GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: כולנו גאים וגאות, אני רק רוצה להגיד לכן, היה משפט בהתחלה שאמרת, אמאני, בהתחלה, אמרת 'אין לנו הרבה נשים פורצות דרך בחברה שלנו'.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לך, כדאי מאוד שתכירי, יש נשים מדהימות, יש רופאות, יש את הרופאה הראשונה שעושה התמחות עכשיו, יש שלוש נשים עם דוקטורט, יש נשים שהקימו ארגונים ומפעלים, הן מדהימות, הן מנהיגות ואני רוצה להגיד לך שאפילו אלה שלא קיבלו דוקטורט ואפילו אלה שלא הפכו לרופאות, יש בשטח נשים מדהימות ומלאות עוצמה וכדאי ללמוד מהן.
מירב בן ארי: וכל הכבוד לך, ממש.
עאידה תומא סלימאן: טוב, עם - - -
מירב בן ארי: רגע, יש לנו פה גם קצת יהודים.
עאידה תומא סלימאן: יאללה, שוב?
מירב בן ארי: שוב.
מירב בן ארי: מעיריית תל אביב, אור סרי, רכזת הטמעת מדיניות מגדרית, תכנית עיר שווה, בבקשה.
<אור סרי: שלום לכולם, צהריים טובים.
<אור סרי: אני אור סרי, אני רכזת מדיניות מגדרית בעיריית תל אביב, עובדת עם רותי סופר, שהיא יועצת ראש העיר למגדר.
<אור סרי: היא מתנצלת שהיא לא יכלה להיות כאן, נבצר ממנה.
<אור סרי: אז במסגרת העבודה שלנו במשרד יועצת ראש העיר למגדר, מה שנקרא קודם המשרד לקידום מעמד האישה, אנחנו עובדות בכל היחידות של העירייה כדי להטמיע תפיסה מגדרית לכל תחומי העבודה של העירייה.
<אור סרי: כשאנחנו מדברות על מגדר אנחנו מדברות על המובן הרחב של מגדר, לא רק גברים ונשים.
<אור סרי: זה כולל כמובן את הקשת הלהט"בית, זה כולל כמובן יהודים וערבים, אמרתי יפו, זה כולל מזרחיות ומזרחים ואשכנזים ואשכנזיות.
<אור סרי: תל אביב יפו היא עיר שמאופיינת בקיטוב חברתי והמדיניות שלנו היא לעשות את העיר עיר שווה, Fair-Shared City, עיר שמתאימה את הצרכים שלה לכל הבאים והבאות בשעריה.
<אור סרי: אז הרבה מהעבודה זה באמת תיקונים של מדיניות שנובעים מהטיות מגדריות, אבל אתם תסכימו איתי שהדבר הכי מרכזי זה קודם כל מניעה ולכן אנחנו חזק גם בתחום של החינוך.
<אור סרי: פיתחנו את תכנית עיר שווה, תכנית שהמטרה שלה היא לייצר בבתי הספר סביבה שהיא שוויונית, שהיא מאפשרת, גם כמובן מכילה סטריאוטיפים מגדריים ויודעת לדבר עליהם.
<אור סרי: אני חושבת שמגדר, כשאנחנו מדברים על זה בבית הספר זה להטמיע ולאפשר יכולות של חשיבה ביקורתית.
<אור סרי: זה מה שאנחנו מנסות לעשות.
<אור סרי: התכנית פועלת כבר שנתיים ויש לנו המון המון שותפים ושותפות, מארגונים שהם מאוד קטנים, עמותות חדשות, כמו מכנה משותף, כמו אסל"י, דרך עמותות קצת יותר גדולות, כמו דלת פתוחה, חושן וכו' ועד משרד החינוך, היחידה לשוויון בין המינים.
<אור סרי: הקהל של התכנית זה כולם, אנחנו מדברות על ליצור סביבה שהיא מאפשרת שוויון מגדרי, לכן קהל היעד שלנו זה לא רק הנערות והנערים, אנחנו מדברות על קהל של על יסודי, חטיבות ותיכונים, אז זה לא רק נערות ונערות, זה גם הצוותים החינוכיים המבוגרים שסובבים אותם, מורים ומורות והורים והורות כמובן.
<אור סרי: מה התכנית כוללת?
<אור סרי: סדרת סדנאות שהצוותים החינוכיים עוברים וגם הנערות והנערים עוברים.
<אור סרי: המטרה שלנו, כמו שציינתי בהתחלה, היא קודם כל הטמעה, אז מעבר לצד התיאורטי של לקבל תכנים חיצוניים, יש לנו גם את הצד המעשי, שזה הטמעה מתוך חוסן, אנחנו נרצה גם הטמעה בבית הספר, שבית הספר יהיה מסוגל להפעיל את הדבר הזה לבדו באופן עצמאי.
מירב בן ארי: איך זה עובד תכל'ס?
מירב בן ארי: נגיד יש בית ספר, אז מה?
מירב בן ארי: אתם נותנים תקציב לבית הספר לפעילות?
מירב בן ארי: בנוסף?
מירב בן ארי: אתם מתגברים, בעצם?
<אור סרי: כן.
