GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיתאם חוסן: אז מצבו השתפר, עדיין לא הגענו לאפס שהגדרנו לעצמנו, אבל אנחנו בכיוון.
<רפי ביאר: חיתאם, אני מציע שנסיים פה.
<חיתאם חוסן: כן, נסיים.
<רפי ביאר: אני רק רוצה להדגיש, אנחנו משקיעים המון בנושא של מניעת זיהומים, זה דבר שצריך.
<רפי ביאר: מניעת זיהומים, מספר אחת בסיבה לזיהומים זה התנהגות, התנהגות של הצוות, של המשפחות של החולים לפעמים, שצריך לדעת, וזה עניין של חינוך וכל הזמן.
<רפי ביאר: זה בית חולים ש-5,000 אנשים מסתובבים כאן נון סטופ, אנשי צוות, משפחות וכולם.
<רפי ביאר: אל"ף, התנהגות, כמובן שלצפיפות יש משמעות בדבר הזה ולכן הנושא של תוספת מיטות מאוד חשוב כאן ואנחנו עובדים על זה וגם דיללנו, היו תקופות שהיה אירוע במחלקה מסוימת של זיהומים יותר גדול, אז הצוות נכנס ולפעמים אומר 'תפסיקו לנתח' ושיהיו פחות חולים בחדר.
<חיתאם חוסן: הורדנו מיטות בחלק מהמחלקות.
<רפי ביאר: אז נורא חשוב, החלק הזה של מניעת זיהומים בבית החולים, זה חלק מרכזי שאנחנו משקיעים בו הרבה ובאמת פה חיתאם חוסן עושה עבודה מעולה בדבר הזה.
<רפי ביאר: שני הנושאים האחרונים, אני רוצה שגם תגישו את זה בכמה דקות, ברבע לאחת כבר ממתינים כאן לקחת אתכם לבית החולים לילדים, אז יש לנו את בריאות האישה בגיל המעבר, ד"ר רייס, ואחר כך נורית אריאל על קידום הטיפול בנשים בגיל המעבר.
<ארי רייס: אז אני אציג מאוד מאוד בקצרה את הבעיה ונורית תציג את היוזמה לקידום הנושא הזה.
<ארי רייס: כאשר גיל המעבר הוא התקופה בגיל האישה החל מתום מחזור הווסת והלאה, כאשר יש כמיליון נשים כאלה בישראל היום.
<ארי רייס: המספר הזה כמובן עולה.
<ארי רייס: עם עליית תוחלת החיים והזדקנות האוכלוסייה אנחנו רואים עלייה במספר הזה וזו הופכת להיות אוכלוסייה מאוד משמעותית באוכלוסיית המדינה.
<ארי רייס: הגיל הזה מבחינה הורמונאלית מתאפיין בירידה ברמות ההורמונים, בעיקר אנחנו מדברים על הורמונים שמשפיעים על איכות החיים ועל הבריאות כמו אסטרוגן וטסטוסטרון.
<ארי רייס: יש לנו שני צירים שנפגשים פה והולכים במקביל, לא יכולים להיפגש, האחד זה הירידה ברמות ההורמונים שקורית החל מבערך גיל 50-51, זה הגיל הממוצע במדינת ישראל להפסקת מחזור הווסת, במקביל הגיל הכרונולוגי שהולך ומתקדם ומביא איתו תחלואה נוספת, כאשר אנחנו רואים סביב גיל ה-50 את התסמינים המוקדמים שקורים לנשים במקביל להפסקת מחזור הווסת, כמו גלי חום, שזה הדבר הנפוץ ביותר, הפרעות שינה שהן מאוד נפוצות, יובש נרתיקי ואחרים כמו שינויים במצבי רוח, בעיות זיכרון, בעיות קוגניטיביות ואחרות.
<ארי רייס: נשים שלא מטופלות ולא מצד אחד עוברות את הבדיקות ואת הטיפולים הנחוצים ומצד שני לא שומרות על עצמן מבחינת אורחות החיים שלהן צפויות להגיע גם לסיבוכים מאוחרים כמו אלצהיימר, התקפי לב, אוסטיאופורוזיס, שהיא מחלה קשה ומסכנת חיים, השמנת יתר, סוכרת וגם גידולים שכמובן קשורים לגיל ולמצב ההורמונאלי ולהשמנת היתר.
<ארי רייס: יש כמובן דברים שיכולים להאיץ את התהליכים האלה, כמו למשל הליך כירורגי כאשר אנחנו כורתים את השחלות, או מנופאוזה מוקדמת, שזה נשים שעוברות את הפסקת הווסת בגיל צעיר מ-45 ואז התהליכים האלה מואצים אצל נשים כאלה יותר והן זקוקות ליותר טיפול ומעקב.
<ארי רייס: איך אפשר לטפל בזה?
<ארי רייס: הטיפול הקלאסי הוא כמובן הורמונים סיסטמיים, בין אם במדבקות ובין אם בכדורים, טיפול ותיק מאוד מאוד יעיל ותיכף נדבר על הבעייתיות בטיפול הזה.
<ארי רייס: קיימים טיפולים תרופתיים אחרים שפותחו בעיקר בשנים האחרונות עם ההתנגדות שיש באוכלוסייה לקבלת טיפול הורמונאלי ונוסו באוכלוסיות שונות, כמו למשל תרופות נגד דיכאון ואחרות.
