תומא סלימאן: האחוז שניתן, המשרות הייעודיות ניתנו כדי להעלות את המספר, אבל זה לא אומר שהשאר הוא ליהודים, אנחנו יכולים לפנות לכל מכרז שקיים, הכללי והייעודי, אז הבעיה שאנחנו חושבים שאנחנו יכולים לפנות רק למשרות של הדרוזים, לא, אנחנו יכולים לפנות לכלל המשרות, אבל - - -
<סמאר סאלח: השאלה מה אחוז הקבלה.
עאידה תומא סלימאן: המשרות הייעודיות, לא כולם יכולים לפנות, רק מי שסומנו.
עאידה תומא סלימאן: נכון, אחוז הקבלה זה אחד מהדברים שאני עכשיו עוקבת אחריהם, כי אני קיבלתי דיווחים שאנשים שמנסים להירשם למכרזים הכלליים, פקידי הנציבות עצמם, אומרים להם 'לא, זה לא לערבים'.
<סמאר סאלח: אני אישית נתקלתי בדבר כזה.
עאידה תומא סלימאן: זו אחת מהבעיות, כי בנציבות לא אמורים להגביל.
עאידה תומא סלימאן: את יכולה לגשת למכרז כללי של הנציבות ואת יכולה גם לייעודי והם לא יכולים למנוע ממך.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה, אני אומרת לכם, מה שמתחולל בנציבות שירות המדינה זה מה שנקרא פדיחה, סקנדל.
עאידה תומא סלימאן: אני התחלתי לעלות על זה, עובדה שבפעם האחרונה הם לא רצו לתת לי סטטיסטיקה, אמרו שבסטטיסטיקה יש משהו לא נכון, הרישומים שלנו במחשב לא נכונים.
עאידה תומא סלימאן: אני נתתי להם עד סוף החודש לקבל את כל הסטטיסטיקה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שקורה שם זה לא איך שזה מצטייר מבחוץ, זה הרבה יותר.
<רימונד סאלח: אנחנו דיברנו הרבה על החסמים, דיברנו על התחבורה הציבורית, דיברנו על היציאה מהכפר, דיברנו על מקומות העבודה, אבל שכחנו דבר אחד שהוא הכי עיקרי בשבילי, זה חלוקת תפקידים בתוך הבית, שזה חוסם אותנו מאוד לצאת מהבית.
עאידה תומא סלימאן: זה לא עושים בחקיקה.
<רימונד סאלח: לא, אנחנו תמיד עושים סדנאות להעצמת נשים, עושים הרבה דברים לעניין נשים, אבל שכחנו מאוד, אנחנו צריכים לתת לגבר, להטמיע אצלו את העניין שאישה יוצאת לעבודה.
<רימונד סאלח: לדעתי אנחנו צריכים לעשות תכנית עבודה וסדנאות לגברים איך לקבל אישה שהיא עובדת ולא לחזור אחרי שמונה שעות והיא צריכה לעשות עוד משמרת בבית והוא חוזר לישון.
<רימונד סאלח: חלוקת תפקידים בתוך הבית.
<היבה סלאלחה: זה כל נושא המגדר, צריך להכניס את זה למערכת החינוך.
<קריאה: קבלת ההחלטות אצל הנשים, לא?
<קריאה: לפחות אצלי בבית.
<קריאה: שהנשים לא בקטע של קבלת החלטות, אבל בבית כן, איך לא? לטוב ולרע, לא, רימונד?
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכיסיתם את הנושא של תעסוקה, אני ארצה לקבל יותר מידע ספציפי.
<היבה סלאלחה: אנחנו נגיש לך.
עאידה תומא סלימאן: כן, סקירה, כמה נשים עובדות, כמה נשים רשומות כמובטלות ומקבלות קצבאות, כמה נשים עדיין רוצות לעבוד.
עאידה תומא סלימאן: זה מידע שהוא מאוד חשוב לי לתכנון ולכם, כדי שתוכלו לתכנן את התכניות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו דיברנו על הנושא של בתי הספר, אבל צריך לעבוד ולחשוב ביחד איך מקדמים את הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם יילכו על נושא של בית ספר אזורי, יש גם מבחינת בתי הספר מה שנקרא בתי ספר מוכרים לא רשמיים.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודע אם הפתרון יהיה פתרון כזה, אבל צריך לחשוב.
