GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הדס גרוסמן: יום לחוץ - כל האימהות פה יודעות – לחפש ילדים, תחפושות וכו'.
<הדס גרוסמן: עזבתי הכל באמצע, רצתי לדיון בתשע בבוקר, בבית הדין בירושלים.
<הדס גרוסמן: בשעה עשר רק הכניסו אותנו.
<הדס גרוסמן: ישב דיין אחד, שניים אחרים לא הגיעו ולא היה לנו הרכב, ואף אחד לא טרח להודיע לנו.
<הדס גרוסמן: זה לא המקרה הראשון וזה לא מקרה יחיד.
<הדס גרוסמן: זה קורה כל הזמן.
<הדס גרוסמן: אנחנו מבלים שעות על גבי שעות מחוץ לדלתות בית הדין, אפילו לא יוצאים להגיד לנו מה קורה.
<הדס גרוסמן: אז ברור שידפקו בחוץ על הדלת וברור שיצעקו, כי אנשים שם מכלים את ימיהם - ועורכי הדין פה יודעים להגיד את זה.
<הדס גרוסמן: שעות על גבי שעות אנחנו מעבירים במסדרונות בית הדין.
<הדס גרוסמן: ואם דיין לא מגיע, ולמרות שהוא יודע שהוא לא יגיע, אף אחד לא יתקשר לעדכן אותנו.
<הדס גרוסמן: מעולם לא התקשרו להגיד לי שמחר לא יהיה הרכב, וזה זלזול מאד גדול.
<הרב שמעון יעקבי: למה - - -
עליזה לביא: אדוני, אני אתן לך להגיב, אני פשוט רוצה לאסוף - - -
<הדס גרוסמן: זה מקרים כל כך רבים.
עליזה לביא: הנה, דוגמא מיום אתמול.
עליזה לביא: תרשום, תבדוק.
<הדס גרוסמן: זו המציאות.
<הדס גרוסמן: אתמול בבוקר.
<אודליה חן: אז למה לא פנו?
<הדס גרוסמן: לאן אני אפנה?
עליזה לביא: רגע, רגע, סליחה - - -
<הדס גרוסמן: אנחנו יודעים שיש הרכבים שככה מתנהלים קבוע.
עליזה לביא: אדוני, אני מציעה שתרשום.
עליזה לביא: תבדוק את המקרה הזה.
עליזה לביא: אני אשמח מאד לקבל תשובה פה לוועדה.
<הדס גרוסמן: אני אתן את הפרטים.
<הדס גרוסמן: זה לא חד פעמי.
עליזה לביא: חברים, אני רוצה לתת את רשות הדיבור לרב ירמי שטרן מארגון אורה, בבקשה.
<ירמיהו שטרן: תודה רבה על ההזדמנות לדבר פה.
<ירמיהו שטרן: אני מנכ"ל ארגון אורה, הארגון למען התרת עגונות בניו יורק.
<ירמיהו שטרן: אנחנו מדברים על תיקים של סרבנות גט, במיוחד בחוץ לארץ וגם במקרים שמגשרים בין הארץ וחוץ לארץ.
<ירמיהו שטרן: אני רוצה להציע שני דברים קטנים.
<ירמיהו שטרן: אחד זה לגבי בית הדין באמריקה וגם לגבי בית הדין של לונדון.
<ירמיהו שטרן: בתוך ההנהלה של בתי הדין יש אישה שהיא בתוך ההנהלה של בתי הדין וחלק מהאחריות שלה זה להיות נציבת תלונות, במיוחד בתיקים של גיטין, במיוחד בתיקים של עגונות.
<ירמיהו שטרן: הצעה ראשונה.
<ירמיהו שטרן: הצעה שנייה זה לגבי הגיטין של אמריקה במיוחד, שיש להם את הסכם קדם הנישואין.
<ירמיהו שטרן: ההערכה שלי היא שבתוך 10 שנים, 20 שנה אולי, זאת אומרת שבתוך 10 שנים לא יהיו מקרים, כמעט לא יהיו מקרים של עגונות בקהילת האורתודוכסים המודרניים בחוץ לארץ, בגלל הסכם קדם נישואין וזה בגלל שבית הדין של אמריקה במיוחד תומך בהסכם כזה ואני חושב שגם כן בארץ פשוט לא יהיו לנו עוד תיקים בקהילה האורתודוכסית המודרנית.
<ירמיהו שטרן: אם נצליח להפיץ את הסכמי קדם הנישואין שיש כאן בארץ, זה בעזרת השם גם כן יפתור את הבעיה כאן.
עליזה לביא: יעל יחיאלי מישראל חופשית.
<יעל יחיאלי: אני רק רוצה להגיד שרוב הציבור בארץ הוא איננו ציבור דתי ולכן פתרונות הלכתיים לא מעניינים אותו.
<יעל יחיאלי: אנחנו פוגשים במהלך העבודה שלנו עשרות זוגות שהפתרון שלהם זה להתחתן בחו"ל והם גם נוסעים לקפריסין.
<יעל יחיאלי: ואז אני שואלת אותם – ומה תעשו אם חס וחלילה תרצו להתגרש?
<יעל יחיאלי: מה הפתרון?
