GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעמה ריבלין: הרעיון הוא שכשיש פשיטה ואנחנו לא רוצים לדעת מתי יש פשיטה, אנחנו לא רוצים להיות מעורבים בפשיטה, אבל כשנשים מגיעות, הן דרך אגב נלקחות לתחנת המשטרה להיחקר, לא כי הזנות היא אסורה, אלא כדי לראות מי מפעיל את בית הבושת והן נמצאות שם ובחוויה, כמה שזה נעשה בצורה הרבה יותר - - - עדיין הן מרגישות מואשמות ונחקרות והן לא ישתפו פעולה.
<נעמה ריבלין: ואני חושבת שאם אנחנו נוכל להיות שם כיחידת סיוע, טלפון להרים אלינו, ועושים את זה בראשון, משתפים איתנו פעולה, מרימים טלפון 'יש נשים', והם אלה שמספרים להם 'תקשיבו, יש שיקום בסלעית' וכשזה בא משוטר זה לא תמיד משהו שהן ישתפו איתו פעולה.
<נעמה ריבלין: איכשהו לייצר את הקשר, להגיד להן בזמן אמת, כשהן בזמן חרדה במשטרה, שתבוא מתנדבת מסלעית, תבוא עובדת מסלעית, תבוא מישהי מהניידת בחיפה.
<אביטל רוזנברגר: אנחנו גם הצענו את זה, לא קוראים לנו.
<רובי קיים: זה נעשה עם ביאטריס.
<אביטל רוזנברגר: אני יודעת כי דיברתי על זה עם ביאטריס.
<אביטל רוזנברגר: לא קוראים לה.
<אביטל רוזנברגר: ביאטריס הציעה להם עובדת סוציאלית 24 שעות ביממה, בכל שעה היא תהיה און קול להגיע לתחנה.
<רובי קיים: טוב, אני יודע שזה - - -
<חנה - שם בדוי: בבקשה, אפשר להוסיף עוד משהו לגבי העדות בבית משפט?
<חנה - שם בדוי: אני יכולה לומר לכם שגם היום, אחרי שהבן אדם שפגע בי חזר לעבוד שם, השתחרר מעבודות השירות שניתנו לו ואני מנהלת מולו משפט אזרחי, אני עומדת כאן, אני מסכנת את עצמי, אני עד היום, שנה וחצי אחרי המקרה, מוטרדת ונמצאת בתחושת סכנה.
<חנה - שם בדוי: עדיין פונים אליי.
<חנה - שם בדוי: לצערי אף אחד לא יכול לעזור לי, אף אחד לא עוזר לי, אני פשוט מתפללת כל יום.
<חנה - שם בדוי: לצאת משם, לתת עדות בבית משפט, להגיע למשטרה, אלה דברים שכן, הם מסוכנים, את נחשפת שם ואת מעמידה את עצמך בסכנה, בין אם זה מהבחינה של העתיד שלך, בין אם זה מהבחינה של מי שאת ואפילו החיים שלך.
עליזה לביא: מי עזר לך?
עליזה לביא: איך את יצאת?
<חנה - שם בדוי: אחרי שהייתי הרבה זמן עצמאית הלכתי לעבוד כחשפנית בסוכנות והבוס שלי אנס אותי.
<חנה - שם בדוי: זה היה מאוד ברוטלי והיה לי מאוד קשה לעכל את זה וסיפרתי לחבר טוב מה שהיה, שהוא במקרה גם סטודנט למשפטים ואז הוא אמר לי את המשפט הבא, שחלחל בי, הוא אמר לי 'הוא בטוח פגע ויפגע בעוד נשים, יש לך את היכולת לעצור את זה ואם לא תעצרי את זה, זה על הכתפיים שלך'.
<חנה - שם בדוי: לא יכולתי להסתובב עם התחושה הזאת.
<חנה - שם בדוי: ברגע שהגשתי תלונה, ברגע שפורסם גם בתקשורת, לצערי, והתחלתי גם להיות מוטרדת ולהיות מאוימת הבנתי שאין לי לאן לחזור.
<חנה - שם בדוי: אני לא אגיד לכם שאחרי התלונה לא רציתי לחזור, פשוט למקום אחר, להמשיך את זה, אבל אחרי שהתלוננתי גם הייתי מרוסקת והבנתי שאין לי לאן לחזור והגיע הזמן לנסות להרים את עצמי ולפנות למקומות עבודה אחרת.
<חנה - שם בדוי: גם העובדה שמה שקרה, אני הייתי באמצע תואר ראשון, ואני עתודאית, עושה תעודה אקדמית, זה גם מחזיק אותי שיש לי לאן ללכת ואני לא רוצה שזה ייהרס, כי מאוד חשוב לי השירות שלי ולא רציתי שבצבא יידעו.
עליזה לביא: אני רוצה להגיד לך דבר אחד.
עליזה לביא: יש פה הרבה מאוד אנשים טובים בחדר הזה ובכל הצעדים הבאים שלך הטלפון שלי פה, אם מישהו, באמת, את עשית צעד מאוד אמיץ שבאת להעיד פה בוועדה, אני אומרת לך את זה גם ממרום גילי וגם מהתפקיד שלי פה בראש הוועדה, יכול להיות שמישהו ירצה או לפגוע או להרוס לך משהו בהמשך הדרך שלך.
