GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמדינה לא צריכה להרשות אבל גם החברה המקומית והעיריה והמנהיגות המקומית צריכות להיות עם אמירה מאוד ברורה וחדה בעניין הזה, לא לעבור לסדר היום על עניין כזה כי בסופו של דבר, סליחה, סליחה, בסופו של דבר אתם גם עובדים של הרשויות המקומיות שאני נותנת להן עכשיו, לנציג שלהן, מר פיני קבלו, סמנכ"ל, מחזיק תיק רווחה במרכז השלטון המקומי, בבקשה, אדוני.
<פיני קבלו: תודה, תודה לכולם.
<פיני קבלו: אני באמת מצטרף אולי לדברים שחבר הכנסת נחמן שי אמר, ואנחנו מקיימים פה הרבה מאוד דיונים, אולי אני קצת יותר ותיק, אני לא חבר כנסת אבל אני מלווה לפחות עשר שנים את הנושא של אלימות כלפי עובדים סוציאליים והאלימות היא לא רק בשכר, אלא גם באופן המקומי של כל לשכת רווחה, בדרכי הגישה והכניסה ואנחנו בשנים האחרונות מנסים לשפר, גם את החזות של מוסדות הרווחה והקצינו לכך תקציב אבל, לגבי הנושא של האלימות, כשהייתה אלימות כלפי ראשי רשויות וכולנו הוזעקנו וכולנו התגייסנו אז בסופו של דבר פתרנו אותה.
<פיני קבלו: הבעיה שמנהלי הרווחה ומוסדות הרווחה, 'זוכים' לאלימות רבת שנים ואנחנו מדי פעם מביאים עוד מקרה ועוד מקרה והאיגוד מקיים את העיצומים היומיים ואת סכסוכי העבודה, אבל אנחנו גם בכנסת, דחפנו וקידמנו הצעת חוק שבה בעצם אנחנו מגדירים את זה, כי יש חלק מהרשויות המקומיות היום שיש בהן שומר, אלו אותן רשויות, ראשון לציון, חולון, מקומות שבהם ראש הרשות - - - תקציב, יש לו תקציב.
<פיני קבלו: הבעיה שלנו היא במקומות בפריפריה ששם אין תקנים ויש עיריות ומועצות, שהן נמצאות עם חשב מלווה והחשב המלווה לא יכול לתת תקן שאינו רשום ולכן יש קשיים.
<פיני קבלו: לכן, אנחנו באנו ואמרנו שהמדינה תחוקק.
<פיני קבלו: הצלחנו להביא לכך שהשר הביא הצעת חוק.
<פיני קבלו: הממשלה הביאה הצעת חוק ויושב ראש הועדה שהוא שר הרווחה קידם את הצעת החוק הזאת.
<פיני קבלו: הגדרנו מאבטח, כי מה שיש כיום בלשכות הרווחה זה שומר, הוא לא יכול להביא למעצר, הוא לא יכול לנקוט שום פעולה, בדרך כלל בעיריות כשיש איזשהו עובד שהוא כבר לא יכול לעבוד, או שהוא קצת חולה, אז שמים אותו שם, בשביל למצוא לו איזשהו מקום עבודה.
<צפרא דוויק: בדיוק מה שקרה בקרית שמונה - - - בכלל מה שקרה.
<פיני קבלו: החוק הזה עבר ומה שלא הוגדר זה הנושא של התקציב.
<פיני קבלו: מכון המחקר של הכנסת עשה בדיקה וכל העלות היא 26, אולי לאותן רשויות, 26 מיליון שקל, לכן אני אומר, כמו שחבר הכנסת נחמן שי שאמר, בואו ניקח את העניין הזה, בואו נשים אותו על סדר היום, אני פניתי לשר רק לפני שבוע ואמרתי לו: שר הרווחה, לא מתאים לך שהאיגוד מכריז נגדך סכסוך עבודה, ישבתם מולו יחד עם יושב ראש ההסתדרות והוא אמר לי: תשפטו, אולי השר ימצא תקציב לעניין הזה, אבל זה לא פתרון כי אנחנו יודעים – וצפרא תגיד לכם, שעובדים סוציאליים ישבתו, אני לא יודע, הם יכולים גם חודש ימים ואולי התקשורת תכתוב על זה פעם אחת או פעמיים והעולם ימשיך כמנהגו.
<פיני קבלו: לכן בעניין הזה אנחנו צריכים להימנע מסכסוכי עבודה, כי אנחנו כשלטון מקומי, ממש משלבים ידיים עם האיגוד והולכים אתו 'יד ביד' גם בנושא של השכר, גם בנושא קידומים, גם בנושא של המעמד, כי הנושא של העובדים הסוציאליים אני שומע אותו, יש לי עוד תפקיד שמטפל בנושא סטודנטים ואני שומע שסטודנטים לא נוטים ללכת לעבודה סוציאלית, בגלל התדמית הציבורית שקיימת היום, בגלל האלימות שקיימת ברשתות ולכן, אולי כוועדה, אולי כקבוצת חברי כנסת, בואו נשלב ידיים, נניח הצעת חוק - - -
אילן גילאון: אתה אומר שבגלל הרווחים - - - כבר לא הולכים.