עאידה תומא סלימאן: נושא הרווחה, אתם לא כיסיתם אותו.
עאידה תומא סלימאן: יש לי הרגשה שבורחים מהנושא.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, ברווחה, אתם אמרתם שתכנית 'נושמים לרווחה' לא קיימת, למרות שבעיניי היא תכנית שאפשר להיעזר בה.
עאידה תומא סלימאן: זו תכנית שעוזרת למשפחות שמוגדרות כמשפחות עניות והיא מלווה אותן בתכנון כלכלי והיא מעצימה והיא נותנת גם סכום כספי מסוים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך לבדוק את האפשרות להכניס את התכנית הזו לכפר.
עאידה תומא סלימאן: אני מוכנה לעזור בזה, כי אני עוקבת אחרי התכנית באופן ארצי.
<איקבל: אפשר להתעכב על נושא הרווחה?
<איקבל: אני כנציגת הרווחה וכעובדת זכאות זמן רב אני מעידה שבמחלקת הרווחה יש 780 תיקים שרובם ממעמד כלכלי וסוציו אקונומי נמוך וזה עניין של כל הדברים שדיברו כאן, גם לגברים וגם לנשים.
<איקבל: אנחנו מאשכול 2 - - -
עאידה תומא סלימאן: אז מגיעה לכם התכנית הזו, כדאי מאוד להכניס אותה.
<איקבל: העניין ברווחה הוא קהילתי ולכל מחלקת הרווחה ולכל הכפר יש לנו חצי משרה של עובדת קהילתית.
<איקבל: כל שנה אנחנו מחדשים את הבקשה שלנו לכוח אדם, יש לנו רק עשרה עובדים, לא עובדים סוציאליים, רוב העובדים אצלנו זה חצאי משרה או שלושת רבעי.
<איקבל: יש לנו ששה ורבע תקנים לכל הרווחה, כולל עובד זכאות וכולל עובד קהילתי ועובד שכונתי.
<איקבל: תכל'ס עובדים סוציאליים זה 4.5 פרטני.
<איקבל: לכן 780 תיקים, לכל עובד יש כמעט 140 תיק.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לך שזה אפילו לא הממוצע.
עאידה תומא סלימאן: הממוצע הוא יותר גבוה.
<איקבל: העובדים הסוציאליים לא מספיקים לקבל פרטנית כדי לפתח עוד תכניות.
<איקבל: בגלל זה מחלקת הרווחה נמצאת - - - אני גם חושבת שמחלקת הרווחה במועצות המקומיות וברשויות המקומיות באופן כללי נמצאות במקום האחרון, קודם כל נותנים את החינוך, הכלכלה, לא יודעת מה, בסוף מתייחסים לרווחה.
<איקבל: בגלל זה לא נענים.
עאידה תומא סלימאן: אבל התכנית מסובסדת על ידי הרווחה?
<איקבל: היא מסובסדת על ידי עמותת בעצמי, הרווחה בשיתוף פעולה.
<ג'מילה: אני רוצה להתייחס לעניין של הרווחה בהקשר של התעסוקה של הנשים.
<ג'מילה: יש הרבה נושאים הרווחה שאני חושבת שאין מקום להעלות אותם פה, אפילו עניין האלימות נגד נשים הוא נושא לבד והוא נושא מאוד רחב, אנחנו עוסקים בו כל הזמן, העניין של התעסוקה במשפחה, במשפחות הרווחה שאנחנו עובדים איתם, כדי למקסם את התפקוד של האמא והאבא.
<ג'מילה: זה גם עניין של האבא, עניין האבטלה.
<ג'מילה: היינו בקשר הרבה עם ג'יהאן בזמנו ועם וואפי עכשיו, כל הנושאים שהועלו פה, עניין שעות העבודה, המשפחתונים, יציאת האישה מהכפר, כל העניינים נוגעים בלב ליבן של המשפחות האלה וגם העניין של המוטיבציה.