<אור סרי: אני רק אציין שמדובר על תקציבים שהם כל כך קטנים שזה כאילו מביש, זה פחות מהון התחלתי לדירה, כל התקציב של המשרד.
<אור סרי: אנחנו מצליחות לעשות פה יש מאין.
<אור סרי: אנחנו מסייעות לבתי הספר במימון של סדנאות חיצוניות.
<אור סרי: הסדנאות החיצוניות מגיעות גם לתלמידים ולתלמידות וגם למורים ולמורות.
<אור סרי: חלק מהארגונים, עם משרד החינוך למשל, הם עוזרים לנו ונותנים לנו ללא עלות, בכל זאת משרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול כמה הקציתם תקציב?
<אור סרי: העלות היא פחות או יותר 20,000 שקל בבית ספר, זה משהו שיכול לכסות תכנית מאוד יפה.
עאידה תומא סלימאן: 20,000 שקל, יש לכם חמישה בתי ספר, אז עיריית תל אביב מקצה 100,000 שקל.
<אור סרי: 80,000.
מירב בן ארי: והיא עושה יש מאין.
<אור סרי: ב-80,000 הצלחנו לכסות חמישה בתי ספר.
עאידה תומא סלימאן: אין לי טענות כלפיה.
מירב בן ארי: לא, אני רק הוספתי שהיא עושה יש מאין.
<אור סרי: אבל אנחנו באמת מנסות, כשיש לנו כבר תקציב אנחנו מנסות למנף אותו וזה לא קל.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבות - - -
<אור סרי: באמת המטרה היא שבית הספר אחרי זה ייקח את זה ויוכל לעשות את זה לבד.
<אור סרי: אנחנו מלוות בייעוץ לצוותים החינוכיים איך להטמיע את זה.
<אור סרי: עד כה עברו את התכנית סדר גודל של 100 מורות ומורים בעיר ובערך 1,000 תלמידים ותלמידות ואנחנו שואפות כמובן להתרחב.
<אור סרי: מה שחשוב להגיד בקשר לבתי הספר, באמת הנושא שגם עלה פה, זה שלמורים ולמורות אין את כל הכלים זה משהו שצריך להתמודד איתו.
<אור סרי: זה באמת הקושי העיקרי, למורים ולמורות אין כלים, אבל זה מאוד תלוי בסופו של דבר בבתי הספר.
<אור סרי: אם יש בית ספר שהוא minded לנושא, שאכפת למנהל או למנהלת, או אם יש שם דמות, אם זו רכזת או יועצת או what ever ואכפת להם, אז הם עושים את זה.
<אור סרי: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, אבל אני חייבת להתחיל לזרז אתכן ולהקפיד גם על לוח הזמנים.
עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לסוריידה מנסור אסעד, מדריכה ביחידה לחינוך מיני ומניעת פגיעות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: יש לך שלוש דקות.
<סוריידה מנסור אסעד: שלום רב לכולם.
<סוריידה מנסור אסעד: אני מדריכה ארצית במיניות ומניעת פגיעה בשפ"י, ביחידה למיניות.
<סוריידה מנסור אסעד: אני מדריכה מ-96' מדריכה בנושא ומ-2000 אני מדריכה ארצית, כשהייתי יחידה.
<סוריידה מנסור אסעד: היום יש יחד איתי שמונה מדריכות ערביות שעובדות יחד איתי בנושא ואני גם אדבר קצת על הנושא של ריכוז הצפון וחיפה.
<סוריידה מנסור אסעד: אני רוצה לציין כמה דברים.
<סוריידה מנסור אסעד: קודם כל קידמנו שתי חוברות בערבית, שהיא גם החוברת שראיתם אותה, שהיא התכנית של זוגיות ללא אלימות, שהיא תורגמה לערבית והותאמה, התכנים נבחרו בערבית והיא מועברת בכל בתי הספר.
<סוריידה מנסור אסעד: יש שעת חינוך, אין שעת חינוך, אלה תכניות שמועברות בתיכונים והיא מותאמת לכל האוכלוסיות בחברה הערבית, בכיתות י' וכיתות י"א.
<סוריידה מנסור אסעד: יש את התכנית 'בעד עצמי', שהותאמה לחברה הערבית והיו שלושה ימי עיון בחברה הערבית בכל המחוזות לתת את הכלים ליועצים איך להעביר וכל יועץ קיבל את הדיסק און קי הייחודי שיש בו את כל השקפים בערבית.
עאידה תומא סלימאן: מה עושים עם בתי ספר שאין בהם יועצים?
<סוריידה מנסור אסעד: אני חושבת שיש מעט מאוד בתי ספר שאין בהם יועצות, חוץ מירושלים.
<סוריידה מנסור אסעד: אני לא אדבר על ירושלים, מכל הבחינות יש בעיה רצינית בכל הנושא של ירושלים וצריך לבדוק מה קורה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על ירושלים, אני מדברת על בתי הספר - - -
<סוריידה מנסור אסעד: אז כמעט שאין בתי ספר שאין בהם יועצות.
<סוריידה מנסור אסעד: אין לי את האחוז המדויק, אולי יש לאיריס, אבל אני יודעת שגם אצלנו בחברה הערבית יש בכל בתי הספר יועצות, גם ביסודי.