<פיני קבלו: יש לי הצעת חוק כתובה, שאני מעביר אותה מחבר כנסת אחד - - -
עאידה תומא סלימאן: אז תעביר אלי ולפחות חברי הכנסת – אני יכולה לדבר בשמכם?
עאידה תומא סלימאן: שנמצאים פה, כולנו נחתום עליה ונקדם אותה.
עאידה תומא סלימאן: היא תהיה מוצעת אפילו על ידי הועדה.
אילן גילאון: ממתי גבירתי שואלת אותנו אם היא יכולה לדבר?
עאידה תומא סלימאן: עכשיו זה הלאה - - -
אילן גילאון: "אבקשך כל ימי חיי".
עאידה תומא סלימאן: אתמול חוקקו את חוק ההשעיה, אני צריכה להיזהר.
יוסף ג'בארין: אתה אתנו?
יוסף ג'בארין: במקרה הספציפי של אום אל פאחם, האם יצרת קשר?
יוסף ג'בארין: בדקת מה קורה?
יוסף ג'בארין: ניסית?
יוסף ג'בארין: סליחה על השאלה אבל חשוב.
<פיני קבלו: בשבוע שעבר היה יום הזדהות, נציגה שלי ביקרה כי העבודה שלי - - -
<צפרא דוויק: היינו ביחד.
<פיני קבלו: הזדהתה - - - בן יוסף הייתה שם, אנחנו תומכים, אנחנו מסייעים, אנחנו גם נותנים את כל הגיבוי, גם - - -
יוסף ג'בארין: לוחצים על משרד הרווחה, על המשטרה.
<דוד גולן: גם משרד הרווחה - - -
<קריאה: לא צריך ללחוץ.
<קריאה: האיום על העובדת עדיין קיים - - - איזושהי אבטחה.
<רן מלמד: אבל ראש הרשות יכול להשיג בינתיים את האבטחה ולבקש במקביל את הכסף.
<רן מלמד: לא צריך לחכות.
<רן מלמד: הוא יכול לשים את האבטחה ואחר כך לבקש את הכסף.
עאידה תומא סלימאן: נכון, נכון, העיריה יכולה לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: ראש הרשות יכול לעשות את זה לעובד רשות מקומית.
עאידה תומא סלימאן: גברת אגברייה - - -
מסעוד גנאים: יכולים לשים בינתיים שמירה, יש מקרים, למשל - - -
<סוזאן אגבריה: שומר בלשכה - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אנחנו מדברים, סליחה, סליחה, אנחנו מדברים על אבטחה אבל בואו, בואו - - -
<רן מלמד: אם ראש העיר מאוים הוא לוקח לעצמו מאבטח.
<רן מלמד: אם עובדת מאוימת שראש העיר ייתן לה מאבטח.
<פיני קבלו: יש חקיקה בעניין הזה, נדמה לי שברגע שהמשטרה קובעת שיש - - -
עאידה תומא סלימאן: מגדירה את האיום, באיזה דרגה הוא ומדרגה מסוימת אפשר להוציא פעילות.
עאידה תומא סלימאן: בואו, אנחנו יכולים להמשיך לדבר על זה אבל זה לא להחלטתנו פה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יכולים לעקוב אחר כך ולבדוק מול העיריה ומול המשטרה את העניין הספציפי.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברת סלאימי ואחריה אני רוצה את נציגי המשרד.
<סמאח סלאימי: שלום לכולם, תודה על הדיון.
<סמאח סלאימי: בדרך כלל אני מופיעה פה כמנהלת ארגון נשים וראש תחום המאבק באלימות בעמותת "סיכון", אני נוכחת פה על תקן עובדת סוציאלית כבר עשרים שנה, ופגשתי פה אנשים שלמדו אתי ואני היום נמצאת עם שתי סטודנטיות לעבודה סוציאלית שאני מדריכה, שהן אחרי שנתיים יהיו עובדות סוציאליות, אחת בסחנין - - - .
<סמאח סלאימי: כל הזמן אנחנו אומרים שחסרים עובדים סוציאליים ושיש מחסור בעובדים סוציאליים בחברה הערבית והצלחנו להוריד את - - - או את ההגבלה של הגיל על לימודי עבודה סוציאלית והיום, באוניברסיטת תל אביב לומדות יותר מחמישים צעירות ערביות את המקצוע הזה, מה שאומר שעוד שנתיים שלש, יהיו בנות עשרים ושלש עשרים ושתיים, עובדות סוציאליות לכל דבר שהן יעבדו בכל מקום, ואני חושבת שהצעד הזה מאוד מבורך אבל, אני, כמדריכה לסטודנטיות, הבאתי אותן היום שידעו מה מצופה להן, מהו המקצוע הזה שהן בחרו לעצמן, זה אתגר לא פשוט לנו, כחברה.
<סמאח סלאימי: מצד אחד זה המקצוע הערכי אחרי החינוך, זה מקצוע שנשים – ולא סתם נשים בוחרות בו, כי אנחנו רוצות לשנות את החברה אותה אנחנו משרתות, והמינימום שמגיע לנו כשמשרתות ציבור – אם אפשר להגיד את זה והרבה פחות בשפה המיליטנטית, אני מעדיפה שפה טיפולית-סוציאלית-חברתית ואני מעדיפה חוסן חברתי על פני נגמ"ש, זה מה שעובדים סוציאליים רוצים לבנות ומגיעה לנו אבטחה.