<ארי רייס: הטיפולים האלה לא מאוד יעילים, זאת האמת, גם במחקרים גדולים נמצאו יעילים בעיקר באוכלוסיות מאוד מאוד ספציפיות ולא כל כך בקהל הרחב.
<ארי רייס: האסטרוגן הנרתיקי הוא טיפול מאוד מאוד יעיל לתסמונות המקומיות, להפרעה המקומית, והוא קיים.
<ארי רייס: הוא מאוד יעיל, כמעט ללא תופעות יקר והוא נורא יקר, קשה להרבה נשים לקנות אותו היום.
עאידה תומא סלימאן: זה לא כלול בסל?
<ארי רייס: זה לא כלול בסל, זה בהנחה מסוימת בקופות, זה עדיין יקר.
<ארי רייס: יש לי הרבה מטופלות שמתקשות לרכוש את זה.
<ארי רייס: ויש כמובן טיפולים צמחיים שזה טיפולים מצוינים עבור מי שמייצר אותם, הם לא עוזרים בכלום, ועוד טיפולים טבעיים, כמו שאנחנו רואים בתמונה, להפגת גלי החום.
עאידה תומא סלימאן: אתה בטוח שהם לא עוזרים?
<ארי רייס: כן.
עאידה תומא סלימאן: אפילו לא נפשית?
<ארי רייס: האפקט שלו כמו פלצבו, רואים שיפור קל ב-30% מהנשים, שזה מה שאנחנו מצפים גם מטיפול מהסוג הזה.
<ארי רייס: קשה מאוד לדבר על הנושא הזה בלי לדבר מילה על המחקר האמריקאי הגדול, ה-WHI, ה-Women's Health Initiative, שזה מחקר ענק שהתחילו אותו בשנת 91', בארצות הברית.
<ארי רייס: האמריקאים עשו אותו מאוד מאוד גדול וזה סגנון מאוד אמריקאי, שמו על זה 650 מיליון דולר, הכניסו לזה כמעט 50,000 נשים בגילאים מאוד פרושים, מגיל 50 עד 79, נתנו לכולם את אותו טיפול הורמונאלי וציפו שזה יעבוד.
<ארי רייס: זה ברור שזה לא יעבוד וברור שאישה שמקבלת בגיל 78 אותו טיפול הורמונאלי של אישה שמקבלת בגיל 50 זה לא ישפיע עליה כנראה אותו דבר, וזה אכן לא השפיע עליהן אותו דבר.
<ארי רייס: היו צריכים להפסיק את המחקר הזה לאחר כעשר שנים בגלל שראו באחד מסיכומי הביניים שהחסרונות, בעיקר עלייה קלה שמצאו באחת הקבוצות שלהם בסרטן שד ועלייה במחלות תסחיפיות, עלו על היתרונות שהם מצאו - - -
מירב בן ארי: בגלל הטיפול ההורמונאלי הם נחשפו נגיד לסרטן השד וכאלה?
<ארי רייס: נכון, ראו שהקבוצה שקיבלה את הטיפול ההורמונאלי, היה בה קצת יותר סרטן שד מאשר הקבוצה שלא קיבלה והיה בה באופן משמעותי יותר מחלות תסחיפיות.
<ארי רייס: אבל עוד פעם, אנחנו מדברים על, וזאת הבעיה של המחקר הזה, שברגע שאתה נותן בגיל 75 - - -
מירב בן ארי: כן, כמו למישהי בגיל 51, זה שונה.
<ארי רייס: בדיוק, זה לא בדיוק אותו דבר.
<ארי רייס: כשעשו ניתוח נוסף ראו שהאוכלוסייה היותר מבוגרת, שהייתה מאוד משמעותית בתוך אוכלוסיית המחקר, כ-50%, היא באמת סבלה יותר מתופעות הלוואי והסיבוכים לעומת האוכלוסייה הצעירה.
<ארי רייס: כמובן לכל מחקר כזה גדול יש יתרונות וחסרונות והיתרון הגדול הוא שהגברנו את הזהירות, הבנו, אנחנו לא נותנים פה סוכריות, אנחנו נותנים פה טיפול במצבים מסוכנים, זה לא טיפול אוניברסאלי שאפשר לחלק לכל הנשים הורמונים.
<ארי רייס: נעשינו יותר זהירים.
<ארי רייס: כמובן זה עודד מחקר נוסף בתחום ובאמת יצאו מחקרים חדשים ולמדנו הרבה בעקבות המחקר הזה.
<ארי רייס: אבל כמובן שיש חסרונות והחסרונות הם רתיעה מאוד מאוד גדולה של הציבור וגם של רופאים מלחלק הורמונים היום, מלקחת הורמונים או לרשום הורמונים למטופלות.
<ארי רייס: מה שלדעתי ולדעת מומחים רבים בתחום מאוד מאוד פוגע באיכות החיים של נשים בגיל הזה.
<ארי רייס: למשל, אנחנו רואים שהאל וסת גורם למגוון מאוד רחב של תסמינים, בין דלקות חוזרות בדרכי השתן, בין אם הפרעות שינה, עצבנות, דיכאון או כל מיני הפרעות של איכות חיים כמו יובש נרתיקי, כאבים ביחסי מין, ירידה בליבידו.