עליזה לביא: את אישה אמיצה ויש לך פה הרבה מאוד אנשים שיעזרו לך, יש פה הרבה ידע, ניסיון ויכולת.
עליזה לביא: אל תהססי לבקש מאיתנו עזרה, את לא לבד.
עליזה לביא: ואת המסר הזה תעבירי גם לחברות שלך, אתן לא לבד.
עליזה לביא: לנו לא תמיד יש את הכלים להעביר את המידע הזה, שיש עזרה.
<חנה - שם בדוי: הכי קשה זה שאת מרגישה לבד.
<חנה - שם בדוי: כמו שדניאל אמרה, את מחפשת חום ואת מרגישה כל כך לבד ואת מרגישה שרק דרך זה מישהו אולי, אולי, תראי מה זה אהבה.
<חנה - שם בדוי: זה דבר שהוא בלתי נתפס.
<חנה - שם בדוי: אבל כן, הבדידות זה הדבר שהכי קשה.
<חנה - שם בדוי: ותודה.
<חנה - שם בדוי: באמת תודה לראות כל כך הרבה אנשים שעובדים כאן ואכפת להם וחשוב להם.
<חנה - שם בדוי: אנשים שגם לא יודעים מה זה, הם לא ראו, ואז כאילו למה שיהיה לכם אכפת מעוד איזה זונה?
<חנה - שם בדוי: מעוד איזה מישהי ברחוב?
<חנה - שם בדוי: זו השאלה.
<חנה - שם בדוי: זה לא מובן מאליו.
<חנה - שם בדוי: אני מעולם לא תיארתי לעצמי שיושבים כל כך הרבה אנשים, כל כך הרבה גורמים, בייחוד אחרי מה שאני קיבלתי לפחות, מהניסיון שלי.
<חנה - שם בדוי: באמת אנשים שאכפת להם זה לא מובן מאליו, אז אני באופן אישי מודה לכולכם.
עליזה לביא: אנחנו צריכים לסגור את הדיון.
עליזה לביא: ענת, את רוצה להעיר?
עליזה לביא: מישהו שרוצה?
<זהר לוטן גורדון: אני אגיד ממש בקצרה.
<זהר לוטן גורדון: אני זהר ממרפאת לוינסקי, יעל גור לא יכלה להגיע, אני באתי במקומה.
<זהר לוטן גורדון: אני רוצה להוסיף רק עוד פן אחד שלא עלה פה, שאנחנו פוגשים בעבודה בשטח.
<זהר לוטן גורדון: אני עובדת בניידת שלנו שיוצאת לסיורים בשטח ואני רוצה להגיד, להבדיל מהמפגשים שלנו והטיפול של רובי במקרים שאנחנו פוגשים, מפגשים של נשים מול המשטרה, רובי, באמת, הלוואי שכל השוטרים היו ככה, אבל בתקופה האחרונה אנחנו פוגשים התעמרות של שוטרים, ככה אווירה מאוד מאוד קשה ובעצם אני רוצה לצרף את ההצעה שכמו שצריך לעשות השתלמויות ואיזה שהם ימי עיון לשופטים יש מקום גם לעשות את זה לאנשים הכי זוטרים שעובדים במשטרה, שהם נפגשים בשטח.
<זהר לוטן גורדון: ושוב, חשוב לי לציין שרובי הוא לא מייצג את הלך הרוח שיש במשטרה ומה שאנחנו פוגשים בשטח, דברים מאוד מאוד קשים, פשוט התעמרות של שוטרים בנשים.
עליזה לביא: כן, תודה רבה.
<ליאורה שמשוביץ: אני ליאורה מפני"ם חדשות.
<ליאורה שמשוביץ: אני מנהלת בית ספר.
<ליאורה שמשוביץ: חשוב לי, אני מתחברת לדברים שאמרת, כשמדברים על האחריות של המדינה, אחריות זה שגם שר החינוך יוצא באמירה אחרי אירוע כזה, לא רק שרת המשפטים, שמשרד החינוך יעבה את מה שאנחנו קוראים שוויון בין המינים וייחד תכניות וזמן ומשאבים גם לחינוך.
עליזה לביא: גם אותך אני מזמינה לדיון שלנו.
עליזה לביא: אנחנו הבנו פה שיש לנו מצוקה לא פשוטה מול המשרד ואנחנו מקיימים דיון נקודתי.
עליזה לביא: אני מזמינה אתכם, אני מזמינה אתכם להזמין אנשים שקשורים לנושא.
עליזה לביא: אני יודעת שיש ארגונים ועמותות שיש להם תכניות, הם מנסים להיכנס למשרד החינוך, אני מכירה את הכשלים ואת הקשיים ואנחנו מייחדים לכך דיון.
עליזה לביא: יש לנו תאריך?
<אריאלה אהרון: 21 ביוני.
<אריאלה אהרון: אנחנו נוציא זימון לכל המשתתפים ואם אתם מכירים עוד גופים, ארגונים.
<אריאלה אהרון: שראוי שיהיה כאן אנחנו נשמח מאוד.
