GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קרן בר יהודה: אני רוצה להגיד שהתחושה היא שהמשטרה מנסה 'להמציא מחדש את הגלגל', שכבר הומצא פה, בבית הזה, בשנת 98', המחוקק טרח וחוקק חוק, במקומות שהיו בעיות עם החוק הזה טרחו חברי הכנסת לתקן אותו לאורך השנים, משרד המשפטים הוציא תקנות מפורטות לגבי החובות שחלות על מעביד ואיך לטפל בהטרדה מינית והתחושה היא שהמשטרה מחפשת כל הזמן דרכים אחרות, שונות, שנראות אולי יותר חכמות מבחינתה אבל, שלא עומדות בהוראות החוק כדי לטפל בהטרדות מיניות.
<קרן בר יהודה: המשטרה מינתה אחראית למניעת הטרדה מינית רק לפני שנתיים שלש, מירי היבנר שיושבת פה, אישה מוכשרת, מתאימה, יודעת לבצע את התפקיד אבל, שכחו לתת לה סמכויות – מעבר לסמכויות של תמיכה, ליווי, הסבר, סמכויות שקבועות בחוק וקבועות בתקנות, לטפל בתופעה, לעשות הליך שעומד בפני כל אזרחית כשהיא נמצאת במקום העבודה שלה ובמשטרה לא קיים.
<קרן בר יהודה: אם אני ניגשת להגיש תלונה על הטרדה מינית במקום העבודה שלי, המעביד שלי צריך לברר את התלונה ובחירתי היא אם לעבור לאפיק פלילי או לא לעבור לאפיק פלילי.
<קרן בר יהודה: מה שאומר לנו המפכ"ל כאן זה שעבור שוטרת הבחירה הזו חסומה, הדברים עוברים להליך הפלילי, בין אם היא מעוניינת ובין אם היא לא מעוניינת ונתקעים שם, שזה המצב.
<קרן בר יהודה: אני רוצה להקריא מספר משפטים מפסק דין שניתן בחודש ינואר האחרון, בתביעה נגד משטרת ישראל.
<קרן בר יהודה: זו תביעה בדלתיים סגורות, אני לא יכולה לפרט את נסיבות התביעה אבל, פסק הדין כולל אמירות מאוד קשות, על הנוהל שהמשטרה אימצה לטיפול בטרדות מיניות והוא מתחיל מן האמירה ש"הסיפור שביסודו של המעשה הוא דוגמה מובהקת לכך שאי קיום הליכים פורמליים תקינים, תוצאתו נזק מהותי, נזק אשר יכול היה להימנע ולהצטמצם" ומפרטת השופטת מבית הדין בירושלים "מהראיות שהובאו לפנינו מצטיירת תמונה קשה, של תפקוד לקוי והיעדר הטמעת החוק, כחמש עשרה שנה לאחר חיקוקו, וזאת דווקא על ידי הרשות המופקדת על שמירת החוק.
<קרן בר יהודה: " היא ממשיכה ואומרת "עיון בנוהל" – זה הנוהל שהמשטרה הציגה בבית הדין, כנוהל שלפיו מטופלות הטרדות מיניות במשטרה "מגלה כי הוא קצר ולקוני, אין בו פירוט מתאים כנדרש על פי הוראות החוק והתקנות, והתוצאה הישירה מכך, כפי שעלתה מהראיות שלפנינו, היא היעדר ההפנמה על ידי הגורמים המטפלים, את מהות החוק, מטרותיו ודרכי ישומו".
<קרן בר יהודה: אלו אמירות קשות והציפיה שלי שהמשטרה תיישר קו כל כך הרבה שנים אחרי החוק, עם החוק, עם התקנות, תבצע הליכים כפי שמצופה מכל מקום עבודה אחרת במדינת ישראל לבצע.
<קרן בר יהודה: על פי סקר של משרד הכלכלה מלפני כמה שנים 165,000 נשים נפגעות מהטרדה מינית בעבודה מדי שנה.
<קרן בר יהודה: הכמות הזאת היא כמות שמצדיקה טיפול מאוד יסודי.
<קרן בר יהודה: המשטרה מעסיקה עשרות אלפי שוטרים ושוטרות, היא לא חפה מהדבר הזה והיא לא צריכה לטפל בו באופן שונה מכל מעסיק אחר במדינת ישראל.
יעל גרמן: ראשית אני מברכת אותך, היושבת ראש, על הדיון הזה ואני מברכת אותך, אדוני המפכ"ל, אני חושבת שיש בזה מסר ציבורי מאוד משמעותי, שאתה באת הנה לדבר, ואני מקווה שגם תישא עמך את המסר שאנחנו כאן חוזרים עליו ואני אחזור עליו כי במקרה הזה, המסר הזה חייב להיאמר מספר פעמים.
יעל גרמן: בקרוב ימלאו ארבעה חודשים לכניסתך לתפקיד, נסתיימו "מאה ימי החסד" כשודאי לא היה לך אפילו יום אחד, לא היה לך אפילו יום אחד של חסד אבל, ללא ספק ניתן היום גם להעיר, בעי"ן ואולי גם באל"ף ואני חושבת שההערה שאנחנו מנסות לבוא ולומר כאן – היא גם שאלה וגם הערה אבל, ההערה היא, שלא ניתן במקרה של תלונות על הטרדה מינית, לא ניתן לפסוח על מכתבים אנונימיים.
