GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אפילו לפי המספר, בכל זאת יש דינמיקה של מאבק כוח ושל היררכיה סמויה בתוך הארגונים האלה, האם אתן עושות איזה שהוא בילד אין בלמים כדי לנטרל השפעות של מי יותר, קצת למשוך לפתרונות - - -
<רונית עובדיה: קודם כל את מחמיאה לנו, אני חייבת להגיד, קודם כל תודה רבה על זה שאנחנו בתפקיד שלנו יכולות לתת בלמים על בוחבוט או עדי אלדר, או כל מישהו אחר.
עאידה תומא סלימאן: מה שאמרתי, אני בניתי את השאלה שלי מתוך היכרות של הדמויות.
<רונית עובדיה: אז זו שאלה רטורית.
<רונית עובדיה: אבל את יודעת מה, אני אכן אספר משהו.
<רונית עובדיה: אין ספק שיש פה פערים מאוד מאוד גדולים, קודם כל בעניין של ותק, אם אנחנו מדברים על עדי, שנמצא כבר 20 שנה כראש עיר, רון נמצא שבע-שמונה שנים - - -
<יעל רון: ובוחבוט מי יודע?
<קריאה: 40 שנה עכשיו.
שולי מועלם-רפאלי: מה שנקרא עד 120.
<רונית עובדיה: לעומת ראשי רשויות, יש שניים מתוך ראשי הרשויות שזו הקדנציה הראשונה שלהם.
<רונית עובדיה: יש לנו ראשי רשויות, נחף ומג'ד אל כרום, שזו הקדנציה הראשונה שלהם, יש לנו את דבח, שהיא דמות שהיא מורכבת - - -
<רונית עובדיה: כן, היא מורכבת.
שולי מועלם-רפאלי: מאיפה הוא?
<רונית עובדיה: מדיר אל אסד.
<רונית עובדיה: הוא סגן יושב ראש הדירקטוריון שלי, הוא מורשה חתימה אצלנו.
<רונית עובדיה: יש שאוקי לטיף.
עאידה תומא סלימאן: מאיפה?
<רונית עובדיה: שאוקי לטיף מראמה, הוא קדנציה ראשונה, לדעתי.
<רונית עובדיה: בקיצור יש לנו פה מורכבות.
עאידה תומא סלימאן: אדגאר דכואר?
עאידה תומא סלימאן: של פסוטה.
<יעל רון: אצלי.
<יעל רון: אם תסתכלי על הרשימה של ראשי הרשויות אצלי, אם תוכלי לדרג את ההיררכיה, אני מתערבת איתך שיהיו טעויות.
עאידה תומא סלימאן: אל תהיי בטוחה.
<יעל רון: תסתכלי על הרשימה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא דיברתי על ההיררכיה רק מבחינת מספר התושבים.
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את הנפשות.
<רונית עובדיה: אז אנחנו צריכות כל הזמן ללכת בין הטיפות ולנסות לגשר, ולא רק בין עדי לראשי רשויות, גם בין עדי לרון.
<רונית עובדיה: יש פה אינטרסים מנוגדים, יש פה שיח כל הזמן, רון, ממועצה אזורית משגב, הרבה פעמים עומד בקו האש של ראשי הרשויות הערביות בעניין של השטחים.
<רונית עובדיה: אנחנו רואים איזה שהיא התפתחות, יש שיח כבר במג'ד אל כרום, יש שיח עם דיר אל אסד, יש פרויקטים משותפים.
<רונית עובדיה: אני מדברת בשמי, אנחנו לא מתיימרות באמת לפתור פה את כל העניינים, גם של האגו, גם של המורכבות.
<רונית עובדיה: אמרתי, האשכול נוגד דנ"א, אבל אנחנו לפחות מנסים לשנות את השיח, את המרחב הזה ואני יכולה להגיד שלאט לאט, עבודה מאוד קשה, מאוד לא פשוטה, לשנות את השיח הזה.
<רונית עובדיה: כי אם אנחנו באים למנכ"לית משרד מסוים, אנחנו באים עם עבודה שעבדנו עליה, עבודה קשה לקראת תכנית הצפון ומגיעים כל ראשי הרשויות ונמצאים ראשי הרשויות הלא-יהודיות - - -
עאידה תומא סלימאן: הערביות.
<רונית עובדיה: הערביות.
עאידה תומא סלימאן: זה מאוד מעצבן להגדיר מישהו שהוא לא.
<רונית עובדיה: בלא, את צודקת.
<רונית עובדיה: ראשי הרשויות הערביות וטוענים, ובצדק, אני הראשונה שאומרת שיש פה קיפוח בכל הרמות, שיש קיפוח ולא מתייחסים ולו במשפט אחד ברמה הקונקרטית לתכנית שאנחנו מגישים לטובתם, לטובת גיוס הכספים שלהם, לטובת פיתוח שלהם, כששני ראשי הרשויות היהודיות כדי גם לגייס בשבילם את הכסף והם הטו את כל השיח והשיח בעצם לא הלך למקום שממנו יכולנו לצאת עם איזה שהיא תוצאה ביד.