<ג'מילה: נגיד אני הכנתי אישה, עבדתי איתה, חלק מתכנית העבודה זה יציאה לעבודה בכדי למקסם את הפרנסה בבית, אני נתקלת במחסום קטן אז כל המוטיבציה שלה יורדת והיא ממשיכה לשבת בבית או עוסקת בעבודות מזדמנות, שזה אומר ניקיון, חקלאות וכל מיני שמשאירות אותה פחות או יותר באותו מקום.
<ג'מילה: אני כעובדת סוציאלית שעובדת עם הרבה משפחות באופן אינטנסיבי, זה אומר לבנות תכנית, ילדים בסיכון והכול, וזה מאוד מציף ו - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את זה ואנשים שהתרגלו שהדלתות סגורות בפניהם מאוד קשה להם להאמין שהפעם הדלת תיפתח והפעם 'אני כן אוכל להיכנס' והמצב השתנה, כי הרבה זמן הם היו בהרגשה כזו.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה שאלתי מה קיים ברווחה.
עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי כי אני יודעת שזה מחייב הרבה תשומות כדי להוציא את האנשים מהייאוש שהם שרויים בו ולהאמין שהפעם אכן הולך להיות שינוי.
עאידה תומא סלימאן: כי הם ניסו וניסו וניסו ולמדו מהחיים שככה זה.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני שאלתי ואני מבינה שמבחינת תכניות - - -
<היאם מוהנה: במהלך שלוש השנים האחרונות היו לנו תכניות דווקא של תעסוקה בכלל ה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא רק תעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לכם משפט שאני יודעת שאישה שעוברת אלימות, אין לה שום מוטיבציה לכלום.
עאידה תומא סלימאן: צריך להבין את זה.
עאידה תומא סלימאן: נערה במצוקה לא תוכל להתמיד בשום מקום עבודה.
<ניסרין: אני עובדת סוציאלית, אלימות במשפחה, התחלתי בחודש נובמבר בתפקיד הזה.
<ניסרין: השאיפה שלנו זה להקים בהמשך מרכז לטיפול באלימות במשפחה.
<ניסרין: למרות שאני עדיין בתחילת דרכי בנושא זה, קודם כל אני כעובדת סוציאלית וכמסטרנטית לעבודה סוציאלית עם תואר שני, אין לי מספיק כלים כי אין מספיק הדרכות והכשרות שאני בעצמי זקוקה להן כדי להצליח לטפל באנשים האלה וגם המשאבים עצמם מאוד דלים.
<ניסרין: לדוגמה, דבר הכי פשוט והכי בסיסי, לקדם נשים שהן עוברות אלימות במשפחה לטיפול זוגי, להפנות נשים לטיפול זוגי, לטיפול משפחתי, גם הגבר וגם הילדים, אין לנו את המשאבים האלה.
<ניסרין: אנחנו נמצאים במבוי סתום.
<ג'מילה: יש לי הערה בקשר לזה.
<ג'מילה: נגיד אם פותחים את העניין של האלימות, כפי שאמרת, זה נושא רחב ויש הרבה מה להגיד בקשר לעניין הזה.
<ג'מילה: למשל אני עובדת עם נשים שסובלות מאלימות.
<ג'מילה: עד שאישה מגיעה וחושפת את העניין וכל החסמים החברתיים והתרבותיים והמשפחתיים, זה תהליך מאוד מאוד ארוך.
<ג'מילה: התפקוד של המשטרה, למשל.
<ג'מילה: בחודש שעבר אנחנו קיבלנו שלוש פניות מהמשטרה - - -
עאידה תומא סלימאן: יש תחנת משטרה בכפר?
<ג'מילה: לא.
עאידה תומא סלימאן: אתם שייכים לכרמיאל?
<קריאה: יש שיטור קהילתי.
<ג'מילה: מה שנכתב שם בתלונות, אני קיבלתי את הדיווחים מהמנהל, שהאישה הזאת הגישה תלונה ואחר כך ויתרה, אמרה 'זה בצחוק'.
עאידה תומא סלימאן: איזה חוש הומור, היא נוסעת עד - - -
<ג'מילה: כן, נוסעת לשם - - -
<קריאה: צריכים לדעת שלחצו עליה.