יעל גרמן: לא רק שלא ניתן אלא שדרכם ניתן בהחלט לפעמים לפתוח תיבת פנדורה.
יעל גרמן: וזה למעשה, פעמים רבות, גם זהותן ומהותן של הטרדות מיניות, שזה מתחיל עם איזושהי תלונה אנונימית ולאחר מכן מתברר שישנן תלונות סדרתיות.
יעל גרמן: לכן, מה שאנחנו מבקשים, למרות הודעתך ולמרות מה שאמרת, אנחנו למעשה מבקשים ומבקשות, שתחזור חזרה לנוהל, להתייחס למכתבים אנונימיים ולתלונות אנונימיות, כשהדבר נוגע להטרדות מיניות.
יעל גרמן: זה קריטי במקרה שלנו.
יעל גרמן: יש לי גם שאלה, אני לא כל כך הבנתי, אתה באת ואמרת שאתה מבחין בין תלונות שאינן פליליות לבין תלונות שכן פליליות ושתלונות פליליות מעבירים למח"ש אבל, מי עושה את האבחנה?
יעל גרמן: איך אפשר לדעת?
יעל גרמן: הרי פעמים רבות תלונה נראית תמימה לחלוטין אבל כאשר מתחילים לחקור אותה אז מגיעים לכך שיש בה גם היבטים פליליים וזו אחת הדאגות, שאני חושבת שגם לך - - -
עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק מח"ש, בעצם.
יעל גרמן: בדיוק ולכן לא יכול להיות - - -
עליזה לביא: לא הבנו את השלב הזה, כלומר - - -
יעל גרמן: לא יכול להיות שיהיה איזשהו גוף ביניים שמקבל החלטות עבור מח"ש, מה לבדוק ומה לא לבדוק ולכן, הבקשה היא כפולה.
יעל גרמן: אנא, להתייחס לכל המכתבים האנונימיים וגם לא לעשות מיון, להעביר את הכול למי שאמון ואמור לבדוק את הנושא.
זאב בנימין בגין: אבל התלונה היא על הטרדה מינית, אז הסביר המפכ"ל, לפי עצם התלונה, אם זו הטרדה מינית, מדובר בעבירה פלילית, הוא מחויב, כל עבירה פלילית נגד שוטר במשטרת ישראל להעביר למח"ש, כך אני הבנתי.
זאב בנימין בגין: חברותיי - - -
יעל גרמן: בני, מי קובע מה זה פלילי ומה זה לא?
זאב בנימין בגין: פשוט, לא, לא, יעל, הטרדה מינית היא כלולה בעבירה פלילית.
יעל גרמן: מי קובע את זה?
יעל גרמן: יש מכתב אנונימי.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, חברת הכנסת יעל גרמן, ברגע שהתלונה היא "אני עברתי הטרדה מינית" או "אני הייתי עדה להטרדה מינית", זו הצהרה שבוצעה עבירה פלילית וישר, אין מישהו - - -
יעל גרמן: אם לא נכתב שזאת הטרדה מינית?
עאידה תומא סלימאן: אין מישהו באמצע.
יעל גרמן: "קצין, שוטר שלידי העיר לי הערות פוגעניות", או "התקרב אלי בצורה בלתי נעימה", היא לא אומרת שזו הטרדה מינית, אולי היא אפילו לא יודעת מהי הטרדה מינית אבל, היא חוותה איזושהי חוויה מאוד לא נעימה - - -
זהבה גלאון: שוטר שיקבל את התלונה הוא יקבע שזה פלילי.
עליזה לביא: סליחה, אני רוצה לעזור לחברתי, יעל גרמן, יש פה, אני אביא ציטוטים, למשל, קצין שהמפכ"ל החליט שהוא הואשם בהטרדה מינית אבל הוא לא יושעה.
עליזה לביא: אני רק רוצה להביא את הציטוטים שחברתי מדברת עליהם, "בגוף היא כוסית" שהוא אמר לה, למשל, או "איך אני מת להגיע אלייך עכשיו שתפנקי אותי", אז האם זה פלילי או לא פלילי ומי קובע את זה?
זהבה גלאון: השוטר יקבע.
זאב בנימין בגין: היא רואה בזה הטרדה מינית.
עאידה תומא סלימאן: <מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך:> הנושא הזה עבר - - -
יעל גרמן: היא לא יודעת אם זו הטרדה מינית.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, היא שואלת, בואו נבהיר את העניינים קצת.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את חברות הכנסת עכשיו יותר טוב.
עאידה תומא סלימאן: אתן אומרות: לא חייב להיות שבתלונה שמוגשת - - - שוטר או ליוהל"ן באופן הכי ברור "אני הוטרדתי מינית" אלא, "נאמר לי כך וכך","שמעתי הערות" - - - <מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך:> גבירתי, אבל אתן - - -
<יעל אידלמן: אנחנו מעבירים למח"ש.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, שניה, שניה.
יעל גרמן: אז מה לא מעבירים?
