GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין: נדרשים 10 ימים לרישומו, כך שהספירה של שלושת החודשים תתחיל רק אז.
יעל דיין: אולם בנושא התקנות אני מבקשת שההיערכות תהיה מיידית.
יעל דיין: התקנות צריכות כבר להיות מוכנות כשהחוק נכנס לתחילה.
יעל דיין: אני מאחלת לכולנו הצלחה.
ענת אסיף: אני מבקשת מכל הגורמים ליידע את היועצים המשפטיים במשרדים שיש לקדם את הנושא במהירות ובקרוב.
יעל דיין: אני מקיימת הצבעה על העברה לקריאה שנייה ושלישית של החוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 6) (חובת דיווח על אלימות כלפי בן זוג) התשס"ב2001-.
יעל דיין: התיקונים שהוספו היום: "וייתן" במקום "ויציע לתת" בסעיף 1(ב); הוספת עורכי הדין לרשימת המקצועות החייבים ביידוע; הוספת "המרכזים לטיפול ולמניעת אלימות במשפחה" נוסף על המחלקה לשירותים חברתיים; כמו כן שר המשפטים יהיה אחראי לעורכי הדין שהוספו לרשימה.
יעל דיין: ומכיוון שאני חברת הכנסת היחידה כאן – ההצבעה היא פה אחד בעד החוק.
מיה הולצמן: אני מבקשת לומר עוד כמה מילים: היו"ר דחפה את החוק לאורך תקופה ארוכה ומשמעותית.
מיה הולצמן: אנשים התגייסו לנושא, ואני אישית נכחתי בלא מעט ישיבות.
מיה הולצמן: היו"ר פתחה את הישיבה בהבעת אכזבה מהתוצר הסופי.
מיה הולצמן: אולם לדעתי דווקא לכך פיללנו, אנשי משרד הבריאות ואולי גם אנשי קופות החולים, אך עמדתנו לא התקבלה בתחילה.
מיה הולצמן: זוהי כניסה לנושא חשוב, ותמיד אפשר לשפר את הדברים לכיוון הצעת החוק הקודמת.
מיה הולצמן: יש בחוק הרבה שיתוף בין המטפלים לבין האישה, ובגישה כזאת אפשר לעקוב אחר הדברים בצורה הרבה יותר טובה.
מיה הולצמן: את זה ניסינו לומר לאורך כל הדרך.
יעל דיין: אתם הייתם המודל הטוב של כל הנושא.
מיה הולצמן: נושא חובת הדיווח לא היה נעשה תמיד בהסכמה ולכן היה הרבה יותר קשה לעקוב אחריו.
מיה הולצמן: לדעתי צריך לראות את חצי הכוס המלאה.
יעל דיין: אני כבר ותיקת פשרות.
יעל דיין: התחרטתי על חוקים שלא העברתי, אך לא על חוקים שהעברתי בפשרות והתאמות.
יעל דיין: כאמור, תמיד אפשר להוסיף.
יעל דיין: אני חייבת תודה לעו"ד יהודית קרפ שהחלה בהתנגדות מוחלטת לכל התפיסה אך במקרה או שלא במקרה נכחה בישיבה האחרונה.
יעל דיין: אחר כך מסרה לי עו"ד אסיף שעו"ד קרפ חושבת שיש חשיבות ציבורית להושטת יד לאישה בכל דרך אפשרית, גם אם מדובר ביידוע בלבד.
יעל דיין: הוועדה מקבלת דיווח על רצח אישה ליד נצרת, על ידי בעלה.
יעל דיין: בפתח הישיבה אנו נקבל דיווח על המקרה.
יעל דיין: אמנם זה על חשבון זמנה של הוועדה, אך זו הוועדה היחידה שמקבלת את הדיווחים האלה ואוספת את המסקנות.
יעל דיין: אני אבקש כעת דיווח מהמשטרה.