<רונית עובדיה: דיברנו על ההתנהלות הזאת, גם עם ראשי הרשויות, אני דיברתי איתם, אפרופו התפקיד שלנו, אני לקחתי על עצמי את התפקיד ואמרתי 'בואו תראו עם מה יצאנו בסוף מכאן'.
<רונית עובדיה: לאחר מכן היה שיח במשרד האוצר ואמרנו בואו ננסה לשנות את השיח ונראה מה יקרה שם וזה היה משהו אחר.
<רונית עובדיה: זאת אומרת יש מקום שהוא סוג של נרטיב, ואני מבינה אותו.
<רונית עובדיה: את צריכה להבין את המורכבות - - -
עאידה תומא סלימאן: בסדר, זה לא רק עניין של נרטיב.
עאידה תומא סלימאן: אפרופו, דיברנו על היררכיה ודיברנו על איזון, יש הבדל בחוויות ויש הבדל במפגש הזה של ראש עיר יהודית לבין נציגי המשרדים השונים לבין ראש עיר ערבית או ראש רשות ערבית מול מוסדות המדינה.
עאידה תומא סלימאן: כל אחד בא ממקום אחר לגמרי, עם מטען אחר לגמרי, עם חוויה אחרת לגמרי.
<רונית עובדיה: מסכימה איתך.
עאידה תומא סלימאן: ואם לא מבינים את זה ומנסים לגשר ולצאת למקום אחר - - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש בזה גם מין אמירה שאומרת שכאילו השיח הוא זה שעיכב עד היום את ההתפתחות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא.
<רונית עובדיה: ממש לא.
<רונית עובדיה: חלק, אבל ממש לא הכול.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מין לבוא ולהגיד מה בא קודם, התרנגולת או הביצה.
<רונית עובדיה: השיח הוא חלק מזה.
<רונית עובדיה: אמרנו, אין ספק שאנחנו נכנסים - - - תשמעי, אצלנו אתה חוצה כביש ואתה הולך לעולם אחר.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה ברבע השעה שנשארה כן להתמקד בנשים.
עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי את הרעיון, חבל שעד שהבנו את הרעיון, היה כדאי באמת לשלוח חומר.
עאידה תומא סלימאן: חלק מהדעות הקדומות על חברי כנסת שהם לא קוראים את החומר שנשלח להם אני מנפצת באופן - - -
<רונית עובדיה: טוב לדעת.
<רונית עובדיה: לא הייתה לי דעה כזאת, אבל בסדר.
עאידה תומא סלימאן: אני קוראת ואז היינו יכולות לצלול לשאלות לתחום העשייה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכפי שאני דורשת ממקומות אחרים, שבהם הייצוגיות, אומרים לי 'מה לעשות אלה נבחרי הציבור' ואז זה מגיע שכולם גברים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מעלים קול מאוד מאוד חשוב בלשרטט את העתיד של האשכול אם נשים לא נמצאות במקומות.
עאידה תומא סלימאן: אתן יכולות, אני לא יודעת איך, אני יודעת שרק ראש מחלקה יכול להגיע אולי, אבל יש נשים שהן מומחיות, למשל, שאפשר להזמין אותן לדיונים מסוימים.
<רונית עובדיה: יש נציגות ציבור בדירקטוריון.
עאידה תומא סלימאן: יש נציגות ציבור?
<רונית עובדיה: יש.
<יעל רון: לי יש חמש.
<יעל רון: החוק אומר שליש שליש שליש, שליש נבחרי ציבור, בזה אין לי יכולת, אלה רק גברים, שליש עובדים בכירים ברשויות, גם לצערי, יש את פדוה מבית ג'אן, אבל משהו שם לא הסתדר, לא הכול תלוי בנו.
<רונית עובדיה: ראשי הרשויות הם אלה שבוחרים את הנציגים שלהם.
<יעל רון: ושליש נציגי ציבור, אצלי זה חמישה מתוך 15, אז כן, נשים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז בחרת את נבחרי הציבור.
<יעל רון: לא אני בחרתי כמובן, אבל לא כל ראשי הרשויות יושבים בדירקטוריון, כי אמרנו רק חמישה ואנחנו 11 רשויות, אז יש רשויות שיש להן ראש רשות בדירקטוריון, יש ראשי רשויות שיש להן עובד בכיר ויש ראשי רשויות שיש להן נציג ציבור.
עאידה תומא סלימאן: כמה נשים למשל יש אצלך בדירקטוריון?
<יעל רון: חמש, אנחנו מחויבים לייצוג הולם.
עאידה תומא סלימאן: לא, ייצוג הולם לא קבע שליש.
<יעל רון: אז מה?
עאידה תומא סלימאן: קבע ייצוג הולם.
<יעל רון: מדודי ספיר ממשרד הפנים לי נאמר שליש זה ייצוג הולם.
עאידה תומא סלימאן: בחוק אין קביעה של שליש.
<יעל רון: אז אני מיד מכניסה גברים.
עאידה תומא סלימאן: ייצוג הולם גם יכול להיות 50%.
<יעל רון: אבל איך אני אעשה 50%?