זהבה גלאון: מי זה 'אנחנו מעבירים'?
עליזה לביא: גם האבחנה מה פלילי או לא פלילי, אני לא מבינה - - -
עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת, בואו נעשה סדר, בואו נעשה קצת סדר, אני רוצה לשמוע תשובה.
עאידה תומא סלימאן: קיבלתְ מכתב כזה, או השוטר או המפקד קיבל איזשהו מכתב כזה, מה אתם עושים אתו?
<יעל אידלמן: כל מכתב כזה מועבר למח"ש.
<יעל אידלמן: אני לא נכנסת בכלל לשאלה אם זה משמעתי או לא.
<יעל אידלמן: כל מכתב כזה מבחינתי, הדרג הראשון שיבדוק הוא מח"ש.
יעל גרמן: אז מה לא מועבר?
<יעל אידלמן: שניה, אני אתן דוגמה למכתבים אנונימיים, זה ש"שוטר יצא לסידורים באמצע העבודה", או ששוטר - - -
<קריאה: זה לא מעניין אותנו כרגע.
עאידה תומא סלימאן: זה לא לעניין הדיון הזה.
< יעל אידלמן: בנושא הטרדות מיניות, כל מכתב, גם כולל אמירה, שלכאורה מעלה חשד לעבירה פלילית, גם אם - - - עוברת קודם כל למח"ש - - -
יעל גרמן: השאלה מה לא מועבר כאן, אנחנו הבנו - - -
<יעל אידלמן: אין, הכול מועבר.
יעל גרמן: יש דברים שלא מועברים.
<קריאה: זה מה שאנחנו מנסים להגיד.
<יעל אידלמן: הכול עובר.
<יעל אידלמן: כל מכתב אנונימי יעבור למח"ש, אני לא עושה, בנושא של הטרדה מינית - - -
יעל גרמן: מי קובע מה זאת הטרדה מינית?
<יעל אידלמן: אם מישהו אומר לי, סליחה, על הביטוי, "כוסית", זה יעבור למח"ש כי - - - שאני יודעת במפורש שמח"ש לא - - - ויחזירו את זה אליי אבל - - -
עליזה לביא: ההעברה, מה כוונת הדברים של המפכ"ל?
עליזה לביא: <מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך:> נורא פשוט.
עליזה לביא: מישהו החליט שאת מה שאני אמרתי כיוונתי להטרדות מיניות.
עליזה לביא: הנושא של מכתבים אנונימיים עוסק ברובו המכריע בכל נושא, חוץ מהטרדות מיניות.
עליזה לביא: כמובן - - - יותר מכתבים בהטרדות מיניות.
עליזה לביא: הרעיון אומר דבר נורא פשוט, ככל שמדובר בעבירה פלילית והטרדה מינית היא עבירה פלילית, היא עוברת למח"ש, ככל שמדובר בנושאים שהם לטיפול המשטרה המשמעתית בנושא המכתבים האנונימיים, על כך הנייר שהועבר לאחרון השוטרים שעוסק במכתבים אנונימיים ולא בהטרדה מינית, לצורך העניין.
עליזה לביא: ככל שמדובר במשהו שהוא אינו בתחום ההטרדה המינית, שהיא עבירה פלילית, אני מזכיר לכולם שזו עבירה פלילית, אז אני מסתכל האם מדובר בפלילי או במשמעתי.
עליזה לביא: כשמדובר בנושא משמעתי, מישהו, מה הוא עשה, מה הוא עושה בשעות העבודה, כמה הוא מנצל את הזמן, איפה הוא מחנה, איפה הוא לא מחנה, איפה הוא עושה, איפה הוא לא עושה, בסופו של דבר מדובר במשמעת בארגון, רק רגע, רגע, שניה, שניה, ככל שמדובר במשהו שהוא ראוי שיטופל משמעתית בתוך הארגון, עם הכלים המשמעתיים בארגון, הם אינם כוללים פנייה אנונימית, מדוע?
עליזה לביא: מפני שיש כלים הרבה יותר טובים.
יעל גרמן: לא בכך עסקינן.
יעל גרמן: <מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך:> יפה, ההבהרה הזאת, הרי היא יצאה לכל מי שפנה אלינו, לפני חודש, חודש וחצי, בנייר מסודר, נדמה לי שיש את המכתב הזה גם אצל יושבת ראש הועדה, שהבהיר את העניין הזה בצורה ברורה.