<סוריידה מנסור אסעד: במערכת התכנים הם תכנים שהם מותאמים.
<סוריידה מנסור אסעד: אני רוצה לענות בקשר לשאלה שהייתה לך, עאידה, על בקרה, איך יש לנו בקרה.
<סוריידה מנסור אסעד: מפה אני גם אתן את זכות הדיבור לאמינה, אם - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, אם תסלחי לי.
<סוריידה מנסור אסעד: אוקיי, אין בעיה.
<סוריידה מנסור אסעד: התכנית של 'כאן פונים' שהיא לאחר המחקר.
<סוריידה מנסור אסעד: לפני שלוש שנים היה מחקר של טריאנה בכל הארץ, בכל החברות, אני לא אוהבת את המילה מגזרים, ואז את הנתונים שמצאנו בצפון אנחנו המשכנו את התכנית לתכנית 'כאן פונים', אחר כך יורחב על הנושא, וזה המחקר שאנחנו עושים.
<סוריידה מנסור אסעד: יש את המחקר הראשון שהיה, ביחד עם אוניברסיטת חיפה והוצג פה בוועדת החינוך לפני כמה חודשים ויש גם את המחקר שיהיה, לפני ואחרי.
<סוריידה מנסור אסעד: אנחנו בודקים לפני ואחרי מה קורה בתכניות, זאת אחת הדרכים.
<סוריידה מנסור אסעד: משפט אחד, שאני אסכם בו את הדברים שלי, אני לא אומרת שאין לנו מה לעשות.
<סוריידה מנסור אסעד: אם אין לנו מה לעשות נלך הביתה ואין לנו מה לעשות באמת.
<סוריידה מנסור אסעד: אני חושבת שגם אנחנו וכל מי שיש לו תפקיד, בכל תפקיד שהוא עובד, אנחנו אמורים לקדם את הדברים.
<סוריידה מנסור אסעד: יש פנייה לכל חברות הכנסת, ואני כאישה אומרת שאנחנו בוחרות בנשים כדי לקדם את כל הנושאים של נשים.
<סוריידה מנסור אסעד: אני חושבת שיש הרבה דברים שגם בקהילה צריך לעבוד עליהם, לא רק במשרד החינוך, גם בפרסום וגם במדיה וגם בבתים וגם במשפחות וגם בכל המקומות, אנחנו כן צריכים לעשות את השינוי ושיתוף הפעולה הזה בין כל המשרדים ואני מאמינה שכך יהיה השינוי בכל המקומות.
עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לשאול שאלה לפני שאנחנו ממשיכים.
עאידה תומא סלימאן: יש תקציב כל שנה במשרד החינוך מהתכנית הלאומית להוצאת נשים ממעגל הזנות, שהוא 150,000 ₪.
עאידה תומא סלימאן: איך שהבנתי, בעצם התכנית עדיין בכתיבה של - - -
<אושרה לרר שייב: לא, לא.
<אושרה לרר שייב: זה אצלי.
<אושרה לרר שייב: זה כבר הוטמע בתוך התקציב, זה כבר לא צבוע לחוד.
<אושרה לרר שייב: מה שאנחנו עושים עם התקציב הזה, התכניות שהצגתי בפניכן, חלק מהתכניות עוסקות גם בנושא הזה, אלה שעות תקן שאנחנו קונים, מכשירים מורות ומורים להעביר את התכניות בהשתלמות ובהדרכה של המדריכות והן מעבירות גם את כל העניין של מניעת פורנוגרפיה וזנות.
עאידה תומא סלימאן: את יכולה להגיד לי שה-150,000 שקל, משתמשים בהם ליעד הספציפי הזה?
<אושרה לרר שייב: היעד הספציפי הזה הוא לא יעד מנותק מכלל האלימות המגדרית.
<אושרה לרר שייב: אני פתחתי בדברים שלי ולכן - - -
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל התקציב הגיע למען המטרה הספציפית הזאת, להוסיף על מה שקיים.
<אושרה לרר שייב: זה מוסיף על מה שקיים, בזכות זה אני יכולה לקנות יותר שעות ולעשות יותר תכניות.
<אושרה לרר שייב: אנחנו לא מתחילים בזנות ופורנוגרפיה.
<אושרה לרר שייב: אנחנו מתחילים בהבניות חברתיות וסטריאוטיפים מיניים, בהחפצה, מתחילים בכבוד האדם ושוויון ערכו ומשם אנחנו מגיעים גם לזנות ופורנוגרפיה.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה ממילא היה צריך, סליחה - - -
<אושרה לרר שייב: זה הגדיל לנו את הסל.
עאידה תומא סלימאן: התכנים האלה שאת הזכרת, הם ממילא היו צריכים להיות חלק מהתכנית לשוויון מגדרי.
עאידה תומא סלימאן: ה-150,000 ניתנו באופן ספציפי כדי להשתמש בהם לנושא של נשים למניעה מלהיכנס למעגל הזנות.
<אושרה לרר שייב: אני מבינה את מה שאת אומרת ועדיין מבחינה מקצועית היו זמנים שכך זה נעשה.