<סמאח סלאימי: ורוב מקרי האלימות שאני מכירה, גם בטייבה נשרפה הלשכה, נזרק בקבוק תבערה ללשכה, שם עובדת אחותי, ופינו בכלל את הבניין, הנושא הוא לא רק המאבטח שיושב בכניסה.
<סמאח סלאימי: אני מסכימה שצריך מאבטח בעל יכולת אכיפה ויכולת ביצוע אבל, עדיין, התחושה של מוגנות חברתית היא יותר משמעותית.
<סמאח סלאימי: לגבי הנושא של הוצאת ילדים או נערות או נשים ולגבי הנושאים שעוסקים באלימות חברתית ומשפחתית, האלימות מחלחלת לתוך השירות הסוציאלי ויש מקרים שצריך יותר מוגנות.
<סמאח סלאימי: אני עובדת ברמלה לוד, ואני רוצה לספר לכם שעובד סוציאלי יהודי, כשהוא הולך, או היא הולכת – בדרך כלל זה אישה, כשהיא הולכת לבית של משפחה ערביה אז היא זוכה למלווה, אם זה משטרה או סמך מקצועי או איש מקצוע אחר.
<סמאח סלאימי: אני חושבת שבתחומים מסוימים במקרים מסוימים – וכל מנהל לשכה יודע איפה יש יותר מסוכנות, אז אני מציעה – ביקשתם הצעות אופרטיביות אז אני מציעה שבמקרים מסוימים, בתחומים מסוימים יהיה צמד או של עובדים סוציאליים או מלווה פרה מקצועי לעובד סוציאלי, כמו שיש בחברה האתיופית, כמו שכשעובד סוציאלי יהודי מבקר, או עושה שירות לחברה ערבית אז הוא מקבל, ולדעתי זה משדרג הרבה יותר גם את התחושה של מוגנות של העובד הסוציאלי בשטח וגם שהוא לא לבד מול כל המשפחה.
<סמאח סלאימי: זה גם כמובן אבטחה אחרת מול המשפחה.
<סמאח סלאימי: הדבר האחרון שאני רוצה שניקח לתשומת לבנו הוא הנושא של מענים בתוך הקהילה.
<סמאח סלאימי: אני מתחברת למחסור הקשה מאוד במענים.
<סמאח סלאימי: כשלעובדים סוציאליים אין מה להציע ומגיעים למקרי קיצון, אז האלימות היא אחת מהדרכים שהמטופלים שלנו משתמשים בה.
<סמאח סלאימי: אם מקצים משאבים לעובד סוציאלי בשלב של האיתור ושל המניעה, הרבה לפני שצריכים להוציא ילד מהבית או אישה נפגעת אלימות, היינו יכולים לחסוך הרבה 'כאב ראש' והרבה אלימות כלפי עובדים סוציאליים וכלפי נשים וילדים.
<סמאח סלאימי: תודה.
עאידה תומא סלימאן: הגברת רחל אנגלברג, סגנית מנהלת ארגון ומינהל רשויות מקומיות, משרד הרווחה.
<אדוארד וייס: ברשותך אני אפתח.
<אדוארד וייס: שמי עורך הדין וייס, אני סגן היועץ המשפטי של המשרד.
<אדוארד וייס: אחר כך רחל תתייחס לנושאים המקצועיים והתקציביים יותר.
<אדוארד וייס: קודם כל הייתי רוצה, נאמרו הרבה דברים כאן היום ונעשה כמיטב יכולתנו להתייחס לרוב הדברים שנאמרו.
<אדוארד וייס: בפתח דבריי הייתי רוצה לציין שבהחלט אנחנו מסכימים שמדובר בתופעה חמורה ביותר, זאת אומרת, תופעה של הסתה ואלימות נגד עובדי שירותי הרווחה במדינת ישראל.
<אדוארד וייס: אנחנו מזמן כבר מודעים לחומרת המצב הזה ופועלים במישורים רבים, על מנת לנסות להיאבק בו.
<אדוארד וייס: בהחלט מדובר בניסיון להשתיק את המערכת בסופו של דבר, להשפיע גם על מתן החלטות מקצועיות, על האפשרות להגן על קטינים ועל חסרי ישע ולספק שירותי רווחה במדינת ישראל.
<אדוארד וייס: אני גם רוצה לציין שאנחנו מתריעים על המצב הזה בתוך הממשלה, כבר הרבה זמן, אז לצייר תמונה כאילו שום דבר לא נעשה, זה גם לא מדויק ולא נכון, כי נעשו הרבה דברים.
<אדוארד וייס: אני אנסה לפרט.
<אדוארד וייס: לפני שאכנס לפירוט של הדברים שנעשו, אני רק רוצה קצת לתת רקע מבחינת השאלה איך נותנים שירותי רווחה במדינת ישראל, כי יש חוק שמסדיר את כל הנושא הזה.
<אדוארד וייס: על פי חוק שירותי הסעד, מי שצריך לספק שירותי רווחה במדינת ישראל זה הרשות המקומית, האחריות מוטלת עליה בראש ובראשונה.