נורית זיו: אתמול בשעה שבע צלצל ליומן תחנת נצרת חליד חוסין, יליד 1955, נצרת, ומסר כי רצח את אשתו בביתם בשכונת ספפה.
נורית זיו: באחד מחדרי הבית נמצאה גופת האישה ילידת שנת 1955, כאשר עליה עשרות דקירות סכין בגב ובחזה.
נורית זיו: בחקירה, החשוד מסר, כי אמש לקראת חצות החל ויכוח ביניהם.
נורית זיו: הבעל האשים את אשתו בבגידה בו.
נורית זיו: לדבריו, האישה הכחישה את האשמותיו, וביקשה ממנו לעזוב את הבית.
נורית זיו: במהלך הוויכוח החשוד לקח סכין שהיה במטבח ודקר את אשתו דקירות רבות.
נורית זיו: לדבריו, אינו מצטער על המעשה, ותכנן לבצע את הרצח מזה תקופה ארוכה, והלילה ביצע מעשה אותו היה אמור לבצע שנים קודם לכן.
נורית זיו: במהלך עדותו מסר, כי התלונן לא אחת בפני אחיה של אשתו על העובדה כי היא בוגדת בו.
נורית זיו: אחיה של המנוחה נחקר, ולדבריו האישה סיפרה לו כי הבעל חשדן ועוקב אחריה, יחד עם זאת במשפחה לא היתה תחושה של מסוכנות.
נורית זיו: אחיה של המנוחה מסר, כי הבעל מעולם לא העלה בפניו טענות של בגידה.
נורית זיו: בני הזוג מטופלים על ידי לשכת הרווחה של עירית נצרת המעידה על פניות קשות והעדר יכולת לטפל בששת ילדיהם בני שנתיים וחצי עד שלוש עשרה.
נורית זיו: במהלך התקופה הועברו חמישה ילדים לפנימיות ומשפחה אומנת.
נורית זיו: העובד הסוציאלי טיפל במשפחה כאשר הבעל היה בבית הסוהר, לאחר שנידון בגין אלימות במשפחה.
נורית זיו: בני הזוג נמצאו במעקב ובטיפול קבוצתי מיד עם שחרורו.
נורית זיו: שני בני הזוג התעקשו להמשיך לנהל חיים משותפים במהלך כל השנים, וגם לאחר השחרור מהכלא, אוגוסט 2001, כאשר האישה לא העלתה כי הבעל עלול לסכן את חייה.
נורית זיו: גם לאחר מסירת תלונתה האחרונה בגין איום, עדכנה את העובד הסוציאלי וזה נפגש עמה בבית הוריה.
נורית זיו: הוסבר לה על האפשרויות העומדות בפניה, אך היא עמדה על כך שתחזור לחיות עם בעלה.
נורית זיו: נערך על ידיו ביקור נוסף בבית המשפחה לפני מספר ימים, ומהתרשמות המבקר, הילדים טופלו במהלך החג היטב, והאווירה בבית היתה חיובית ונינוחה.
נורית זיו: לגבי העבר של בני הזוג האלה, אני יכולה לדווח, כי בתאריך 12.3.2001 הבעל תקף את אשתו בחלקים שונים בגופה.
נורית זיו: בתאריך 13.3.2001 בשעה זהה, ארבע לפנות בוקר, תקף הבעל את האישה בביתם בנצרת ודקר אותה דקירה שטחית בגב ובבטן באמצעות מברג, וגרם לשריטות בגופה.
נורית זיו: בתאריך 13.3.2001 בשעה 18:00 הוגשה תלונה בתחנת המשטרה בנצרת על ידי האישה.
נורית זיו: החשוד נעצר באותו יום והוגש נגדו כתב אישום ובקשה למעצר עד תום ההליכים.
נורית זיו: בתאריך 17.4.2001 נידון חוסין לשישה חודשים בפועל ושניים עשר חודשי מאסר על תנאי למשך שלוש שנים.