<נטלי לוין אוחנה: משפט לסיום, אני אתחבר פה למה שנאמר על הצורך באמת הקריטי בחינוך מגיל צעיר, להיכנס למערכות החינוך הפורמליות והבלתי פורמליות ובשנה אנחנו מריצות פרויקט, פיילוט, בבתי ספר, במכינות, בשנות שירות, לבני נוער החל מגילאי 16, על זנות, על מה היא זנות, על מה הם חיים בזנות, על למה זה לא נורמטיבי, על למה זה לא לגיטימי.
<נטלי לוין אוחנה: אנחנו במגעים ראשוניים מאוד מול משרד החינוך, כמובן שנגיע ונשתתף בדיון, אבל זה לא יכול להתחיל ולהיגמר רק בנו.
<בת שבע אפרים: מילה אחת.
<בת שבע אפרים: אני לא אחזור על אף מילה פה ואתם יודעים שגם הרשות ממגרת וזה תפקידה והיא עוסקת במגדר.
<בת שבע אפרים: דבר טוב שהיה, ב-2006 הוקצו כספים רבים והיו דיונים רבים על הנושא, נושא סחר בנשים, ב-2007 הייתה החלטת ממשלה לתת אות עיטור לארגונים שעסקו בנושא סחר בנשים.
<בת שבע אפרים: כל שנה ניתנו שלושה עיטורים, כפול שבע שנים 21 עיטורים, כולל המנכ"לית שלי לשעבר מרית דנון.
<בת שבע אפרים: פתאום גילו שכולם קיבלו ואין צורך, אפילו הוועדה שישבה גם קיבלה.
<בת שבע אפרים: החליטו שצריך לעשות את זה אחת לשנתיים-שלוש כי נגמרו הארגונים.
<בת שבע אפרים: אני מבקשת - - -
<נעמה ריבלין: לא נגמרו הארגונים, למשל ארגונים כמו סלעית ואופק נשי הם לא שייכים כי זה לא סחר.
<בת שבע אפרים: בבקשה, דבר טוב שהיה, לפחות לעודד אנשים, לחזור לזה כל שנה.
עליזה לביא: אני רוצה לחזור ולהודות לכל מי שהגיעו בשעה מוקדמת, מעריכה את זה מאוד.
עליזה לביא: אני חושבת שזה היה דיון מאוד חשוב ומשמעותי, מחלחל, מסביר לנו באיזה מציאות אנחנו חיים וכמה עבודה רבה עוד לפנינו במקומות השונים.
עליזה לביא: אנחנו חייבים לשנות, אנחנו חייבים לתקן, אנחנו נמצאים כמה ימים לפני חג השבועות.
עליזה לביא: את אמרת 'אני לא ידעתי שכל כך הרבה אנשים טובים יושבים ודנים בסוגיה הזאת', יש הרבה אנשים טובים, יש הרבה רצון והרבה תקווה וכוונה, גם ברמה התודעתית ובטח בחוק, שאני קוראת מכאן לשרת המשפטים להצהיר על כך שהיא תומכת ומחויבת לקדם.
עליזה לביא: אנחנו גם נקיים דיון עם נציגת המשרד, אני מקווה שזו תהיה המנכ"לית או השרה, במקום שבאמת אנחנו עומדים עם החוק.
עליזה לביא: כי זה צריך להיות מוסרי יותר וזה צריך להיות באמת מקום של תיקון וגם כי אנחנו מחויבים לערבות הדדית וכל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם מלא.
עליזה לביא: אני רוצה לחזור ולסכם את הדברים שאמרנו.
עליזה לביא: ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים ובזנות פונה לנשיאת בית המשפט העליון לדרוש ממנה עמדה ברורה בהמשך לדברים שאמר השופט הרמלין ולהבהיר את עמדתה היא ואת עמדת בית המשפט.
עליזה לביא: אנחנו פונים ונפנה שוב להנהלת בתי המשפט, למנהל בתי המשפט, בנושא של הכשרות שופטים וגם אני מבקשת את תגובתו נוכח האמירה של השופט, הכשרות בסוגיית הזנות וסחר בנשים לשופטים, השתלמויות סדורות בנושא ובמיוחד לאלה שמטפלים בתיקים מהסוג הזה.
עליזה לביא: ואנחנו כמובן נפנה לשרת המשפטים לבקר את האמירה של השופט ואנחנו גם נחשוב על סיור משותף ומשתף, גם עם נשים שיצאו מהמעגל, ויחד איתכם נחשוב על אותם מקומות שאולי בהם נוכל להעביר את המסר בצורה נוספת כדי לספר לעוד אנשים ולעוד נשים במיוחד על הרצון הטוב שקיים, על הדרך לצאת מהמעגל ועל הקריאה שלנו למסד בחקיקה.
עליזה לביא: תודה רבה לכולם ולכולן והמשך יום טוב ושיהיה חג שמח.
עאידה תומא סלימאן: צהריים טובים, אורחות ואורחים נכבדים, אני מאוד מקווה שתיתנו לנו לפתוח את הישיבה הזו.