<אדוארד וייס: על פי המחוקק הישראלי התפקיד של המשרד זה כמובן לקבוע מדיניות, לדאוג לתקציבים וכן הלאה אבל, מבחינת שירותים באופן ישיר - - -
עאידה תומא סלימאן: אדוני, אני חושבת שכולם מבינים.
עאידה תומא סלימאן: באו נגש לעניין.
<אדוארד וייס: אני ממש ניגש לעניין אבל, יש לזה השלכות גם כן, כי רוב העובדים פה הם עובדי הרשות המקומית, לא עובדי מדינה.
עאידה תומא סלימאן: אני ציינתי את זה והטלתי את האחריות גם על הרשויות.
<אדוארד וייס: בהחלט, אז עכשיו, מבחינת הקבוצות החשופות לאלימות ולהסתה בתוך שירותי הרווחה, יש בעצם שלש קבוצות, קודם כל גם העובדים של המשרד שלנו חשופים באותה מידה לאלימות כזו, בכל מיני צורות.
<אדוארד וייס: זאת אומרת, גם - - - של פיקוח וגם שירותים שאנחנו נותנים באופן ישיר, כדוגמת השירות למען הילד, שעוסק בשירותי אימוץ.
<אדוארד וייס: רוב המקרים כמובן הם של עובדי הרשויות המקומיות, מתוקף תפקידם כאלה שצריכים לספק באופן ישיר אבל זה לא רק, וזה לא רק עובדים סוציאליים, למשל היועצים המשפטיים של המשרד שלנו, אנחנו גם באי כוח היועץ המשפטי לממשלה בכל התחום של הרווחה, גם אנחנו חשופים ובמסגרת תפקידנו מטפלים בתיקים רגישים, כגון תיקי אימוץ ותיקי נוער, אז התופעה הזו רחבה ביותר ופוגעת בכולם.
<אדוארד וייס: מבחינת התופעות, קודם כל יש את האלימות הקלאסית, ששמענו פה, אלימות פיזית וגם מילולית בתוך הלשכות והמקומות של מתן שירותי רווחה, גם יש לנו, כפי שכבר נאמר, את הבעיה של - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, כל ההקדמה הזו היא נעשתה גם על ידי האחרים, אני רוצה תשובות ברורות.
<אדוארד וייס: אני מנסה גבירתי, אבל גם כשישבנו - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו, סליחה - - -
<אדוארד וייס: שעה - - -
עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהתפקיד שלך.
<אדוארד וייס: אני רק אומר - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, לא, לא, לא, לא, אני מאוד מבקשת, אני מאוד מבקשת, אני לא באתי לשמוע הרצאה על העבודה הסוציאלית ועל החלוקה שלה, אני מאוד מבקשת, בכל שפה אפשרית, יש לך תשובות לבעיות שעלו?
עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה תתחיל אותן.
<אדוארד וייס: אני אגיע לזה אבל צריך להסביר - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אני מאוד מבקשת.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובות.
עאידה תומא סלימאן: אין לי זמן להקדמות שלוקחות עשרים דקות.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בזמן קצוב.
עאידה תומא סלימאן: באחת מתחילה מלאה, אני רוצה לסיים את הדיון הזה ולצאת מהחדר הזה בעשרה לאחת.
<אדוארד וייס: בסדר, אני מנסה לתת תשובות אבל - - -
עאידה תומא סלימאן: בינתיים אתה עושה לי הקדמות.
<אדוארד וייס: בסדר, הקדמות הן חשובות, ההקדמות חשובות גם לצורך - - -
עאידה תומא סלימאן: חשובות – ציינו בפנינו שהן חשובות.
עאידה תומא סלימאן: תיגש בבקשה לעניין.
<אדוארד וייס: פעולות שננקטות על ידי המשרד, כפי שאמרתי, קודם כל, אנחנו מתריעים על זה בתוך הממשלה הרבה זמן, הרבה דברים לא תלויים בנו, כי יש גורמים נוספים בתוך המדינה שכמובן מופקדים על הנושאים האלו, כפי שאני אסביר.
<אדוארד וייס: מבחינת הניסיון של המשרד להיאבק בתופעה, קודם כל בתוך המשרד יש ריכוז של הדיווח, על פי ההחלטה של המינהל כגורם אחד בתוך המשרד.
<אדוארד וייס: יצרנו גם חובת דיווח לכל עובדי הרווחה; ברגע שהם חשופים למקרה של אלימות והסתה הם צריכים לדווח על כך.
<אדוארד וייס: בנוסף לכך, גובש נוהל שאמור להנחות ולהדריך את כל גופי השטח, לגבי מה עושים.
<אדוארד וייס: מבחינת הנוהל והטיפול, הטיפול בעצם מתפצל למספר מישורים.
<אדוארד וייס: קודם כל, יש את האפשרות, במקרים חמורים של היבט פלילי, במצב כזה יש צורך להגיש תלונה למשטרה, גם הנחינו - - -
עאידה תומא סלימאן: אדוני, אני מבקשת, אני מבקשת, אני לא שמעתי על בעיה של דיווח, אני לא שמעתי שהעובדים הסוציאליים אומרים: אנחנו לא מדווחים.