<ארי רייס: מה שקורה הרבה פעמים, שבגלל שיש רתיעה מטיפול שהוא טיפול מוכוון לגיל המעבר אנחנו רואים שנשים שיש להן דלקות חוזרות בדרכי השתן הולכות לאורולוגים ומקבלות אנטיביוטיקה אחרי אנטיביוטיקה אחרי אנטיביוטיקה, כשאנחנו יודעים שאסטרוגן מקומי יפתור להן כנראה את הבעיה בשכיחות מאוד מאוד גבוהה.
<ארי רייס: נשים שיש להן הפרעות שינה, שבעצם חסר להן אסטרוגן, מקבלות כדורי שינה, שזה לא הטיפול הנכון.
<ארי רייס: נשים שנכנסות לעצבנות ודיכאון בגלל הירידה הפתאומית בהורמונים מקבלות תרופות פסיכיאטריות כאלה ואחרות וזה לא הדבר שאולי היה נכון לנשים האלה וכל הבעיות של איכות החיים בעצם נזנחות, כלומר נשים לא מתלוננות ולא מקבלות טיפול ליובש נרתיקי, נשים בכלל לא מדברות על כאבים ביחסי מין וירידה בליבידו והפרעה מאוד קשה בתפקוד המיני ובירידה באיכות החיים שלהן בעקבות זה והנושא הזה נזנח.
עאידה תומא סלימאן: במצב כזה, כאשר אין מרפאות מיוחדות בכלל במדינת ישראל, חוץ מאשר מה שנמצא בחלק מבתי החולים, כמו אצלכם, זה בעצם השתקה כללית לנושא.
עאידה תומא סלימאן: נשים, מאיפה הן צריכות לדעת שזה - - - נשים מקבלות את זה כדבר טבעי ביותר, זה מה שקורה לנו בגיל מסוים ולא צריך להילחם בזה ואז באמת לא פונות ולא מבקשות שום טיפול.
<מיכל מרקוביץ: הן גם לא מקשרות את זה לזה.
<מיכל מרקוביץ: נתחיל מזה, שלפעמים הן לא מקשרות את זה לגיל.
<רפי ביאר: הצטרפה פרופ' בן הרוש, מנהלת בית החולים לילדים, היא תיקח אתכם עוד מעט לסיור.
<ארי רייס: אלה תוצאות סקר שנעשה בישראל, שהוא פורסם האמת אתמול.
<ארי רייס: הוספתי את השקופית, אבל זה סקר שמתאים לנו לדברים אחרים, גם בארץ וגם בחו"ל.
<ארי רייס: אנחנו מדברים על זה שנשים בגיל 50 עד 60, רק 15% מהן לא סובלות בכלל מתסמיני גיל המעבר.
<ארי רייס: כ-50% סובלות מגלי חום, כ-20% מנדודי שינה, זה דבר שהוא מאוד קשה, מאוד פוגע באיכות החיים ובדברים אחרים שהן נפגעות.
<ארי רייס: הסקר גם מצא התנגדות מאוד משמעותית לנטילת תרופות הורמונאליות והעדפה משמעותית לנטילת תרופות צמחיות.
עאידה תומא סלימאן: העדפה לנטילת תרופות צמחיות?
עאידה תומא סלימאן: למרות שאתה אומר שהן - - -
<ארי רייס: הן לא רוצות הורמונים, אישה נכנסת, אומרת 'אל תיתן לי הורמונים, אל תדבר איתי על הורמונים'.
<ארי רייס: הן חונכו לא טוב.
<מיכל מרקוביץ: הן פונות לרפואה משלימה.
<ארי רייס: שקופית אחרונה.
<ארי רייס: רפואת גיל המעבר לא מוכרת כתחום ייחודי בארץ.
<ארי רייס: כמו שאמרת, אין כמעט רופאים שעוסקים בזה, יש כ-15 רופאים שמתעסקים בזה, שרואים את עצמם כמומחים בתחום הזה, כמעט כולם מעל גיל הפנסיה.
עאידה תומא סלימאן: כמה מהם נשים?
<ארי רייס: כמחצית.
<ארי רייס: אני לא ספרתי, אבל בערך מחצית.
<רפי ביאר: בזמן האחרון יש הרבה גניקולוגיות.
<רפי ביאר: במחלקה אצלכם יש במתמחות יותר מחצי גניקולוגיות?
<ארי רייס: מתמחות יותר מחצי.
עאידה תומא סלימאן: יפה.
<ארי רייס: כמו שאמרתי, יש מעט מאוד מרפאות, מפוזרות בארץ לא באופן סיסטמתי, איפה שיש איזה שהוא משוגע לתחום הוא פותח מרפאה, קשה מאוד להשיג התחייבויות.
<ארי רייס: התחום מאוד מוזנח.
<ארי רייס: תודה.
<רפי ביאר: אז נורית תספר לנו מה קורה פה ברמב"ם, נכון?
<נורית אריאל: כן.