יעל גרמן: אני רק חייב לומר, כי נדמה לי שפה יש פספוס, מכאן ועד לומר שכדאי לנו לעודד מכתבים אנונימיים להטרדה מינית, רק רגע, שניה, לעודד, דומני שיש כאן טעות ונדמה לי שכדאי לתת שתי דקות ליוהל"ן, שתסביר את התהליך ומדוע כדאי שתלונה תגיע, מעבר לחובת הדיווח ומעבר לזה שדורשים משוטר להתנהג אחרת מאזרח, מעבר לכל זה, כולם מכירים את הרגישות של הנושא של הטרדות מיניות, עדיין, מדוע כדאי שתלונה תגיע אל היוהל"ן ומשם תטופל למח"ש ולא תלך אנונימית למח"ש, למרות שאני מחויב להעביר אנונימית למח"ש, אנחנו מעבירים אנונימי למח"ש, מדוע זה כדאי, מפני שהתהליך הוא תהליך הרבה יותר בריא עבור המתלוננת, כאשר זה לא הולך ישירות ואני מציע שניתן שתי דקות ליוהל"ן - - -
עאידה תומא סלימאן: אני אתן, אני אתן - - -
זהבה גלאון: אתה אומר דברים ממש חמורים שלא אמרת בהתחלה, סליחה, תרשי לי רגע, גבירתי, תאמיני לי, שניה, תרשי לי, אתה הופעת ביום האישה הבינלאומי לפני שוטרות ובחרת להגיד את הדברים שלך ואתה אומר עכשיו, שזה יגיע לאותה שוטרת או לאותה - - - <מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך:> לא, לא, לא.
זהבה גלאון: זה יותר קל, זה יותר נוח, השוטר הזה יחליט, זה מה שאמרת הרגע, אבל שמעתי אותך - - -
זהבה גלאון: אמרת "אני מעדיף", אמרת "אני מעדיף", אמרת עכשיו "אני מעדיף שזה יעבור לשוטרים לפני שזה עובר למח"ש".
זהבה גלאון: אני יושבת לידך, אני שמעתי אותך.
זהבה גלאון: אין לי בעיה להבין מה שאמרת.
עאידה תומא סלימאן: אני אוסיף לזה ואני מאוד מבקשת עכשיו, אפשר לנהל את הדיון הזה גם בטונים יותר נמוכים ואפשר גם להתעצבן מדברים שנאמרים אבל בואו, אני מכוונת לכך שנצא מפה עם מדיניות יותר ברורה, ויותר תומכת בנפגעות, זאת המטרה שלי אז אם נאמר – ועכשיו זה נאמר גם בהתייחסות של חברת הכנסת זהבה גלאון ואני מהצד השני, באוזן הזו, שמעתי גם "אני מעדיף שהתלונות יהיו ליוהל"ן.
עאידה תומא סלימאן: " לצערי הרב, אני אומרת לך, זה לא בידיים של אף אחד להנחות לאן התלונות צריכות להגיע.
עאידה תומא סלימאן: מי שאמור לחקור, שניה, אני, אני, שניה, אני מבקשת, אני עכשיו מדברת, אני אסיים את הדברים שלי ואני אתן את זכות הדיבור אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאי אפשר לכוון ולהגיד, כאשר החוק אומר שמי שחוקר כל תלונה זה מח"ש.
עאידה תומא סלימאן: זכותה של השוטרת לגשת למח"ש, באופן ישיר, אם היא תרצה וזה עניינה.
עאידה תומא סלימאן: 'רוח המפקד' חוזרת וחוזרת וחוזרת שוב ושוב ואני מזהירה מזה, כל אמירה, בגלל המעמד שלך, בגלל האחריות שהיא על כתפיך, כל אמירה מצדך היא מכַוונת, והיא מכוננת והיא בונה תרבות אם זאת הכוונה או לא זאת הכוונה.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שאתה אומר "אני מעדיף" זו הכוונה למתלוננת, שהיא מנוגדת לזכות האלמנטרית שלה לבחור איפה להתלונן.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה, אני אומרת את זה, כי אני מעדיפה הרבה דברים בחיים שלי אבל ברגע שאני יושבת בכיסא הזה אני נזהרת להגיד מה אני מעדיפה ומה לא.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאני מכוונת בדברים שלי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת גם לחברת הכנסת עליזה לביא להעלות את השאלות שלה ואחר כך אני אתן, ואני אומרת באמת, אני רוצה לנהל את הדיון, אפשר להחליף 'פינג פונג' כזה, שכל אחד יעלה משהו ואנחנו לא נגיע לשום מקום.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לעשות סדר של הדוברים שטרחו והגיעו ואני מבקשת גם מיוהל"ן וגם מכבודו, לרשום את מה שעולה ואז אני אתן זמן לתגובה.
זאב בנימין בגין: אני מבקש - - - לפני שתעניקי לי את זכות הדבור, אני הייתי רוצה לשמוע את היוהל"ן אבל, תמשיכי עם החברים.
עאידה תומא סלימאן: אבל מה שיקרה, אנחנו נשמע עכשיו סקירה מהיוהל"ן ואז אחר כך יעלו שאלות ואז אנחנו נחזור ליוה"לן וזה יהיה ה'פינג פונג' שוב.
עאידה תומא סלימאן: <מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך:> יש פה דיון שהולך למקום שנשען כאילו על איזו תובנה, במקום לתת במה והסבר, על מה מדובר ומה התהליך ואז תישאלנה שאלות.
עאידה תומא סלימאן: אם מישהו חושב שהתהליך אינו טוב, אז יעיר על התהליך אבל כדאי להבין מה התהליך וכדאי להבין מדוע התהליך הזה תומך - - -
עאידה תומא סלימאן: טוב, תנו לי לנהל את זה.