<ג'מילה: ממחלקת הרווחה אנחנו עם היבה במועצת נשים עובדים בין היתר על העניין הזה, על העלאת המודעות.
<ג'מילה: אנחנו מביאים הצגות לעניין, זאת אומרת להוציא את השיח הזה משיח של בעיה פרטנית לשיח כלל חברתי, שלחברה יש גם אחריות על העניין הזה.
<ג'מילה: קודם כל שאישה שחווה אלימות בבית לא תרגיש נבוכה ומתביישת.
<ג'מילה: אני מאמינה של כלל הנשים, אולי בחברה שלנו זה יותר קשה כי אנחנו חברה סגורה וכפר קטן וכולם עם כולם, אז יש בהקשר הזה הרבה חסמים, אבל אנחנו מנסים לעבוד על העניין באופן מאוד רחב והתהליך הוא מאוד ארוך.
עאידה תומא סלימאן: אבל על התייחסות המשטרה אי אפשר לעבור בשקט.
<ג'מילה: רק הערה קטנה בעניין של המשטרה והתלונות שנשים מגישות ומוגשות לבתי המשפט.
<ג'מילה: אנחנו מקבלים צו הרחבה של עשרה ימים, אין תכנית טיפול, אין פנייה ללשכת הרווחה, מבחינת השופט, להגיש תכנית רחבה לטיפול בגבר, באישה, לחייב את הגבר לקבל טיפול ולא לעבור לסדר היום עם הדבר הזה.
<ג'מילה: נשים מתייאשות.
עאידה תומא סלימאן: במקרה שיש סכנה אמיתית לאישה, אתם עושים הערכת מסוכנות, אם היא פונה למשטרה והמשטרה לא מטפלת, אני מאוד מבקשת, תערבו אותי.
עאידה תומא סלימאן: כבר התערבתי בכמה וכמה מקרים, בקשר ישיר עם המשטרה, עם ראש מחלקת אלמ"ב במשטרה הארצית וזה לפעמים מציל חיים.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אנחנו יודעים שיש מקרים שלא הצלחנו להציל חיים, אבל לפחות שאנחנו נעשה את המקסימום האפשרי, במיוחד ברמת מסוכנות גבוהה, כלומר לא על כל תלונה אפשר להתערב, אבל אם את חוששת שהאישה באמת נמצאת סכנה גבוהה ואת רואה שלא עושים שום דבר מבחינת המשטרה, אני מבקשת, תערבי אותי.
<וופה: קוראים לי וופה, אני חברה במועצת הנשים עם היבה.
<וופה: העניין שלי קשור לאמהות עובדות שנולד להן עוד ילד והן יוצאות לחופשת לידה והן רואות שהן לא יכולות להמשיך לעבוד מבחינת עומס בבית, שלושה ילדים, עוד ילד קטן וזה, אז הן מגישות למעסיק שלהן שהן רוצות לפרוש מהעבודה.
<וופה: לצערי לפעמים הן יוצאות ללא הזכויות, ללא פיצויים.
<וופה: זה לא במקרה של המעסיק שלנו, שלא תבינו אותי לא נכון, אבל כשהן הולכות לביטוח לאומי ולשכת התעסוקה, אומרים להם 'שלושה חודשים אין לך זכות, את חייבת להירשם, אבל אין לך זכות לקבל עבור שלושת החודשים הראשונים בגלל שאת הגשת מכתב פיטורין', הם לא מבינים כמה קשה לה העומס.
<וופה: או שהם אומרים לה 'תירשמי שלושה חודשים', כשהיא צריכה להירשם שישה חודשים בלשכת התעסוקה.
עאידה תומא סלימאן: איפה לשכת התעסוקה?
<וופה: כרמיאל.
<וופה: לצערי גם בזה יש עומס.
<וופה: אם הם מאשרים לה את תביעת האבטלה אז שלושה חודשים ראשונים היא לא מקבלת, היא מקבלת עבור שלושת החודשים האחרונים.
<וופה: זה החוק של ביטוח לאומי.
עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי, אישה שילדה והתפטרה אחרי עד שישה חודשים היא זכאית.
<וופה: הם שינו את החוק הזה.
עאידה תומא סלימאן: לא שינו, עד כמה שידוע לי.
עאידה תומא סלימאן: אחרי לידה, עד כמה שידוע לי, לא שינו.
עאידה תומא סלימאן: אני אבדוק.
<וופה: אחרי הסיום של שלושה חודשים של חופשת לידה, זה 95 ימים, היא לא - - -
<פדוה דבור: לא, אחרי שלושה חודשים של אחרי השלושה חודשים.
<פדוה דבור: אחרי שלושה חודשים מחופשת הלידה, אם היא מתפטרת היא זכאית.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, בדרך כלל כשאני לא יודעת משהו אני אומרת שאני לא יודעת, אני אבדוק.
עאידה תומא סלימאן: אבל יש בחוק דבר כזה, אם תביאי לי מקרים ספציפיים מתי הגישה התפטרות, מה בדיוק היה המעמד שלה, מה ענו לה מלשכת התעסוקה, אני אוכל להתערב.
עאידה תומא סלימאן: לפי החוק היא יכולה אפילו להתפטר אחרי שחזרה מתקופת חופשת לידה, יש לה תקופה מסוימת שהיא יכולה להתפטר ואז היא מקבלת את מה שמגיע לה ולפי הזכויות היא יכולה להירשם.
עאידה תומא סלימאן: אם יש לך מקרים ספציפיים תפני אליי ואנחנו נעשה את הבדיקה מול לשכת התעסוקה ונפתור את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, לשכת התעסוקה, כמה שאפשר לדלל את מספר הרישומים ומקבלי דמי אבטלה הם עושים את זה, מי ששותק אכל אותה.
<וופה: יש עוד דבר, זה גיל הפנסיה.
<וופה: כל הזמן הם מעלים אותו ואישה שלא היה לה תלוש שכר, הם העלו את זה לגיל 70.
<וופה: אז מה הטעם?
עאידה תומא סלימאן: מה גיל 70?
<וופה: עד שהיא תקבל קצבת זקנה.
<וופה: זה העדכון החדש של הביטוח הלאומי.
<וופה: אנחנו נתקלנו בזה אישית במשפחה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: ממתי העלו את הזקנה ל-70?
<וופה: עכשיו.
<וופה: שלחו לנו תשובה ש - - - זה לא הצעת חוק, הם כבר עובדים ככה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, את הנושא הזה אני לא מכירה, ישבתי עם מנכ"ל הביטוח הלאומי ואחד הדברים שהעלינו היו זה והוא לא הודיע לי, הוא הודיע לי על כל מיני שינויים שעלולים להתחולל, הוא לא דיבר על דבר כזה.
עאידה תומא סלימאן: אני הולכת לבדוק את העניין הזה ואני אעדכן אתכם.
<וופה: מי שאין לה תלושי שכר בתקופת החיים שלה, העלו את זה לגיל 70.
עאידה תומא סלימאן: אני אבדוק את זה.
עאידה תומא סלימאן: זה אמור להיות כנראה בגלל כל הנושא של - - - אנחנו באמצע מלחמה של כל הנושא של העלאת גיל פרישה לנשים, כי תוחלת החיים של נשים עלתה בממוצע ואז בשבילם נוצר מצב כזה שהם משלמים יותר שנים מאשר בעבר ויש פער בקופה אז רוצים להעלות את גיל הפרישה.
עאידה תומא סלימאן: מבחינתי, לצערי הרב, אני לא מצליחה להשפיע כי יש ח"כיות שתומכות בעניין הזה, לא רק ח"כים, אלא ח"כיות שתומכות מתוך זה שאישה יכולה לעבוד יותר שנים.
עאידה תומא סלימאן: נכון, אישה יכולה לעבוד יותר שנים, תעשו את זה וולונטרי, שהמדינה תקבע גיל פרישה שהוא שוויוני לגברים ונשים, 64 או 65, ואז כל מי שרוצה לעבוד אחר כך, שיהיה באופן וולונטרי.