עאידה תומא סלימאן: נורית, כדאי להזכיר שזה תחום שבכלל לא נכלל בביקור הזה, ההיכרות הראשונה ביני לבין נורית הייתה בכל הנושא של אלימות נגד נשים, מהתפקיד הקודם שלי כמנכ"לית נשים נגד אלימות.
<נורית אריאל: ומתוקף זה פניתי אלייך.
<נורית אריאל: אני רוצה להמשיך את הדברים של ד"ר רייס, מהשטח, בעבודה עם נשים כאלה אנחנו מרגישות מצוקה מאוד מאוד גדולה, וגם בעקבות ימי עיון שאורגנו במיוחד לאחיות, בגלל המצוקה של הרופאים והחסר של הטיפול הרפואי, שיכול להינתן לנשים האלה, עלה בנו צורך עז לנסות לפתור את הבעיה ולשנות כיוון, כי מדובר על נשים רבות, מעל 1,100,000 איש ב-2014 מעל גיל 50 וכל שנה נכנסות מעל 200,000 איש למעגל הזה, שזה מעגל של מצוקה וזה הרבה מאוד נשים.
<נורית אריאל: למרות המספרים הגדולים התחום הזה מוזנח ולא מטופל כמו שצריך.
<נורית אריאל: בקצרה, האישה יום אחד קמה והיא כבר לא מכירה את עצמה.
<נורית אריאל: כולנו שמענו, יודעים על עצמנו, או מהשכנות, יש הרבה פחד, יש הרבה מצוקה, זה יכול להשפיע על היחסים הבין אישיים וכו' וכו', אני לא אכנס לזה מפאת קוצר הזמנים, ויש גם הרבה בלבול ופחד מטיפול, יש הרבה מידע שהוא סותר, גם בקרב אנשי מקצוע, גם לנשים בתקשורת בין חברה לחברה.
<נורית אריאל: הטיפול באישה כזאת הוא מאוד מורכב, מכיוון שהשינויים הפיזיים מתרחשים במגוון מערכות בגוף של האישה ולאו דווקא במערכת הנקבית, אז זה מצריך מהצוות הרפואי מידע רחב מאוד וגישה הוליסטית ורב תחומית לטיפול ובעיקר בעיקר, מעבר לטיפול, גם מניעת תחלואה, ופה שמענו הרבה על לב האישה ויש הרבה מה לעשות בתחומים האלה ואחרים.
<נורית אריאל: המענה צריך להיות מותאם אישית כי לא כל אישה סובלת מאותם תסמינים ולא כל אישה יכולה לקבל את אותם טיפולים, גם בהתאם להעדפות האישיות, גם בהתאם לגורמי הסיכון וכו'.
<נורית אריאל: המטרה שלנו לשמור גם על איכות החיים במקביל לשמירה ולאריכות החיים, כי אנחנו רוצים לראות נשים בנות 80 בריאות, לא עם טיטול או לא אחרי שברים וכו'.
<נורית אריאל: זה לא חוכמה רק להאריך את החיים, אנחנו רוצים לדאוג שהנשים האלה תהיינה בריאות.
<נורית אריאל: בארץ כיום יש מרפאות בודדות בלבד, רק באזור המרכז, שנותנות מענה ייחודי כוללני.
<נורית אריאל: אני מדברת על מרפאה רחבה, לא על רופא.
<נורית אריאל: ההפניה למרפאות האלה כרוכה בתשלום.
<נורית אריאל: רובן מבקשות בערך 1,200 שקלים ומעלה לפגישה ולטיפול ובדיקות.
<נורית אריאל: זאת אומרת שמי שפונה זה רק מרכזים פרטיים שמטפלים בצורה כזאת כוללנית.
עאידה תומא סלימאן: זה לא ניתן על ידי קופות חולים?
<נורית אריאל: לא.
עאידה תומא סלימאן: רק למי שיש מושלם?
<נורית אריאל: לא, לא מושלם, ביטוחים פרטיים.
<נורית אריאל: רק למי שיש ביטוח פרטי, קופות החולים לא מממנות את זה, בכלל.
<נורית אריאל: זאת אומרת שנשים שפונות הן נשים מקבוצה סוציו אקונומית גבוהה וכאלה שיש להן מודעות לעניין, ואנחנו כבר שמענו שהמודעות היא במקום נמוך.
<נורית אריאל: במערכת הבריאות הציבורית אין מענה כוללני הולם בכלל.
<נורית אריאל: בעולם, באוסטרליה, באנגליה, בארצות הברית ובקנדה יש כבר הרבה שנים מרכזים ייעודיים לטיפול בנשים בגיל המעבר, גם בקהילה וגם במרפאות החוץ של בתי החולים, שפועלים בצוותים רב מקצועיים.
<נורית אריאל: הצוותים האלה התמחו במיוחד בתחום הזה מתוך גישה הוליסטית והגדילו לעשות בבית חולים של אוניברסיטת אוקספורד באנגליה, יש מרפאה ייעודית לגיל המעבר, שמנוהלת על ידי אחות שהיא מומחית קלינית בתחום ומקבלת תמיכה של רופא גניקולוג.
<נורית אריאל: ההמלצות שלנו.
<נורית אריאל: קודם כל להעלות את המודעות בקרב נשים ואנשי צוות ואנשי רפואה לבעייתיות ולצורך העז.