<יעל יחיאלי: קפריסין לא תקבל אותם, כי זה לא מעניין אותם, כי זה גם לא כזה כייף לנסוע להתגרש.
<הדס גרוסמן: היא תקבל אותם כגט אזרחי, זה לא יעזור להם מבחינת - - -
<יעל יחיאלי: כן, אין להם פתרון.
<יעל יחיאלי: לכן, אותם הזוגות שאומרים – הדרך שלנו להתחתן זה להצביע בטבעת ולהתחתן בחוץ לארץ, אין להם פתרון ברגע שהם רוצים להתגרש.
<יעל יחיאלי: עכשיו, למה הם התחתנו בחו"ל?
<יעל יחיאלי: כי הם לא רוצים להיכנס למסלול ההלכתי.
<יעל יחיאלי: יש כאן הרבה מאד אנשים - - -
עליזה לביא: את יודעת שבמציאות הישראלית גם מי שמתחתן בחו"ל בנישואין אזרחיים, צריך - - -
<יעל יחיאלי: אני בטח יודעת את זה.
<יעל יחיאלי: אני יכולה להגיד על עצמי.
<יעל יחיאלי: התחתנתי לפני כמה שנים.
<יעל יחיאלי: לא רציתי חתונה יהודית.
עליזה לביא: לא רצית קשר עם הבירוקרטיה הזאת.
<יעל יחיאלי: רק שנייה.
<יעל יחיאלי: אני רוצה חתונה יהודית לפי ההגדרה שלי, לא רוצה חתונה הלכתית.
<יעל יחיאלי: למה?
<יעל יחיאלי: כי אם חס וחלילה אני ארצה להתגרש, חס וחלילה, אני שבויה של בן הזוג שלי ואני לא רוצה להיות שבויה שלו.
<יעל יחיאלי: לא רוצה.
<יעל יחיאלי: יותר מזה, הוא לא רוצה שאני אהיה שבויה שלו.
<יעל יחיאלי: ולכן אין לנו פתרון.
<יעל יחיאלי: עכשיו, מי שמעניין אותו פתרונות הלכתיים – ראינו שיש – חבל מאד שבית הדין הרבני לא עושה עם זה שום דבר, אבל מה יעשו מאות אלפי זוגות שלא רוצים פתרון הלכתי?
<יעל יחיאלי: רוצים פתרון אזרחי.
<יעל יחיאלי: יעשו הסכם.
עליזה לביא: כמו שאת יודעת, הנחתי את הסכם ברית הזוגות ונקווה - - -
<יעל יחיאלי: וככל שיותר זוגות יתחתנו בצורה אזרחית, זאת אומרת לא יתחתנו במדינת ישראל, ולכן אני רשומה כרווקה - - -
עליזה לביא: זו סוגיה, אבל היא לא מקרינה על המתח שאנחנו מצויים בו, ואני חושבת שבאמת ראוי להמשיך את הדיון הזה, אבל הדיון כאן הוא - - -
<גלית שאול: כמו שאמר חבר הכנסת שטרן.
<גלית שאול: הוא אמר – אנשים מתרחקים מהיהדות וזה זה שחשוב לכולנו.
עליזה לביא: לגמרי וזאת הדוגמא, אבל יש לנו רבע שעה ויש לנו פה עוד רשימה.
עליזה לביא: אני מבטיחה לך שאנחנו נעשה דיונים ונמשיך לעשות דיונים בנושא הזה.
עליזה לביא: עורכת הדין ניצן כספי שילוני, מרכז צדק לנשים, בבקשה.
<ניצן כספי שילוני: תודה רבה לחברת הכנסת לביא.
<ניצן כספי שילוני: קודם כל הערה בהמשך לדברים של הדס גרוסמן.
<ניצן כספי שילוני: גם אצלנו במרכז צדק לנשים אין לנו בכלל מסורבות גט ואני חושבת שגם ביד לאישה אין מסורבות לגט ובמבוי סתום, וצריך לסגור את כל הארגונים האלה, כיוון שאין לנו כמעט נשים שבאמת מוגדרות על ידי בית הדין כמסורבת גט.
<ניצן כספי שילוני: הערה נוספת לגבי האמירה של הרב יעקבי, שבתי הדין הם המיין סטרים של הפסיקה האורתודוכסית.
<ניצן כספי שילוני: אז אני רוצה רק טיפה לספר על המקרה שחברת הכנסת לביא הזכירה מקודם.
<ניצן כספי שילוני: בראש חודש אייר בשנה שעברה הגעתי לבית הדין עם אישה שמסורבת גט כבר 4 שנים.
<ניצן כספי שילוני: באופן שמאד הפתיע אותנו, הבעל פתאום הסכים לתת גט ברגע אחד ואז הדיין אמר – אני לא מסדר לכם גט.
<ניצן כספי שילוני: היום ראש חודש ובראש חודש אני לא מסדר גט.
<ניצן כספי שילוני: ויש באמת איזה שהוא עניין הלכתי מאד שולי שכבר הרמ"א אמר שבמקרה של חשש לעגינות לא חוששים לו לגבי מתן גט בראש חודש.
<ניצן כספי שילוני: ופשוט לא ידענו מה לעשות.
<ניצן כספי שילוני: היינו בבית הדין.
<ניצן כספי שילוני: אני ממש פחדתי.
