GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין ליאת קליין, יועצת משפטית, איגוד מרכזי סיוע, בבקשה.
<ליאת קליין: אז קודם כל תודה רבה על הדיון החשוב גם לך וגם למיכל, על כך שהעליתם את הנושא הזה.
<ליאת קליין: בהמשך כמעט ישיר לדברים שאמרתן, זו באמת תופעה שאנחנו פוגשות אותה ופוגשות אותה לא מעט, אבל בדרך כלל לא במסגרת פורמאלית של הגשת תלונה רשמית או משהו כזה.
<ליאת קליין: זה הרבה פעמים הגיע משיחות אפילו לא רשמיות בקווים.
<ליאת קליין: כל מיני פניות דרך אתרים, התייעצויות, שאלות כאלה ואחרות שהפניות האלה מגיעות אלינו.
<ליאת קליין: אין מספיק מודעות לתופעה הזאת, גם בתחבורה הציבורית ובכלל, כל הנושא של הטרדות מיניות במרחב הציבורי ומה שנעשה שלא במסגרת של איזה שהוא מקום עבודה או עסק או משהו כזה, לא זוכה להתייחסות.
<ליאת קליין: אגב, באותו סקר שהזכרת אותו, חברת הכנסת מיכל רוזין, סקר משנת 2011, ראינו נתונים מדהימים בכלל על המרחב הציבורי.
<ליאת קליין: 83% מהנשים דיווחו על הטרדה מינית במרחב הציבורי.
<ליאת קליין: באמת נתון גבוה מתוך זה היה בתחבורה ציבורית.
<ליאת קליין: צריך לזכור שהתופעות האלה הן באמת קיימות הרבה מאד, ואולי הדבר הראשון שאפשר לצפות ממשרד התחבורה בעניין הזה זה לעשות סקר על הדבר הזה ולקחת את הנושא הזה כדי לבדוק מול מה אנחנו עומדים וכמה התופעה הזאת רחבה, כדי לראות מה עוד אפשר לעשות.
<ליאת קליין: אגב, צריך להזכיר שזה לא רק זה, ואת הזכרת את אותה פגישה עם אגד ודן ועם רכבת ישראל, צריך לדבר גם על מוניות כסוג שבהן יש הרבה מאד פגיעות מיניות.
<ליאת קליין: לפעמים זה אפילו מרחב שהוא מוגן הרבה פחות.
<ליאת קליין: אישה נמצאת לבד עם מישהו בתוך מונית.
<ליאת קליין: ראינו פגיעות מיניות דווקא מהרף היותר חמור.
<יהודה בר-אור: יש לך איזה סקר בנושא הזה של המוניות?
<ליאת קליין: לא, אין לי סקר.
<ליאת קליין: אני אומרת שיש לנו פניות - - -
<יהודה בר-אור: אז בשביל מה את מוציאה סתם דיבה על נהגי המוניות?
<ליאת קליין: אני מציעה שיהיה סקר על הדבר הזה, אני רק אומרת שיש תלונות.
<יהודה בר-אור: סליחה, היא אומרת דברים באוויר.
עאידה תומא סלימאן: כשיגיע הזמן שלך תוכל להתייחס לדברים.
עאידה תומא סלימאן: כל אחד יש לו זכות להתבטא כל עוד שהוא לא פוגע אישית באף אחד.
<יהודה בר-אור: תוכלי להביא דוגמאות?
עאידה תומא סלימאן: זה התפקיד שלי, אדוני, סליחה.
<יהודה בר-אור: תודה רבה שהזמנתם אותנו.
<ליאת קליין: זה בסדר, אני מזכירה את כל-.
<ליאת קליין: באמת, הטרדה מינית מתרחשת בכל מקום במרחב הציבורי, גם בזירה הזאת ובעוד זירות אחרות.
<ליאת קליין: אני כן מזכירה את זה כי זה עוד משהו שצריך לבדוק.
<ליאת קליין: אני חוזרת להצעות שחברת הכנסת רוזין הציעה, שהן באמת הצעות שאנחנו מנסות לקדם ונשמח מאד אם זה יבוא מכאן דרך הצעת החוק או באמת דרך מה שייצא מפה מהוועדה.
<ליאת קליין: גם אפשרות לשילוט, שבאמת יהיה יידוע לנשים בתוך התחבורה הציבורית, אפילו באמת אפשרות לתת מידע על מה הגיע, למי אפשר לפנות, עם מי אפשר לדבר, דברים מאד בסיסיים וכן הכשרות לנהגים.
<ליאת קליין: זה לא אומר שיש יותר פגיעות בתחנות אוטובוס, אבל אפילו אני חושבת על הנהג שבאמת נקלע לסיטואציה שאישה ניגשת אליו ואומרת לו עברתי כרגע הטרדה.
<ליאת קליין: מה הוא אמור לעשות עם זה?
<ליאת קליין: לתת סיוע זה לא דבר פשוט.
<ליאת קליין: תגובה ראשונית היא דבר מאד מאד חשוב.
<ליאת קליין: גם הוא צריך שיהיה לו, בשבילו, את הכלים שהוא יידע מה לעשות, איך להתמודד עם זה באותו רגע, איך לעזור לה.
<ליאת קליין: לעצור את האוטובוס אולי.