<רונית עובדיה: לי יש חמש רשויות, אין להם נשים שם.
שולי מועלם-רפאלי: למשל צריך לראות איזה פרויקט גם האשכולות יכולים לקחת בנושא נשים.
עאידה תומא סלימאן: גם, אבל לא רק.
עאידה תומא סלימאן: גם נגיד כאשר עושים סקירה של נושא מסוים, להיות בטוחים שמגיעים לנשים ושומעים את הקול הנשי.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, אפשר לחשוב על 100,000 פרויקטים בתחום הרווחה, בתחום הבריאות, בתחום הילדים שהם נהדרים, אבל אם לא לוקחים בחשבון, כי אלה תחומים שבמיוחד בכפרים ובאוכלוסייה הערבית - - - לא רק, באופן כללי הם קשורים ישירות לאמא, כל מה ש - - -
<קריאה: אצלנו הרווחה כולם נשים.
עאידה תומא סלימאן: אז בלי להבין, אפשר להרחיב, במקום שהפרספקטיבה שדנים בה היא רק על שולחן הדירקטוריון הזה, שהרוב שלו הוא גברים, אפשר ליזום שולחנות עגולים שהתוצר שלהם יובא בפני הדירקטוריון ואז האינפוט של הנשים - - -
<יעל רון: לעשות שוק של מעקב.
עאידה תומא סלימאן: כן, סוג של מעקב שיביא את הקול של הנשים ואת הצרכים של הנשים בצורה עקיפה, אבל ממצה, לתוך הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אחרת הם ימשיכו להתעלם.
עאידה תומא סלימאן: בעניין התחבורה הציבורית, כאשר האוטובוס האחרון בבוקר שיוצא מבית ג'אן הוא בשמונה ועשרים ומתחיל בחזרה אחרי הצהריים, אז אם רוב הנשים עובדות בחצאי משרות אז זה לא משרת אותן, הן לא יכולות לחזור הביתה בשעות כאלה.
עאידה תומא סלימאן: זה משהו שאף גבר לא יחשוב עליו כי זה לא בחוויה האישית שלו.
<רונית עובדיה: נכון, אין זה אפילו משרת את האינטרסים - - -
שולי מועלם-רפאלי: צריך בכל הסקרים להביא לידי ביטוי את הקול הנשי, כדי שאחר כך יהיה אפשר לבנות מענים או לבחור פרויקטים שייתנו גם מענה לצורך של נשים.
עאידה תומא סלימאן: אזור תעשייתי.
עאידה תומא סלימאן: אם לחשוב על אזור תעשייתי - - -
<רונית עובדיה: הנגשה שלו לנשים, מעונות יום.
עאידה תומא סלימאן: הנגשה ולחשוב על אולי לעודד יזמים בזה שאם תעסיקו אחוז מסוים של נשים יהיה לכם איזה שהוא - - -
<קריאה: לעשות גן ילדים שם.
עאידה תומא סלימאן: הייתה תכנית של קליטת רופאים יוצאי ברית המועצות, אז באו ואמרו לכל בית חולים, על כל רופא שאתה מקבל יש לך סבסוד לשנה ואחר כך אתה תמשיך לקלוט אותו, כדי לעודד אותם, מתוך הנחה שאם יקלוט אותם בשנה הראשונה ויראה שהם טובים הוא ישאיר אותם.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לעשות דבר כזה באזור התעשייתי, להילחם שתהיה תכנית שמעודדת תעסוקת נשים.
עאידה תומא סלימאן: זה יכול להיות תרומה - - -
<יעל רון: אל"ף, אני לוקחת את זה על עצמי, ובי"ת, זה אומר שאתם תצטרכו לתמוך בזה, כי זה לא תכנית מקומית, זו צריכה להיות תכנית לאומית.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לקדם עכשיו מול משרד הכלכלה, בדיוק עובדים על כל הנושא של תעסוקת נשים ערביות, ואני עובדת על כל מיני רעיונות שאני רוצה שייכללו ב - - -
<רונית עובדיה: בתכנית הצפון, זאת הפלטפורמה, יש שם הרבה מאוד כסף להכניס את הסיפור הזה של אזורי תעשייה כאן בצפון.
עאידה תומא סלימאן: אזורי תעשייה, אפשר גם לחשוב על כל מיני הכשרות והסבות מקצועיות שמתאימות לצפון.
עאידה תומא סלימאן: יש כל מיני אפשרויות.
<סמיחה אעלם: נכון, יש הרבה אקדמיות - - -
שולי מועלם-רפאלי: שלא מביאות לידי ביטוי את התכנים שיש להן.
<רונית עובדיה: סמיחה, את רוצה להגיד משהו על נקודת המבט שלך?
<סמיחה אעלם: אני דומה למה שהיא חושבת, למרות שהיא באשכול.
<סמיחה אעלם: אבל אני רוצה להגיד, אני מהכפר יחסית הכי עני באזור, במג'ד אל כרום, ויש לנו מחסור בכול, מהתשתית וגם מבחינת, אם אני רוצה לדבר על מעמד האישה, אין לנו - - -
עאידה תומא סלימאן: יש לכם אישור ל-20 מעונות יום שראש העיר - - -
<סמיחה אעלם: אין מקום.