עאידה תומא סלימאן: הבעיה היא באבטחתם ובביטחונם.
עאידה תומא סלימאן: מה עושה המשרד?
עאידה תומא סלימאן: האם הוא מקצה את המשאבים האמתיים שיכולים להגן על ביטחונם של העובדים הסוציאליים?
עאידה תומא סלימאן: כן או לא ולמה?
עאידה תומא סלימאן: וזהו.
<אדוארד וייס: אני מבין שגבירתי לא מעוניינת לשמוע את - - -
עאידה תומא סלימאן: אדוני, הנהלים, תאמין לי, אני יכולה לבקש אותם בדואר, לקרוא אותם, להיכנס לאתר האינטרנט ולקרוא מהם הנוהלים, הם יודעים שהם צריכים לדווח, הם מדווחים, המשטרה לא פועלת, הם טוענים, אני רוצה להבין, משרד הרווחה, יש לכם אחריות בעניין אבטחת העובדים הסוציאליים, נכון שהם עובדי רשויות, הרשויות מקבלות את התקציבים שלהן, שהן מוציאות קבלני משנה, אני מבינה בדיוק את העסק שלהם, הן קבלני משנה להגשת השירות הזה.
עאידה תומא סלימאן: אם לא יקבלו תקציב לאבטחה הן לא יעשו אבטחה.
עאידה תומא סלימאן: הן עושות לפעמים מעל ומעבר.
עאידה תומא סלימאן: אז בוא נשמע, האם יש לנו תשובה?
<אדוארד וייס: נפנה לגברת רחל.
<רחל אנגלברג: טוב, אנחנו כבר מספר שנים לא מבוטל, זה התחיל עוד מהתקופה של אמי לוין, נכנסנו לנושא של הביטחון של העובדים.
<רחל אנגלברג: המשרד מסייע במימון – הוא לא מממן אבסולוטית, כמו שנאמר כבר, עובדי רשויות מקומיות.
<רחל אנגלברג: יש לנו, מה שנקרא סל בטיחות יסודי, שכל מחלקה ולאו דווקא מחלקה שהיה אצלה איום, כל מחלקה, משנת, נדמה לי 2008, יש סל בסיסי שכל מחלקה הייתה יכולה לבקש, שאפשר עם זה לעשות לחצני מצוקה, טלוויזיה במעגל סגור וכל אמצעי ביטחון אחר, שמתאים לכל רשות מקומית.
<רחל אנגלברג: היא יכולה לרכוש ולעשות לעצמה מה שנראה לה לנכון, על פי הצרכים בישוב, חיבור למוקד כזה, חיבור למשטרה - - -
עאידה תומא סלימאן: כמה הוא הסל הזה וכמה מהלשכות כן ניצלו את התקציב?
<רחל אנגלברג: לדעתי כולן, לדעתי רובן, בסדר, אני לא יכולה להגיד בדיוק כמה מתוך ה-256, לדעתי רובן ניצלו את זה, את התקציב הזה.
<רחל אנגלברג: הסל הזה הוא כ-20,000 שקלים סל בסיסי, הוא לא מדבר על אבטחה, הוא לא מדבר על אבטחה, הוא מדבר על כל האביזרים.
<רחל אנגלברג: אפשר לקבל אותו גם בשתי שנות תקציב, זאת אומרת, אם יש מחלקה מאוד גדולה, תל אביב, למשל, כמובן ש-20,000 שקל לא מספיקים אבל לכל מחלקה ומחלקה אפשר לקבל 20,000 שקל לסל בסיסי.
<צפרא דוויק: לעובד?
<רחל אנגלברג: לא לעובד, למבנה, למבנה.
<רחל אנגלברג: רגע, אני אומרת שוב, זה לא אבטחה, זה סל למצלמות, ללחצני מצוקה, לחיבור למוקד - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד לכם, אני חייבת להגיד לכם - - -
<קריאה: היא לא עוזרת כלפי חוץ.
<רחל אנגלברג: לא, זה - - -
<צפרא דוויק: מה אפשר לעשות עם 20,000 שקל?
<צפרא דוויק: מי יסתכל במצלמות?
עאידה תומא סלימאן: שניה, שניה, אני רוצה להגיד רק דבר אחד, שניה, שניה.
<רחל אנגלברג: לא דיברתי - - -
עאידה תומא סלימאן: שניה, המצלמה תתעד את התקיפה ותעזור למשטרה לפענח.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד לכם, כמי שניהלה פרויקטים שקשורים בענייני רווחה והייתי חייבת מצלמות במעגל סגור, לחצני מצוקה ומערכת כריזה, אני אומרת לָך, הסכום הזה לא מכסה מצלמות.
<רחל אנגלברג: שוב, אמרתי, אנחנו מסייעים, אנחנו לא מממנים.
<רחל אנגלברג: שוב, זה מה שהתקציבים - - - דיברנו פעם לגבי - - -
יוסף ג'בארין: אבל רק 20,000 הם 20% כמעט מהעלות.
<קריאה: 20,000 לחודש?
<קריאה: לשנה?
<קריאה: לְמה?
<קריאה: הצטיידות חד פעמית.
<קריאה: רק רציתי - - -
<רחל אנגלברג: נכון - - -
<קריאה: הצטיידות חד פעמית?