נורית זיו: הוא השתחרר ממאסר ב- 29.8.2001, והם חזרו לחיות יחד.
נורית זיו: ביום 3.12.2001 בשעה 21:35 הגיעה המנוחה למשטרת נצרת והגישה תלונה בגין איום מצד בעלה שאיים עליה ברצח בביתם בנצרת.
נורית זיו: בסוף עדותה היא מציינת, כי עברה לגור אצל הוריה, שם היא מרגישה בטוחה ואין סכנה לחייה.
נורית זיו: בנוסף, אמרה בפני אותו חוקר בנוכחות אחיה, שתלך לבית הוריה.
נורית זיו: נאמר לאחיה על ידי החוקר, שאסור לה לחזור לביתה בשלב זה.
נורית זיו: האישה לא היתה מוכנה לגשת למקלט או למקום אחר בטוח יותר, היא רצתה לשהות בבית אחיה.
נורית זיו: בסופו של דבר היא חזרה לביתה וקרה מה שקרה.
נורית זיו: לגבי התיק השני, באותו יום נרשם מזכר לעצור את הבעל ולאחר מכן נעשה זימון נוסף ב- 18.12.2001.
נורית זיו: כרגע המחוז הצפוני מקיים תחקיר לגבי התיק השני, האם המהלכים בתיק זה היו ראויים או לא.
יעל דיין: אני רוצה להזכיר, כי האישה מתה.
יעל דיין: כרגע, האיש הוא רוצח שהודה.
יעל דיין: התחקירים שיבצע המחוז הצפוני ראויים, אך זה רגע אחד מאוחר מדי.
נורית זיו: אם הייתי מרגישה, כי הכל היה בסדר, הייתי אומרת שהפעולות היו בסדר.
נורית זיו: אנחנו בכל אירוע עורכים תחקיר, גם כאשר הפעילות המשטרתית היא ראויה.
נורית זיו: לגבי המקרה הזה, אני חושבת, כי יש מה לבדוק לגבי הטיפול בתיק השני.
יעל דיין: כאשר הוא השתחרר והמשיך באלימות, והאישה הגישה תלונה והיה נגדו תלוי ועומד תנאי, מה שווה התנאי אם אחרי השחרור האלימות נמשכת?
יעל דיין: מה זאת אומרת שהיא אמרה שהיא לא בסיכון והיא תלך לאחיה?
יעל דיין: מהו המעקב בקטע הרגיש הזה לגבי התנאי?
יעל דיין: מדובר על בן אדם לאחר מאסר, ועל כן מעניין לדעת איזה טיפול שיקומי הוא עבר בבית הסוהר.
נורית זיו: לא הועלתה בפני גורמי הטיפול תחושת סכנה, אך עדיין זה לא פוטר את המשטרה מעבודה נכונה בתיקים שלה.
נורית זיו: לגבי הפעילות בתיק האחרון, אני חושבת, שיש מה לבדוק.
יעל דיין: הביטוי "רצח על חילול כבוד המשפחה" במקרה זה הוא אינו נכון.
יעל דיין: הביטוי הזה מתייחס לרצח שבו הרוצח על פי מסורת מסוימת, הוא מצד בני המשפחה של האישה הנרצחת ולא בן הזוג.
יעל דיין: רצח שבוצע על ידי בן הזוג נכנס למתכונת הרגילה.
יעל דיין: התקשורת עושה הקשר מידי לביטוי הזה ברגע שמדובר במשפחה ערבייה, כאשר אין כלל הבדל בין הרצח הזה לבין רצח אתיופית שבעלה לא אהב שהיא מתאפרת ועל כן רצח אותה.
עמר ג' ראיס: אתמול הייתי אצל המשפחה ושמעתי כעס רב על כך שבתקשורת מתייחסים לרצח הזה כרצח על חילול כבוד המשפחה.