<ליאת קליין: היו גם מקרים שאישה ירדה באמצע הנסיעה, הלכה לתחנת משטרה, היא הייתה לבד, אולי הוא יכול לעזור לה ליצור קשה עם מישהו שילווה אותה, שיהיה איתה בסיטואציה הלא פשוטה הזאת.
<ליאת קליין: זה ממש בשביל אותם נהגים שיהיה להם את המידע הבסיסי הזה.
<ליאת קליין: זה לא רק אינטרס של הציבור, זה גם אינטרס שאמור להיות של משרד התחבורה עניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: חשוב לי לציין, כל מי שרוצה להגיב ולדבר, תהיה לו הזדמנות ואנחנו הזמנו את הציבור והזמנו נציגים של ארגונים כדי לשמוע אותם וכדי לדון בכל התופעה.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מאד מבקשת, מי שיש לו מה להגיד, שיירשם.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל בוועדה הזו לכולם מגיע זמן לדבר.
עאידה תומא סלימאן: אז אני רוצה לתת את זכות הדיבור לגברת באטריז רוזן כץ, יועצת ראש העיר חיפה לקידום מעמד האישה.
עאידה תומא סלימאן: רק לפני שאת מתחילה, אני חייבת להגיד שאחד הדברים שחיממו את הלב שלי זה לאחר שיצאה ההזמנה לישיבה הזו, קיבלתי מיילים משני אנשים שעובדים בתחבורה הציבורית.
עאידה תומא סלימאן: אחד מהם דווקא נהג מונית, אחד נהג אוטובוס שברכו על הדיון הזה ואפילו נתנו כמה טיפים איך אפשר לקדם את הנושא והצעות שאני אעלה אותן יותר מאוחר.
עאידה תומא סלימאן: אני מודה להם למרות, שהשמות היו רק פרטיים, של אלה ששלחו.
<באטריז רוזן כץ: תודה רבה.
<באטריז רוזן כץ: קודם כל אני רוצה לפני הכל לברך את חברותינו בנות הדת הנוצרית, אתמול היה להן חג הדקלים וגם להביע את המחאה שלי על אלימות שמופנית כלפי עובדות סוציאליות לרוב, שכפי שידוע היום שובתות.
<באטריז רוזן כץ: בנושא של תחבורה ציבורית, אנחנו הקמנו בחיפה פורום למאבק באלימות כלפי נשים, ולפני שנה קיבלנו פניות כמו שמדברים היום, דווקא של נשים צעירות שביקשו שאנחנו נתמקד בנושא של ביטחון נשים במרחב הציבורי וספציפית בתחבורה הציבורית.
<באטריז רוזן כץ: זה נשמע משהו שהוא רחוק, אני חושבת.
<באטריז רוזן כץ: לא נעשה את התרגיל הידוע שכל אחת תגיד האם הוטרדה או הייתה עדה להטרדה, אבל אני חושבת שזה מסוגי ההטרדה הכי נפוצים שנשים חוות, זה נכון שצעירות יותר.
<באטריז רוזן כץ: אני חייבת להגיד לכם, אני נוסעת בתחבורה ציבורית, אני כל שבוע מגיעה לכנסת וחוזרת מהכנסת בתחבורה ציבורית.
<באטריז רוזן כץ: לפני כחודשיים נסעתי עם אחת מהעובדות שלי, בת 40 פלוס, בחזרה מדיון בוועדה למעמד האישה.
<באטריז רוזן כץ: האוטובוס היה מלא.
<באטריז רוזן כץ: לא ישבנו ביחד.
<באטריז רוזן כץ: אנחנו יורדות מהאוטובוס, אני רואה שהעובדת שלי מוטרדת, היא לא מרגישה טוב.
<באטריז רוזן כץ: היא ניגשת אלי אומרת לי - את לא יודעת מה קרה לי.
<באטריז רוזן כץ: היא אומרת בדרך חזרה, באוטובוס של אגד בתחבורה הציבורית יושב לידי גבר ושם עלי יד ורגל.
<באטריז רוזן כץ: היא אומרת היום אני כבר מבוגרת, אז אמרתי לו – מה אתה עושה, תוריד את היד, אבל בזה הסתיים הסיפור.
<באטריז רוזן כץ: וההרגשה.
<באטריז רוזן כץ: אני פשוט רוצה להעיר נקודה שמאד התחילה להטריד אותי.
<באטריז רוזן כץ: הם לא נתפסים.
<באטריז רוזן כץ: אנחנו לא מדברות.
<באטריז רוזן כץ: אנחנו שותקות והפגיעות חוזרות על עצמן ושאנחנו שואלות את עצמנו כמה נשים נפגעות על ידי אותו בן אדם.
<באטריז רוזן כץ: כי סביר להניח שזה פגיעות שחוזרות על עצמן ובן אדם אחד פוגע במאות ובאלפי נשים.
<באטריז רוזן כץ: ואם לא נעשה משהו, איזה שהוא מהלך כדי שהאנשים האלה יועמדו לדין, לא יהיה לתהליך הזה סוף.
<באטריז רוזן כץ: אנחנו הגשנו מסמך עם כמה הצעות.