<ניצן כספי שילוני: עמדתי ופחדתי שהבעל יברח פתאום.
<ניצן כספי שילוני: ניסיתי לנהל את כל הסיפור הזה, כל הזמן ליצור קשר עם הבעל שלא יברח והיו לי - - -
<הרב שמעון יעקבי: ניתן גט?
<ניצן כספי שילוני: ניתן גט אחרי לחץ.
עליזה לביא: כן, אבל רק אחרי התערבות ולחץ מאד גדול.
<ניצן כספי שילוני: אחרי לחץ ציבורי מאד מאד גדול שהצלחנו - - -
עליזה לביא: בהתערבות של מנכ"לית משרד המשפטים, שהייתה אז אחראית גם על בתי הדין.
<ניצן כספי שילוני: אני לא חושבת שזה המיינסטרים.
עליזה לביא: אבל איך יכול להיות שדיין שמחמיר על עצמו רוצה להביא את ההחמרות שלו גם על מקרה כזה?
עליזה לביא: כלומר, יש פה משהו שהוא - - -
<קריאה: איך אפשר לדבר על מיינסטרים הלכתי?
<הרב שמעון יעקבי: כשם שאין בעוצמותיהם שווים - - - שווים, כך גם - - -
<ניצן כספי שילוני: אבל אף אחד מדייני בית הדין האזורי בירושלים לא הסכים לסדר גט.
<ניצן כספי שילוני: אף אחד.
<ניצן כספי שילוני: אני לא מדברת על דיין אחד.
<ניצן כספי שילוני: לא היה דיין אחד בבית הדין האזורי בירושלים שהסכים לסדר גט.
<הרב שמעון יעקבי: ראש חודש - - -
<ניצן כספי שילוני: בראש חודש אייר.
<קריאה: יותר קל לבטל ראש חודש.
<הרב שמעון יעקבי: ראש חודש, בכל אופן, זה לא הגיע האוט אוף דה בלו.
<הרב שמעון יעקבי: החשש הזה, המניעה הזאת כתובה בהלכה.
<הרב שמעון יעקבי: נכון שיש מקום לשיקול דעת, כאשר - - -
עליזה לביא: ראש חודש חגן של נשים, אתם יודעים את זה.
<ניצן כספי שילוני: זה היה דיין ספרדי.
<הרב שמעון יעקבי: אשר מדובר בנסיבות כפי שאת מתארת את זה, אבל נדמה לי שזה היה בתקופה עוד לפני שאושרו עוד דיינים והייתה מצוקה - - -
עליזה לביא: נכון, הייתה מצוקה.
<ניצן כספי שילוני: לא הייתה שם מצוקה.
<ניצן כספי שילוני: היו שם כמה הרכבים שבאותו יום דנו.
<ניצן כספי שילוני: זו לא הנקודה.
<ניצן כספי שילוני: כל הזמן - - -
<הרב שמעון יעקבי: ובכל הרכב היה סדר יום והתיקים שלו ועכשיו אותו דיין - - -
<ניצן כספי שילוני: אבל זו לא הייתה הבעיה.
<ניצן כספי שילוני: זה לא שהם אמרו אין לנו זמן.
<ניצן כספי שילוני: הם אמרו אנחנו לא מוכנים לסדר גט בראש חודש.
<הרב שמעון יעקבי: המקרה הזה נפתר.
<ניצן כספי שילוני: נפתר, כמו כל - - -
<קריאה: אבל על כל מקרה צריך להילחם.
<ניצן כספי שילוני: זה לא המיינסטרים ההלכתי, לחלוטין, ואתם קיבלתם סמכות ממדינת ישראל כדי - - -
<הרב שמעון יעקבי: אם הרמ"א כותב את זה בשולחן הערוך, אז זה מיינסטרים הלכתי.
<הרב שמעון יעקבי: אלא מה?
<הרב שמעון יעקבי: שכשיש נסיבות מיוחדות, צריכים למצוא פתרון ומצאו פתרון.
<ניצן כספי שילוני: לא.
<ניצן כספי שילוני: אתם קיבלתם מנדט ממדינת ישראל לדון בכל נשות וכל אנשי מדינת ישראל ואתם לא יכולים לנקוט בחומרות הפרטיות של כל דיין.
<ניצן כספי שילוני: צריך למצוא לזה פתרון.
<ניצן כספי שילוני: אני רוצה עכשיו לעבור למשהו אחר.
<ניצן כספי שילוני: אני רוצה לספר על דיון אחר שאני ייצגתי לפני כמה זמן.
<ניצן כספי שילוני: אישה שביקשה גט כבר שנתיים וחצי, שזה לא הרבה בסדר גודל שאנחנו נתקלים בו.
<ניצן כספי שילוני: האישה הזאת הסכימה לוותר על מחצית מהזכויות שמגיעות לה בבית המגורים, ותוך כדי הדיון הבעל דרש שהיא תוותר על עוד ועוד ועוד, כמובן בגיבוי הדיינים, ואז רגע לפני שהגענו להסכמות בבית הדין, הבעל ביקש להעלות טענה נוספת.