<נורית אריאל: אם אנשים לא יהיו מודעים אף אחד לא יפנה את הנשים לטיפול וגם נשים לא יגיעו לטיפול.
<נורית אריאל: אנחנו ממליצים להקים מרכזים ייעודיים לטיפול בנשים בגיל המעבר, שיפעלו גם במרפאות החוץ של בתי החולים וגם בקהילה, בכל הארץ ולא רק במרכז, וינהגו מתוך גישה הוליסטית שתהיה מותאמת אישית מניעתית, שהטיפול יהיה כמובן במסגרת סל הבריאות, הטיפול יינתן על ידי צוותים רב מקצועיים, שיש להם ידע וניסיון ספציפי בתחום הזה, אנחנו מאמינים שאחות מומחית קלינית צריכה לנהל את הטיפול, כמובן של הצוות הרב מקצועי, האחות היא זו שמבחינה מקצועית מיומנת בהקשבה, מתן מידע, אכפתיות, שמירה על דיסקרטיות.
<נורית אריאל: נשים מתביישות לדבר על התחומים האלה, יש פה נושאים ש - - -
<רוני גאגין: והאחות היא כבר גם העובדת הסוציאלית.
<נורית אריאל: ברור.
<נורית אריאל: פה תמיד אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.
<נורית אריאל: אנחנו חושבים שלאחות יש תפקיד מאוד מאוד מרכזי במקום הזה.
<נורית אריאל: המענה שאנחנו רוצים לתת הוא בשיטה הזאת, וון סטופ שופ, זה אומר שאישה באה ביום אחד, מקבלת תחת קורת גג אחת את כל השירותים, היא גם תבוא לבקר את ד"ר בליך, היא גם תעשה בדיקת שד, היא גם תעשה צפיפות עצם, היא גם תעשה פאפ ותיבדק על ידי רופא גניקולוג, גם תעשה בדיקות מעבדה וגם תיפגש עם תזונאית, הכול.
<נורית אריאל: יש בדפי המידע שחילקתי, אנחנו פירטנו את כל התחומים, שירות סוציאלי, פסיכולוגים, פסיכיאטרים ויש הכול, וכל השירותים האלה קיימים בבית החולים.
<נורית אריאל: אז אנחנו רוצים לראות אותה מטופלת בהתאם לצרכים שלה מכל הכיוונים.
<נורית אריאל: כמובן שגם בקהילה הרופאים ואנשי צוות בריאות צריכים להיות מודעים לעניין ולהפנות את הנשים למרכזי הטיפול ואנחנו כבר הרבה שנים עובדים בשיתוף פעולה הדוק מאוד עם עמותות כמו נשים לגופן ואישה לאישה, אנחנו מאמינים שביחד אפשר לעשות עבודה מצוינת.
<נורית אריאל: בעזרת טיפול נכון אנחנו נשפר את האיכות של חיי האישה, אנחנו נמנע תחלואה ותמותה.
<נורית אריאל: אנחנו יודעים שהרבה יותר קשה לטפל במחלות, אישה ששוברת בגלל אוסטיאופורוזיס את פרק הירך שלה, הסבל שלה הוא רב ביותר, הסיבוכים שלה גדולים, העלויות על מערכת הבריאות, על ביטוח לאומי, על המשפחות, הוא רב מאוד וככה אם מדברים על כסף, שזו גם נקודה שאנחנו נוגעים בה, אז זה חיסכון ברור.
<נורית אריאל: תודה.
<רפי ביאר: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד קודם כל שאני מתפעלת מרוחב העבודה והראייה שבאה להגיד שנעשו יום יום מאמצים ומושקעים משאבים כדי לשפר את התנאים בתוך בית החולים.
עאידה תומא סלימאן: הנושא של רפואה מגדרית, אני התחלתי להיחשף אליו אחרי שנכנסתי לתפקיד וכנראה אחרי שיגעון של 25 שנים בנושא של אלימות נגד נשים זה השיגעון החדש, יכול להיות בגלל הגיל.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהתחום הוא מוזנח, אני חושבת שבתחום לא מושקעים משאבים והוא גילוי מאוד ברור של גישה פטריארכאלית גברית לבריאות הנשית.
עאידה תומא סלימאן: זה לא מכוון נגד אף גבר שיושב ליד השולחן הזה, אלא באופן כללי אני מדברת על השיטה בדרך כלל ועל המבנה החברתי יותר מאשר על אנשים ספציפית.
עאידה תומא סלימאן: אני בהלם שאין מרכזים לנשים בגיל המעבר שמטפלים בנושא הזה, למרות שהייתי אמורה באופן אישי לגלות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני בהלם שאין במדינת ישראל מרכזים כאלה, שמקבצים לתוכם ומכניסים לתוכם את כל הגישות, אני בהלם עוד יותר שזה לא ממומן על ידי קופת חולים, התייעצויות כאלה או ביקורים כאלה במרכזים רפואיים.
<נורית אריאל: אני רק רוצה לתקן.
<נורית אריאל: קופת חולים תממן ממוגרפיה לאישה בנפרד, בדיקת שד בנפרד, זה לא משהו מרוכז.
<רפי ביאר: השירותים מפוזרים.