עאידה תומא סלימאן: זה תפקידי פה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שרבים מאתנו יודעים מה התהליך ומה החוק מחייב מבחינת התהליך, אז בואו קודם כל, ואני מאוד הייתי רוצה, שזה יהיה דו שיח.
עאידה תומא סלימאן: גם לנו יש מה להגיד, גם לח"כיות יש מה להגיד, גם לאורחים יש מה להגיד, אני נתתי מרחב שהמשטרה תשמיע את קולה דרך המפכ"ל ואני אתן גם ליוה"לן, אבל בואו נעשה את זה באופן מסודר.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה חברת הכנסת עליזה לביא ואני גם מבקשת להיות ממוקדים.
עאידה תומא סלימאן: תודה גבירתי, תודה רבה על הדיון, תודה אדוני המפכ"ל שהגעת לכאן לדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: תבין, אנחנו שנים רבות במאבק, גם כשלתופעה לא היה שם, גם כשצחקו בתחנות המשטרה על נשים שבאו והגישו תלונה, כי לא היה תדרוך בהדרכת שוטרים ובהכשרה שלהם לא דיברו על נשים מוכות ולא דיברו על הטרדות מיניות ובעיות שאין להן שם.
עאידה תומא סלימאן: וכשאנחנו נמצאים במסגרת שבה התרבות הארגונית הייתה – ואני נותנת לך את הקרדיט ש"הייתה" אבל, עדיין, קלוקלת, כשאנחנו רואים כלפי הציבור מה קורה לניצבים, כשאנחנו קוראים בעתון – ואתה יכול אחרי זה להסביר שאלשיך החליט שקצין שהואשם בהטרדה מינית לא יושעה, כשאנחנו מדברים פה על דפוסים של תרבות ארגונית שנים על גבי שנים, שעוד ניצב ועוד ניצב ועוד שוטרת מתלוננת ויש לנו גם חיילות שנמצאות תחת המשטרה, שאני אומרת לאדוני ואדוני יודע שכל הנושא הזה של הטיפול בהן נמצא בידיים שלכם ולא בידיים של צה"ל, וזה משהו שאני מזמן כבר אמרתי שצריך להחזיר את זה לצה"ל, נוכח ההתקדמות הבלתי רגילה של הצבא בהתמודדות עם הטרדות מיניות, אל מול הדרך האיטית שעושה המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: פה המקום לברך את חברותינו, יעל ומירי, ואדוני, הן חדשות בתפקיד, כי התפקיד הזה לא היה במשטרה.
עאידה תומא סלימאן: הוא לא היה במשטרה והנשים היקרות הללו – וביקשתי לדבר לפני יעל שיש לי הערכה אדירה אליה, יעל אמרה לי בראשית התפקיד שלה: עליזה, אני צריכה שנה כדי ללמוד את המערכת, עזרנו והיא ישבה עם בעלי תפקידים.
עאידה תומא סלימאן: יש הרבה ניסיון וידע בחברה הישראלית והתחושה היא שבמשטרה לא מכירים את זה, לא ידעו את זה ויעל עושה עבודה, באמת, עבודה פסיפס מדהימה, היא נפגשה עם הגופים אבל אין לה סמכויות ואין לה את הכלים שמוענקים בכל ארגון.
עאידה תומא סלימאן: יש סדר, יש לנו חוק במדינת ישראל, החוק לא סתם נתן כמה דרכים למתלוננת לבוא ולדבר.
עאידה תומא סלימאן: הרי אדוני יודע, שאם קורה משהו באוניברסיטה, אז יש למי לפנות גם בדרך נוספת.
עאידה תומא סלימאן: זה חייב להיות אצלכם.
עאידה תומא סלימאן: חייבת להיות ההבנה הזאת שהחוק מאפשר והחוק נותן ולא עולה על הדעת שבמשטרת ישראל לא ישמרו על החוק.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמצאים בתקופה לא קלה למשטרה בנושא של ההתמודדות עם הטרדות מיניות ו'רוח המפקד' שלך מחייבת למצוא את שביל הזהב.
עאידה תומא סלימאן: אתה עדיין בדרך של מציאת שביל הזהב, וכדי למצוא את שביל הזהב צריך ללכת לקיצוניות השנייה.
עאידה תומא סלימאן: לניסיוננו ולהבנתנו, לא פלא שכולנו קפצנו כנשוכות נחש, כששמענו את הדברים של אדוני ביום האישה בפני שוטרות ואנחנו, אתה יודע, אם אנחנו עוצרות רגע בשמירה – ואני אומרת "אנחנו" כי אנחנו באמת מקדמות את הנושא הזה בדם לבנו ונשים מקדמות את זה במדינת ישראל ואם רגע אנחנו עוצרות במקום, הכול יורד לטמיון ואנחנו לא יכולות לעצור במקום, וכשאנחנו רואות בך באמת שותף לעשייה, לדרך, גם עם הרקורד העשיר שלך, מלפני שבאת למשטרה, ועם כל התקווה העוטפת, שתביא למקום, שחשוב לכולנו במדינת ישראל, לארגון הביצועי הזה, שישמור עלינו, כשאתה, לא שאתה לא מבין אבל כשאתה אולי לא מכיר את העבודה רבת השנים ואת הדריכות שלנו, ואנחנו רוצות שתהיה שותף שלנו, אנחנו לא נגדך, אנחנו באות ואומרות: קח את זה ותפנים את זה במשטרה, כי אתם בעצם 'המגדלור' של החברה בישראל ולפעמים, צריך להקצין לכיוון השני כדי למצוא את שביל הזהב ובמשטרה, לצערי הרב, עדיין אנחנו מדברים על תרבות קלוקלת, על דפוסים, הרי איך יכול להיות שהצבא עשה כזו דרך מדהימה, באמת כזו דרך, רגע, רגע, התרבות - - <מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך:> כשאתה עושה את המהלך הקיצוני - - -
עליזה לביא: כשאדוני מדבר על חובת ההרחבה, האם למשל, היו הדרכות בעניין הזה, לכל השוטרים במדינה?