<ניצן כספי שילוני: הוא אמר – אשתי עזבה לפני שנתיים וחצי את חדר השינה המשותף, היא עברה לישון בחדר האורחים, ולכן היא מורדת ואני מבקש שהיא תחזיר לי – הם היו נשואים כבר 27 שנה – אני מבקש שהיא תחזיר לי את הפמוטים שנתתי לה במתנה לפני 27 שנה, והיא מורדת ולפי ההלכה צריך להחזיר את מתנות החתונה.
<ניצן כספי שילוני: בית הדין גיבה אותו ואמר – נכון.
<ניצן כספי שילוני: זאת אומרת נתן החלטה שהיא צריכה להחזיר את הפמוטים.
<ניצן כספי שילוני: זה סיפור נורא נורא קטן, ולאישה הזאת ממש כבר לא היה איכפת לוותר על הפמוטים האלה, אחרי שהיא ויתרה על הרבה דברים, אבל אני רוצה להגיד שכל אישה שנכנסת לבית הדין יכולה לחוות השפלה כזאת.
<ניצן כספי שילוני: זו פשוט הייתה השפלה.
<ניצן כספי שילוני: הסיפור הקטן הזה הוא סיפור גדול של כל אישה שנכנסת לבית הדין.
<הרב שמעון יעקבי: כשאת אומרת גיבוי, המילה הזאת היא לא נכונה.
<הרב שמעון יעקבי: בית הדין מבקש לשמוע עמדה של הצד השני.
<הרב שמעון יעקבי: אם את רוצה שבית הדין יפסוק, אז בית הדין יפסוק.
<הרב שמעון יעקבי: אבל אי אפשר - - -
עליזה לביא: לא, אנחנו לא נפתח פה דיאלוג.
עליזה לביא: אני רוצה משפט סיום.
<ניצן כספי שילוני: אני רוצה רק משפט אחד להגיד, שבעצם כניסה של כל אישה לבית הדין זה פגיעה בכבוד שלה, רק בכך שזה מוסד שיפוטי של המדינה, שבו נשים לא מיוצגות.
<ניצן כספי שילוני: לכן העמדה שלנו היא שאישה צריכה כמה שפחות להיכנס לבית הדין.
<ניצן כספי שילוני: העמדה שלנו היא שצריך לבטל את הסמכויות - - -
עליזה לביא: בקואליציה הזאת, כמו שאת יודעת, אין סיכוי לקדם כל נושא של דת ומדינה.
עליזה לביא: מרוץ הסמכויות – אני הגשתי בכנסת הקודמת, אני מעלה בכנסת הזאת.
עליזה לביא: את ברית הזוגיות אנחנו מעלים בכנסת הזאת ואת יודעת בדיוק מה התשובה.
עליזה לביא: כן, גברתי, אני רואה שאת עומדת ואת כבר לא יכולה לחכות.
<דבורה בריסק: שמי דבורה בריסק, אני טוענת רבנית, עובדת יד לאישה מעל 15 שנים.
<דבורה בריסק: אני רוצה לספר על מקרה שקרה בשנה שעברה ואני דווקא חושבת שהרב יעקבי ירשום את זה לעצמו ויברר בתוך המערכת.
<דבורה בריסק: פנתה אלינו אישה לאחר עגינות קשה מאד, של בעל שברח לחו"ל.
<דבורה בריסק: בדרך לא דרך הצלחנו בדרכי עורמה להביא אותו לארץ, לפרק זמן מאד מאד קצר, כשהיה מאד ברור שהוא כבר כבר נוסע חזרה.
<דבורה בריסק: היא בעצם סחבה אותו חזרה מתוך הבטחה שהיא אולי תנסה לעשות שלום בית.
<דבורה בריסק: הוא הגיע לארץ, הוצאנו נגדו צו עיכוב יציאה, הגענו לבית הדין בתל אביב.
<דבורה בריסק: ישב דיין.
<דבורה בריסק: הגענו להסכם גירושין של ויתורים מרחיקי לכת, העיקר שייתן גט עכשיו ומיד, למרות שצו עיכוב היציאה היה.
<דבורה בריסק: הבעל הסכים לתת את הגט, השנה הייתה שתיים בצהריים והדיין אמר לא, אני לא מסדר גט ואני גם מסיר את צו עיכוב היציאה, זה כתוב בהחלטה - - -
עליזה לביא: מה הייתה הסיבה?
<דבורה בריסק: והבעל ייסע חזרה לאיפה שהוא צריך שם בתור משגיח של ה-OU באיזה שהוא מקום - - -
<הרב שמעון יעקבי: השעה שתיים גרמה להסרת עיכוב היציאה?
<הרב שמעון יעקבי: נו, באמת.
<דבורה בריסק: כן, השעה שתיים.
<דבורה בריסק: הוא לא הסכים לסדר גט, כי השעה הייתה שתיים.
<דבורה בריסק: אני הפעלתי את כל - - -
משה יעלון: אולי הוא חשב שמבחינה הלכתית אין מקום לעשות את זה?
<דבורה בריסק: לא, לא, לא.
<דבורה בריסק: הוא כתב מפורשות - - -
<הרב שמעון יעקבי: מה זה לא?
<דבורה בריסק: לא, כי בהחלטה הוא כתב - - -
עליזה לביא: איך אפשר להגיד - - -
<דבורה בריסק: כי הסכם היה, - - - לקניין וההסכם אושר וכולם חתמו על ההסכם, ורק - - -
<דבורה בריסק: אני רק רוצה לסיים ולומר.