<רפי ביאר: זה לא שהם לא פועלים, רק שאין משהו מרוכז כזה, מרכז לבריאות האישה.
עאידה תומא סלימאן: למרות שבקופות חולים אומרים מרכז לבריאות האישה, אבל כנראה הוא לא באותה גישה.
עאידה תומא סלימאן: למשל בקופת חולים בקריות יש מרכז לבריאות האישה, אבל הוא בא בגישה כזו של מסתכל על כל צד מבריאות האישה באופן נפרד.
<נורית אריאל: פה יש צורך להסתכלות כוללנית הוליסטית באופן מיוחד, בגלל ההיבטים הרחבים של התופעה.
<רפי ביאר: אנחנו כרמב"ם הצגנו את זה בתוך מטרה, להקים מרכז לבריאות האישה, יש כוונה, שיכלול בתוכו את כל האלמנטים, שד, לא רק גיל המעבר, אלא כל האספקטים של הצרכים של הנשים, יש כוונה כזאת.
<רפי ביאר: אין ספק שזה דורש משאבים והכרה גם כן והכרה של הקופות, כל הדברים האלה.
<רפי ביאר: התכנית הזאת שהוצגה פה היא מאוד נחוצה.
<רפי ביאר: גם את מרכז לב האישה בנינו בכוחות עצמנו, לא הייתה החלטה אסטרטגית של המשרד שצריך לעשות את זה בבתי חולים, החלטנו שצריך לעשות את זה ועשינו את זה.
עאידה תומא סלימאן: את האמת, אני למדתי בשנה הזו שאני בכנסת, גם בנושא אלימות וגם בנושאי בריאות, שזה לא מחייב תוספת תקציבית מי יודע מה, זה לפעמים איגום משאבים, המשאבים מפוזרים בכל מיני צורות ולפעמים איגום משאבים וייחוד המשאבים לפיתוח ידע וניסיון והבנה לנושא יעזרו הרבה יותר וגם השילוב והתיאום בין הגורמים האחרים יעשירו את הטיפול או את השירות שמקבלים האזרחים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה אחד מהנושאים שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בוועדה התחלנו את התהליך מול שר הבריאות בנושא של הורדת גיל הממוגרפיה של הנשים.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש ויכוח מקצועי בנושא הזה, אבל לפחות דחפנו לכיוון שעזרנו להקים ועדה מקצועית.
עאידה תומא סלימאן: הוא הבטיח לי שהוא יקים ועדה מקצועית שתדון בכל הגישות השונות ותחליט בסופו של דבר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם התחלנו לטפל בכל הנושא של בדיקת HIV לנשים בהיריון וזה לא נקלט אצלי שהעלות באמת בסופו של דבר של לחייב בדיקה כזו, שהיא מקסימום מיליון שקל שנתי, והמשרד לא עושה את זה וקופות החולים לא עושות את זה באופן וולונטרי, למרות שבירושלים עושים את זה.
<זאהר עזאם: יש מרפאה, אולי היחידה בצפון, של - - -
<רפי ביאר: נכון, IVF, לא יחידה בצפון, אנחנו מרכז ארצי ל-IVF ויראלי, זאת אומרת כל ה-IVF הוויראלי מגיע אלינו.
עאידה תומא סלימאן: אז מה שאני חושבת, אני רואה שעדיין יש לנו דרך ארוכה ללחוץ לכיוון של הקמת מרכזים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: במיוחד אם נזכרים שאנחנו נמצאות יותר בחיים ורוצים להעלות לנו את גיל הפרישה, כדי שנשלם עוד, אז שלפחות שיטפלו בנו, יעשו לנו maintenance טוב.
<רפי ביאר: אתן גם חיות יותר, ארבע שנים פור.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, אי אפשר לחשוב ששליש מחיי הנשים במדינת ישראל הוא אחרי גיל המעבר.
עאידה תומא סלימאן: בערבית קוראים לזה הייאוש.
<נורית אריאל: זה מגזר שבכלל לא מטופל.
עאידה תומא סלימאן: טוב, אם זה יושב בתוך בית חולים ברמב"ם, איך יכול להיות שנשים מהכפרים ומהאזור כולו יגיעו רק בשביל הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים קודם כל על חוסר מודעות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך לעבוד יותר גם על גיוס משאבים למאמצי העלאת המודעות, אם זה בנושא בריאות האישה באופן כללי, אבל גם בנושאים ספציפיים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: מירב, אנחנו נצטרך את עזרתך אצל שר האוצר, השר שלך.
מירב בן ארי: זה כמו שבאתי לשר ליצמן, יש לי צליאק, אז אמרתי לו, 'בוא נעשה את התכנית', חצי שנה אני כבר עושה איתו את הצליאק ואז, כשכבר הגעתי למסקנות, הגענו לשלב שצריך 10 מיליון, אז הוא אמר לי 'אל תדאגי, אני אטפל בזה'.
מירב בן ארי: אז הוא הולך לכחלון, הוא אומר 'מירב צריכה 10 מיליון לצליאק', אמרתי לו, 'ברצינות, אתה הלכת להגיד ש - - -
עאידה תומא סלימאן: הייתי יכולה להגיד - - -
מירב בן ארי: אז כחלון אמר לי 'למה היית צריכה את ליצמן?'.