עאידה תומא סלימאן: אם הוא רוצה לעבוד שיעבוד, אבל מי שרוצה לחיות מהקצבה, שיחיה.
עאידה תומא סלימאן: העלאת גיל הפרישה גורמת איתה, לצערי הרב, גם העלאת כנראה גיל קצבת הזקנה וזה בעיקר פוגע בנשים ערביות שלא עובדות, שאחוז העובדות ביניהן הוא נמוך.
<פדוה דבור: גב' עאידה, דיברת על רווחה, יש לנו כמה תכניות, מרכז הורים ילדים, נערה במצוקה, מועדון נוער, שהמועצה לא יכולה להפעיל, לא תקציבית, כי אין מקומות לבנות.
<פדוה דבור: אפילו רכשנו מבנה, עם כל הבעייתיות שיש ברכישת מבנים - - -
עאידה תומא סלימאן: שכירות.
<פדוה דבור: לא, גם שכירות, אין מקומות.
<פדוה דבור: הרחבת תכנית המתאר, כמה משפיעה על כל הנושאים הבוערים האלה.
<פדוה דבור: יש לנו תקציב שמתגלגל משנת 96' לבניית מועדון לנוער, אין חלקת אדמה שהמועצה יכולה להשתמש בה לבנייה.
<פדוה דבור: מגרש כדורגל, גני ילדים, 11 גני ילדים בהשכרה.
<פדוה דבור: הכוונה היעדר תכנית מתאר מורחבת שיכולה להנגיש את אדמות המדינה שהמועצה תשתמש בהן, זה גם משליך על הרווחה, על החינוך, על הכול.
עאידה תומא סלימאן: אדמות המדינה.
<פדוה דבור: מה שרשום אדמות מדינה, מה לעשות.
עאידה תומא סלימאן: כנראה בגלל שאתם שמורת טבע, רוצים לשמור אתכם כפי שאתם, שמורת טבע.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אני יצאתי עם קודם כל ידע על המצב, יצאתי עם עוד רשימה של מטלות שאני אנסה לעקוב אחריהן, אני מאוד מקווה שרשמתם מולכם גם את הדברים שאתם תוכלו לעזור לי כדי שנצליח לקדם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה שאירחתם אותי, מודה לכולם שהגעתם כדי לשתף אותי.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שתראו בי גם כתובת לעזרה בנושאים שהם מעבר רק לנושאים של נשים.
עאידה תומא סלימאן: אני יושבת ראש הוועדה, אבל אני כתובת לכל עניין ודבר.
עאידה תומא סלימאן: אני אחזור אליכם עם תשובות דרך היבה בעניינים שהועלו פה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ממשיכות מפה לאחר הסיור גם למפעל כדי לראות את אופציות התעסוקה הקיימות של נשים.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שאני אמצא אישה אמיצה שם שתדבר איתי על השכר ותנאי ההעסקה שלה.
<קריאה: לא ידברו איתך.
<קריאה: אבל במסגרת תפקידך צריך להעיר את אלה שאחראים על כל הנושא של שכר מינימום.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להעיר על זה, המטרה שלי, כשאמרו לי 'תדעי שנשים לא ידברו', אמרתי שנשים לא ידברו כשהן נמצאות בתוך המפעל עם בעל העסק לידם, אבל יידעו שיש אישה שמוכנה להקשיב מחוץ למפעל.
עאידה תומא סלימאן: זה העיקר בשבילי, שהם יידעו שאני נמצאת.
עאידה תומא סלימאן: ברשותכם, ביקשתי שנעשה סיכום מסודר.
עאידה תומא סלימאן: למרות שנהנינו מאוד מהיד הנדיבה ומהאוכל הנדיב שפה, אבל בסופו של דבר מטרת הפגישה הייתה עבודה ולנסות למצוא איך אפשר לקדם את הדברים כמה שאפשר.
עאידה תומא סלימאן: לכן הייתי רוצה שזה יהיה מוקלט כדי שזה ייכנס לפרוטוקולים, יפורסם באתר הכנסת ויהפוך לתכנית פעולה או לפחות מטרות שאנחנו עובדים עליהן.