עאידה תומא סלימאן: זאת ישיבה משותפת של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי וועדת החינוך בכנסת, ואני שמחה לראות שיש התעניינות רבה, הנוכחות היא גדולה והחומר הוא רב.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפתוח ולהגיד שאנחנו קיבלנו החלטה לקיים את הישיבה המשותפת, ולמרות שחבר הכנסת מרגי לא נוכח איתנו כאן היום אני חייבת לציין שאני מודה לו על ההיענות המהירה לבקשתי לקיים את הדיון באופן משותף בין הוועדה לקידום מעמד האישה לבין ועדת החינוך.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו קיבלנו החלטה כזו באופן הכי ברור לאחר מאמצים עילאיים, בשתי הוועדות כנראה, אבל בעיקר בוועדה לקידום מעמד האישה זמן רב, לקבל תמונה ברורה של כלל התכניות והמאמצים שקיימים בבתי הספר על ידי משרד החינוך והגורמים שמופעלים על ידי משרד החינוך בכל מה שקשור גם בתכניות לשוויון מגדרי, גם בתכניות להעצמת הנערות והתלמידות וגם בנושא של הטרדות מיניות וחינוך מיני באופן כללי בתוך בתי הספר.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו ביקשנו את זה ואני הדגשתי את זה כי אי אפשר לא להתייחס שבתוך בתי הספר, בתוך מערכת החינוך, אנחנו מעצבים את הדורות הבאים, אנחנו מעצבים את האישיות, את הידע, את הניסיון ואת הדעות ואורח החיים של אזרחי ואזרחיות המדינה בעתיד הקרוב וגם הרחוק.
עאידה תומא סלימאן: מורים ומורות, מערכת החינוך באופן כללי, יש בידיה כלי שהוא כלי מאוד חזק, יש בידיים שלה כלי שיכול להשפיע על האופי שמתנהלים בהם החיים בתוך המדינה הזו, על היחסים בין שני המגדרים, או יש כאלה שגם יגידו שלושה או ארבעה מגדרים, אני כבר הפסקתי לספור, אני אומרת בין בני ובנות אדם וחווה ומה שהם מגדירים את עצמם.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתמקד היום בעיקר, בהתחלה, ויסלחו לי הארגונים שבדרך כלל אני בוועדה נותנת להם מרחב די טוב כדי להציג את הדברים שלהם, היום נתמקד בהתחלה בנציגי או נציגות משרד החינוך, לשמוע מהם על התכניות ועל הפעילות שהם עושות ועושים ואחר כך אנחנו נפתח לארגונים וכמובן מתי שירצו חברי הכנסת וחברות הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: היום אני לא מנהלת את הישיבה לבד, כי זו ישיבה משותפת ואני מתכבדת בזה שיש לי שותפה, חברת הכנסת מירב בן ארי תנהל את הישיבה מטעם ועדת החינוך ביחד איתי.
מירב בן ארי: תודה רבה, גברתי.
מירב בן ארי: כמו הרבה דברים שאנחנו עושות ביחד, רק השבוע היינו ביחד בסיור, יש לי הכבוד להיות כאן גם כממלאת מקום יושב ראש ועדת החינוך, אבל גם כחברה בוועדה למעמד האישה.
מירב בן ארי: אני שמחה לראות את ההשתתפות באמת הגבוהה של הנוכחים כאן, אני חושבת שזה מעיד על חשיבותו של הדיון, גם למשרד, אבל גם לרשויות ולעמותות שעוסקות בכך.
מירב בן ארי: אנחנו עוסקים ועוסקות גם בוועדה למעמד האישה וגם בוועדת החינוך בנפרד בנושאים של מיניות, מגדר, ובשבוע הבא יתקיים כאן, כמו שחלק מהארגונים כאן יודעים, יום בנושא של הקהילה הלהט"בית, לכן גם כאן יהיו דיונים, אני גם אנהל את הדיון בוועדת החינוך.
מירב בן ארי: הנושא הזה הוא לא זר לנו, להיפך, אנחנו עוסקים ועוסקות בו הרבה זמן מחיי הוועדה.
מירב בן ארי: אני כבר אומרת לכם שיש כאן הרבה דוברים והרבה אנשים שהגיעו ובשיתוף עם עאידה אנחנו ניתן כמובן זכות דיבור, אבל תצטרכו לקצר.
מירב בן ארי: אנחנו נשמח, אני אומרת את זה גם הרבה פעמים כשאני מחליפה את חבר הכנסת מרגי כיושב ראש ועדת החינוך, שתתמקדו בעיקר.
מירב בן ארי: תשתדלו באמת.
מירב בן ארי: אני יודעת שיש כאן הרבה ארגונים וגם רשויות שעושים פעילות מדהימה וענפה, שלא תחשבו שאם אנחנו מקצרים אתכם בדיבור אנחנו חלילה מזלזלים בפעילות החשובה שאתם עושים, פשוט תבינו שיש כאן הרבה אנשים.
מירב בן ארי: אנחנו שמחות על כך שיש כאן הרבה אנשים ונשים, אנחנו נמצאים הרבה פעמים בוועדות שמספר המשתתפים בקושי מקיף את השולחן, אז זה חשוב.
מירב בן ארי: וגם כמובן חברי הכנסת, שכמו שאתם רואים, זה חוצה מפלגות, הנה גם חברת הכנסת ברקו מצטרפת אלינו וחברת הכנסת עזריה.