עמר ג' ראיס: אני מתרגש מאוד, כי אני עבדתי באופן אינטנסיבי עם המשפחה הזו, ובמקום לחגוג את החג היום, אני קיבלתי את המתנה הזו.
עמר ג' ראיס: אני התחלתי לעבוד עם המשפחה בזמן שהבעל היה בבית הסוהר.
עמר ג' ראיס: הבעל בתקופה זו לא הפסיק להטריד את האישה דרך הטלפון.
עמר ג' ראיס: הוא התקשר לביתה מאות פעמים וגרם לה חרדה גדולה.
עמר ג' ראיס: הוא התקשר גם לילדים שנמצאים בפנימייה והרעיל אותם נגד האמא, על ידי כך שאמר להם שאמם גורמת לחורבן הבית.
עמר ג' ראיס: האישה היתה חסרת כוחות גם בעניין של קבלת החלטות.
עמר ג' ראיס: עזרנו לה לשכור דירה ולקבל סיוע לשכר דירה.
עמר ג' ראיס: כיוון שהיתה מצויה בתקופה זו בסף תסכול נמוך ואי תפקוד במצבי לחץ, ניסתה להתאבד פעמיים, בסוף יוני ובתחילת יולי.
עמר ג' ראיס: ליווינו אותה, העצמנו אותה והכנו אותה לקראת שחרור הבעל.
עמר ג' ראיס: האישה אמרה שהיא חרדה, על כן הצענו לה את כל האופציות העומדות לצידה.
עמר ג' ראיס: היא כמעט הגיעה לעמותה נגד אלימות בנצרת כדי שילוו אותה ויעזרו לה בהוצאת צו הרחקה מהבית, אבל ברגע האחרון היא החליטה שלא תעשה זאת משום שהיא מרחמת על בעלה ודואגת היכן הוא יגור.
עמר ג' ראיס: מצד שני, היא אמרה שהיא מפחדת שהוא יגיע אליה לביתה ויפגע בה.
עמר ג' ראיס: אנחנו לא יכולנו להתערב בהחלטתה של האישה, אך הזהרנו אותה והודענו לה כי אנו נמצאים איתה כל הזמן.
עמר ג' ראיס: מספר הטלפון שלי היה נמצא איתה כל הזמן.
עמר ג' ראיס: ביקשנו גם מאחיה שיבקרו כל הזמן בביתה, ויודיעו לנו על כל בעיה.
עמר ג' ראיס: מדי שבוע ערכנו שיחה עם שני בני הזוג, כאשר הבעל ישב איתי והאישה ישבה עם עובדת סוציאלית אחרת.
עמר ג' ראיס: הכנסנו לתוך ביתם חונכת סומכת כדי שתתלווה אליה, ותשמע מה שמתרחש בלבה של האישה, כיוון שהבנו כי האישה הזו מסתירה דברים ומגוננת על בעלה.
עמר ג' ראיס: את העניין של קיום איום על שלומה, היא לעולם לא הזכירה בפני הרווחה.
יעל דיין: האם ידעת כאשר היא נפגעה פיזית?
עמר ג'ראיס: אנו לא ידענו שהיא נפגעה פיזית.
עמר ג'ראיס: אני ביקרתי אצלה לאחר שהיא ברחה ממנו לבית משפחתה, והיא לא הזכירה בכלל שהיא נפגעה פיזית.
עמר ג'ראיס: היא אמרה שהיא ראתה אותו משתמש בסמים ופחדה ממנו ועל כן היא הגישה תלונה.
יעל דיין: כאשר הוא פצע אותה במברג לפני שהוא נכנס למאסר לחצי שנה, היה ערעור על העונש הקל שהוא קיבל?
יעל דיין: אחרי שישה חודשים הוא יצא על תנאי?
עמר ג'ראיס: הוא יצא על תנאי.
יעל דיין: הוא קיבל שישה חודשים בפועל, השתחרר על תנאי, ובין השחרור לרצח הוא פגע בה פיזית שוב.