מירב בן ארי: לא משנה, במקרה הזה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהוא לא כעס שהלכת לליצמן לפניו.
מירב בן ארי: לא, הוא פשוט אמר לי 'אז למה הוא בא אם הוא מביא בקשה ממירב?
מירב בן ארי: ' לא, אבל יש קשר מצוין עם ליצמן, גם לוועדה וגם לי אישית ודווקא אני חושבת שיש שותף, נראה לי שזה יכול לעניין.
מירב בן ארי: ראינו את זה גם בכלל בהתנהלות שלו עכשיו שהוא כן מוכן להקים את הוועדה המקצועית.
עאידה תומא סלימאן: צריך עוד טיפה כדי שהוא באמת יקיים את ה - - -
מירב בן ארי: הדבר היחיד שאני לומדת מהשיחה הזאת, רק מילה אחת, זה העניין הזה שמאוד הטריד, אמנם יעלו את גיל הפרישה, זה גם לא כזה בטוח, וגם על זה שאנחנו חיות יותר, מצד שני היא הרגה את כולנו פה עם מחלות הלב.
מירב בן ארי: אז אני קצת מוטרדת, הדבר היחיד שמטריד זה באמת, ראיתי את הגרף של נשים-גברים.
מירב בן ארי: אני יוצאת מפה ואני ישר הופכת לטראומה.
מירב בן ארי: גם זה מה שהיה בוועדה כשהחבר'ה מהדסה הגיעו, שהבנות של הדסה הגיעו לוועדה, אני חושבת שהנושא הזה חייב - - - כי סרטן, אחת משבע, כל הזמן יש עמותות, וכאן, על מחלה שהיא הרבה יותר דרסטית אצל הנשים, אני חושבת שאנחנו כוועדה אנחנו צריכים ממש - - - זאת אומרת גם - - - ובכלל לחשוב איך לעשות ביחד מבחינת הפצה של הנושא הזה בקרב נשים, כי זה מאוד מאוד מטריד.
מירב בן ארי: נשים לא יודעות.
<מירי בליך: המחקר מציג את - - -
מירב בן ארי: אני לא ידעתי כלום ממה שאת אמרת.
<רפי ביאר: מירב, אנחנו בתור בית חולים מאוד נשתף פעולה ונשמח לעשות את זה פה, ואם צריך לעשות פיילוט ולהיות המובילים נשמח להוביל את זה גם בכיוונים של השד, גם בכיוונים של גיל המעבר.
<רפי ביאר: יש לנו את היכולת לעשות את זה ואני אשמח שזה יהיה פה וגם כחלון לדעתי ישמח שזה יהיה פה.
<רפי ביאר: כחלון היה פה היום, תמסרי לו ד"ש ממני, ותדאגי שהוא יתחיל את הפרויקט הזה בחיפה.
מירב בן ארי: אין מישהו יותר חיפאי ממנו.
מירב בן ארי: אבל דווקא אני אומרת, אולי אפשר לקראת יום האישה בשבוע הבא להתעסק בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אולי כדאי בנושא הזה לפחות, בטח כבר עמוס לו, לדבר קצת על מחלות הלב.
מירב בן ארי: זה דבר כזה חשוב.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יכולות לארגן ועדה משותפת עם ועדה העבודה, הרווחה והבריאות ואני חושבת גם שאנחנו יכולות לפתח איזה שהוא פיילוט.
עאידה תומא סלימאן: זה מחייב בפגישת עבודה יותר מאשר - - - שנתחיל לפתח איזה שהוא פיילוט שהוא גם קשור בהעלאת מודעות וגם קשור בפיתוח או אפילו לחשוב על פיילוט של מרפאה כדי לנסות לקדם את זה מול משרד הבריאות, שלפחות יתחילו גם לקחת בחשבון את כיסוי העלויות של גישת נשים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש המון נושאים, אנחנו עוד לא נגענו בכל הנושא של איך מטפלים בנשים שמגיעות עם סימנים של אלימות ואלימות מינית לבית חולים, מה בדיוק קיים, איזה מערך נמצא וגם הנושא של הנשים עצמן, שעובדות בתוך בית החולים.
<רפי ביאר: לא נגענו בזה, אני יכול להגיד שהנושא מטופל פה.
<רוני גאגין: נכון, על ידי השירות הסוציאלי 24 שעות ביממה.
<רוני גאגין: יש כוננות, גם היום.
<רפי ביאר: הנושא מטופל טוב.
<רפי ביאר: הבעיה קיימת אבל הנושא מטופל, חד משמעית בצורה טובה מאוד, מכוסה בצורה יפה, אבל אני חושב שזה לפעם אחרת.
<רפי ביאר: וגם כל הנושא של קידום האישה בתוך מערכות הבריאות, זה נושא שאצלנו מאוד גבוה.
<רפי ביאר: אני מציע שעכשיו פרופ' בן הרוש תיקח אותנו לסיור בבית החולים לילדים החדש.
<רפי ביאר: כולכם מוזמנים.
עאידה תומא סלימאן: (בסיור)
<מרים בן הרוש: - - - הם תרמו בחיפה המון, במוזיאון ישראל, הם תורמים גדולים, גרים בז'נבה וב-2006 היא החליטה שהיא רוצה לבנות בית חולים על שמה, לילדים.