עאידה תומא סלימאן: ואני מברכת על זה שגם חברת הכנסת רחל עזריה הצטרפה ולפניהן איתנו חבר הכנסת מסעוד גנאים וחברת הכנסת עליזה לביא.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתחיל בזה שאני אבקש קודם כל מאושרה לרר שייב, הממונה על שוויון בין המינים בחינוך, מינהל פדגוגי, במשרד החינוך, בבקשה תציגי לנו את הפעילות.
<אושרה לרר שייב: אני מודה מאוד לוועדות שנתנו לנו את ההזדמנות להציג את הפעילות שלנו, זה לא מובן מאליו ובאמת תודה רבה.
<אושרה לרר שייב: קודם כל התפיסה של היחידה לשוויון בין המינים היא תפיסה של יחידה שבאה ורואה את האחריות שלה לשינוי חברתי.
<אושרה לרר שייב: התפיסה היא תפיסה חברתית שרואה בפערים המגדריים ובפערים בין המיניים בעיה של הבניות חברתיות שמתחילות מהרגע שנקלטת הביצית בזרע ושואלים האם זה בן והאם זה בת.
<אושרה לרר שייב: התפקיד שלנו כמערכת חינוך והתפקיד שלנו ביחידה לשוויון בין המינים זה ללמד את כל המערכת כולה להרכיב את המשקפיים המגדריים ולראות איפה זה קורה, מתי זה קורה, לפתח חשיבה ביקורתית ולשנות את פני החברה.
<אושרה לרר שייב: הפעילות של היחידה שלנו מתחלקת לשלושה חלקים מרכזיים.
<אושרה לרר שייב: אחת זה עבודה בתוך תכניות הליבה.
<אושרה לרר שייב: זאת אומרת להיכנס למשהו חובה בתוך המערכת ולעשות שם ג'נדר מיינסטרימינג, בתוך התכניות הערכיות חברתיות, בתוך תכניות הלימוד.
<אושרה לרר שייב: אחר כך העבודה השנייה שלנו זה לפנות לאוכלוסיות יעד מיוחדות שמבקשות מאיתנו לעבוד איתן על כל מיני דברים, או בתי ספר שרוצים תכניות מיוחדות ומבקשים להעמיק.
<אושרה לרר שייב: והפעילות השלישית הגדולה שלנו זה קידום בנות למתמטיקה, מדעים וטכנולוגיה.
<אושרה לרר שייב: אנחנו מתכללות את כלל פעילות המשרדים, וזה חשוב לי מאוד להגיד, כי אתם כרכתם כאן את הדיון גם עם מיניות והיחידה למיניות, זו אחת היחידות שאנחנו עובדים איתה.
<אושרה לרר שייב: חלק ממיניות זה מגדר, אבל לא הכול.
<אושרה לרר שייב: אנחנו עובדים גם עם המינהל הפדגוגי וגם עם מזכירות פדגוגית וגם מינהל חברה ונוער ועם כולם.
<אושרה לרר שייב: אני אתחיל ברשותכם להראות את התכניות שלנו, אני אתחיל עם התכניות שהן תכניות ליבה והן מחייבות בתוך המערכת, איפה אנחנו בעצם פרוסים.
<אושרה לרר שייב: קודם כל יש לנו שיתוף פעולה עם מינהל חברה ונוער בתוך המשרד, ביחד איתו אנחנו מוצאים שיעורי חברה שהם שיעורי חובה, בכל שנה, מלבד הדברים שיש אצלם קבוע, בתוך כל התכניות מדי שנה אנחנו מוציאים חוברת או גיליון של הפעלות לרגל יום האישה הבינלאומי וזה חובה במערכת.
<אושרה לרר שייב: אני לא עוברת על הכול, אתם יכולים לראות, אני גם צילמתי לכם את המצגות.
<אושרה לרר שייב: מפתח הל"ב בחברה הערבית.
<אושרה לרר שייב: מפתח הל"ב היא תכנית חובה, נמצאת איתנו ריהאם חלייף, שהיא המדריכה שמתכללת את העניין הזה.
<אושרה לרר שייב: בתוך החברה הערבית באו אלינו בצורך להטמיע את החשיבה המגדרית ולעשות פעילויות מגדר בתוך התכנית הזו שהיא תכנית חובה לכל היסודי והתחלנו בזה השנה וכבר פרסמנו שלושה מערכים וכל חודש אנחנו נוציא מערך אחד שהוא חובה במערכת.
<אושרה לרר שייב: התחלנו גם להכשיר את כל הרכזים ואת כל המדריכים לחינוך יסודי, עד כה הכשרנו בחלק הזה של השנה למעלה מ-70 ויש לנו עוד כוונה להמשיך ולהכשיר בהמשך השנה.
מסעוד גנאים: באיזה שכבות, זה רק יסודי?
<אושרה לרר שייב: א' עד ו', תיכף אני אגיע למה אנחנו עושים בתיכון.
<אושרה לרר שייב: תכנית כישורי חיים היא התכנית שתוצג לכם על ידי איריס מנדה בן יעקב, העמיתה שלי.
<אושרה לרר שייב: יש לנו שיתופי פעולה ועבודה צמודה עם שפ"י, התכנים שלנו נכנסים בלי שאתם תדעו, בכל הדברים שאתם רואים לא כתוב 'היחידה לשוויון בין המינים', אבל אנחנו עובדים במשותף, וזה בכוונה, זה מתוך תפיסה להגיד הכול זה מגדר, אנחנו לא צריכות להיות כתובות, אנחנו צריכות להיות שם.