<אושרה לרר שייב: מבחינה מקצועית אני חושבת שזו טעות, וזה התחום שלנו, תחום החינוך המגדרי, זו טעות להפריד את העיסוק בזנות ופורנוגרפיה מעיסוק באלימות בכלל ובמעמד נשים בפרט.
<אושרה לרר שייב: לכן זה שזור בתוך התכניות.
עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא אמר שצריך לנתק מבחינת תכנים, אני מדברת על ה-150,000 שינוצלו למטרה הספציפית הזו.
<אושרה לרר שייב: הם מנוצלים לזה.
עאידה תומא סלימאן: איך קושרים את זה מבחינת תוכן ואיך קושרים את זה מבחינת התכנית הכללית, זה משהו אחר.
עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על כך ש-150,000 זה סכום כמעט מצחיק, שזה מה שמוקדש.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמאוד חשוב לדעת שמשתמשים בהם ליעד שלמענו משרד החינוך קיבל את התקציב הזה.
<אושרה לרר שייב: בהחלט כן.
<נטע ידיד: אני יכולה להשלים?
<נטע ידיד: ה-150 שניתנו בשלוש השנים הראשונות היו מתקציב ראש הממשלה ובאמת בשנתיים-שלוש הראשונות זה עזר לפתח את המודולה הזאת.
<נטע ידיד: בשנים האחרונות הכסף הוא חלק אינטגרלי של משרד החינוך, אצלנו זה משרד הרווחה, ובעצם זה מוטמע ומאפשר בדיוק את ההתייחסות של התכנים האלה באופן קבוע, וכמו שהיא אומרת, להרחיב שיש את האנשים המומחים שנותנים את התכנים האלה.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, מהניסיון שאני מכירה בארגונים גדולים, כאשר ממילא התקציב המוגדר לתכניות בכללותן וליחידות הוא לא מספק והתקציב לא מספיק לכסות את כל הצרכים הקיימים, אז יש לפעמים שימוש - - -
<נטע ידיד: לכן היא השלימה אותו.
<נטע ידיד: זה משלים לה.
עאידה תומא סלימאן: שימוש שהוא לא מעמיד את הדברים בפרופורציה שלמענה ניתן התקציב.
עאידה תומא סלימאן: לכן אני שאלתי.
מירב בן ארי: אני דווקא רוצה, אם אפשר, לשמוע את ד"ר ירון שוורץ.
עאידה תומא סלימאן: אבל זה שוב תכניות שהן בעצם לא חלק מתכניות משרד החינוך.
מירב בן ארי: אבל אתם עובדים עם משרד החינוך?
מירב בן ארי: רק אתה עובר לשתי דקות, לא בגלל שאתה גבר, פשוט כי אין זמן.
<ירון שוורץ: אני אדבר אפילו פחות, אני רק אומר שאני בא לפה כנציג גם של עמותת אל הלב וגם של תיכון הרטמן.
<ירון שוורץ: זה תיכון בנים, דתי, ניסויי, שאנחנו מלמדים כל שבוע שעתיים מגדר, הבנים מ-ז' עד י"ב, בתכנית ספירלית משתנה.
מירב בן ארי: קראתי את הדף שלהם, מאוד חשוב.
<ירון שוורץ: מה שאני רוצה לתרום לפגישה הזאת זה את האמירה שאני לא בטוח שהתקציב זה הבעיה שיש לנו.
<ירון שוורץ: הבעיה הגדולה היא המודלים לחיקוי שהמערכת לא מספקת וזה מתחיל למנהל, עובר ליועצות, למורים, למורות, וזה לא רק ההכשרה שלהם, אלא אני יכול אפילו להרים פה שאלה, האם בכנסת עברו איזה היא חניכה לשוויון מגדרי?
<ירון שוורץ: האם חברי הכנסת למדו על סטריאוטיפים?
<ירון שוורץ: אנחנו לא שומעים אותם מתבטאים בכל מה שנוגע לאיך גברים צריכים להתנהג, לאיך צריך להגיב לאלימות נגד נשים, כדי שהמנהלים ישמעו את זה ויצטטו אותם וכדי שהם יבואו ויגידו אחרי זה 'אנחנו לוקחים על עצמנו לשנות את האקלים המגדרי בבתי הספר'.
<ירון שוורץ: לדבר הזה לא צריך תקציב, צריך עמדה, צריך דעה.
<ירון שוורץ: אני יכול להגיד שהמנהל של בית הספר שלי אסף את כל הצוות בקיץ ואמר 'אנחנו עוסקים בשוויון מגדרי, מי שלא רואה את עצמו איתנו אין לו מקום בבית הספר'.
<ירון שוורץ: זו גישה שלדעתי כל מנהל צריך לאמץ ואנחנו צריכים אולי לכפות את זה באופן חוקתי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לסאוסן מ'נשים נגד אלימות' להציג.
<סאוסן תומא: תודה, יושבת הראש.
<סאוסן תומא: אני חושבת שהדיון ממש חשוב, אבל שמעתי פה את התכנים ואת התכניות שמעבירים במשרד החינוך ואני תוהה באיזה כוכב בזה.
<סאוסן תומא: בחברה הערבית, למרות שסוריידה הציגה את הנתונים שהיא הציגה אנחנו כעמותה, ויש לנו כוח אדם כל כך מצומצם, אנחנו מעבירים כל שנה יותר מ-900 סדנאות בבתי הספר.