<באטריז רוזן כץ: אני רוצה להציע בכל הנושא של המצלמות, כי אחד הדברים שהנשים אומרות – אני לא מכירה את הבן אדם, מה אני אגיד לו? איך אני אוכיח?
<באטריז רוזן כץ: כאילו מראש היא כבר רואה את הסרטים והיא לא עושה עם זה כלום.
<באטריז רוזן כץ: ואני חושבת שעם כל ההתנגדות שיש והשמירה על הפרטיות של הנשים, כן צריכה להיות איזו שהיא אפשרות שיהיה איזה שהוא תיעוד.
<ליאת קליין: כמו במועדונים.
<באטריז רוזן כץ: בדיוק.
<באטריז רוזן כץ: וקחו בחשבון גם את הנושא של תחנות אוטובוסים, איפה שאנחנו ממתינות, האם הן מוארות, האם הן מצולמות, ואני כן חושבת שאנחנו צריכות לנסות ולקדם ולהפסיק את השתיקה הזאת.
עאידה תומא סלימאן: ברגע שהזכרת את תחנת האוטובוס, אני חייבת לציין שבסקר על הרגשת הביטחון שהשקנו ב-8 במרס, שמרכז המחקר והמידע של הכנסת עשו, היה ברור שלרוב הנשים יש פחד להיות בתחנת אוטובוס לא מוארת בשעת לילה, וברור שחלק מזה זה הפחד מהטרדות מיניות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לד"ר גיל פישהוף מהאגודה לזכויות הפרט, הוא נמצא איתנו?
<גיל פישהוף: שלום לכם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת, אני נותנת בדרך כלל זמן דיבור שלוש דקות, אז אם אפשר לעמוד בזה.
<גיל פישהוף: אני אעמוד בזמן הזה.
<גיל פישהוף: שמי ד"ר גיל פישהוף, אני מרכז את הגוף שנקרא מרכז ניר כץ למאבק בלהט"בופוביה, על שמו ולזכרו של ניר כץ שנרצח ברצח בבר נוער, של האגודה למען הלהט"ב.
<גיל פישהוף: אני רציתי להעיר היבט שבדרך כלל לא עוסקים בו וזה הטרדות על רקע להט"בופובי, בתחבורה הציבורית.
<גיל פישהוף: כמו שאתם יודעים ויודעות, השפלה על רקע נטייה מינית, זהות מגדר, היא נכללת בפגיעה מינית על פי החוק למניעת הטרדה מינית.
<גיל פישהוף: מרכז ניר כץ, שהוא מרכז דיווח שאוסף נתונים, מקבל הרבה מאד פניות - אני בדקתי לטובת הדיון הזה - עשרות פניות יש לנו על אירועים של השפלה על רקע להט"בופובי, בכל סוגי התחבורה הציבורית.
<גיל פישהוף: רכבות, אוטובוסים, מוניות, מוניות שירות, מוניות פרטיות.
<גיל פישהוף: גם בתחנות האוטובוסים, ברכבת הקלה בירושלים זה חוצה את המקומות השונים.
<גיל פישהוף: צריך לומר, מה שיכולתי ככה לאפיין את הדברים, ברבים מן המקרים המטרה היא להשפיל את הבן אדם.
<גיל פישהוף: כלומר עולה בחור או בחורה שאחד הנוסעים מזהה, מניח שהוא הומוסקסואל, או לסבית או טרנסג'נדרית והמטרה היא להשפיל את אותו האדם, ולכן הדברים הם בדרך כלל פומביים מאד.
<גיל פישהוף: כלומר יכולה להיות צעקה באוטובוס – יא הומו מסריח, דברים כאלה, שאלות חודרניות שהמטרה שלהן היא להשפיל.
<גיל פישהוף: הפונים שפונים אלינו מדווחים על תגובה שהיא מאד מזכירה את מה שקורה בפגיעה מינית.
<גיל פישהוף: קפיאה, תחושה של שיתוק מוחלט ואחר כך גם את ההשפעה הנפשית המאד חזקה של הדבר הזה.
<גיל פישהוף: אני צריך לומר שאנשים ונשים טרנסג'נדרים בתהליך של התאמה מגדרית הם קורבן מאד מאד גדול לדברים.
<גיל פישהוף: פנייה מכוונת במגדר לא תואם.
<גיל פישהוף: היה לנו לפני כשבועיים מקרה שנוסע זיהה אישה טרנסג'נדרית וצעק באוטובוס – אתה גבר, אתה לעולם לא תהיה אישה.
<גיל פישהוף: אותה אישה דיווחה אחר כך על תחושות של אובדנות.
<גיל פישהוף: כן, הפגיעה הנפשית של הדברים האלה היא מאד קשה.
<גיל פישהוף: עכשיו, באחד מן המקרים אנחנו פנינו, זה היה מקרה בחברת דן, אנחנו פנינו לחברה והאמירה שלנו הייתה שלמרחב האוטובוס אי אפשר, או בכלל כלי התחבורה, אי אפשר להתייחס אליו כאל איזה מרחב אמורפי שאין לו בעל בית.
<גיל פישהוף: הצענו לעשות פרויקט משותף, אוטובוס של סבלנות, אוטובוס שינוע ויעשה הסברה.
<גיל פישהוף: כרטיסים, על כרטיסי הרב קו – כתובות של מרכזי הסיוע השונים למשל, שילוט, כל הדברים שכבר עלו כאן בדיון.