עאידה תומא סלימאן: אז קודם כל אני אתן את רשות הדיבור, לפני שאני מסכמת.
<ביאן קבלאן: קודם כל אני מתנצל שלא יכולתי להיות כל הזמן, אבל אני אתייחס לבעיות שעלו כאן.
<ביאן קבלאן: נתחיל בשאטלים או הסעות לנשים שעובדות אחר הצהריים ורוצות לחזור אחרי עשר.
<ביאן קבלאן: הייתה לי ישיבה, בלי שום קשר לישיבה של היום, לפני שבועיים בערך והבעתי הסכמה שהמועצה תהיה מוכנה לסבסד, על מנת לעזור לבנות שמסיימות אחרי עשר בהסעה, אבל אני צריך את הרשימה השמית של העובדות שחוזרות בשעה מאוחרת בכדי שנוכל להתאים את ההסעה המתבקשת, את גודל הרכב, מספר המוסעות.
<ביאן קבלאן: אם אתן יודעות על מישהי שהיא עובדת ויש לה בעיה, תעבירו לנו את השמות.
<ביאן קבלאן: אני ביקשתי מוופא, שהוא מרכז את התכנית, קבענו להיפגש עם מנהל הביג בשביל ללמוד את הסוגיה ולתת פתרון.
<ביאן קבלאן: הסעות פנימיות וגם חיצוניות אנחנו יכולים לסגור ולהוסיף עוד מסלולים אם יש צורך, אם נראה שיש הצדקה.
<ביאן קבלאן: בינתיים יש לנו הפסקה בין תשע לארבע, כי אין נוסעים.
<ביאן קבלאן: היה לנו, אין נוסעים אז מורידים.
<ביאן קבלאן: אם יהיו נוסעים והשעות יובאו לידיעתנו אנחנו נבקש להתאים מסלולים בהתאם.
<ביאן קבלאן: אין בעיה מבחינת משרד התחבורה, אגף תחבורה ציבורית.
<ביאן קבלאן: סוגיה שנייה, מבחינת תקציבי פעולה, דיברנו על 25 מיליון שקל, שכמובן זה יחולק ל-30 יישובים.
<ביאן קבלאן: אני מבקש להכניס את בית ג'אן להיות בפיילוט של ה-30 יישובים במנה הראשונה, בשנתיים הראשונות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נודיע לכם כשייצא הקול הקורא ותיכנסו ואנחנו ננסה לדאוג, כי אתם כבר מכוסים מבחינת התקן.
<ביאן קבלאן: זאת לא אמירה, אני כראש מועצה וגם כמועצה, אנחנו נעשה את הכול על מנת להיטיב עם האוכלוסייה של הנשים, בכל מה שקשור במועצה אנחנו נעשה.
<ביאן קבלאן: אמרתי, זה שאנחנו בתכנית הבראה זאת לא בעיה של הנשים, זאת בעיה שלנו, אבל בכל זאת, למרות הקשיים הכלכליים שאנחנו נמצאים בהם, אנחנו לקראת סיום תכנית ההבראה, היום אני יכול לבשר שקיבלנו 7.2 מיליון, תיקון עיוותים, בשביל לסגור את תיק האיחוד.
<ביאן קבלאן: היום הם נכנסו בחשבון, יכול להיות שתוך חודשיים, שלושה, ארבעה, אנחנו נסגור את תיק האיחוד.
<ביאן קבלאן: בכל חודש אנחנו משלמים 315,000 שקל תיק איחוד כבר שמונה שנים, כפול 12 חודש, כפול שנים, זה כמעט 40 ומשהו מיליון שקל.
<ביאן קבלאן: תארו לעצמכם מה יכולנו לעשות בכסף הזה אם המועצה לא הייתה מסובכת.
<ביאן קבלאן: בשנה הזאת אני התחייבתי שאני מאזן את המועצה ויוצא לדרך חדשה.
<ביאן קבלאן: בכסף שאנחנו חוסכים אנחנו כמובן נרצה לעשות פעילות לא רק לנשים, לכולם.
<ביאן קבלאן: זה בחינוך, זה בתשתיות, זה נשים, זה רווחה, כל מה שמועצה מתעסקת.