<סאוסן תומא: אנחנו סוגרים את הפער הזה - - -
<סאוסן תומא: 900 בשנה שעברה ובשנה הנוכחית, היום 310 סדנאות עד היום.
<סאוסן תומא: זה לסגור את הפערים.
<סאוסן תומא: כיועצת, אני לא יודעת באיזה תקנים הן עובדות, אני יודעת שבמחצית תקנים הן עובדות בבתי ספר, הן לא מספיקות גם לטפל פרטני וגם להדריך את המורים וגם לעשות את כל הדברים שהן עושות וגם להעביר את התכנים האלה, אז הם פונים למגזר השלישי.
<סאוסן תומא: הם פונים לעמותות והם פונים לעמותה שלנו במיוחד, וגם לעמותות אחרות בחברה הערבית, כדי לספק את המידע הזה.
<סאוסן תומא: אחד הדברים שאני רוצה לציין, שלפעמים אנחנו נותנים את הסדנאות האלה בחינם, וזה גם - - - אולי אני אציע דבר שמשרד החינוך ייקח בחשבון, לשתף פעולה בין המגזר השלישי, שיש לו את הידע, שיש לו את התיאוריות, שהוא מעביר את הנושאים האלה כבר שנים וכן יש את הנושא של החברה ואנחנו יודעים מה הקשיים ומה הצורך של החברה ולהעביר את התכנים האלה בצורה מסודרת ולהעביר את התכנים האלה בצורה שהיא יעילה גם לחברה הערבית וגם לתלמידים האלה.
<סאוסן תומא: אנחנו מספקים את הסדנאות האלה, מעבירים בממוצע 20 תלמיד ו-20 תלמידות, אנחנו עושים את ההפרדה, גם תלמידים וגם תלמידות.
<סאוסן תומא: את התכנים האלה, חינוך מיני, התבגרות וכל התכנים האלה, אנחנו מעבירים את זה.
<סאוסן תומא: אז אולי משרד החינוך ייקח את הפוטנציאל הזה של המגזר השלישי וייתן אפשרות לא רק למורים וליועצות.
<סאוסן תומא: הדמות של המורה, שאני מקבל ממנו את המידע ואת המדעים ואת הציון ואני רוצה לדבר איתו על דבר שהוא כל כך רגיש.
<סוריידה מנסור אסעד: אני חייבת לענות.
עאידה תומא סלימאן: לא, סוריידה.
<סוריידה מנסור אסעד: כי פשוט זה לא נכון.
<סוריידה מנסור אסעד: זה לא מדויק.
<סוריידה מנסור אסעד: זה בגלל שיתוף הפעולה אתם נמצאים בתוך בתי הספר.
<סוריידה מנסור אסעד: בגלל זה שיש - - -
<סוריידה מנסור אסעד: זה לא בגלל שאין, בגלל שכשיועצת בונה תכנית אז חלק מהתכנית שלה זה המפגשים האלה.
עאידה תומא סלימאן: סוריידה, אני לא חושבת שמה שנאמר פה אמור לגרוע משהו מהעשייה שאתן כן עושות, זה רק מראה כמה השטח עדיין צמא לעוד ואין המשאבים במשרד החינוך שיכולים לכסות את כל השטח.
<קריאה: אני יכולה להתייחס?
מירב בן ארי: לא, יש כאן סדר, בבקשה.
מירב בן ארי: שדולת הנשים, אני רוצה לשמוע את הנציגה יעל מיזרוחין.
<יעל מיזרוחין: תודה.
<יעל מיזרוחין: אז דווקא אני אתחבר לדברים של סאוסן וגם הדברים של אושרה, באמת קיים שיתוף פעולה בין משרד החינוך לבין עמותות וארגוני מגזר שלישי.
<יעל מיזרוחין: נכון שאנחנו קוראות כאן ליותר שיתוף פעולה וליותר עשייה משותפת.
<יעל מיזרוחין: יושבת כאן גם ציפי נחשון גליק ממשרד הרווחה, גם איתם אנחנו משתפות פעולה.
<יעל מיזרוחין: אני אצטרף לדברים שאמר ירון שוורץ, אנחנו פתחנו השנה בפיילוט ייחודי, שאנחנו, שדולת הנשים מממנת את הפיילוט, פיילוט לבית חם לנערים בסיכון בשיתוף משרד הרווחה על מנת לבחון את ההשפעה של התכנים האלה על נערים.
<יעל מיזרוחין: אנחנו מלוות את זה גם במחקר הערכה, בדיוק מתוך נקודת המבט הזאת.
<יעל מיזרוחין: קצת היסטוריה.
<יעל מיזרוחין: פרויקט נמ"ש (נערות מובילות שינוי) זה פרויקט שקיים מ-2001 בשיתוף משרד החינוך ושדולת הנשים.
<יעל מיזרוחין: לאורך השנים 35,000 נערים ונערות עברו את ההכשרה הזו.