<מרים בן הרוש: לקח מ-2006 עד עכשיו לבנות את בית החולים, אנחנו פה שנה, שנה וחצי.
<מרים בן הרוש: פה זה אולם הרצאות, אבל גם אולם קולנוע.
<מרים בן הרוש: כל פעם שיש סרט חדש לילדים שמופיע אז זה מוקרן פה בקולנוע.
<מרים בן הרוש: אנחנו גם עושים כנסים פה.
עאידה תומא סלימאן: איזה יופי.
<מרים בן הרוש: במחלקה הזאת מטפלים בילדים חולי סרטן מכל הצפון, אבל גם אנחנו מטפלים בילדים פלסטינאים, כפי שאת יודעת, בעיקר בהשתלות מח עצם ובכל הסוגים של סרטן ובעיקר בלוקמיה.
<מרים בן הרוש: כל שבוע אנחנו מקבלים בין אחד לשני ילדים חדשים.
עאידה תומא סלימאן: היה מקרה של ילד שהיה אצלכם, הילד שהיה פה, שהגיע עם אמא שלו מעזה, חולה אונקולוג.
<מרים בן הרוש: כרגע יש לנו ילדה - - - שצריכה לעבור השתלת מח עצם.
<מרים בן הרוש: היא נמצאת יחד עם אמא, אני אציג לך אותה אם את רוצה להכיר אותה.
<מרים בן הרוש: היא בחדר בתוך יחידת השתלות מח עצם.
<מרים בן הרוש: הטיפול בילדים סורים ובמשפחות סוריות זה בצפת וברמב"ם.
<מרים בן הרוש: זה ממומן על ידי משרד הביטחון, משרד הביטחון מממן את כל הטיפולים.
<מרים בן הרוש: אפרופו מעמד האישה, הרופאים לילדים שעובדים פה בתוך בית החולים הם דווקא הרבה יותר רופאות מאשר רופאים.
<מרים בן הרוש: אנחנו גייסנו במיוחד לאוכלוסייה הפלסטינאית עובדת סוציאלית, רק לילדים הפלסטינאים, עובדת סוציאלית ערבית רק למגזר הישראלי ויש לנו עובדת סוציאלית לילדים יהודים, כל אחד עם הצרכים שלו.
<מרים בן הרוש: מקרב הצוות, האחיות והרופאים, אני חושבת שזה המקום היחיד שאפשר להגיד שערבים ויהודים חיים ביחד ונלחמים באותה מלחמה, שזה המלחמה נגד הסרטן וזה מאוד בולט.
<מרים בן הרוש: לצערי לא מספיק מדברים על זה, לא מספיק מראים בתקשורת את האפשרות לחיות ביחד.
עאידה תומא סלימאן: התקשורת אוהבת דם, היא לא אוהבת דברים נעימים ויפים שנותנים תקווה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב.
<מרים בן הרוש: פה את מגיעה לקומה הכי יפה, לדעתי, שיש בבית החולים לילדים, שזה המקום שנותנים גם איכות טיפול כמובן, אבל גם שהילד יבוא ויהיה לו כיף לבוא למחלקה, ייהנה מהמקום, ישכח קצת שהוא נמצא במסגרת של בית חולים.
<מרים בן הרוש: בשביל זה יש את הפטיו, שהוא מרכזי פה.
<מרים בן הרוש: כרגע יורד גשם אז אני לא רוצה שהילדים ייצאו, אבל פה יש פעילויות, ילדים מתחברים לקבל כימותרפיה, מנות דם בתוך הפטיו, ומסביב לפטיו יש את כל הפונקציות.
<מרים בן הרוש: זו הכניסה של המחלקה, ממשיכים ישר, יש שם כיתה לקטנים וכיתה לגדולים, עד גיל 18-20.
<מרים בן הרוש: זאת ילדה פלסטינאית, קוראים לה סלסביל.
עאידה תומא סלימאן: (אומרת דברים בערבית להלן התרגום החופשי) סלסביל, מה שלומך?
עאידה תומא סלימאן: שמי עאידה.
עאידה תומא סלימאן: הוא מעזה והם פה מ-2011 בשביל סלסביל, היא מקבלת פה - - -
מירב בן ארי: הרבה זמן.
עאידה תומא סלימאן: לא, הוא הולך וחוזר.
<מרים בן הרוש: אבל תספר לה שהיא הגיעה מאוד חולה.
<מרים בן הרוש: בעצם הייתה לה שלא חשבנו שנצליח לרפא אותה, גידול מאוד גדול בבטן, אני לא רוצה לספר בדיוק, גרורות בכבד והיא הייתה במצב מאוד מאוד קשה והיא הגיבה לטיפול, המחלה חזרה, שוב נתנו טיפולים קשים, היא עמדה בגבורה ועכשיו היא במעקב.
<מרים בן הרוש: זו באמת הצלחה מבחינה רפואית, מרפאים יותר מ-80% מילדים חולי סרטן.
<מרים בן הרוש: אני שמחה שאת פוגשת אותה, כי זו אחת מהילדים שאנחנו מאוד גאים בהם.