GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל אנחנו רואים התארגנויות של שכונות שלמות כאשר יודעים שיש מסגרת כזו.
עאידה תומא סלימאן: זה שאתם - - -
<רעות פכטר: יש פה שבע-שמונה בנות.
<קריאה: אין ילדים.
<רעות פכטר: כן.
<רעות פכטר: אנחנו לא מייצרים פה הרבה רעש.
<ציפי נחשון גליק: מנהלת המחלקה לשירותים חברתיים בעיר היא בוועדת ההיגוי, מנהלת מרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית, אני מקווה שאם חס וחלילה תהיה התנגדות המונית של שכנים, שיהיו לנו סנגורים אצל ראש העיר.
עליזה לביא: יש פה ראש עיר מדהים.
עאידה תומא סלימאן: השכונה בדרך כלל מתנגדת - - -
עליזה לביא: ראש העיר היה פה?
<ציפי נחשון גליק: עוד לא.
<ציפי נחשון גליק: מנהלת הרווחה הייתה פה.
עליזה לביא: צריך להביא אותו.
עאידה תומא סלימאן: השכונה בדרך כלל מתנגדת כאשר מתחיל להיות איזה שהוא - - -
נחמן שי: שיש איזה פעילות פה ש - - -
עאידה תומא סלימאן: פעילות מסביב - - -
נחמן שי: אם יבואו מכוניות בשתיים בלילה ויאספו נשים.
עאידה תומא סלימאן: זהו, אם מגיעים צעירים ו - - - זה בדרך כלל מה שמפריע ל - - - או אם יש רעשים גבוהים בתוך השכונה.
<רעות פכטר: אני חושבת שהשאלה שלך לגבי אורך השהות פה היא שאלה מאוד חשובה, כי השלושה חודשים הם - - - אני כן אהבתי את ההבחנה של האם זה הוסטל או - - - לא שיקומי, אבל האם זה הוסטל או האם זה חלופה, כשבעיניי אלה שני מודלים שהם שונים לגמרי ובאמת יש מטופלות שצריכות הוסטל, שזה משהו שהוא ארוך טווח, ששלושה חודשים הם כמו טיפה בים של הצרכים שהן צריכות, אלה מטופלות שצריך לתת דרך סל שיקום וזה באמת שיקום, ויש מטופלות שצריכות חלופת אשפוז, זאת אומרת שכרגע יש מצב אקוטי, שכרגע יש תקופת רגרסיה, זה יכול להיות יום הולדת של הפוגע, או חופשת סמסטר, או לא משנה מה זה יהיה, איזה שהיא תקופה מעברית כזאת שכרגע צריכה החזקה ששלושה חודשים יכולה מאוד מאוד להספיק לה.
<רעות פכטר: ברגע שיש את שתי האוכלוסיות האלה אנחנו כל הזמן מול השאלה של מה פרק הזמן הנכון.
<רעות פכטר: יש כאלה שגם פחות משלושה חודשים, מספיק שהן באו לשבוע, לשבועיים , שהן יידעו שבשבועיים האלה הן פה כי בשבועיים האלה זה שבועיים שמצפה להן איזה מפגש משפחתי מאוד מסעיר ו- - - ואם הם ייצאו למקום שיכיל אותן ויחזרו למקום שיכיל אותן זה יעזור להן לעבור אותו, וזה בעיניי יותר חלופת אשפוז.
<רעות פכטר: הוסטל זה יותר מודל של - - -
<ציפי נחשון גליק: זה לא הוסטל פה, יש פה מטופלות שצריכות - - -
עליזה לביא: מה התחזית לעוד מרכזים?
<ציפי נחשון גליק: קודם כל שנתמלא ב-12 ואחר כך נפנה לבא בתור, אבל לא לפני שזה מלא.
<ציפי נחשון גליק: זה להוכיח היתכנות.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שמעניין אותי.
עאידה תומא סלימאן: אתן אומרות 'כל יום אנחנו מקבלות חמש פניות חדשות' והחלופה לא מלאה.
עאידה תומא סלימאן: זה אומר שתנאי הקבלה - - -
<ציפי נחשון גליק: כי יש כאלה שלא רוצות להיות פה.
<רוני אלרן ברק: לא, מה שאני עושה, אני עושה סינון ראשוני בטלפון לראות אם יש התאמה או אין התאמה.
<רוני אלרן ברק: למשל אם מתקשרת מישהי שיש בעיה של גמילה, שהיא על מתדון או דברים כאלה, אני יכולה להחזיק, אין לי גם אישור מבחינת משרד הבריאות לעשות גמילה, צריך - - - של רופא ודברים שאין לי כאן.
<רוני אלרן ברק: מה שקורה זה שבעצם לפתוח מסגרת כזאת ולהגיע ל-12 תוך זמן כל כך קצוב זה פשוט בוודאות להרוס את המסגרת.
<רוני אלרן ברק: מה שאנחנו עושים, אנחנו פשוט לומדים את העבודה ובאופן הדרגתי אנחנו ממלאים אותה בצורה שהיא נכונה והיא מתאימה.
<רוני אלרן ברק: כי המטופלות הן כל כך קשות והלמידה היא - - -
עאידה תומא סלימאן: את רוצה להגיד לי שלפעמים אתם לא מקבלים כי הקצב שלכם לא יכול לעמוד בזה עכשיו?
<רוני אלרן ברק: בטח.