<רחל אנגלברג: הצטיידות חד פעמית לאותו מבנה.
<רחל אנגלברג: עוד פעם, אתה יכול לבקש השלמות בהמשך.
<רחל אנגלברג: דבר נוסף לגבי אבטחה - - -
<אדוארד וייס: הפירוט של הציוד הפיזי הוא בהוראות התע"ס, ממש מפורט שם.
<רחל אנגלברג: יש מה שנקרא - - - אפשר לראות, כל מנהל מחלקה אמור לדעת מה הוא אמור לבקש ולקבל - - -
יוסף ג'בארין: אתם יודעים כמה מחלקות יש להם?
עאידה תומא סלימאן: היא אמרה שהיא לא יודעת כמה.
<רחל אנגלברג: כרגע אני לא יכולה להגיד לך, אני יכולה להגיד לכם, יש לי את הנתון, אני אמצא אותו, אין שום בעיה.
<רחל אנגלברג: לדעתי, רוב המחלקות יש להן, יכול להיות שהציוד כבר התכלה וצריך לחדש כל הזמן והעסק הזה עובד.
<רחל אנגלברג: לגבי אבטחה, הייתה החלטה לפני כמה שנים, ארבע שנים, משהו כזה, שהמשרד ישתתף ב matching הפוך ממה שהוא משתתף תמיד, עד 25% מהמאבטח ברשות המקומית.
<רחל אנגלברג: זה מה שניתן.
<רחל אנגלברג: יש לנו בסך הכול לנושא של אבטחה כיום, יש לנו 1.6 מיליון, ברור שזה לא מספיק, כל התקציב שלנו לבטיחות – לאבטחה ולבטיחות - - -
עאידה תומא סלימאן: מיליון שש מאות לכמה לשכות?
<רחל אנגלברג: זה לא מספיק, אנחנו יודעים שזה לא מספיק.
עאידה תומא סלימאן: אולי ששים.
יוסף ג'בארין: 260 לשכות.
<קריאה: לא, רשויות, רשויות.
<רחל אנגלברג: 256 רשויות - - -
<צפרא דוויק: לשכות יכולות להיות יותר.
<קריאה: יש מתקנים.
עאידה תומא סלימאן: ברור, ברור, יש מתקנים ויש מרכזי ראיה ויש מרכזי טיפול.
<רחל אנגלברג: לא, יש דברים שהם לא שייכים.
<אדוארד וייס: לגבי הנושא של המאבטח - - -
<צפרא דוויק: חוק הסעד זה 58, זאת אומרת שגם שם לא עדכנו.
<אדוארד וייס: מבחינת העניין של המאבטח, דיברתי עם מנהל אגף התקציבים לפני שבאנו לפה והוא הסביר לי שהעמדה המקצועית של המשרד היא, שאין לו אחריות על מימון של מאבטח באופן עקרוני בתוך המשאבים המוגבלים, שזאת האחריות העיקרית של הרשות המקומית וזה תואם את התפיסה של החוק שסיפרתי עליה קודם.
<רחל אנגלברג: לגבי תמיכה לעובדים, במקרה אני יודעת שבאום אל פאחם ובכלל, אני חושבת שלמחרת מנהל מחוז חיפה היה אצלכם ושתי מפקחות היו אצלם לתמיכה מבחינה נפשית, הוצע להם כמובן עוד סל בטיחות, יש לכם עוד מבנה, אני מבינה, המבנה השני לא מאובטח, האפשרויות למיגון העובדים קיימות, המחלקות צריכות לפנות והם יסתכלו, במובן של האפשרויות של המיגון.
עאידה תומא סלימאן: מיגון?
<רחל אנגלברג: מיגון המחלקות, מיגון בתוך מבנה.
<רחל אנגלברג: לגבי ביקורי בית - - -
עאידה תומא סלימאן: ה-20,000.
עאידה תומא סלימאן: אותם 20,000?
<רחל אנגלברג: כן, כל פעם 20,000 אפשר לקבל.
עאידה תומא סלימאן: כל שנה אפשר לקבל עשרים אלף?
<רחל אנגלברג: אפשר, אפשר, כן.
<קריאה: גבירתי, זה מחיר של שתי מצלמות.
עאידה תומא סלימאן: שניה, שניה, אני כבר אמרתי, תאמינו לי.
<רחל אנגלברג: הקטע שיושבת הראש ציינה, ביקור בית או דברים שהם מחוץ למחלקה, אנחנו, בהמלצות שלנו, מי שיקרא יראה שכתוב, שאם יש מקרה שיש בו פוטנציאל לאלימות במשפחה ייצאו שתי עובדות סוציאליות ביחד ויש עליו הרבה היבטים.
<רחל אנגלברג: אנחנו עושים סדנאות למניעה והתמודדות עם אלימות.
<רחל אנגלברג: יש לנו מה שנקרא נאמני בטחון, אנחנו עושים השתלמויות וסדנאות, לנאמני ביטחון, שהם יהיו אחראים על הביטחון במחלקה ויתכללו את כל נושא הביטחון - - -
עאידה תומא סלימאן: שניה, מתוך העובדים הסוציאליים עצמם?
<אדוארד וייס: כל מחלקה.