<יעל מיזרוחין: בשנים האחרונות באמת הופסקו התקציבים של משרד החינוך ולכן אנחנו נאלצות היום להפעיל את התכנית הזו בעצמנו, בדיוק כמו שאומרת סאוסן, להגיע לקשרים דרך בתי הספר, אנחנו הרחבנו את התכנית, הן הורדנו את הגיל ועשינו התאמה לגיל היסודי כי גיל ההתבגרות הולך ויורד ועשינו התאמה בתכנים, הן עשינו הרחבה לנערים והרחבה גם לנערים ונערות בסיכון.
<יעל מיזרוחין: כלומר עשינו הרחבה והתאמה של התכניות ואנחנו קוראות לשיתוף הפעולה הזה.
<אושרה לרר שייב: אני יכולה להעיר משהו בקשר לאיך עושים את שיתופי הפעולה היום?
מירב בן ארי: לא, יש פה אנשים שבאו במיוחד ואנחנו לא רוצות לאכזב אותם.
<קריאה: - - - חבל שהפסקנו אותו.
<יעל מיזרוחין: לא הפסקנו, אנחנו ממשיכות אותו.
<יעל מיזרוחין: סליחה, זה לא הובן, חשבו שהפסקנו אבל לא הפסקנו.
<יעל מיזרוחין: התקציב הופסק, אנחנו ממשיכות בעצמנו.
עאידה תומא סלימאן: חנן יזדי ממועצת התלמידים והנוער הארצית, שתי דקות, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: ואני מאוד מבקשת, אם יש דברים שכבר עלו בדיון, אפשר לוותר על זכות הדיבור.
<חנן יזדי: אני חנן יזדי ממועצת התלמידים והנוער הארצית, זה הגוף היציג של התלמידים ובני הנוער בארץ.
<חנן יזדי: הקשבתי פה לכל הדיון, לכל התכניות, לכל המיזמים.
<חנן יזדי: לצערי זה מצב אוטופי ומצב פרטני שקורה במעט מאוד בתי ספר.
<חנן יזדי: בתכל'ס, כשאנחנו מסתכלים בעיניים של תלמידים, הם לא יודעים מה זה שוויון מגדרי, הם לא יודעים מה זה חינוך מיני.
<חנן יזדי: כשאני מסתכל גם עליי, כתלמיד כיתה י"א, רק השנה התחלתי ללמוד חינוך מיני בבית הספר, 11 שנים אני במערכת החינוך ולא נגענו בחינוך מיני.
<חנן יזדי: זה נושא שהוא כל כך נפיץ.
<חנן יזדי: ואני בבית ספר רגיל, חילוני.
<חנן יזדי: בחיפה.
<חנן יזדי: מתחילים לדבר על זה בשלב שהוא מאוד מאוחר וגם כשמדברים על זה, מדברים על זה בנגיעות, לא באמת מדברים על הנושא האמיתי של חינוך מיני, של נטיות מיניות, זה דבר שנראה למערכת החינוך משהו שנורא לא רוצים לגעת בו.
<חנן יזדי: חוץ מזה יש גם שוני בין המגזרים השונים.
<חנן יזדי: איך שמדברים על זה באוכלוסייה היהודית החילונית, לא ככה מדברים על זה באוכלוסייה היהודית הדתית, לא באוכלוסייה הערבית, הבדואית.
<חנן יזדי: זה משהו שאנחנו חייבים לנסות לתקן, אי אפשר להמשיך ככה, כי יש גם בני נוער גייז באוכלוסייה הערבית, גם באוכלוסייה הבדואית וזה משהו שהם לא שומעים, הם לא שומעים שהם בסדר ושאין איתם שום בעיה.
<חנן יזדי: חוץ מזה אנחנו, בתור מועצת תלמידים ונוער ארצית, ראינו את הבעיה הזו והקמנו בתוכנו צוות של מיניות ומגדר, אני עומד בראש הצוות, בצוות הזה אנחנו מעלים כל מיני בעיות מהשטח, שעולות מהתלמידים ומבני הנוער.
<חנן יזדי: אנחנו רוצים להתחיל שיתופי פעולה עם ארגונים שונים, אז אם יש פה ארגונים שונים, אנחנו מאוד נשמח ליצור איתכם קשר.
<חנן יזדי: בנוסף אנחנו רוצים ליצור קשר עם היחידה למיניות במשרד החינוך, לראות איך אנחנו יכולים לשתף פעולה ולהביא את הקול האמיתי של בני הנוער, את הזעקה, בני הנוער רוצים חינוך מיני, רוצים חינוך למיניות.
<חנן יזדי: כל התכנית הזו היא תכנית שהיא מאוד יפה, היא תכנית שהיא גם ריאלית, שהיא יכולה לקרות, אבל תכל'ס בסופו של דבר, כשאנחנו מגיעים לשטח, היא לא קורית.
עאידה תומא סלימאן: למרות שאני אוהבת מאוד איך שאתה מדבר.
מירב בן ארי: תודה רבה, כן.
מירב בן ארי: אין ברירה.
עאידה תומא סלימאן: אני כנראה לא לבד, אבל אנחנו חייבות לקטוע אותך.
מירב בן ארי: עמותת לדעת, חינוך למיניות בריאה.