עאידה תומא סלימאן: יש אישור ל-20 מעונות יום, אין להם אדמה.
<סמיחה אעלם: אין לנו אדמות, אין לנו שטח.
עאידה תומא סלימאן: בסוף יגידו שראשי המועצות הערביות לא מנצלים את הכספים שנותנים להם.
<סמיחה אעלם: אבל הבעיה במג'ד אל כרום שזה שטח פרטי, אין לנו מדרום לכביש לקדם אותו.
<סמיחה אעלם: אם היו מקדמים את הדרום אז זה היה - - -
עאידה תומא סלימאן: תכנית המתאר הופקדה מתי?
<סמיחה אעלם: עוד לא הופקדה.
עאידה תומא סלימאן: עוד לא הופקדה החדשה.
<סמיחה אעלם: הישנה מ-92'.
<סמיחה אעלם: עזבי, לא נדבר על זה.
עאידה תומא סלימאן: אתה רואה שאני בקיאה בדברים של החברה של - - -
<אופיר שיק: את חותמת על בקיאות כזו ברשימה?
עאידה תומא סלימאן: אתה תתפלא.
<אופיר שיק: זו לא הביקורת, הביקורת שלי היא אחרת, לא על בקיאות.
שולי מועלם-רפאלי: תיפגשו לפגישה אישית ותלבנו את הדברים.
<רונית עובדיה: אנחנו רוצים שתראו בנו כפלטפורמה.
שולי מועלם-רפאלי: לגבי העניין של החוק, אני מציעה שתשלחו לנו את החקיקה.
<אופיר שיק: אני אעביר לכם.
שולי מועלם-רפאלי: ננסה להבין בדיוק במה דברים אמורים, איפה עומדים המשרדים, איפה עומד משרד הפנים, איפה עומד משרד האוצר.
<אופיר שיק: אני יכול לשלוח לכם.
עאידה תומא סלימאן: טוב, אז דלית תפיץ לנו.
<סמיחה אעלם: נשמח לשאלות והבהרות, אם אתם רוצים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד קודם כל שאני שמחתי שהגעתי כי עד עכשיו לא שמעתי על קיום האשכולות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם אתה לא יודע על משהו זה לא הבעיה שלך, הבעיה היא של מי שקיים ו - - - אם אני, שלא תושב הממוצע שלא מתעניין, אלא מישהי שמתעניינת, לא שמעתי, אני ארצה ללמוד יותר את הנושא.
עאידה תומא סלימאן: כפי שראיתם, יש לי חששות וספקות, אבל אני לא נוקטת עמדה עד שאני קוראת ועד שאני לומדת את הנושא עד הסוף.
עאידה תומא סלימאן: טוב שהכרנו, אני לא יודעת כמה הכרת את זה, שולי.
שולי מועלם-רפאלי: לא, פעם ראשונה שנחשפתי לזה הפעם.
עאידה תומא סלימאן: מאוד חשוב לי להבין איך קולן של הנשים והאינטרסים והצרכים של הנשים יובא לייצוג בתוך ה - - -
<רונית עובדיה: הייפא מאוד דומיננטית.
<יעל רון: הייפא אסדי מאוד דומיננטית בפורומים של איכות סביבה, מובילה, מקדמת.
עאידה תומא סלימאן: כן, זה רק מעיד, כשמכניסים את הנשים הן עושות עבודה מאוד טובה.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא איך אפשר לפתח דרכים עוקפות עד שיהיו יותר נשים שיכולות להיכנס.
עאידה תומא סלימאן: דווקא ברוב המועצות המקומיות שמניתם, לפחות באזור פה, באשכול בית הכרם, אין חברות מועצה בכלל.
עאידה תומא סלימאן: בעכו יש חברת מועצה ערבית ויש חברות מועצה יהודיות.
<יעל רון: ויש עכשיו יועצת לקידום מעמד האישה.
שולי מועלם-רפאלי: שזה יפה.
עאידה תומא סלימאן: הוא מינה מישהי מכרמיאל.
עאידה תומא סלימאן: פנו אליי מהתקשורת, ביקשו שאני אבקר את זה שהיא מכרמיאל, אמרתי שאני לא יכולה לעשות דבר כזה, לא מכירה את האישה, אפילו אם היא מחוץ לעיר.
עאידה תומא סלימאן: אני מקסימום יכולה להגיד ש - - -
שולי מועלם-רפאלי: שיהיו נשים טובות בעכו שאפשר ל - - -
עאידה תומא סלימאן: ויש נשים טובות בעכו והיה כדאי לבחור ואני לא יודעת מי ניגש, אבל אני לא אתקוף מינוי שאני לא יודעת עליו כלום.
<סמיחה אעלם: מה עם מועצת נשים?
<סמיחה אעלם: אתם בקשר עם מועצות נשים באזור אצלנו?
עאידה תומא סלימאן: אין מועצות נשים.
עאידה תומא סלימאן: יש בכרמיאל - - -
<סמיחה אעלם: יש במטה אשר, במעלות.