<רחל אנגלברג: רגע, מתוך התקנים של המחלקה, זה לא חייב להיות עובד סוציאלי - - -
<רחל אנגלברג: יש לנו גם נושאים אחרים במחלקות לשירותים חברתיים - - -
עאידה תומא סלימאן: מנהליים?
<רחל אנגלברג: מנהליים, עובדי מינהל וזכאות, יכול להיות כל עובד שיכול למלא את התפקיד הזה, הוא יכול להיות נאמן בטחון בנוסף לתפקידו, זה לא בִּמְקום.
עאידה תומא סלימאן: נאמן בטחון.
<רחל אנגלברג: נאמן בטחון שהוא זה שיהיה בקשר בכל ההיבטים של הביטחון, הוא אחראי, הוא יבוא לסדנאות, הוא יהיה בקשר עם המשטרה - - -
עאידה תומא סלימאן: הוא יבוא לסדנאות והוא ילך למשטרה אבל, מי יאבטח את העובדים הסוציאליים?
<רחל אנגלברג: בתוך המחלקות יהיה אבל מחוץ למחלקה, עד איפה אנחנו יכולים ללכת?
<רחל אנגלברג: אם צריך ללכת לביקור בית, או אם יש עובדת שמאוד מאויימת, אז היו מקרים קיצוניים שגם מימנו אבטחה לעובדת סוציאלית בבית 24 שעות.
יוסף ג'בארין: שאלה כללית וקונקרטית.
יוסף ג'בארין: קודם כל לגבי המקרה של חדיג'ה מחאג'מי, מה אתם עושים 'בגדול'?
יוסף ג'בארין: איך אתם מטפלים בסוגיה הזו ובכלל, האם יש לכם תקציב, תקציב חירום כזה, שכשיש מקרים אינדיווידואליים במקום מסוים יהיה אפשר קצת להשקיע?
<רחל אנגלברג: אפשר יהיה להשקיע, אמרתי, הוצע להם כל סל המיגון הזה ואם צריך אבטחה, יהיה סיוע במימון.
יוסף ג'בארין: אז יש לכם תקציב לסיוע חירום?
<רחל אנגלברג: אם - - -
יוסף ג'בארין: לא, לא, לא אני שואל על תקציב, סיוע חירום במקרים כמו כאלה.
<רחל אנגלברג: אם צריך יהיה סיוע חירום.
<רחל אנגלברג: כן.
יוסף ג'בארין: מה זה "אם צריך"?
יוסף ג'בארין: שמענו שצריך.
יוסף ג'בארין: מה, צריך לבוא אליכם?
עאידה תומא סלימאן: יש תקנה מסוימת אצלכם בתקציב המשרד, שאומרת "זה שמור למקרה חירום של - - -
<רחל אנגלברג: בתוך התקנה הכללית של כל הנושא של אבטחה.
יוסף ג'בארין: פנו אליכם?
<רחל אנגלברג: אנחנו - - -
עאידה תומא סלימאן: הלשכות יודעות על הדבר הזה?
<רחל אנגלברג: לדעתי, כן.
<רחל אנגלברג: כן, כן.
יוסף ג'בארין: העיריה פנתה לרווחה בנושא הזה?
<קריאה: מניעת התקציב 20,000 - - -
יוסף ג'בארין: לא, לא, ה-20,000, היא אומרת שיש להם תקציב חירום כזה, שאפשר במקרים - - -
<קריאה: דרך המשטרה?
<קריאה: והמשטרה יחד עם העיריה וגם זה לא תמיד - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, לא, זה משהו אחר, היא לא מדברת על זה, היא אמרה שיש אפשרות שהעירייה תפנה, תבקש סיוע נקודתי, עכשווי, אקטואלי, למצב חירום מסוים, כאשר הביטחון של העו"סים או העו"סיות נפגע.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמן הראוי שזה יועבר לעירייה ואנחנו נדאג גם להעביר את המידע הזה.
עאידה תומא סלימאן: הייתי שמחה לשמוע שאולי המשרד יצור קשר עם העיריה ויציע את עזרתו בנושא הזה.
<רחל אנגלברג: היו שני מפקחים, היה מנהל המחוז, הציעו את כל הדברים.
<צפרא דוויק: כן, היה.
עאידה תומא סלימאן: הציעו?
<רחל אנגלברג: היה, היה.
עאידה תומא סלימאן: כולל הדבר האחרון הזה?
<צפרא דוויק: אני לא יודעת מה הם הציעו אבל - - -
יוסף ג'בארין: האם את מודעת לסיוע החירום שקיים?
יוסף ג'בארין: צפרא?
<סוזאן אגבריה: בין המשטרה בינתיים לבין העיריה, יש הקשר הזה, בכדי שנקבל את - - -
עאידה תומא סלימאן: מה קשורה המשטרה לסל?
<סוזאן אגבריה: קודם כל המשטרה היא זו שהציעה, שיש סל כזה, כי אנחנו לא ידענו עליו בכלל.
יוסף ג'בארין: כמו המצלמה - - -
<סוזאן אגבריה: ואז המשטרה פונה לעירייה - - -
עאידה תומא סלימאן: ללשכה?