<דבורה בריסק: זה היה יום חמישי בצהריים.
<דבורה בריסק: אני הפעלתי את חצי בית הדין וזה לא עזר לי.
<דבורה בריסק: צו עיכוב היציאה הוסר.
<דבורה בריסק: אני פניתי מיד לבית הדין הגדול, באותו יום.
<דבורה בריסק: ביום שישי בצהריים נתן לי דיין מבית הדין הגדול החלטה להחזיר את צו עיכוב היציאה מיידית ולסדר גט מיידית ביום ראשון או בבית הדין האזורי או בבית הדין הגדול, ולא הוא לא ייצא מהארץ.
<דבורה בריסק: והגט סודר ביום ראשון.
עליזה לביא: תודה גברתי, תודה.
עליזה לביא: אני הבטחתי את רשות הדיבור לחברת הכנסת שולי מועלם שצריכה לחזור, היא רצה פה בין הוועדות.
עליזה לביא: אבל אדוני, תראה, אני מציעה שתרשום את הדברים, כי זה דפוסים.
עליזה לביא: מה שמטריד אותנו זה הדפוסים שחוזרים ועולים.
עליזה לביא: אני באמת יודעת את העבודה החשובה שנעשית ואת ההתקדמות, אבל - - - סליחה, אני לא אתן לך את רשות הדיבור.
עליזה לביא: פשוט יש פה מקרים שלא אירעו לפני הרבה זמן.
<הרב שמעון יעקבי: חברת הכנסת לביא, עם כל הכבוד, אני לא נזכר במקרה שסיפרה הטוענת הרבנית.
עליזה לביא: הישיבה מיד מסתיימת - - -
<הרב שמעון יעקבי: אבל לבוא ולומר שבגלל השעה שתיים דיין ביטל את עיכוב היציאה מן הארץ, זה כל כך מופרך - - -
עליזה לביא: אדוני, אני מציעה לך לבדוק את המקרה.
עליזה לביא: יש פה בית דין - - -
<קריאה: זה כל כך לא מופרך.
עליזה לביא: בית דין שלא נותן ובית דין עליון שכן נותן.
עליזה לביא: אז תרשום את הדברים ותבדוק ותיתן תשובה לגברת או לוועדה.
עליזה לביא: הבטחתי את רשות הדיבור לחברת הכנסת מועלם, בבקשה גברתי.
<אודליה חן: נורא חשוב שגם אנחנו נדבר, בגלל שאנחנו מהשטח.
עליזה לביא: יש פה יושבת ראש של הוועדה.
עליזה לביא: הגיעה חברת כנסת - - -
<אודליה חן: זה חשוב שישמעו אותנו.
<הדס גרוסמן: כולנו מהשטח.
<הדס גרוסמן: מי פה לא מהשטח?
<הרב שמעון יעקבי: לא, אולי יש עוד דעות אחרות.
<הרב שמעון יעקבי: (היו"ר עאידה תומא סלימאן)
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, שנייה, סליחה.
<אודליה חן: אפשר בכל זאת?
עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו סופגת את מה שלא היה - - -
<אודליה חן: מאד בקצרה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, קודם זכות הדיבור לחברת הכנסת שולי מועלם ואחר כך אני אתן לגברתי.
<אודליה חן: תודה.
שולי מועלם-רפאלי: למרות שהגעתי הרגע.
שולי מועלם-רפאלי: שלום, אני מתנצלת על הפרפור.
שולי מועלם-רפאלי: כיושבת ראש סיעת הבית היהודי הייתי חייבת להיות בקוורום של יושבי ראש סיעות על שני חוקים אחרים שאי אפשר היה לצאת, חוץ מכמה דקות שאישרו לי קודם ואז קראו לי מיד, אז אני מתנצלת.
שולי מועלם-רפאלי: אני אגיד אמירה עקרונית, שהיא אמירה ידועה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חייבת להגיד שאפילו אני מופתעת כל פעם מזה שהמציאות עולה על כל דמיון, חברי בהנהגת בתי הדין הרבניים.
שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת, אני רואה ומברכת ושומעת את השינוי שכולנו חווים, את השינוי הברוך בשימוש באמירות הברורות.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שבתי הדין הרבניים, ראוי היה להם להישאר במשרד המשפטים, להיות חלק מהמערך המשפטי במדינת ישראל, אבל משעברו למשרד לשירותי דת, אני חושבת שהם רק יעלו אולי את התפיסה במשרד לשירותי דת, להיות משרד שמסתכל על המציאות בעיניים מפוקחות.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שדיינים חייבים-חייבים לעשות הכל כדי שלא תהיה אף אישה או איש, אבל ברשותכם - המספרים מדברים בעד עצמם בדרך כלל - שהם מעוגנים, מסורבים בכל רמה שהיא.
שולי מועלם-רפאלי: כולנו מכירים את הסיפור הפרטי שלנו, שהוא בעצם הסיפור הכללי של כל מסורבות הגט והעגונות.