שולי מועלם-רפאלי: עליזה לביא ואני הוזמנו לפני שנה, קצת לפני הבחירות הקודמות, למועצת נשים בכרמיאל שעשתה רושם שהיא מאוד חזקה ואז אני הוזמנתי לבדי גם למעלות.
שולי מועלם-רפאלי: לא פגשתי אף פעם מועצת נשים ערביות.
עאידה תומא סלימאן: בכפרים מועצת נשים, לפי החוק, לפחות בכפרים האלה, אין.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת.
עאידה תומא סלימאן: ויועצות לקידום מעמד האישה, לפי החוק, אין.
<יעל רון: למה?
<יעל רון: הייפא היא בדיר אל אסד.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה ניתן לה בנוסף לתפקיד שלה ובהתנדבות.
עאידה תומא סלימאן: אני הוצאתי עכשיו תכנית שאושרה מהאוצר, של 25 מיליון שקל, 5 מיליון שנתית, למינוי יועצות לקידום מעמד האישה באוכלוסייה הערבית לפי מכרז ולפי תקן ועם תקציב פעולה.
עאידה תומא סלימאן: הקול קורא ייצא אוטוטו ויתחילו ליישם את זה ואז יצטרכו לפתוח מכרזים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה מאוד - - -
עאידה תומא סלימאן: אני שלחתי לכל ראשי הרשויות על התכנית כשאושרה והבטחתי שכשיהיה קול קורא אני גם אפנה אליהם כדי שייגשו.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהביקור בכלל היה מאוד מאוד חשוב גם לי, ההיכרות עם הפרויקט הזה, שהוא פרויקט של המדינה ואפילו אנחנו לא יודעים עליו, הוא דבר מאוד משמעותי בעיניי.
שולי מועלם-רפאלי: אני שמחה על התחלת השיתוף הזה, באמת עם עין לכיוון של נשים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה חשוב, באופן מהותי, לא כי אנחנו מהוועדה לקידום מעמד האישה, לא כי עאידה עומדת בראש הוועדה, אלא כי בעיניי דווקא כשיש פרויקטים חדשניים יש לנו דרך לא לחזור חזרה על הטעויות שנעשו פה לפני 60, 50, 40 שנה, אלא באמת לבוא מהמקום שאנחנו נמצאים בו עכשיו, שעכשיו ברור שנשים הם חלק ממרחב ציבורי, ברור שיש את הייצוג ההולם, בסדר, אפשר לקרוא לו בכל מיני מספרים, במכוון הוא לא הוגדר במספר, ובאמת לנסות לעבוד בעיקר במקומות שהם עוד לא נמצאים שם בכלל.
שולי מועלם-רפאלי: זה תמיד ההתלבטות שלי, איפה להשקיע את המאמץ, התחושה שלי היא שבמקום שלא נמצאות נשים בכלל זה המקום להשקיע את המאמץ יותר מאשר במקומות שיש כבר קצת נשים או מעט נשים, הרבה נשים עוד לא ראיתי בשום מקום.
שולי מועלם-רפאלי: אז תודה רבה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שתקדישו קצת זמן לחשיבה יותר אסטרטגית איך לשלב את האינטרסים של נשים ואת הייצוג של נשים בעשייה שלכם ואנחנו נהיה יותר בקשר אחרי שאנחנו נלמד את החוק.
עאידה תומא סלימאן: על סדר ביום אלימות נגד עובדות סוציאליות.
עאידה תומא סלימאן: זו שערורייה שעד עכשיו הממשלה לא הסכימה להקדיש את מה שמוגדר כ 4.2 מיליון שקל לאבטחת - - -
<צפרא דוויק: 42 מיליון שקל.
עאידה תומא סלימאן: 42 מיליון שקל.
<צפרא דוויק: איך זה יכול להיות, גם לפי הדוח שלכם - - -
עאידה תומא סלימאן: גם 42 מיליון הם - - -
<צפרא דוויק: ועדת המחקר של הכנסת אמרה שזה 27 מיליון.
עאידה תומא סלימאן: קיי, בין 27-42 מיליון, לאבטחת לשכות הרווחה ואת העובדים והעובדות הסוציאליות.
עאידה תומא סלימאן: אני פניתי בשם הועדה, גם לאוצר וגם לשר הרווחה בעניין הזה ואני ממשיכה לעקוב אחרי זה.
עאידה תומא סלימאן: אבל, בינתיים, קרו דברים והיו תקיפות נגד עובדות סוציאליות ואת האמת, באותו זמן שחשבתי – אחרי ששמעתי על המתקפה האלימה שהייתה נגד עובדת סוציאלית חדיג'ה אבו ג'זאלה, כשחשבתי מה אפשר לעשות בנושא הזה, אז חבר הכנסת יוסף ג'בארין פנה אלי וביקש לקיים את הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: בגלל זה קבענו את הישיבה.
עאידה תומא סלימאן: אני אתן לחבר הכנסת יוסף ג'בארין לפתוח את הדברים, בבקשה, אדוני.
יוסף ג'בארין: נמצאים - - - משרד הרווחה?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בדרך כלל מזמינים.