<סוזאן אגבריה: הכריזו על חדיג'ה שהיא ברמת סיכון 4, כעובדת סוציאלית והם אלה שפנו - - -
עאידה תומא סלימאן: לבקש אבטחה.
<צפרא דוויק: הגדרה.
<צפרא דוויק: צריך להגדיר רמת סיכון מסוימת כדי לקבל את האבטחה.
<סוזאן אגבריה: נכון, נכון.
עאידה תומא סלימאן: נכון, נכון, זה מה שאמרתי לפני חצי שעה, שבדרך כלל המשטרה קובעת את רמת המסוכנות על עובד הציבור ואז אפשר לאבטח אותו, אחרי דרגה מסוימת של מסוכנות.
עאידה תומא סלימאן: העיריה אמורה לכסות את זה.
עאידה תומא סלימאן: אפשר שהעירייה תבקש עזרה בכיסוי העלות הזו מתקציב החירום שדובר עליו, בנוסף לסל.
עאידה תומא סלימאן: אני רק מתפלאת כשאני שומעת שעירית אום אל פאחם לא ידעה על קיום סל האבטחה הזה - - -
<צפרא דוויק: גם עירית קריית שמונה לא יודעת, גם עירית קריית גת לא יודעת.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, לא, שניה, אני אמרתי שאני רוצה לקיים את הדיון הזה, אני אתן לךָ דקה, שתי דקות ואני רוצה לסכם בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: ולעניין.
<יעקב בן יששכר: אולי הרבה אנשים לא רוצים לשמוע - - -
נחמן שי: רגע, מטעם מי הוא מדבר?
נחמן שי: בבקשה, גבירתי.
<יעקב בן יששכר: אני אסביר בדיוק ואתה מכיר אותי מספיק טוב.
<יעקב בן יששכר: קודם כל אני יעקב בן יששכר מ"התנועה למען עתיד ילדינו" - - -
נחמן שי: אין תנועה כזאת.
<יעקב בן יששכר: סליחה, אדוני, אתה מפריע לי.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת, זו אני שמנהלת את הישיבה פה, תכבדו את זה.
עאידה תומא סלימאן: כשאני אראה שהדיון מוסט אני אדע לעצור את זה.
עאידה תומא סלימאן: תסמכו עלי.
<יעקב בן יששכר: לצורך העניין אני מגנה כל אלימות שהיא, גם נגד אותה עובדת סוציאלית שנמצאת פה.
<יעקב בן יששכר: יחד עם זאת, דוברים אמרו פה מספר דברים נכונים.
<יעקב בן יששכר: כאשר התקציבים מוסטים, 1.3 מיליארד שקל, לעומת 50 מיליון שקל לטיפול בקהילה, פה מתחילה הבעיה.
<יעקב בן יששכר: האזרח הקטן שרוצה להתלונן על עובד סוציאלי שפועל בניגוד לחוק, כשהוא בא להוציא ממנו את הילד, או כשהוא מפלה אב גרוש בהסדרי ראיה, בסופו של דבר, אין טיפול למשפחה.
<יעקב בן יששכר: העובד הסוציאלי מגיע עם אג'נדה ובסופו של דבר, אנחנו נתקלים בכל מיני אירועים – אמנם מועטים, במצבי קיצון, שאני מגנה אותם, אני לא חושב שמישהו צריך לתקוף מישהו אבל, יחד עם זאת, כשבא הורה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאד כשאומרים: אני לא בעד שמישהו יתקוף מישהו לעצור שם.
<יעקב בן יששכר: אז אני - - -
עאידה תומא סלימאן: לעצור שם, כי כל תוספת רק מזינה את התוקפנות ואת האלימות.
<יעקב בן יששכר: אבל יחד עם זאת, יש פה תוקפנות - - -
עאידה תומא סלימאן: אבל יחד עם זאת - - -
<יעקב בן יששכר: גבירתי, יש פה תוקפנות, כשמגיעים לעובד סוציאלי שיש לו סמכות – בניגוד לשוטר, שבעה ימים על פי חוק הנוער, להוציא ילד ללא בירור, ואני יכול למנות עשרות מקרים של שופטים שבאו - - -
עאידה תומא סלימאן: תודה, לא מקובל עליי.
עאידה תומא סלימאן: יש ביקורת על העובדים הסוציאליים - - -
<יעקב בן יששכר: אין ביקורת.
<יעקב בן יששכר: אנחנו - - -
עאידה תומא סלימאן: חוץ מזה שבעצם שתי הדקות הן כבר לקראת סיום אז אני מבקשת כך.
עאידה תומא סלימאן: ביקורת על עבודת העובדים הסוציאליים אשמח לשמוע אבל לא בדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: הדיון הזה עוסק בביטחונם של העובדים הסוציאליים.
עאידה תומא סלימאן: אני שמחתי מאד כשרן אמר בצורה הכי ברורה, וגם - - - אמרו – אם זכרוני לא יטעה אותי, אמרו שהמחסור במענים שמסופקים לקהילה, לפעמים בונה מתחים ומוביל למצבים של תסכול שיוצאים בצורת אלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד שמחתי שזה בא ועלה וזה נמצא על השולחן.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני גם נאמר, שבעצם הרבה פעמים, יש אי קבלה ואי אמון בתפקיד של העובד הסוציאלי.