שולי מועלם-רפאלי: במציאות שבה אנחנו נמצאים, שבית הדין הגדול עובד בחסר מטורף של דיינים, אחד הדברים שאני ניסיתי בכנסת הקודמת ומנסה בכנסת הזאת שוב, ביחד עם השר הרלבנטי, זה לדבר מחדש על התקנון של בתי הדין הרבניים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזאת מלחמה שהיא משותפת לכולנו.
שולי מועלם-רפאלי: ברור לנו לגמרי שהמציאות שבה המספרים לא עלו בערך מלפני 30 שנה, היא מציאות עגומה ביותר.
שולי מועלם-רפאלי: היא לא מצדיקה שום התנהלות לא תקינה של אף דיין, רשם, מזכיר או מזכירה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל זאת מציאות שהיא המלחמה שאנחנו חייבות להתגייס אליה, לדבר על תקנון מחדש של בתי הדין הרבניים.
שולי מועלם-רפאלי: לדבר מחדש על איך נראים פיזית בתי הדין הרבניים.
שולי מועלם-רפאלי: לדבר הזה יש משמעות גדולה.
שולי מועלם-רפאלי: על כניסה ביתר שאת של בתי הדין הרבניים לתוך המאה ה-21 בכל הכוח ולא במקטעים, אבל בעיקר-בעיקר אני חושבת שבתי הדין הרבניים - ובזה אני אסיים - חייבים לראות כל מי שבא בשעריהם כעולם מלא.
שולי מועלם-רפאלי: זו מחויבות של כל אדם שהחליט שעיקר חייו הוא בעיסוק בבתי הדין הרבניים.
שולי מועלם-רפאלי: הוא לא יכול לבחור שלא לראות בכל אישה שנכנסת לבית הדין הרבני עולם מלא, ובעולם המלא להביא לפתרון המהיר ביותר והנכון ביותר לכל אחת.
<גלית שאול: אולי נכניס נשים לשם.
שולי מועלם-רפאלי: עמדתי בעניין הזה ידועה וכי שהציגה את הצעת החוק הזאת בפעם הקודמת - - -
עאידה תומא סלימאן: לא, לא, חברת הכנסת שולי, אני חייבת להגיד קודם כל שאנחנו בשידור ישיר, אז אני רק אגיד שהדיון הזה יימשך עוד 10 דקות, למרות שאני מבקשת דקה לפני הזמן לבקש אישור.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא אמורים להמשיך את הדיון מעבר לשעה 11.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם יאשרו לי או לא, להמשיך את הדיון, אבל בכל מקרה, הדיון הזה לא מסתיים היום.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, הועלו פה הרבה נקודות שקשורות לבתי הדין ואני מבקשת לקבל עליהן תשובות.
עאידה תומא סלימאן: גם על הטענות של הארגונים וגם של הנשים, אני מבקשת שהוועדה תקבל דיווח ותשובות על השאלות שהועלו, כדי שנוכל להמשיך את הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אחרי הפגרה אנחנו נתכנס שוב ונמשיך את הדיון הזה, כי אני מרגישה שלא ניתנה הזדמנות מלאה לכלל הטענות והאפשרויות ואני לא מרגישה שיצאנו עם הצעות קונקרטיות מה אפשר לעשות.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעורך הדין נוח קורמן, מבת מלך, לדבר, כי אני יודעת שיש לך גם כן מה להגיד באופן ספציפי, אז בבקשה.
<נח קורמן: גברתי יושבת הראש, תודה רבה.
<נח קורמן: אני דבר ראשון רוצה לברך אותך על ניהול הדיון החשוב הזה.
<נח קורמן: זה מאד מכבד אותנו.
<נח קורמן: אנחנו מכירים אותך שנים רבות כלוחמת למען נשים מוכות, כמקימת המקלט לנשים מוכות ערביות, ואנחנו בצד השנים – מקלט לנשים דתיות – בהחלט מכבד.
<נח קורמן: תודה רבה גם לחברת הכנסת שולי מועלם, שעומדת ביום יום לצד נשים ומהווה כתובת ואוזן קשבת.
<נח קורמן: גם חברת הכנסת לביא, שיצאה.
<נח קורמן: אנחנו רוצים לומר דבר מאד מאד ברור וחד.
<נח קורמן: סרבנות גט זו אלימות, ואלימים מקומם בכלא.
<נח קורמן: לא שיימינג, לא דיון אחר דיון אחר דיון אחר דיון.
<נח קורמן: שיכניסו אותם לכלא.
<נח קורמן: עכשיו תגידו גם הסרבניות בכלא – ממש לא.
<נח קורמן: המילה הזאת סרבניות לא נכונה.
<נח קורמן: אפשר לתת היתר נישואים לכל בעל שאשתו מסרבת גט.
<נח קורמן: אפשר לעשות את ההליך הזה - - -
<קריאה: וילדיו לא יהיו ממזרים.
<נח קורמן: אבל אי אפשר לעשות הדדיות לצד השני.
<נח קורמן: לנשים אין אפשרות לתת היתר.
<נח קורמן: זה אחד.
<נח קורמן: שניים, דיברו פה על משך הסרבנות ואני בהחלט מסכים.
<נח קורמן: אני מצאתי את עצמי קיצוני יותר.
<נח קורמן: בדיון הראשון שהגיעו בני הזוג לבית הדין ויצאו משם בלי גט – זו סרבנות גט.