עליזה לביא: האם היו ההדרכות?
עליזה לביא: קיי אבל אנחנו מדברים פה על חובת הרחבת הדיווח כבר למעלה משנה.
עליזה לביא: האם הכשרות ניתנו בשטח?
עליזה לביא: האם - - -
<יעל אידלמן: בוודאי.
עליזה לביא: בסדר, "בוודאי", אנחנו יודעים מה היה פה לפני שנה ושנתיים בדיון - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, תעלי את השאלות ואנחנו ניתן זמן לתשובות.
עליזה לביא: אני רוצה לבקש – אני מסיימת במשפט, אני מבקשת ממך, להצהיר כאן עוד היום על הבנה שלך את העניין הזה ולקריאה ברורה ובהירה, במלים חד משמעיות לגבי ההתמודדות של המשטרה עם ההטרדות המיניות והסיוע שיינתן לכל מי שתבחר בכל דרך, להתלונן על הטרדה מינית, בין אם זה בעילום שם, בין אם זה דרך היוה"לן, בין אם זה בפנייה כזו או אחרת ושאתה לוקח את הנושא של ההטרדות המיניות באופן חד משמעית, גם השוטרות, גם החיילות שתחת פיקודך ויינתן מענה מיידי לסוגיה הזו, תודה גבירתי.
עאידה תומא סלימאן: זכות הדיבור להדס שטייף.
<הדס שטייף: אני דווקא אדבר בכובע של כתבת משטרה הרבה שנים ועניין המכתבים האנונימיים, שברור עכשיו למה כיוונת, את זה דווקא הבנתי בתחילה אבל, יש משהו שנורא חשוב שתדע, גם לעניין מכתבים אנונימיים של שוטרים, שאולי אתה יכול לחשוב בטעות שהם מזדהים או לא מזדהים בשמם ולכן הם אולי מתכוונים לפגוע במעמדו או בקידומו של שוטר כזה או אחר, אני רק יכולה להגיד לך, מתוקף היותי הרבה מאוד שנים כתבת משטרה, הרבה מאוד מכתבים אנונימיים של קצינים הגיעו למח"ש – כי במשטרה לא היה למי לפנות ודיברו על הטרדות מיניות נגד שוטרות וזה לא טופל, בגלל שזה היה אנונימי ובגלל שהיה חשש שמדובר אולי בניסיון להכשיל קצין או שוטר כזה או אחר לקראת קידומו, ועכשיו, עם הגל האחרון שהיה בשנתיים האחרונות, התברר שכל התלונות האנונימיות מאז, היו אמתיות והן נבדקו עכשיו, רק שלצערנו, חל עליהן חוק ההתיישנות ולכן הקצינים טופלו בהיבט המשמעתי, אז כך שכשמדברים על תלונות אנונימיות, לא רק של שוטרות, אלא לדעתי גם של שוטרים וקצינים שמדברים על הטרדות מיניות והם לכאורה לא מדווחים בשמם בשל חשש כזה או אחר, צריך להתייחס גם לזה.
<הדס שטייף: אחד.
<הדס שטייף: דבר נוסף, שכדאי מאוד להעיר, הרבה מאוד נשים בכלל, לאו דווקא שוטרות אבל שוטרות מפחדות הרבה מאוד פעמים מפני נקמה וראינו את זה, התייחסות שגוררת אחריה יחס לא טוב בתוך הארגון, בתוך מקומות העבודה שלהן, צריך להשגיח גם על זה כי זה קורה, לצערנו, אבל, עדיין מתלוננות על הטרדות מיניות, שמגיעות אלי, כי אני כתובת, מדווחות על זלזול מאוד מאוד גדול של השוטר החוקר בתחנות המשטרה, אז המשטרה עשתה רה ארגון כשהחליטה לשים שוטרות שתקבלנה את התלונות אבל לא תמיד יש שוטרות ולפעמים יש שוטרים, ולא אחת גם שוטרות לפעמים נוטות לזלזל או לא לשמוע את מה שהאישה משמיעה, אלא להתייחס לזה בכזו דרך ואני מכירה שלש נשים מהשבוע האחרון, שהחליטו לא לחזור ולהתלונן במשטרה.
<הדס שטייף: ולדעתי המסר צריך לבוא גם ממך לעניין הזה, כי זה מאוד מאוד חשוב.
<הדס שטייף: תודה.