<אורית מורדקוביץ: אני בדיוק אענה למה שאתה העלית, זה גם מה שאנחנו פה נדבר עליו, אני בכובע של המיניות, אני מעמותת לדעת לבחור נכון, אנחנו מחנכות כבר הרבה מאוד שנים בני ובנות נוער, בעיקר בירושלים וסביבתה וגם עושות המון שיתופי פעולה בנושא המיניות.
<אורית מורדקוביץ: אני חייבת להודות שגם מה שהעליתם פה, דברים שאנחנו רואים בשטח, כל השיח על מיניות, בעצם גם מורות מגיעות לבתי הספר ומרגישות שהן מסוגלות כבר, ונגיד כן, השטח משתנה והרבה יותר מדברות על אהבה והרבה יותר מדברות על קשר וכן מנסות אולי פה ושם להעלות את הנושא, נגיד גם את סוגיית אלנבי 40, אבל כשזה מגיע בפועל לנושא המיניות המורות והיועצות מתקשות מאוד למצוא את הדרך לדבר על הדברים האלה, על חוויה של מיניות שהיא שוויונית.
<אורית מורדקוביץ: את זהות מינית אני מניחה כרגע בצד, זה עלה פה גם כמה פעמים, אבל באמת העניין של היכולת שלי לבוא ולדבר על עונג מיני, על חוויה שוויונית במפגש המיני.
<אורית מורדקוביץ: אני אגיד שהרבה מאוד בנים, בגלל אחת התחלואות הקשות שיש לנו, שזה פורנוגרפיה, בנים בטוחים שבנות אוהבות שכואב להן בקיום יחסי מין, זו הנחת יסוד שלהם, הם חווים יחס דימוי גוף קשה גם לעצמם וגם כלפי איך בכלל אמורים להיראות יחסי מין.
<אורית מורדקוביץ: אני אגיד את זה, רק שתבינו שאם בן נגיד במקרה הטוב מתחיל להיחשף בגיל 10 לפורנוגרפיה, במקרה הכאילו טוב, ומתחיל לקיים יחסים במקרה הטוב בגיל 17, אנחנו חוות פה המון שנים של חשיפה לפורנוגרפיה, לסרטים פורנוגרפיים ולאוננות אל מול פורנוגרפיה שפוגעת גם בהם וגם ב - - -
מירב בן ארי: את צריכה לסיים.
<אורית מורדקוביץ: ואני אגיד, המורות והיועצות נתקעות באיך לדבר על התכנים האלה.
<אורית מורדקוביץ: השטח צמא לנושא המיניות ספציפית.
<אורית סוליציאנו: אני אהיה מאוד תמציתית, אני חושבת שצריך להתקדם צעד קדימה, כי כמו שנאמר, הדיונים האלה היו הרבה פעמים.
<אורית סוליציאנו: אני חושבת ששפ"י באמת עושים עבדוה מאוד יפה, אבל זה עולה כל פעם בצורה מאוד ברורה, הפער בין המטה לשטח.
<אורית סוליציאנו: יש תכנים מעולים, יש עבודה מאוד רצינית, יש כאן צוות מאוד מקצועי, זה לא מגיע לשטח.
<אורית סוליציאנו: אנחנו חייבים להתקדם כי אחרת בעוד שנה יהיה אותו דיון, חייבים להתקדם ושתצא איזה שהיא קריאה משר החינוך שבכל בית ספר באמת ייכנסו לתכנים האלה.
<אורית סוליציאנו: אנחנו יודעים שבחוזר מנכ"ל למיטב ידיעתי חייבים ארבע שעות בשנה לעסוק בתכנים הספציפיים האלה.
<אורית סוליציאנו: יש מגוון של נושאים, יש אמצעי מניעה, יש איידס, הכול חשוב, ויש מיניות ויחסים ופגיעות מיניות.
<אורית סוליציאנו: בנושאים היותר קשים, כמו שנאמר על ידי יו"ר מועצת התלמידים וכמו שנאמר, תכל'ס לא עוסקים.
<אורית סוליציאנו: אני גם כאמא יודעת, גם לי יש ילדים וכל מי שכאן הורה יודע, אנחנו דנו בזה כבר כמה פעמים ואני חושבת שחייבים לדייק כאן, אחרת אנחנו פשוט נחזור.
<אורית סוליציאנו: עוד נקודה, כמו שנאמר כאן על ידי סאוסן, אני קוראת למשרד החינוך, יש המון ידע בארגונים, גם אנחנו באיגוד מרכזי הסיוע, יש המון ידע בשטח ואנחנו נשמח להיות שותפים להכשרות מורים.
<אושרה לרר שייב: אתם שותפים איתנו בהרבה שולחנות עגולים.
<אורית סוליציאנו: לא רק זה, אני גם אומרת בעניין של הכשרות מורים והיועצות, בגלל שאנחנו מקבלים טלפונים במרכזי הסיוע מהיועצות, שבאמת לא נעים להן וקשה להן.
<אורית סוליציאנו: תיעזרו בנו.
מירב בן ארי: ארגון חושן או איגי, או אלישע, אחד משלושתכם, אין ברירה, תבחרו.
מירב בן ארי: יש לכם דיון בשבוע הבא של כל ועדות הכנסת.
מירב בן ארי: אז אם יש לך משהו ספציפי, בשבוע הבא יש לכם יום שלם שכל הכנסת מדברת רק על להט"ב.