<אושרה לרר שייב: אז גם בשיעורי כישורי חיים יש את הראייה שלנו, יש את התפיסה שלנו וזה יוצג בהמשך.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לשאול פה שאלה.
עאידה תומא סלימאן: בגלל שהתכנית הזו זו כמעט מילת המפתח שגרמה לי לקיים את הדיון הזה, כל פעם ששאלתי משהו אמרתם לי 'יש תכנית כישורי חיים'.
עאידה תומא סלימאן: כמה שעות, מה מזה מסתכם, מה עוברים התלמידים?
<אושרה לרר שייב: עוד מעט זה יהיה התור של כישורי חיים ואז היא תציג את הכול.
ענת ברקו: את אומרת שזה מתבטא בכל התכנים, אז באיזה תכנים בדיוק?
<אושרה לרר שייב: איריס מנדה בן יעקב, שהיא תציג את המיניות, יש לה בדיוק את הכול.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, בגלל שיש לי את המצגת, שהמצגת שלכן ארוכה ואני כן רוצה - - -
<אושרה לרר שייב: לא, אני עוברת מהר מאוד, נקצר.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני רק רציתי להגיד שתיקחו בחשבון שנוכל לקיים דיון.
<אושרה לרר שייב: יש לנו גם את הכניסה לתוך תכניות הלימוד בהיסטוריה, באמנות, במדעי החברה, במורשת, שם אנחנו עושים ביחד עם המפמ"רים יחידות לימוד מיוחדות, שמורים של התלמידים הרגילים בתוך המקצועות מעבירים.
<אושרה לרר שייב: יש לנו בתוך קידום בנות מתמטיקה תחילה, שזה תכנית הדגל, יש לנו מדריכה מיוחדת ומדריכים שמטמיעים אצל המורים למתמטיקה תפיסה מגדרית והוראה רגישת מגדר.
<אושרה לרר שייב: לכל המורים והמורות אנחנו התחלנו בשיטת מניפה וזה יגיע לכולם.
<אושרה לרר שייב: במדע וטכנולוגיה, שוב שיטת המניפה, התחלנו לפני שלוש שנים, אני מניחה שבסוף השנה הזו אנחנו כבר נכסה את כל המורים למדע וטכנולוגיה, מ-א' עד ט', ביחידות של השתלמות בנושא הטמעה מגדרית והוראה רגישת מגדר בתוך הכיתות.
<אושרה לרר שייב: אנחנו כבר רואים תוצאות, יש עלייה במספר הבנות שבוחרות מדע וטכנולוגיה ואנחנו רואים את התוצאות של זה.
<אושרה לרר שייב: זה מה שהצגתי לכם, זה המיינסטרים.
<אושרה לרר שייב: עכשיו אני עוברת מהר על אוכלוסיות - - -
עאידה תומא סלימאן: במיינסטרים, אני רוצה לשאול שאלה.
עאידה תומא סלימאן: את אמרת באחד השקפים שאתם מכינים חומר שהוא נכנס לספרות, היסטוריה, אמנות, מדעי החברה.
מסעוד גנאים: מורשת.
עאידה תומא סלימאן: לא, מורשת ותרבות ישראל, לא מורשת סתם.
עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא הכנת החומר הזה, ה-her story, שאני שמחה שאתם מכניסים את המושג הזה, איך זה מתבטא?
עאידה תומא סלימאן: כלומר האם זה נכנס לספרי הלימוד הרגילים או האם זה בא בשיעורים מיוחדים?
עאידה תומא סלימאן: האם זה חומר העשרה למורים?
<אושרה לרר שייב: המטרה שלנו שזה ייכנס באמת לכל החומרים, זו המטרה, לא שיגידו 'עכשיו שעת מגדר ונלמד היסטוריה מגדרית'.
<אושרה לרר שייב: זה עובד ככה, אנחנו מכינים השתלמויות מיוחדות למורים במקצועות האלה, המורים שמשתלמים במקצועות האלה לומדים לשלב וביחד עם המפמ"רים אנחנו בונים איפה - - - למשל אם אני לוקחת היסטוריה, אז אפשר כשמלמדים היסטוריה לדבר על מעמד של נשים בתקופות שונות ואז אנחנו יושבים ובונים תכנית, המורים שמשתלמים עובדים על זה, חוץ מזה שלמשל המהפכה הפמיניסטית זה חומר חובה והוא נכנס לספרי הלימוד ותכניות הלימוד, אחר כך גוזרים מזה את ספרי הלימוד.
<אושרה לרר שייב: באזרחות, בתוך מאבקי זכויות אדם לומדים גם על מאבקי זכויות הנשים.
<אושרה לרר שייב: בספרות, בתוך הלימוד, בתוך מערכי הלימוד שהמורים מחויבים - - -
מסעוד גנאים: אולי זו תקופה חדשה.
מסעוד גנאים: אני הייתי מורה, אבל לפני עשר שנים.
<אושרה לרר שייב: נכון, יש הרבה דברים חדשים.
<אושרה לרר שייב: זה משתנה.