<גיל פישהוף: נענינו שהדבר הוא מרחב ציבורי ולכן צריך לפנות למדינה וחברת דן במקרה הזה.
<גיל פישהוף: הקריאה שלנו היא שכחלק מהמכלול הזה של הטרדה מינית-.
<גיל פישהוף: אני כבר מסיים.
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, פשוט אני מנסה להבין.
עאידה תומא סלימאן: בחברת דן נאמר שמה המרחב הציבורי?
עאידה תומא סלימאן: איזה חלק המרחב הציבורי?
<גיל פישהוף: אני אקריא ישירות מתוך התגובה.
<גיל פישהוף: "ניכר כהצעותיכם" – ההצעות שלנו לשלטים וכן הלאה – "צריכות להיות מופנות לגורמים הרלבנטיים ברמה הלאומית ולא לחברת דן, שכן הנושא האמור אינו ייחודי לשירותי התחבורה הציבורית והוא רלבנטי בכל מקום במרחב הציבורי".
<גיל פישהוף: כלומר, יש פה הסרת אחריות ואני חושב שחברות התחבורה הן בהחלט הכתובת לדבר הזה, בדיוק כמו שחברת תעופה, אם היה מקרה כזה, חברת התעופה לא הייתה שולחת אותנו לריבון אלא לוקחת אחריות, אותו הדבר גם כאן.
<גיל פישהוף: אני רוצה אולי לתת קול ל-20 שניות, מכיוון שהגיע אלינו דיווח מ - - -
עאידה תומא סלימאן: עברת את הזמן שהוקדש, אז אני נותנת לך בגלל שקטעתי אותך באמצע.
<גיל פישהוף: ממש 20 שניות.
<גיל פישהוף: מקרה ברכבת ישראל עם נער צעיר שהיה בדרכו למצעד הגאווה.
<גיל פישהוף: אנחנו מדברים על אוגוסט האחרון.
<גיל פישהוף: קבוצה של נוסעים מזהה שהוא נוסע למצעד, יש לו איזו סיכה קטנה, הם מתחילים לשאול אותה מה אתה הולך למצעד, להשפיל אותו – מה, אתה חולה איידס וכן הלאה.
<גיל פישהוף: הם צועקים בקרון – גיי מסריח, ואז הוא כותב ככה: "אני פשוט בתחנה הקרובה ירדתי ולקחתי רכבת חזרה הביתה.
<גיל פישהוף: היה קשה לי לשמוע את כל הדברים האלה.
<גיל פישהוף: התחלתי לבכות.
<גיל פישהוף: יש לי גוש בגרון, כל כך רע לי עכשיו.
<גיל פישהוף: אני לא מאמין שכמו אפס בגללם חזרתי הביתה.
<גיל פישהוף: מרגיש כל כך כלומניק שאני לוקח את זה ללב.
<גיל פישהוף: למה אני כזה פגיע?
<גיל פישהוף: החיים חרא".
<גיל פישהוף: זה נער צעיר.
<גיל פישהוף: אני מזכיר לכם שאובדנות בתוך הקהילה הגאה, בכל הסקרים שלנו עולה, במיוחד בני נוער, עולה כל הסקלות של הקבוצות האחרות.
<גיל פישהוף: תודה רבה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת קרן קורקוס.
עאידה תומא סלימאן: גברתי נותנת לנו עדות אישית היום.
<קרן קורקוס: כן.
<קרן קורקוס: קודם כל אני רוצה להודות למיכל גם על היוזמה הבאמת חשובה וגם שהזמינה אותי.
<קרן קורקוס: היא הגיעה אלי דרך פוסט שפרסמתי.
<קרן קורקוס: אני לא מייצגת איזה גוף או משהו.
<קרן קורקוס: אפשר לומר שאני הקול השקט והמושתק של הנשים.
<קרן קורקוס: לי היה צורך, אני עברתי סוג של הטרדה באוטובוס, שעל פי רוב לא ייחשב כמשהו מטורף וזה החל גם מהתגובות שקיבלתי.
<קרן קורקוס: זאת אומרת אי, אי, אי, מה קרה?
<קרן קורקוס: כולה שם עליך יד, אבל החדירה שאני הרגשתי למרחב שלי, היא משהו, היא תחושה שלא יכולתי לתאר בכלל והיה לי צורך לבטא את זה, בעיקר את תחושות האשם שעברתי באוטובוס.
<קרן קורקוס: מה שהיה מטורף בעיני זה לשמוע מהאנשים שקראו את הפוסט, את כמות ההזדהות.
<קרן קורקוס: לא רק נשים, גם גברים, ובאמת, שוב פעם קולות מאד מאד חשובים, להדגיש את זה שזה לא רק נשים.
<קרן קורקוס: זה לא עניין שהוא בהכרח מגדרי.
<קרן קורקוס: נשים וגברים וילדים עוברים הטרדות לא רק באוטובוסים וזה מושתק ואני חושבת שיש צורך מאד מאד חשוב להעלות את זה מתוך הציבור.
<קרן קורקוס: זאת אומרת את המודעות.
<קרן קורקוס: יצא לי קצת גם לדבר בכמה תכניות ברדיו וקצת לקרוא כל מיני דברים.