עליזה לביא: תודה, על כל העבודה שלך - - - במערכת הזו.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת בני בגין, אתה רוצה להתייחס?
זאב בנימין בגין: מאוד בקצרה כי - - -
עאידה תומא סלימאן: אתה רוצה לחכות?
זאב בנימין בגין: אני בכל זאת אומַר ואשתדל בקצרה.
זאב בנימין בגין: אני הייתי רוצה לשמור עוד דקה, אחרי הדברים אם יהיה לי מה להעיר.
זאב בנימין בגין: אני כמובן פועל ומדבר אמנם בתפקידי כחבר הועדה לקידום מעמד האישה אבל, ראיתם קודם שחלות עלי המגבלות הרגילות של ההבנה של דברים בדרך כלל, אז בתוך המסגרת הזו אני רואה את הדברים כך, למרות דברי המפכ"ל והחברות, אני אומר את זה באופן כללי, מבחן התוצאה הוא חשוב והוא איננו המבחן היחיד.
זאב בנימין בגין: לו מבחן התוצאה היה המבחן היחיד, אז היה נכון לנצח שתיים אחת, עם היד של מרדונה ולכבוש את ה'גול'.
זאב בנימין בגין: יש מבחן הדרך, יש מבחן ההשתדלות, יש מבחן המאמץ.
זאב בנימין בגין: המשטרה, כמו ארגונים אחרים, איננה 'דינגי' שאנחנו סובבים והיא מיד מסובבת, היא אנייה גדולה, גם ארגונים אחרים הם אניות גדולות, הצבא הוא אנייה גדולה מאוד, החברות פה בירכו וציינו את ההתקדמות הרבה בצבא, זה לא לקח חודש, זה לקח שנים רבות ועדיין אנחנו רואים ספיחים שראוי לטפל בהם ומטפלים בהם.
זאב בנימין בגין: לעניין הדיון היום, בדברים ששמענו, אני חושב שמבחן ההשתדלות, מבחן המגמה הוא מבחן חשוב.
זאב בנימין בגין: אני חושב שהמגמה המסתמנת בשנים האחרונות – כפי שנאמר, ובדרך שבה רואה את הדברים המפקח הכללי, בחודשים האחרונים, אני הייתי ממתין עוד זמן, כדי לראות את התוצאות, כמובן תמיד צריך עוד להעיר.
זאב בנימין בגין: המגמה החיובית הזאת, בקרב המשטרה, היא כמובן תולדה מבחינות רבות, של הפעילות רבת השנים של הארגונים – הארגונים עוסקים בכך בלשון זכר אבל הפעילוֹת, בדרך כלל, שהן מנהלות את הארגונים האלה ופועלות וחברות הכנסת בעיקר לעומת חברי כנסת אבל, בסוף, אנחנו רואים פרי לעבודה הזאת, אנחנו רואים הבנה יותר גדולה, אז היא לא מושלמת, אנחנו מתקרבים למצב שהוא ככל הנראה יותר טוב.
זאב בנימין בגין: אני חושב, אדוני המפכ"ל, שהעניין הוא באי-הבנה שנובעת אולי אפילו מסגנון הדברים שכתבת.
זאב בנימין בגין: לו במקום לומר – או כפי שנכתב לפחות בתקשורת "אני לא עוסק בתלונות אנונימיות" היית רק מחליף ואומר "לא אני עוסק בתלונות אנונימיות – יהיו הטרדה מינית, מפני שהן תלונות פליליות ואני מעביר אותן ישירות למח"ש אז אולי היו פחות - - -
<קריאה: בני, נשמע מדבריך כאילו הפסיק, איפה עובר הפסיק – זה מה שהיה משנה את הקונוטציה וזה לא כך.
עאידה תומא סלימאן: אבל המשפט השני הוא מה שחייב לפי החוק.
זאב בנימין בגין: חברותיי, אני רואה באמירה הזאת אמירה מחמירה כלפי הטרדות מיניות ולא מקלה.
זאב בנימין בגין: תארו לעצמכם שאני אומר:
זאב בנימין בגין: אני בודק קודם כל ואם אני רואה שהתלונה על הטרדה מינית היא לא בדיוק אבל היא רק משמעתית אז אני אמתין עוד חצי שנה ואני אקרא ליוהל"ן, אבל המשטרה היום, כנראה לא רק היום, מעבירה כל המכתבים על הטרדה מינית, ישר למח"ש.
זאב בנימין בגין: אני לא יכול לבוא בטענה נוספת לכך אבל, אני חושב שהיה חשוב לנו לשמוע את הפעילוֹת, את יועצת המפכ"ל לענייני נשים, אני לא 'מת' על הקיצור הזה – היוהל"ן – מי מבין מה זה יוהל"ן?
זאב בנימין בגין: אל תקצרו כל כך, אפשר להגיד שסגן מפקד פלוגה לא הרבה יותר ארוך מסמ"פ, נכון, תגידו היועצת - - -
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה, כמי שלא עברה דרך הצבא ויש לה קושי תמיד עם הקיצורים האלה – שגם לך יש בעיות מסוג זה.
זאב בנימין בגין: אני יודע אבל זה בגלל שאני גבר, אמרתי קודם.