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדעת באיזה שהוא שלב אם זה משתנה בכלל האוכלוסיות.
ענת ברקו: גברתי יושבת הראש, אפשר לשאול משהו?
ענת ברקו: אם מורים בעצם לא מכירים את ההגדרות, לא מכירים את המונחים, אנחנו סומכים עליהם שהם יכניסו את לימודי המגדר, את זכויות הלהט"בים, גם מצד אחד בגיל שהזהות המינית היא לפעמים לא כל כך ברורה וצריך להיות מאוד רגישים לזה וגם בהיבט הזה שהם בעצמם בהרבה מאוד מקרים, כל המונחים של מגדר הם מונחים יחסית מודרניים.
ענת ברקו: אנחנו מצפים שהם ייתנו את הדוגמאות ממקום פמיניסטי, מקום שמבין את ההבחנות התרבותיות, ממקום שמבין את ההבחנות על רקע מין, לא במובן של סקס, אלא במובן של מגדר והם לא יודעים לעשות את זה.
ענת ברקו: בזה שאנחנו לא עושים משהו משולב אולי, של נישה מסוימת של כן מגדר, או כן את האבחנות על זהויות מיניות, אנחנו בעצם יכול להיות שלא נותנים להם כלים.
<אושרה לרר שייב: נכון, את מתפרצת לדלת פתוחה.
<אושרה לרר שייב: באמת יש לנו בעיה שאנחנו בהחלט מודעים לה ואנחנו מחפשים לה תשובות.
<אושרה לרר שייב: אחת התשובות, נמצאת פה אורנה מרקוס בן צבי, שביחד עם מט"ח אנחנו מפתחים יחידת השתלמות גנרית שתעבור את כל ההשתלמויות של כל המורים, זה בפיתוח, לכל מורה שבא להשתלם באיזה שהוא מקצוע, בתוך ההשתלמות הזו הוא יקבל גם את היחידה הזו שעוסקת בהוראה רגישת מגדר.
<אושרה לרר שייב: כשבמת
<אושרה לרר שייב: מטיקה זה כבר עובר ובמדע - - -
ענת ברקו: יש מורים או מורות שיכולים להיות מורים למגדר.
ענת ברקו: זה נושא שהוא שווה אפילו כמורים מקצועיים.
<אושרה לרר שייב: אין היום תחום דעת מגדר.
עאידה תומא סלימאן: יש שני דברים, קודם כל שאין, לא מלמדים מגדר כמקצוע בתוך בתי הספר, זה דבר ששווה לדון עליו, ודבר שני, לא מקדימים תרופה למכה, סליחה על הביטוי, כמה באמת הכשרות מורים, עוד בסמינרים למורים ובלימודים אקדמיים בכלל, הם מקבלים את זה כחלק בִּילט אין מהכנתם ללימודים.
רחל עזריה: רציתי שאלה קצרה.
רחל עזריה: אני מודה לכן, כבוד היו"ר עאידה תומא סלימאן ומירב בן ארי, על קיום הדיון הזה, זה דיון מאוד מאוד חשוב, אני מתנצלת, אני בין הצבעות בוועדת כספים, אני תיכף אצטרך לצאת.
רחל עזריה: נושא שחוזר על עצמו שאני רואה כשאני מדברת בפני נוער, אני רואה שהרבה מהבנות במקום אחר.
רחל עזריה: הן מבינות, הן מזדהות עם פמיניזם, לא בכל מקום, לא בכל מרחב, אבל זה משהו שלא היה בעבר.
רחל עזריה: מצד שני מה שאני גם רואה, שברגע שנניח אני אומרת, כיוון שבדרך כלל בנות מבקשות לשאול שאלה רק בסוף, רק ברגע האחרון, אז אני אקח שאלה מבן ושאלה מבת, אז הבנים מיד מתרעמים, 'בסדר, תהיי פמיניסטית, למה את כל כך פמיניסטית?
רחל עזריה: ' אני אומרת להם, 'אבל אני לא אמרתי אתם לא תשאלו, אמרתי אחד אחד', וזה גרם לי לחשוב איפה הנערים בסיפור הזה.
רחל עזריה: שתיים, פה הם אולי קצת מתעצבנים, לא נורא, אבל אחר כך, שאלו את אליס שלוי מה הדרך הכי טובה להיות פמיניסטית, היא אמרה 'להתחתן עם גבר פמיניסט'.
רחל עזריה: אז אני אומרת, גם בהקשר הזה, איך אנחנו מייצרים את החינוך בשלב הבא.
<אושרה לרר שייב: בהכשרות המורים שלנו, של היחידה להשתלמות, אנחנו באמת מלמדים איך להתייחס להתנגדויות האלה שאת מציפה אותן כאן, שהן לא רק התנגדויות של בנים, הם גם התנגדויות של בנות ושל מורות ושל מהנדסות ושל רופאות ושל מזכירות ושל הרבה מאיתנו, גם חברת הכנסת ברקו הצביעה על זה.
<אושרה לרר שייב: זו לא עבודה פשוטה, השינוי הזה הוא לא פשוט, ותראו את ההיקפים של ההשתלמויות, רק מהלכים ארוכי טווח של הטמעה ושיח יביאו לשינוי הזה.
רחל עזריה: יש ערנות לעניין של הנערים?