<קרן קורקוס: אפילו במדינות כמו ניו-יורק, באירופה, בקנדה, הוציאו עכשיו איזה שהוא קמפיין נורא חשוב בהקשר של תחבורה ציבורית, שקראו לאנשים לכבד את המרחב הציבורי, אפילו לא לדבר על הטרדות מיניות, אבל כן לתת איזה שהוא מקום למרחב הציבורי ואני חושבת שיש גם בעיה בגישה שלנו כחברה באוטובוסים, באיך שאנחנו מתייחסים לאנשים שלידנו.
<קרן קורקוס: אני לא יודעת אם זה פוסטרים על אוטובוס, אני יודעת שאם אני הייתי יודעת באותו זמן באוטובוס מה הזכויות שלי כנוסעת או מה החובות של הנהג, זה היה מקל עלי את הסיטואציה.
<קרן קורקוס: אני הייתי יודעת שאני יכולה ללכת לנהג האוטובוס ולומר לו והייתי יודעת שיהיה לי גב.
<קרן קורקוס: הייתי יודעת שמישהו היה עושה משהו.
<קרן קורקוס: הבעיה הכי קשה שלי באותה סיטואציה, הייתה שאני הרגשתי לבד, שהרגשתי שגם האנשים שמסביבי לא יידעו מה לעשות.
<קרן קורקוס: גם אם הם היו יכולים, רוצים, לא היה להם מה לעשות.
<קרן קורקוס: לא קיבלתי יותר מדי יחס והאשמה בסוף נפלה.
<קרן קורקוס: כי, מה, אני אעשה סצנה?
<קרן קורקוס: אז כן, זו איזו שהיא בעייתיות.
<קרן קורקוס: וזהו.
<קרן קורקוס: אין לי.
<קרן קורקוס: זה פשוט חשוב לי להביע את המקום הזה שלי, את המקום המושתק, נקרא לזה ככה.
<קרן קורקוס: זהו, תודה רבה מיכל.
עאידה תומא סלימאן: יש לנו עוד עדות כנראה ממר שי דיין.
עאידה תומא סלימאן: נמצא איתנו?
עאידה תומא סלימאן: אז אם אפשר להתקרב לכיסא ליד המיקרופון.
<שי דיין: שלום רב לכולם.
עאידה תומא סלימאן: זה בסדר, אנחנו בשידור ישיר.
<שי דיין: שידור ישיר זה גם בסדר.
<שי דיין: שלום, אני שי דיין, אני נהג מונית.
<שי דיין: היו תקופות בעבר כשהתחלתי לעבוד נהג מונית, רוב נהגי המוניות מתחילים לעבוד בלילה.
<שי דיין: יש לנו לקוחות מאד אמינים בתל אביב, זה הקהילה הלהט"בית.
<שי דיין: גם אני עברתי חוויה של הטרדה מינית על ידי הומוסקסואל – לא פעם, לא פעמיים ולא שלוש.
<שי דיין: לאחר שסיפרתי לאשתי את הסיפורים האלה, היא אמרה לי די, תפסיק כבר לעבוד בלילה ועברתי לעבוד בבוקר.
<שי דיין: יש לי קבוצות ווטסאפ של עשרות נהגי מוניות.
עאידה תומא סלימאן: בבוקר אין הטרדות מיניות?
<שי דיין: פחות.
<שי דיין: הם חוזרים ממועדונים קצת שתויים, לא השיגו את מה שהם רוצים להשיג בבר, במועדון, לא הצליחו להשיג, אז נהג המונית זה הטרף הכי קל.
<שי דיין: אני יכול לשלוח לך יד?
<שי דיין: אני יכול לעשות לך ככה?
<שי דיין: ואז אתה אומר לו הלו, מה אתה עושה?
<שי דיין: על מה אתה מדבר בכלל?
<שי דיין: ואז הוא אומר לך לא, אין לך ביטחון, אז בגלל זה אתה תוקף אותי, בגלל זה אתה צועק עלי, שאתה לא מפחד ממני.
<שי דיין: וזה לא פעם ולא פעמיים ונהגים רבים אומרים לי את זה.
<שי דיין: אני גם שאלתי חברים בקבוצת ווטסאפ – מישהו עבר הטרדה מונית במונית כנהג מונית?
<שי דיין: לא מעט פעמים נהגים קיבלו הצעות.
<שי דיין: אני בעצמי – בוא תעלה לקפה, בוא נעשה כייף, זה יהיה טוב, זה יהיה סבבה.
<שי דיין: אני אומר אדוני, אני נשוי, מה אתה רוצה ממני?
<שי דיין: לא, אתה תצליח.
<שי דיין: אתה תגיע לזה.
<שי דיין: אני יודע שאתה רוצה את זה.
<שי דיין: עכשיו, מה הבעיה פה?
<שי דיין: הקהילה הלהט"בית קל להם להשיג את הגייז האחרים, להשיג את האקט המיני שלהם.
<שי דיין: האתגר הוא להשיג מישהו שהוא - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, איך אתה יודע את זה?
<גיל פישהוף: אני חייב פה להתערב.
<גיל פישהוף: סליחה, אני רוצה - - -
עאידה תומא סלימאן: איך הבחנת בכך?