<נח קורמן: חוסר הסכמה של הצד השני – זו סרבנות.
<נח קורמן: אני רוצה גם לומר - - -
<הרב שמעון יעקבי: האם אדוני מציע לשנות את ההלכה?
<נח קורמן: לא, חס וחלילה.
<נח קורמן: אני אציע.
<נח קורמן: אני חושב שהבעל - - -
<הרב שמעון יעקבי: לשנות את ההלכה?
<הרב שמעון יעקבי: באמת.
<הרב שמעון יעקבי: איך אפשר לומר דברים כאלה?
<נח קורמן: אז אני אגיד מה אני מציע.
<נח קורמן: אני מציע הצעה פשוטה.
<נח קורמן: חלק גדול מהסחבת – ודיברו על זה פה – זה עניין הסמכות של בתי הדין שהיא ברוכה, ובתי הדין מחויבים בעצם בגלל הסמכות, להתעסק עם כל הנושא הממוני והילדים והכל מסביב, כדי שזה יהיה בכלל בסמכותם.
<נח קורמן: צריך לתקן את הדבר הזה.
<נח קורמן: צריך לתת לבית הדין את הסמכות לדון בעניינים הכרוכים גם לאחר הגט, אבל מנגד צריך להיות ברור שעד שאין גט, לא מתקיים שום דיון על כל העניינים האחרים.
<נח קורמן: ואם בית הדין - - -
<נח קורמן: זה הרעיון.
<נח קורמן: אני לא יכול להרחיב בזה.
<נח קורמן: יש הרבה פתרונות.
<הרב שמעון יעקבי: אתה לא יכול להרחיב, כי הוא לא ישים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, שנייה.
<נח קורמן: אולי הוא לא מושלם, אבל הוא ישים מאד.
<נח קורמן: אפשר להגיע.
<נח קורמן: עובדה שאנחנו עושים את זה בהרבה תיקים.
<נח קורמן: כשיש הסכמה מתגרשים והדיונים על כל העניינים מתקיימים אחר כך.
<קריאה: זאת אומרת שזה קיים הלכתית.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, סליחה, סליחה.
<נח קורמן: זו לא בעיה הלכתית, זו בעיה טכנית.
<נח קורמן: זו בעיה סמכותית.
<נח קורמן: צריך לתת לבתי הדין את הסמכות הזאת ומנגד, אם בתי הדין לא יטפלו בגט בתוך זמן סביר, הסמכות תילקח מהם.
<נח קורמן: אחרת אנחנו פשוט מושכים ומושכים וכל יום הוא משמעותי, הוא קריטי.
<נח קורמן: דין פרוטה כדין מאה.
<נח קורמן: אי אפשר להגיד שנה זה זמן וחודשיים זה לא זמן.
עאידה תומא סלימאן: אני לצערי הרב לא קיבלתי אישור על המשך הישיבה הזו.
עאידה תומא סלימאן: אסור לנו לקיים ישיבות ועדה בזמן מליאה.
עאידה תומא סלימאן: אני אצטרך לנעול את הישיבה, אבל עד כמה שאני הבנתי - ולצערי הצטרכתי לצאת לאיזה שהוא עניין – אבל הבנתי שזה לא תם ולא נשלם.
עאידה תומא סלימאן: כלומר הדיון והויכוח עדיין קיים.
עאידה תומא סלימאן: כנראה נצטרך לעשות גם סוג של הידברות מעבר רק לישיבה שבאים ומטיחים בה את הדברים ולא תמיד מקבלים תשובות, ולנסות לקבל פתרונות.
עאידה תומא סלימאן: בשבילי, כל עוד שיש אישה אחת שסובלת – זה יותר מדי.
עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן וארצה לשמוע שבתי הדין יקבלו החלטה שהם לא יתנו יד לסבל הזה של הנשים והם יפעלו כדי לשחרר את כל הנשים העגונות.
<הרב שמעון יעקבי: וכך אנחנו - - -
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נזמן עוד פגישה בנושא.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתחיל וחברות הכנסת יצטרפו אלינו, כי בכל זאת אנחנו מוגבלים מבחינת הזמן.
עאידה תומא סלימאן: תנו לי לברך קודם כל על עצם קיום הביקור הזה.
עאידה תומא סלימאן: חיכינו לזה הרבה זמן ואני אומרת חיכינו, כי לפני שנכנסתי לתפקיד כיושבת ראש הוועדה אנחנו חיכינו לקיום המקום הזה בארגוני הנשים.
עאידה תומא סלימאן: כל מי שעסק בנושאים שקשורים, אנחנו כל הזמן דיברנו על החשיבות בקיום מסגרת כזו שתהווה חלופה לצעירות, לנשים, וכל הזמן התעכב העניין, גם בגלל תקציבים וגם כדי למצוא מקום.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך אנחנו התבשרנו בישיבה שהייתה, ממש בתחילת דרכי בוועדה שיש מכרז, אנחנו מחכים לקיומו, בישיבה אחרי חודשיים שלושה ציפי בישרה לנו שאנחנו רק מחפשים מנהלת עכשיו.
<ציפי נחשון גליק: ומצאנו.
עאידה תומא סלימאן: ואני מאוד שמחה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכולנו מתרגשים ומתרגשות, אני לפחות התרגשתי כשנכנסתי בדלת של המקום.