<אושרה לרר שייב: יש ערנות לעניין של הנערים, יש גם תכניות - - -
עאידה תומא סלימאן: בתכניות שהן יציגו יש גם תכניות של הנערים, קצת.
עאידה תומא סלימאן: את רוצה להמשיך להציג משהו?
<אושרה לרר שייב: יש בתי ספר שרוצים להיות מיטיבי לכת ועיריות, אז יש לנו תכניות ייחודיות יחד איתן.
<אושרה לרר שייב: זה לשאלתכן לגבי השתלמות מורים ומורות וימי עיון.
<אושרה לרר שייב: רק בשנה שעברה עברו דרכנו 3,000 עובדי הוראה, היו לנו 60 השתלמויות משלנו ועוד ימי עיון לגננות, ליועצות, למורים מן המניין.
<אושרה לרר שייב: יש לנו השתלמויות ייעודיות ליועצות שבאמת הן חלק מסוכני וסוכנות השינוי המאוד מאוד חשובות.
<אושרה לרר שייב: בשנה שעברה השתלמו אצלנו 350 יועצות, 3,600 בינתיים רק במהלך השנים האחרונות, כולל ליועצות, יש תכנית מיוחדת של סמינר שהן יוצאות מבית הספר לשלושה ימים על חשבון עבודה, שזה משהו מאוד ייחודי והוא לא מובן מאליו במשרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: רק כדי שנקבל פרופורציה, כמה יועצות באופן כללי יש במשרד החינוך?
<איריס מנדה בן יעקב: בערך 4,000.
עאידה תומא סלימאן: כלומר 350 מתוך 4,000.
<אושרה לרר שייב: אבל 3,600 בשנים האחרונות.
<אושרה לרר שייב: אז נכון, הן מתחלפות.
<אושרה לרר שייב: יש לנו תכניות גם בחברה הערבית שמופעלות על ידי חברת אקסיומה, יש לנו גם תלמידים, תוכלו לשאול אותם, וגם את המפעילים, ששם נבנו תכניות ייחודיות שמתאימות לצרכים מיוחדים, כמו כל התכניות שלנו.
<אושרה לרר שייב: יש הכנה לחיי המשפחה ושילוב קריירה, יש הכוון תעסוקתי ושוויון בין המינים.
<אושרה לרר שייב: יש תכניות לנערים, שזה משהו חדש שהתחיל לפני שנה, כשראינו שבנים במגזר הערבי הם בעצם קצת מגזר מוזנח, יש נשירה מאוד גדולה והישגים הרבה יותר נמוכים מהישגי הבנות ואז בנינו קבוצות גם לבנים.
<אושרה לרר שייב: אנחנו עדיין צעירים בתחום והיו לנו בשנה שעברה רק 24 קבוצות, אבל אני מקווה שזה יילך ויגדל, ככל שזה יתרחב, ואני מניחה שכמו כל תכנית שלנו יהיה לזה יותר צורך.
<אושרה לרר שייב: זו המפה של העבודה שלנו במגזר הערבי.
<אושרה לרר שייב: פעם את שאלת אותי, חברת הכנסת תומא סלימאן, זו המפה איפה אנחנו עובדים.
עאידה תומא סלימאן: חכי, מה את רצה?
עאידה תומא סלימאן: תראי לי את המפה.
עאידה תומא סלימאן: זאת לא פריסה ארצית, זה ריכוז בנקודה מסוימת.
מסעוד גנאים: צפון?
רחל עזריה: אני חייבת לומר שכשהייתי סגנית ראש עיריית ירושלים וניסיתי לעשות את זה, אנחנו לא קיבלנו ממשרד החינוך הרבה אנרגיה חיובית.
<אושרה לרר שייב: אני חושבת שקיבלתם אנרגיה חיובית מאוד.
<אושרה לרר שייב: זה לא הוגן להגיד שלא שיתפנו איתכם פעולה.
<אושרה לרר שייב: יש לנו מדריכה שיושבת מדי שנה עם ציפי לתכניות משותפות.
<אושרה לרר שייב: זה לא הוגן להגיד שלא הייתה אנרגיה חיובית.
רחל עזריה: אפשר יותר.
<אושרה לרר שייב: אפשר יותר, אם יש יותר תקציבים, כמובן.
עאידה תומא סלימאן: לא, אבל יש לי שאלה שלקראת הסוף אני חושבת שכדאי מאוד שכולם יתייחסו אליה.
רחל עזריה: לא הצלחנו בירושלים.
<אושרה לרר שייב: זו התכנית של המגזר הערבי, עכשיו אנחנו נכנסים למזרח ירושלים עם תכניות.
<אושרה לרר שייב: כל שנה יש השתלמויות, שלוש השתלמויות למורות במזרח ירושלים.
<אושרה לרר שייב: יש תכניות.
עאידה תומא סלימאן: התכניות המיוחדות שפותחו לפי הצרכים, למה פתאום לשוויון מגדרי יש צרכים אחרים באוכלוסייה הערבית וזה הכנה לחיי משפחה?
<אושרה לרר שייב: כיוון שבחברה הערבית יותר - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, ספרי לי מה קורה בחברה הערבית.
<אושרה לרר שייב: אולי ניתן לבנות לדבר.