<שי דיין: שנייה, אני נפגש איתם לא פעם ולא פעמיים בכל ערב.
עאידה תומא סלימאן: בוא נסכים על משהו.
<שי דיין: האתגר שלהם להשיג סטרייט הרבה יותר גבוה מאשר להשיג - - -
עאידה תומא סלימאן: אז בוא אתה תשמע אותי דקה, סליחה.
עאידה תומא סלימאן: אני נתתי לך לתת עדות אישית על מה שעברת ואני הקשבתי כל עוד שזה היה בחלק העדות האישית.
עאידה תומא סלימאן: בוא לא נעשה שום ניתוח לא פסיכולוגי ולא סוציולוגי לתופעות, כאשר אתה לא מוסמך לעשות את זה ואתה לא מומחה לעניין.
עאידה תומא סלימאן: אז בוא נעצור את זה שם.
עאידה תומא סלימאן: אתה סיפרת, אני מכבדת ואני יכולה להקשיב ואני יודעת שהטרדות מיניות הן לא רק נחלתם של נשים ולא רק של הסטרייטים, אז נעצור את זה שם.
<שי דיין: אז גם נהגי מוניות הם מוטרדים מינית, לא מעט.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שאתם צריכים להיכנס לשום מגננה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על הטרדות מיניות בתחבורה הציבורית.
עאידה תומא סלימאן: כלומר כל מי שנמצא ועולה לתחבורה ציבורית – בין אם הוא נהג, בין אם הוא נוסע או נוסעת – עלול להיות נפגע מהטרדה מינית ולכן אנחנו רוצים למגר את התופעה הזו, רוצים להפחית אותה נגד כולם.
<שי דיין: הלוואי והיה אפשר.
<גיל פישהוף: גברתי יושבת הראש, תודה שחסכת לי את התגובה בעניין.
עאידה תומא סלימאן: בשביל זה אני נמצאת לפעמים.
דב חנין: לא לפעמים, זה תמיד.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לרב פקד ישראל לוי ממשטרת ישראל, בבקשה אדוני.
עאידה תומא סלימאן: אני לא הצלחתי להבין מה הקיצור הזה של קמ"ד.
<ישראל לוי: אז אני לא קצין מדור, אני יותר קצין החקירות של מדור נפגעי עבירה.
<ישראל לוי: קמ"ד זה קצין מדור.
עאידה תומא סלימאן: אני לאט לאט מתחילה ללמוד את הקיצורים האלה.
דב חנין: אז אתה קח"מ לא קמ"ד.
<ישראל לוי: הלכתי לאיבוד כבר.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שחבר הכנסת דב חנין הצטרף אלינו, בוקר טוב.
<ישראל לוי: טוב, אז בעניין הטרדות מין בתחבורה הציבורית, למעשה ביקשתי נתונים לחמש שנים אחורה משנת 2011, כאשר אנחנו מדברים בסך הכל הכללי על 136 תיקים, כאשר החלוקה היא באוטובוס – 63, מונית – 26, תחנת אוטובוס – 37, תחנת מוניות - 1, ותחנת רכב – 9.
<ישראל לוי: אנחנו מדברים על כמות תיקים לפי תאריך פתיחת תיק משנת 2011 עד שנת 2015.
<ישראל לוי: אלה הנתונים הקיימים.
עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר, באוטובוסים - - -
<ישראל לוי: 63.
עאידה תומא סלימאן: 63?
מיכל רוזין: תיקים שנפתחו.
מיכל רוזין: זה לא תלונות.
<ישראל לוי: לא, כמות תיקים לפי תאריך פתיחת תיק.
מיכל רוזין: כן, אבל יש לך כמות תלונות?
מיכל רוזין: כי זה רק תיקים שנפתחו.
מיכל רוזין: או שזה זה.
<ישראל לוי: אני מאמין שזה זה.
<ישראל לוי: אני אבדוק.
<ישראל לוי: אוטובוס – 63.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שואלת אם זה המספר.
עאידה תומא סלימאן: כשאתם אומרים פתיחת תיק זה התלונה?
עאידה תומא סלימאן: אין תלונות שלא נפתחים להן תיקים?
<ישראל לוי: פ"א.
<ישראל לוי: באים למחשב, פ"א שנפתח.
<ישראל לוי: זה נמדד על פי זה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בסדר גמור.
מיכל רוזין: גם אם התוקף לא ידוע זה נכלל פה?
<ישראל לוי: זה תיק שיש לו מספר סידורי.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה, אם אפשר שתענה לי ואולי אחר כך נציג משרד התחבורה שבינתיים לא נמצא.
עאידה תומא סלימאן: אחת ההערות שניתנו לי דרך המייל, כי כפי שאמרתי קיבלתי תגובות, היא על תיק שנפתח נגד נהג שהטריד ואפילו אם יש גזר דין זה לא מתעדכן בעניין הרישיון שהוא קיבל.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, אם נהג משאית עושה איזו שהיא עבירה חמורה בתעבורה, לא מעדכנים את התיק הפלילי שלו כך שיכול - - -
<ישראל לוי: התיק במשרד הרישוי?
<ישראל לוי: אני לא יכול להתייחס לזה.
<ישראל לוי: אני לא יודע.