יוסף ג'בארין: משטרה?
יוסף ג'בארין: המשרד לביטחון פנים?
עאידה תומא סלימאן: טוב, עיכבנו אותם הרבה זמן היום, כנראה לא חשבו שכדאי להגיע לפה, אני לא יודעת.
עאידה תומא סלימאן: איפה המשטרה?
עאידה תומא סלימאן: לא הגיעו.
עאידה תומא סלימאן: מקווה שיצטרפו מיד, נראה.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים הם לא הודיעו שהם לא מגיעים.
יוסף ג'בארין: לגבי המשרד לביטחון פנים, אם יש אפשרות לשלוח להם הודעה שאנחנו כאן, לאיש הקשר.
עאידה תומא סלימאן: בינתיים בואו נתחיל את הדיון.
יוסף ג'בארין: האמת היא שגם היושבת ראש וגם אני נצטרך להיות עם רמת ריכוז גבוהה, כי סיימנו דיונים במליאת הכנסת בארבע וחצי לפנות בוקר ועד שהצלחנו לישון, לא יודע, בטח אחרי חמש - - -
עאידה תומא סלימאן: זה מי שהצליח.
יוסף ג'בארין: ליושבת ראש הועדה היה גם דיון בנוכחות המפכ"ל בשמונה וחצי, היה דיון שמשודר בערוץ הכנסת, אז כפי שאתם מתרשמים, זו לא עבודה קלה כפי שלפעמים אומרים.
יוסף ג'בארין: אני מודה ליושבת ראש הוועדה על הדיון והאמת היא, שאכן, הנושא של מעמדן של העובדות הסוציאליות – ואני מתכוון להגיד "העובדות הסוציאליות" כי באמת, הרוב המוחץ הוא עובדות סוציאליות ולא עובדים סוציאליים, נושא שבדרך כלל אני שומע הרבה – אפשר להגיד הרבה – תלונות עליו אבל, כנראה שזה מעמד שמדרדר בשנים האחרונות.
יוסף ג'בארין: יכול להיות שזה דווקא כן קשור לעובדה שמי שעוסק במקצוע הזה הוא העובדות הסוציאליות, כי הוא מתדרדר גם ברמה של תנאים, של גובה השכר ושל המעמד של העובדת הסוציאלית ברשות המקומית.
יוסף ג'בארין: המקרה האחרון שהיה באום אל פאחם, רק הדליק עוד נורה אדומה על מציאות עבודתן ותנאי עבודתן של העובדות הסוציאליות.
יוסף ג'בארין: העובדת הסוציאלית חדיג'ה מחאג'ני כבר נמצאת, אולי היא מתראיינת בחוץ אבל, כשמשוחחים אתה אפשר להבין את המצוקה הכללית, לא רק את המצוקה האישית שלה אלא את המצוקה הכללית של כלל העובדות הסוציאליות, היעדר תחושת בטחון ואי ההתאמה שקיימת, בין מידת המורכבות והרגישות של התפקיד של העובדת הסוציאלית, לעומת ההגנה והביטחון האישי שהיא מרגישה במסגרת העבודה הזו.
יוסף ג'בארין: אין ספק שהמתקפה או הפגיעה בחדיג'ה היא אולי חלק מתופעה יותר רחבה של אלימות בחברה הערבית אבל, בכל זאת, ציינת 'קו אדום' בכך שאנשים שמופקדים על מתן שרות מקצועי לכלל התושבים, נהיים בעצמם המטרה.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת, עד עכשיו, בדרך כלל, האלימות הייתה בתוך המשפחה, בתוך השכונה וכדומה אבל, לא הגענו למצב שהקורבן הוא מי שאמור לשרת את שני הצדדים ולא אמור בכלל להיות הכתובת.
יוסף ג'בארין: לכן הרעיון של ליזום דיון היה קודם כל כדי לבחון את המצב באופן כללי, של ההגנה שהעובדות הסוציאליות אמורות או צריכות לקבל במקום העבודה ובי"ת, לראות איך הרשויות מתמודדות עם מקרה כזה של פגיעה מאוד חמורה, מאוד קשה, יותר משלושים יריות לרכב, ניסיון לשרוף רכב.
יוסף ג'בארין: העובדת סוציאלית – ואני מדבר שלא בנוכחותה, מרגישה עכשיו חוסר ביטחון, מרגישה שהיא לא יכולה לצאת לעבודה, היא לא יודעת מה יקרה, מה הפגיעה הבאה, איפה תהיה וכדומה וזה לצערי, יכול לפתוח פתח לאנשים אחרים לצערי שעכשיו רואים שזה גם אפשרי.
יוסף ג'בארין: זו מטרת הדיון ותודה לכל אלה שבאו.
יוסף ג'בארין: בטח נשמע גם על המקרה הספציפי וגם בכלל, על תנאי עבודתן של העובדות הסוציאליות.
עאידה תומא סלימאן: תודה לך חבר הכנסת יוסף ג'בארין, חבר הכנסת מסעוד גנאים שביקש להתייחס, בבקשה.
מסעוד גנאים: תודה רבה גבירתי, אני מברך את חברי יוסף ומברך אותך על קיום הדיון הזה.