יעל דיין: נורית, לאחר שהוא השתחרר ולפני הרצח, האם האישה מסרה תלונות בעקבות פגיעות פיזיות?
נורית זיו: הפגיעה הראשונה לאחר השחרור בה היא הגישה תלונה היתה ב- 3.12.200, ארבעה חודשים אחרי שחרורו, וזו היתה תלונה על איומים בלבד.
נורית זיו: גם בתלונות הקודמות היא התלוננה על איומים ולא על תקיפות.
עמר ג'ראיס: כאשר אני ביקרתי במשפחתה, היא לא הזכירה שום דבר ממה שהיא הזכירה בתביעה.
עמר ג'ראיס: אני ידעתי על כל מה שקרה לה דרך החוקר בלבד.
עמר ג'ראיס: אני אמרתי לה שאם היא מפחדת לחזור, שלא תחזור.
עמר ג'ראיס: היא לא אמרה לי שגם במשטרה אמרו לה שלא תחזור.
עמר ג'ראיס: אמרתי לה שרק אם היא בטוחה שלא תיפגע והיא רוצה לחזור לביתה, אני לא יכול להתערב בהחלטתה.
עמר ג'ראיס: בכל מקרה אמרתי לה כי אנחנו איתה כל הזמן.
עמר ג'ראיס: נתתי לה את מספר הפלאפון שלי, דבר שלא עשיתי באף מקרה אחר.
יעל דיין: האם מישהו מהילדים נמצא עדיין בבית?
עמר ג'ראיס: רק הילד הקטן בן השנתיים וחצי הוחזר לבית לאחר שהבעל שוחרר מבית הסוהר, דרך ועדת החלטה.
עמר ג'ראיס: התלבטנו הרבה אם להחזיר אותו או לא, אך לבסוף החזרנו אותו והיא טיפלה בו כראוי.
יעל דיין: היכן נמצא הילד כעת?
עמר ג'ראיס: הילד נמצא עכשיו במשפחה אומנת דרך סידור חירום.
יעל דיין: היכן נמצאים הילדים האחרים?
עמר ג'ראיס: הילד הזה ושני ילדים נוספים נמצאים אצל אותה משפחה אומנת, ושאר הילדים בפנימיות.
עמר ג'ראיס: אני רוצה להזכיר, כי בתקופה האחרונה היתה יחסית יציבות במשפחה.
עמר ג'ראיס: בחופשת החג, הילדים ביקרו בבית המשפחה בליווי עובדת סוציאלית, אשר דיווחה על אווירה טובה בבית.
עמר ג'ראיס: אחיה של המנוחה סיפר לי לפני יומיים, כי בני הזוג היו אצלו בבית והוא ראה אווירה טובה ביניהם.
עמר ג'ראיס: גם אתמול דיווח לי האח, כי בני הזוג היו אצלו בבית עד השעה תשע.
עמר ג'ראיס: לאחר מספר שעות התנהלה המריבה שהובילה לרצח.
עמר ג'ראיס: בתקופה האחרונה אנו ראינו יציבות במשפחה.
עמר ג'ראיס: אנחנו עבדנו עם המשפחה הזו כאילו שאנו נכנסים לשדה מוקשים.
עמר ג'ראיס: המשפחה הזו היא משפחה מאוד בעייתית.
עמר ג'ראיס: כאשר הבעל נשלח להסתכלות פסיכיאטרית, ראו כי אין לו שום מחלה פסיכיאטרית, אך יש לו כיוון להפרעת אישיות.
עמר ג'ראיס: אני רוצה לומר, כי קשה מאוד לטפל באנשים כאלה.
יעל הרמל: זו אחת הדוגמאות בהן המחלקה היתה מעורבת מאוד.
יעל הרמל: היו שני עובדים סוציאליים שעבדו רבות עם המשפחה הזו.
יעל הרמל: מקסימום הטיפול שניתן לתת למשפחה אחת, ניתן.