עאידה תומא סלימאן: אתה לא יודע.
עאידה תומא סלימאן: אז אחד מהדברים שהבנתי שאפילו אם יש תיק שנפתח וחקירה ואחר כך הרשעה, לא מודיעים למשרד הרישוי, למרות שהתפקיד שלו זה להמשיך להיות נהג.
עאידה תומא סלימאן: אכן מבקשים מהנהג לפני שהוא מתקבל למקום עבודה להביא את התיק הפלילי שלו, אבל לא מעדכנים אותו.
עאידה תומא סלימאן: כבר לא?
<קריאה: אסור לבקש.
עאידה תומא סלימאן: אסור לבקש, אבל מבקשים אם יש לו עבר או לא.
<יהודה בר-אור: אני אסביר.
<יהודה בר-אור: אם מבקשים מהנהג עצמו להביא, הוא יכול להתקבל לעבודה רק עם זה ואנחנו מקבלים יחד עם זה.
<יהודה בר-אור: כל מה שאתם אומרים זה לא נכון, כי הנהג יכול לבקש על עצמו.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני אתן לכם להתייחס.
<שני מימון: שמי שני מימון ואני מנהלת משאבי אנוש בחברת מטרופולין, תחבורה ציבורית.
<שני מימון: אני יכולה להגיד שאחד הקשיים הבולטים בענף שלנו הוא כזה שאנחנו לא יכולים לקבל ר"פ של הנהג.
<שני מימון: אנחנו מאשרים את הנהג על ידי כמובן תהליך אבחון שאנחנו עושים, אבל במידה ואנחנו רוצים להשתמש באותו נהג לנהיגה, לקבל תלמידים וכו', אז אנחנו רשאים לבקש ממשטרת אישור על כך שבשנה האחרונה הנהג לא עבר שום עברה - - -
עאידה תומא סלימאן: בשנה האחרונה.
<שני מימון: רגע, רגע, שנייה.
<שני מימון: אני מקבלת אישור שהוא שנתי, שהוא לא עבר עבירה בשנה האחרונה הנוגעת להטרדה מינית, פדופיליה וכל מה שקשור בזה.
<שני מימון: איפה הקושי?
<שני מימון: הקושי זה שאם אותו נהג עבר את זה שנים לפני, אין לנו שום דרך לדעת את זה.
<שני מימון: זאת אומרת שיכול להיות שאני היום מעסיקה 870 נהגים, שמתוכם יש כאלה שעברו עבירות, שהטרידו, פדופיליה, 1,001 סיבות שיכולות למנוע את אותו נהג להיות נהג אוטובוס ואין לי שום דרך לדעת את זה.
<שני מימון: ואנחנו בעבר - - -
מיכל רוזין: למה הם מקבלים רישום של שנה אחרונה בלבד?
<שני מימון: זה רישום של השנה האחרונה ואני אוסיף ואומר שברגע שאני רוצה להשתמש לצורך העניין בנהג שנה לאחר מכן, אני חייבת להביא עדכון של אותה השנה ו - - -
מיכל רוזין: עדכון ממשטרת ישראל.
<שני מימון: כן, אבל מה עם כל העבר אחורה?
<שני מימון: אין לדעת.
עאידה תומא סלימאן: אני לא הבנתי.
עאידה תומא סלימאן: למה אתם מקבלים רק שנתי?
<שני מימון: זה מה שמשטרת ישראל נותנת.
עאידה תומא סלימאן: זה רק מה שהם נותנים, כלומר זה תלוי במה שהמשטרה מנפיקה וזה לא - - -
<שני מימון: זה לא אחורה.
מיכל רוזין: כי רישום פלילי, אני לא חשובת שאפילו המשטרה עושה פילוח מה בשנה האחרונה ומה רישום פלילי, אז כאילו זה מוזר.
מיכל רוזין: אם יש לו רישום פלילי, אז יש לו רישום פלילי.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לשמוע את עורכת דין לילך וגנר מייעוץ וחקיקה.
עאידה תומא סלימאן: כן גברתי, יש לך מה להתייחס בנושא הזה ולהגיד לנו?
<לילך וגנר: כן, רק רציתי להבהיר את הנושא של חוק מניעת העסקה של עברייני מין, שכמובן כולל דרישה לאישורים גם בפרטיים גם ציבוריים ולקצין ציבוריים זה חובה לבקש את האישור הזה בטרם העסקה.
<לילך וגנר: שלא ישתמע שאין דרך לקבל ומדובר על עבירות מין.
<לילך וגנר: חוץ מזה למעסיקים ציבוריים חוק המרשם הפלילי מאשר גם לבקש הרשעות פליליות, שהם יכולים לשקול אותן במסגרת השיקולים שלהם.
<לילך וגנר: אז פה זה גבולות הגזרה מבחינה חוקית.
<לילך וגנר: זה נכון ש - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אפשר לדייק קצת, כי זה לא היה - - -
<לילך וגנר: סליחה.
<לילך וגנר: חוק מניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים הוא חוק די רחב, חל על הרבה סוגים של מוסדות, בין היתר גם על תחבורה ציבורית, דורש בטרם קבלה לעבודה מהמעסיק לבקש אישור מהמשטרה לגבי אותו מועמד לעבודה, שמאפשר לו לעבוד בעבודה הזאת.