מסעוד גנאים: מברך את כל האורחים.
מסעוד גנאים: לצערי זאת לא הפעם הראשונה שאנחנו נדרשים להתייחס לעניין אלימות נגד עובדים ועובדות סוציאליות.
מסעוד גנאים: לפני כשנתיים שלש היה מקרה בעיר שלי סכנין, תקיפה של עובדת סוציאלית, הופעלה אלימות נגד בני משפחתה, נגדה, תקפו את הבית שלה והייתי אני אצלה.
מסעוד גנאים: עבודתן, השליחות שלהן, העבודה של העובדות הסוציאליות היא שליחות, זו עבודת קודש.
מסעוד גנאים: הבעיה או הפרדוקס המאוד מכאיב הוא, שהאלימות מופעלת עליהן באה מאלה שהן מנסות לעזור להם, משום שעובדת סוציאלית, במה היא עוסקת, בלמצוא פתרון לאנשים במצוקה, במשבר, הם זקוקים לעזרה, אז דווקא אלימות מופעלת נגדה מאלה, או משפחתם, או קרובי משפחתם, שלא נראה להם, לא מצא חן בעיניהם הפתרון שהיא מצאה למצוקה של אחד מבני המשפחה.
מסעוד גנאים: זאת לא פעם ראשונה ולפני שנים, כאשר היה השר משה כחלון שר הרווחה, אנחנו נפגשנו ודרשנו, שחייב שתהיה הגנה על לשכות הרווחה ועל העובדות הסוציאליות, אם אנחנו רוצים שהן ימשיכו בעבודת הקודש שלהן ולצערי הרב, אנחנו יודעים שכחברה, בחברה הערבית למשל, אנחנו מאוד זקוקים להן, לאור האלימות, לאור כל מיני דברים כמו סמים וכל מיני בעיות של החברה שלנו.
מסעוד גנאים: לכן אני חושב שעובדות סוציאליות צריכות, אחד, תמיכה חברתית מן הסביבה ומן הקהילה ולא לתת לגיטימיות לאדם האלים או הפושע, שמפעיל אלימות נגד עובדת סוציאלית, כמו חאדיג'ה מחאז'ני שהיו יריות על הרכב שלה והיא מרגישה מאוימת, אוי לנו אם מי שהוא עובד עבודה מסוימת, במיוחד שליחות כזו, אנשים ינסו להכתיב לו איזה פתרונות הוא ימצא, או איך תהיה עבודתו.
מסעוד גנאים: לכן, אני מצטרף לכולם בזה שעל משרד הרווחה ועל המשטרה למצוא את המשאבים, את התקציבים ואת כוח האדם כדי לאבטח, אחד, את לשכות הרווחה ושניים, גם להגן על כל עובדת ועובד סוציאלי.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מסעוד ג'נאים.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: תודה גבירתי, מאוד בקיצור, לפיי כשבועיים ציינו כאן את יום העובד הסוציאלי הלאומי, העלינו על נס את הפעולה של העובדים הסוציאליים והגדרנו אותם כקו החזית הראשון שלנו בשדה החברתי ובעצם, כל מי שדיבר ושיבח את העובדים הסוציאליים וגמר עליהם את ההלל, אמר שהם החיילים הקדמיים ביותר שנמצאים בחזית.
אילן גילאון: כל האנשים האלה שמעו את הדברים.
אילן גילאון: אני היום בא ומבקש שהדיון יתמקד שם, בא לומר להם, put the money where your mouth is, אנחנו מדברים על אבטחה והיא דבר טריוויאלי, הרי לוּ דובָּר בהתיישבות, אני לא יודע, "יקיר", "בית אל", או כל מקום אחר, אנשים היו מקבלים את האבטחה הזו, בלי לשאול שאלות ובלי לקיים דיונים בוועדה ואילו כאן, הדברים האלה אינם קורים.
אילן גילאון: היות והדיון הזה הוא דיון שלא היה צריך ממילא להתרחש כי הוא מובן מאליו, אז אני חושב שכדאי שהוא לא יהיה בסופרלטיבים ובעקרונות הגדולים אלא בשאלה מאיפה לוקחים את הכסף.
אילן גילאון: גם אני פניתי לשר הרווחה בתחילת החודש הזה, בקשר לאותו ענין בדיוק.
אילן גילאון: כאן מדובר בתקציבים ובאבטחה, הרי זה מובן מאליו, אין הרבה מה להרחיב עליו את הדיבור.
אילן גילאון: זה צבא לכל דבר וענין, שהוא צריך להיות מוגן ואני מבקש שהדיון יהיה קונקרטי.
אילן גילאון: אם יש פה נציגים של משרד הרווחה, או של משרד האוצר, הם צריכים לתת את הפתרונות ואת התשובות.
אילן גילאון: לא מדובר שייסעו בנגמ"ש, יש גם פתרונות אחרים להגנה.