<דניאל מרגלית: כל השיח על נטייה מינית הוא מבורך אבל זהות מגדרית כמעט בכלל שלא עלה פה ומאוד מאוד חשוב שזה יעלה וידובר, כי זה לא מדובר.
מירב בן ארי: דבר, אתה עכשיו מבזבז את הזמן.
<דניאל מרגלית: אני מברך על שיתוף הפעולה עם שפ"י.
<דניאל מרגלית: אנחנו בשיתוף פעולה הרבה מאוד שנים, אנחנו עושים פעילויות עשר שנים.
<דניאל מרגלית: אני רוצה להתחבר למה שחברת הכנסת תמר זנדברג אמרה, לגבי הגיל הרך.
<דניאל מרגלית: אנחנו עכשיו מתחילים בהכשרה של גננות וסייעות בגיל הרך.
<דניאל מרגלית: הגיל הזה הוא חשוב, הוא אקוטי, אנחנו רוצים להעלות שם סוגיות שנוגעות גם למשפחות הקשת, שנוגעות לזהות מגדרית בגיל הרך ואנחנו צריכים עוד קצת עידוד ממשרד החינוך.
<דניאל מרגלית: כמובן, כאמור, יש לנו שותפות נפלאה עם שפ"י ועם משרד החינוך, אבל אנחנו מרגישים שאנחנו צריכים עוד קצת תמריצים.
<דניאל מרגלית: כמו כן, אני אולי אגיב, אנחנו מגיעים להרבה מאוד מבתי הספר שנאמרו פה, אנחנו מברכים על שיתופי הפעולה האלה וגם על התכנית הזאת של כישורי חיים שעלתה פה, אבל אנחנו מרגישים ש - - - אנחנו מודים על השיתוף שלנו, לא בתכנית הזאת, אבל בבתי הספר, אבל אנחנו מרגישים איזה שהוא צורך יותר ויותר - - -
מירב בן ארי: הנושא של הגננות, אני אבקש לדון בשבוע הבא בוועדת החינוך, מה שאמרת על נושא הגיל הרך.
<נעמי סרוסי: אז אני רוצה ממש להתחבר למה שיו"ר מועצת הנוער אמר, גם החניכים שלנו מספרים שהם עוברים שיעורים של חינוך מיני בכיתה ח' ו-ט', אני מייצגת את איגי, אבל אף פעם הם לא קיבלו שום תוכן, לא על מגדר ולא על להט"ב.
<נעמי סרוסי: אני רק אגיד שיש לנו תכנית שמתקיימת גם עכשיו בבתי הספר, שנקראת תכנית ניר, שהיא תכנית גם לשוויון מגדרי, אבל גם לנטיות מיניות ולזהויות מגדריות.
<נעמי סרוסי: המחקרים שאנחנו עשינו בעקבות התכנית מראים שהתכנית הזו מסייעת בהפחתת האלימות, לא רק אלימות נגד להט"בים, אלא בכלל אלימות בבתי הספר והתכנית הזאת מונחת על שולחנם של שר החינוך ומשרד החינוך - - -
מירב בן ארי: ידוע, הייתי איתם בדיון על זה.
<נעמי סרוסי: עד שמשרד החינוך באמת יעשה את ההכשרות המקצועיות שלו בתכנית מוסדרות אנחנו נשמח לתמיכה במשאבים וליווי בשנת הלימודים הבאה.
מירב בן ארי: אנחנו ניקח את זה גם.
מירב בן ארי: אלישע, מילה אחת.
<אלישע אלכסנדר: אני רוצה לחזק, הנושא המגדרי באמת עולה בגן וילדים מגוונים מגדרית הם חסרי ישע.
<אלישע אלכסנדר: זה משהו שלא דובר עליו.
<אלישע אלכסנדר: יש המון ילדים שאחר כך גם נושרים מבתי הספר בגלל הנושא המגדרי, בגלל הנושא של גיוון מגדרי, תלמידים טרנסים, אחוז גבוה נושר.
<אלישע אלכסנדר: לא רק זה, יש בריונות בבתי הספר והתאבדויות קורות לפני היציאה מהארון.
<אלישע אלכסנדר: אני ראיתי שיש בתכנית נושא של טרנסג'נדרים בעקבות נתונים, אבל צריך ללמד את הנושא לפני שהם יוצאים מהארון, כי שם הסיכון הכי גבוה לאובדנות.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אבל אנחנו קיימנו דיון ספציפי בנושא של התאבדויות וגם העליתם את הסוגיה ואני חושבת שאנחנו צריכים להמשיך.
מירב בן ארי: וגם בשבוע הבאה זה יהיה - - -
עאידה תומא סלימאן: ובשבוע הבא יהיה יום מיוחד בכנסת שתוכלו להעלות את כל הנושאים הקשורים.
<אלישע אלכסנדר: רק להזכיר שמגדר זה לא רק בן ובת, אלא יש עוד.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו זוכרות טוב מאוד.
<קריאה: כמו שמתייחסים לאוכלוסייה הערבית צריך גם להתייחס לאוכלוסייה הלהט"בית.
עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו לא ניגרר לתוך הוויכוח הזה.