<לילך וגנר: האישור מתייחס לעבירות מין - - -
<יהודה בר-אור: זה לא נכון.
<יהודה בר-אור: גברתי, יכולים לבקש את זה מהנהג, לא מ - - -
עאידה תומא סלימאן: איך להשיג את זה כשהבן אדם עצמו הולך למשטרה ומבקש, אבל האחריות היא של המעסיק.
עאידה תומא סלימאן: הוא לא יכול לקבל אותו לעבודה בלי הרישום הזה.
<לילך וגנר: נכון מאד.
<לילך וגנר: יש גם עבירה לבן אדם עצמו וגם עבירה למעסיק.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל הוא בדיוק חזר, הוא יצא.
עאידה תומא סלימאן: כששאלתי הוא לא היה פה.
מיכל רוזין: זה רק שנה אחורה?
<לילך וגנר: לא, מה פתאום.
<לילך וגנר: צריך רישום פלילי, זה אישור מיוחד - - -
עאידה תומא סלימאן: זה אישור מיוחד על רישום באופן כללי.
<לילך וגנר: בדיוק ואני אקריא לכם את סעיף 3 א' – מעסיק לא יקבל בגיר לעבודה במוסד, בטרם קיבל אישור ממשטרת ישראל כי אין מניעה להעסקתו לפי חוק זה.
<לילך וגנר: זה אישור מפורש - - -
<ליאת קליין: יש שני חוקים, יש את החוק הכללי ויש את חוק מניעת העסקת עברייני מין.
<ליאת קליין: זה שני חוקים משלימים.
<ליאת קליין: בעבירות מין יש משהו מיוחד.
<לילך וגנר: ולכן זה לא נכון שאי אפשר לקבל, ההיפך, חובה לקבל את האישור הזה.
עאידה תומא סלימאן: רב פקד לוי, סיימת?
עאידה תומא סלימאן: אנחנו קטענו אותך באמצע.
<ישראל לוי: אני כן.
עאידה תומא סלימאן: היה לך את הסטטיסטיקה.
עאידה תומא סלימאן: אין לך מה להתייחס למה שנאמר פה, כאילו זה שנתי?
עאידה תומא סלימאן: זה מוזר מאד, מה שאתם מקבלים לידיים שלכם אמור להיות לא שנתי, אמור להיות - - -
<שני מימון: אני מקבלים בוודאות שנתי.
<שני מימון: בוודאות.
<שני מימון: אנחנו מתעקשים על זה כל - - -
<יהודה בר-אור: זה מה שאתם מבקשים.
עאידה תומא סלימאן: אז אני מציעה שאולי נבדוק את זה.
<שני מימון: אנחנו דיברנו על זה אצלנו בחדר ישיבות.
<ישראל לוי: איתנו?
<ישראל לוי: עם נציגים שלנו?
<שני מימון: כן.
<ישראל לוי: אז נחליף טלפונים ואני אפנה אותך.
<ישראל לוי: בכיף.
<שני מימון: זה נראה לי חשובה.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מבקשת שבאמת תבדוק את העניין ותחזירו תשובה גם לוועדה בנושא הזה.
דב חנין: תודה גם על רשות הדיבור וגם על הנושא החשוב הזה.
דב חנין: זה נושא מאד מאד רחב – ההטרדות המיניות בתחבורה ציבורית ויש לו הרבה מאד היבטים.
דב חנין: כיושב ראש ועדת משנה שעוסקת בתחבורה ציבורית, אני רוצה לנסות להתמקד במשהו שלפחות מהמידע שמגיע אלי, הוא כנראה בעיה מאד רצינית, בלי לזלזל בבעיות האחרות.
דב חנין: ואני מדבר על הטרדות מיניות שקשורות לצפיפות בנסיעה באוטובוס או ברכבת.
דב חנין: לי אין סטטיסטיקה, אבל אני יכול לומר לך, גברתי יושבת הראש, שלפי התחושה שלי, נשים שנמצאות ברכבת, בקרון צפוף או באוטובוס, חוות את הסיטואציה הזאת כסיטואציה שמזמינה אפשרות של הטרדות מיניות ולפעמים מזמינה גם הטרדות מיניות בפועל.
דב חנין: כיוון שלמרבית הצער גם אוטובוסים וגם רכבות בישראל, בשעות מסוימות ובקווים מסוימים – עירוניים או בין עירוניים כשמדובר ברכבת – מאד מאד צפופים, אנחנו מדברים על סוג של מציאות שבעצם מרתיעה נשים מלעלות לרכבת או לאוטובוס, כי הן אומרות – ווואלה, זאת תהיה חוויה לא נעימה.
דב חנין: ומול הדבר הזה אני חושב שצריך לייצר איזה שהוא סוג של תכנית עבודה.
דב חנין: כמובן, הפתרון הטוב ביותר זה להימנע ממצבים שבהם יש צפיפות ברכבות ובאוטובוסים.
דב חנין: אנחנו רחוקים מזה.
דב חנין: אנחנו צריכים לצאת מתוך הנחה שבשנים הקרובות עדיין יהיו אוטובוסים צפופים ותהיינה רכבות, ובקרנות בהן תהיה צפיפות.
דב חנין: ומה אנחנו עושים?