עאידה תומא סלימאן: נכון אבל בדיוק רציתי להעלות את השאלה - - -
אילן גילאון: אז יירו בנגמ"ש - - -
עאידה תומא סלימאן: זה קצת מוזר לדבר על עובדים סוציאליים בשפה מלחמתית, בצורה כזו אבל - - -
אילן גילאון: הלוואי שכל המלחמות יהיו רק של עובדים סוציאליים וכל הפצצות יהיו רק פצצות סוציאליות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי גם להזכיר שביטחונם של העובדים והעובדות הסוציאליות בתקופה האחרונה, גם לצערי, לא קשור רק בהימצאותם בתוך הלשכה – ואני לא אומרת את זה כדי לזלזל בחשיבות האבטחה בלשכות הרווחה, לא, כמובן, צריך שתהיה אבטחה בכל לשכת רווחה אבל, מצד שני, בואו נרחיב את הדיון גם להיבט של ביטחונם האישי ובטחון המשפחות שלהם, מחוץ ללשכת הרווחה.
עאידה תומא סלימאן: עובדים סוציאליים חיים בקרב עמם ולצערי הרב הם נמצאים לפעמים בסיכון, כמו המקרה של חאדיג'ה, כמו המקרה שהיה לפני שנה, שנה ומשהו, יותר משנה, בסכנין, כאשר בעצם האיום והתקיפה קרו מחוץ ללשכות הרווחה שלהם ואני לא יודעת אם עוד קיימים מקרים נוספים במקומות אחרים.
עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לתת קודם כל, את זכות הדיבור, לגברת צפרא דוויק, יושבת ראש איגוד העובדים הסוציאליים, בבקשה גבירתי.
<צפרא דוויק: בוקר טוב ותודה.
<צפרא דוויק: אכן, על זה רציתי לדבר, על שאנחנו צריכים להרחיב את הדיון על האלימות, לא רק למקרה קיצון שהוא בהחלט קיצון, יריות על רכב, כי היה לנו גם מקרי רצח בעבר.
<צפרא דוויק: ב 2007 נרצחה אֱמי לוין, עובדת סוציאלית, במגדל העמק, כשהגנה בגופה על מטופלת שלה, שחוותה אלימות במשפחה, מפני בעלה שהתנפל עליה בלשכה והיא נרצחה, היה לנו מקרה גם בלשכות בירושלים, בבריאות הנפש בירושלים, של מישהו שירה, מטופל שירה והרג כמה וכמה עובדים, ביניהם גם עובדים סוציאליים, גם פסיכולוגים וגם עובדת.
<צפרא דוויק: אלה באמת מקרי קיצון מאוד איומים ונוראים אבל, רצף האלימות לא מתחיל בזה וכמו שגברתי ציינה, נכון, יש קללות פנים אל פנים שאתן אפשר להתמודד כי זה פנים אל פנים, יש ניסיון לאלימות פיזית, גם עם זה צריך להתמודד ובשביל זה צריך את המאבטח, אבל חזות הכול היא לא זאת, כי האלימות היותר קשה שאנחנו חווים היא האלימות וההסתה כנגדנו ברשתות החברתיות, והפכנו למשיסה בעיני כל.
<צפרא דוויק: ולא רק ברשתות החברתיות אלא זכינו למשיסה והתנפלות גם בתכניות טלוויזיה, עם שדרים מאוד מפורסמים, כמו בתכנית של אמנון לוי "פנים אמתיות" שהייתה הדבר האחרון והרחוק ביותר מאמתיות.
<צפרא דוויק: לדוגמה, הדברים שעולים ברשת, ההסתה וכל העירוב הזה בין המקום הציבורי כעובד ציבור, לבין המקום הפרטי, הוא הדבר שהכי מסכן אותנו.
<צפרא דוויק: כשעושים הפגנה מתחת לבית של עובדת סוציאלית, זה כבר עירוב גבולות.
<צפרא דוויק: הלוא לא יעלה על הדעת, שכל חבר כנסת יעשו לו הפגנה מתחת לבית כי הצעת החוק שלו, הצורה שהוא הציג אותה, לא מוצאת חן בעיני מישהו.
<צפרא דוויק: צריך לזכור שאחרי הכול - - -
אילן גילאון: דווקא זה נשמע בהחלט נורמאלי.
אילן גילאון: חבר כנסת יכול לקבל את זה אבל לא עובד סוציאלי.
<צפרא דוויק: אתה יודע מה, אילן, בעיני גם זה לא לגיטימי אבל - - -
אילן גילאון: אדם שקבע לעצמו מסלול פוליטי זו בעיה שלו.
<צפרא דוויק: אתה צודק, יש הבדל בין נבחר ציבור לבין אדם שעל פי חוק, קיבל מינוי מן המדינה ושהוא צריך לבצע תפקיד.
<צפרא דוויק: כאשר אני קוראת באתרים שכותבים: "מה, אנחנו צריכים להצטער על זה שירו על העובדת הסוציאלית?
<צפרא דוויק: " "לא, לא נורא מצטערים על זה ואם יקרה עוד פעם גם אנחנו לא מצטערים", "בעצם די מגיע לה", "וגם מגיע להן וגם מגיע לכל העובדות הסוציאליות" – זאת הסתה לרצח, זה כבר עובר את כל הגבולות.