<ציפי נחשון גליק: לא, סליחה רגע, הייתה לנו פגישה היום בבוקר, דווקא בעקבות המקרה הקשה שהיה, ואנחנו אישרנו הגדלת כוח אדם ללילה ו-12 יהיו פה, זה אין שאלה.
<רעות פכטר: הגדלת מתן של מדריכות?
<ציפי נחשון גליק: כן, רעות, את לא היית בפגישה, הייתה רוני.
מיכל רוזין: אבל לא צריך עוד כוח אדם מקצועי?
עאידה תומא סלימאן: לא במקרה - - - שמעתי עכשיו משהו שהוא מפריע לי, זה שאנחנו לא מקבלים נשים שיכולות להיות, למרות התנאים הקשים, מתאימות להיות בהוסטל, בגלל שהמסגרת עוד לא התארגנה לקלוט, בעיניי זה מחייב מיד מחשבה איך מתארגנת המסגרת כדי לקלוט עד 12.
עאידה תומא סלימאן: אני לא - - -
<רוני אלרן ברק: לא, אני מסכימה איתך - - -
עאידה תומא סלימאן: זה דבר אחד.
עאידה תומא סלימאן: יהיה לכם זמן לענות לי.
עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני שאלתי כבר אולי שלוש פעמים, המודל הטיפולי, מה הקשיים, מה הדילמות שלכם ועוד לא שמעתי על זה.
עאידה תומא סלימאן: אז בואו נעשה קצת - - -
<רוני אלרן ברק: כן.
<רוני אלרן ברק: בוא נעבור למדריכות.
<קריאה: אז קודם כל אני אתחיל בסדר היום.
עאידה תומא סלימאן: סדר היום - - - בואי על שתי השאלות האלה.
עאידה תומא סלימאן: אם לא מקבלים נשים שעונות על תנאי הקבלה שממילא הם קשים, שאני הייתי חולמת להגמיש אותם קצת, אם לא מקבלים והן עונות על תנאי הקבלה בגלל שהמסגרת לא יכולה בינתיים להכיל אותן, לא מאורגנת מספיק, אז בואו תגידו מה חסר כדי להתארגן מחר בבוקר.
עאידה תומא סלימאן: אולי לא נוכל לספק לכם מה חסר, אבל תגידו לי מה חסר כדי שתקבלו את כל הנשים ותגיעו למספר 12.
<ציפי נחשון גליק: קודם כל אנחנו לא יכולים לקלוט 12 בבת אחת.
<ציפי נחשון גליק: היה ברור שהמסגרת אחרי חמישה חודשים לא מגיעה ל-12.
<ציפי נחשון גליק: הקבלה פה היא בהדרגה, גם צוות חדש לחלוטין, שבע מדריכות שנשארות פה בלילה עם מקרים שלא יודעות איך להתמודד, סטודנטיות שעוברות הכשרה, שעוברות תמיכה.
<ציפי נחשון גליק: את לא יכולה ישר לפתוח ברגע ולהכניס 12, את חייבת להתאים מסגרת כזאת בהדרכה, בהדרגה, לאורך כל הזמן.
עאידה תומא סלימאן: איזה סוג של הכשרה הן מקבלות?
<ציפי נחשון גליק: הן מקבלות הכשרה, עשינו להן כמה ימים מרוכזים לפני שהן נקלטו בעבודה.
עליזה לביא: את מווסת את זה, ציפי?
<ציפי נחשון גליק: מתוך המציאות של מקרים מאוד מאוד קשים לא היה מתוכנן עוד מדריכה, אבל בגלל שאני מווסתת באמת את הסיטואציות הקשות, אם התשיעית עכשיו תיקלט, כי הגענו לשמונה, אני חייבת מדריכה שלישית.
<ציפי נחשון גליק: עוד אין לי פתרון תקציבי, אבל אני אישרתי היום לחפש.
<ציפי נחשון גליק: אני הולכת למשרד לעשות שיעורי בית ולבקש הגדלה של התקציב.
<ציפי נחשון גליק: זה דבר אחד.
<ציפי נחשון גליק: דבר שני, אנחנו חייבים להתמודד עם הנושא של הפסיכיאטרית.
<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שמשרד הבריאות צריך לתת לנו פסיכיאטרית מתוך מערך של בריאות נפש, שבמקרים הקיצוניים שאנחנו צריכים את התמיכה ללילה או שניים, אי אפשר שאיש צוות שצריך להשגיח פה על 12 יהיה חמש שעות בהמתנה.
<ציפי נחשון גליק: אי אפשר.
<ציפי נחשון גליק: לא נעמוד בזה, לא נקלוט 12.
<ציפי נחשון גליק: אם אנחנו נצטרך, ופה אנחנו זקוקים לבריאות הנפש, אומרת הפסיכיאטרית 'מקרה יותר מדי מורכב בשביל הצוות פה, היא חייבת את הרגיעה של לילה-שניים בבית חולים פסיכיאטרי, בשביל לייצב'.
<ציפי נחשון גליק: אז אני לא יכולה להיות הצוות שלי כאחד האדם ולעמוד שם בתור חמש שעות.
<ציפי נחשון גליק: לא הגיוני.
עליזה לביא: אז מה אנחנו עושים - - -
<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שצריך לעשות פנייה למשרד הבריאות, משרד הרווחה הקים פה מסגרת שחוסכת הרבה מאוד כסף למשרד הבריאות ולתת לנו את התמיכה של הפסיכיאטר.