עאידה תומא סלימאן: אני יודעת כמה זה מחייב עבודה קשה, להקים מסגרת כזו, במיוחד כשגם היא מהווה מודל מסוים וצריך לפתח את המודל הזה.
עאידה תומא סלימאן: עם הזמן אני יושבת שאצלכם העבודה די קשה, בתחילת הדרך בדרך כלל כל מסגרת - - -
נחמן שי: כמה זמן המתקן הזה קיים?
עאידה תומא סלימאן: זה חדש.
נחמן שי: מדצמבר?
עאידה תומא סלימאן: מספטמבר.
עאידה תומא סלימאן: אבל אני יודעת שמסגרות כאלה צריכות הרבה זמן עד שיישבו טוב גם מבחינת בניית המודל הטיפולי, גם בוא נגיד בניית המודל ההתנהגותי בתוך הבית.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח מאוד לשמוע, אנחנו נדבר פחות, נשאל הרבה ויותר נפנה אליכם.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה לראות שחברי וחברות הכנסת או חברות הכנסת וחבר הכנסת ראו חשיבות להתלוות לסיור הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה, חבר הכנסת נחמן שי, חברת הכנסת מיכל רוזין ועוד יצטרפו אלינו חברת הכנסת עליזה לביא וחברת הכנסת מירב בן ארי.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו בהתחלה, כשקבענו את הסיור הזה אמרנו שאנחנו קודם כל נשמע על מערך הטיפול בנפגעות תקיפה מינית והצגת החלופה האשפוזית.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שהגב' ציפי נחשון גליק, יש לה המון מה לספר לנו על הדרך הארוכה, ואחר כך נקדיש זמן למאפיינים ודרכי הטיפול בחלופה האשפוזית ואחר כך נדבר על הטיפול.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד שאתמול בערוץ 10, אני לא יודעת מי מכם ראה את הכתבה שהייתה על איך המדינה מתייחסת לכל הנושא של הכרה בנכות אצל נפגעות תקיפה מינית.
עאידה תומא סלימאן: זה היה מזעזע לראות איך מתפתלת הפסיכיאטרית ואיך בעצם המדינה מתייחסת לכל הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו גם נקדיש לזה זמן ודיון בוועדה כדי לראות איך אפשר להתקדם.
עאידה תומא סלימאן: אני ישבתי עם מנכ"ל הביטוח הלאומי לפני יומיים-שלושה ואחד הנושאים שדיברתי איתו עליהם היה הנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: הוא אמר, 'אני לא יודע מה לעשות עם זה.
עאידה תומא סלימאן: מצד אחד הנפגעות עצמן לא רוצות לקבל את התווית הזו של נכות ומצד שני אין לי אופציה אחרת מבחינת הפרוצדורה בביטוח לאומי איך באמת לתמוך בהן'.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיהיה צורך לשבת ולדון ולראות איך אפשר להקל על התהליך הזה כדי שהנשים יקבלו את כל התמיכה.
מיכל רוזין: נעשו כמה פרויקטים מעניינים בעניין הזה.
עאידה תומא סלימאן: כן, הוא אמר לי שהיו לו כל מיני ניסיונות, הסביר את זה.
עאידה תומא סלימאן: בדיון שהתקיים אנחנו גם סיכמנו שהוא יגיע לדיון מיוחד בוועדה אצלנו על מכלול הנושאים שקשורים לנשים וכנראה נצטרך יותר מישיבה אחת עם הביטוח הלאומי, אבל נצטרך לדבר על זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מסבה את תשומת לבכם לכתבה הנרחבת שהייתה היום על רצח נשים ונשים במעגל האלימות.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנתחיל.
עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת אמורות להגיע כל רגע, אז נשמע.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, ציפי.
<ציפי נחשון גליק: קודם כל ברוכים הבאים למעוננו החדש.
<ציפי נחשון גליק: זה באמת מרגש, כמו שאת אומרת, כי הרבה זמן תכננו את זה.
<ציפי נחשון גליק: דרך אגב, לפני שש שנים אנחנו כמעט עמדנו לפתוח את זה, כבר יצאנו למכרז והייתה לנו עמותה ובסוף אמרו לי 'את לא יכולה להתקשר לעמותה הספציפית כי יש נגדה הליך משפטי, היא הפקירה לקוחות אחרים' ואז זה התבטל, הכסף נלקח לצרכים אחרים והיינו צריכים באמת להתגלגל עוד כמה שנים עד שהמקום הזה יהיה עובדה מוגמרת.
<ציפי נחשון גליק: בהחלט חשוב לציין שהמענה הזה הוא על רצף של מענים שמשרד הרווחה מייצר עבור נפגעות התעללות מינית.
<ציפי נחשון גליק: נתחיל דווקא ברצף, שהוא החלק שהוא באמת משמעותי כי הוא גם 24 שעות וממש שבעה ימים בשבוע.
<ציפי נחשון גליק: הרצף הראשוני הוא מרכזי הסיוע, שכל אחד מופעל על ידי עמותה, תשעה מהם מאוגדים באיגוד מרכזי הסיוע שמשרד הרווחה נותן להם תמיכה כספית.