עאידה תומא סלימאן: קיי, גברת - - -
רויטל סויד: אולי נשמע, יש הצבעות - - - אבל אני רואה שזה עדיין לא מתקיים אז אני אשמח לשמוע את יעל לפני שאני מדברת.
עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה גבירתי ואני מקווה שתתני תשובות גם על מה שעלה עד עכשיו.
<יעל אידלמן: בוקר טוב, אנחנו עוסקים בעניין של הטרדות מיניות, טיפול מניעה והסברה בארגון מזה כשנתיים, מאז שאני התחלתי את תפקידי.
<יעל אידלמן: שתי מטרות היו לנו: אל"ף, להגדיל את העניין של ההסברה והמניעה והטיפול במתלוננת.
<יעל אידלמן: אני שמה את זה על השולחן.
<יעל אידלמן: המתלוננת היא בראש מעייננו, כל הטיפול בה, כל המעטפת שהיא מקבלת זה משהו שאנחנו שמים אותו על השולחן ביומיום, אני תיכף אדבר על מה שעשינו בשנתיים האחרונות למען המתלוננות.
<יעל אידלמן: בכל מה שקשור להסברה, אנחנו החלטנו שאנחנו לא מסתפקים בהרצאות פרונטליות משפטיות לגבי מהי הטרדה מינית, כי לרוב אנשים אחרי עשר דקות מאבדים את הקשב, כשמתחילים לדבר אתם על סוגי ההטרדה המינית, אז אנחנו בסוף, אחרי בחינה של כל מיני - - - 'הלכנו' על משחקי סימולציות של שחקנים, שמותאמים לאווירה של הארגון שלנו, לא לארגונים אחרים, הם מותאמים לאווירה של הארגון שלנו ואני אשמח להזמין אתכם פעם אחת לסימולציה כזאת שנעשית, היא נעשית ברמה של מפקדי מחוזות, אגפים, עכשיו אנחנו רצים בכל המרחבים, בקורסים במשטרה לכל הרמות.
<יעל אידלמן: אנחנו מציגים חמש סיטואציות, צריך לראות את השיח שמתפתח בין נשים בינן לבין עצמן, האם הייתה או לא הייתה הטרדה מינית, אנחנו 'הולכים' על הדברים ה'אפורים', ששם בדרך כלל יש את הדילמה, אם הייתה או לא הייתה הטרדה מינית.
<יעל אידלמן: אתם צריכים לראות חוסר הסכמה בין נשים, בינן לבין עצמן, בין נשים וגברים, בין גברים לגברים, השיח שמתפתח הוא דרך למידה מאוד מאוד חשובה.
<יעל אידלמן: אחרי השיח הזה, אחרי שעה וחצי שרואים את הסימולציות האלו, אנחנו שמים את ההרצאה שמירי נותנת אותה, הרצאה משפטית אבל, אז זה בא ממקום אחר, עם הדוגמה, עם הראייה.
<יעל אידלמן: אנחנו נותנים דגש בהרצאה שלנו על כל יחסי מרות, זה משהו ששמנו אותו על השולחן בצורה מאוד דרמטית, מעבר לזה, על כל העניין של יחסי מרות בתוך הארגון, הקשרים שנוצרים והדגשים שיש לשים.
<יעל אידלמן: אנחנו פירסמנו איגרת לכל שוטרי משטרת ישראל, כולל שוטרות חובה ושוטרי שח"מ בארגון, שקיבלו בתלוש המשכורת שלהם, זה לא משהו שהיה מונח במסדרונות ו'מי שירצה ייקח', אלא מי שפתח את תלוש המשכורת קיבל איגרת עם כל - - - מהי הטרדה מינית, למי פונים, מהי הכתובת ועם הפלאפונים שלנו, לא הטלפונים במשרד, אנחנו זמינים 24/7 לכל פניה אלינו.
<יעל אידלמן: אנחנו תלינו תקנונים בצורה ברורה יותר ולא בלשון המשפטית, כדי שהכול יהיה נגיש והכול יימצא.
<יעל אידלמן: אנחנו כרגע נמצאים בפיתוח, בשיתוף פעולה עם ארגוני מרכזי הסיוע וגם כיוהל"ן, יועצת המפכ"ל לענייני שוויון מגדרי, לפתח סדנה מיוחדת לשוטרות שח"מ, כי זו אוכלוסייה אחרת - - -
זאב בנימין בגין: מה זה שח"מ?
עליזה לביא: החיילות.
<יעל אידלמן: שוטרות חובה שעושות את השרות הצבאי שלהן במשטרת ישראל - - -
עליזה לביא: מי היום אחראי עליהן?
עליזה לביא: למי הן יכולות לפנות?
<יעל אידלמן: הן יכולות, אנחנו מטפלות בהן, התלונה תיחקר על ידי מח"ש אבל הן יכולות לפנות גם למרכז בכל מה שקשור לטיפול הנפשי, הן יכולות לקבל את הטיפול אצלנו ותיכף אדבר על הטיפול שאנחנו נותנים.
<יעל אידלמן: אנחנו כן מבינים שזו אוכלוסייה אחרת, בכל זאת, הן ילדות בנות 18 שצריכות לקבל משהו אחר.