יעל הרמל: אנחנו צריכים ללמוד משהו מהמקרה הזה בגלל שזה לא היה מקרה שהוזנח.
יעל דיין: השאלות נשאלות בגלל העובדה שזה מקרה שלא הוזנח.
עדה פליאל: אני רוצה לציין, כי בפעם הראשונה בה האישה הותקפה, מרץ 2001, היא הגיעה למקלט לנשים מוכות, ועזבה אחרי חודש, מאחר שהוא נעצר ונאסר, לא בהמלצת המקלט.
עדה פליאל: היא עזבה על דעת עצמה ואפילו חתמה על כך כי היא אחראית.
עדה פליאל: במקלט רצו שהיא תישאר, כי רצו מאוד לחזק אותה ולהביא אותה לכלל הבנה לסיכון שהיא נמצאת בו, גם כאשר הוא ייצא מהכלא.
עדה פליאל: הדבר הזה לא התאפשר, כיוון שלא ניתן לכפות שהייה במקלט.
אברהם הופמן: אנשים שמשתחררים מהכלא בגין אלימות במשפחה, הם אלה הזקוקים לטיפול.
יעל דיין: תמיד אנו אומרים שהיתה כתובת על הקיר, כאן היה ספר על הקיר, עם פרקים, תת-פרקים וכותרות.
יעל דיין: כל הדיבורים שלנו בישיבות האחרונות אינם שווים כאשר אנו שומעים על מקרה כזה שהתנהל בדיוק לפי הספר.
יעל דיין: כבר לא מדובר על תקנים נוספים בשביל זירוז הליכים וחובת דיווח, כיוון שגם כאשר הכל מתנהל כפי שצריך, אנו לא מצליחים למנוע מקרים כאלה.
יעל דיין: גם בכל המקרים האחרים לא היה לנו מקרה אחד שלא היה תמרור אזהרה במשטרה, או במחלקת הרווחה.
יעל דיין: העניין הזה של העצמת נשים ונתינת הזכות להחליט, אינו מתנהל כשורה.
יעל דיין: אנו שומעים, כי האישה היתה חסרת ישע.
יעל דיין: היא לא היתה מסוגלת להעריך את המסוכנות של הבעל.
יעל דיין: זה לא תפקיד האישה להעריך את המסוכנות שלו, זה לא תפקידה, אלא תפקיד הרשויות.
יעל דיין: איזו אישה שנרצחה בשנים האחרונות חשבה שהיא בסיכון, מלבד בודדות שהגישו תלונה, אך גם לא מתוך מחשבה שהן מועמדות לרצח?
יעל דיין: לדעתי, האישה לא אמורה להחליט אם היא בסיכון או לא.
יעל דיין: כאשר הבעל יוצא מן המאסר לאחר ההיסטוריה שלו, והאישה ללא הגנה נמצאת עם ילד קטן בבית, זה מצב לא טוב.
יעל דיין: כאשר הבעל ריצה את תקופת המאסר במלואה, כאשר הוא אינו רצה להשתחרר על שליש ולא הביע חרטה ולא רצה להשתקם, אין לנו שום הגנה לתת לאישה.
יעל דיין: למרות ובגלל העונש שהבעל ריצה, הוא יוצא נחרץ עם כל הכעס והתסכול בתוכו.
יעל דיין: האישה היא אמנם עצמאית ושווה, אך בסיכון כזה גבוה, היא אינה עצמאית במידה כזו שאנו נוכל לפטור את עצמנו מאחריות פלילית על ידי זה שנגיד הצענו לה אבל היא לא רצתה.
יעל דיין: שמענו סביב השולחן הזה כי 20% מהנשים מכורות למכות.
יעל דיין: אני מציעה שנצא מהחשיבה הזוועתית הזו.
יעל דיין: אני חושבת, כי אין כאן אף אדם בחדר המרגיש כי הכל נעשה.
יעל דיין: אני לא מבקרת את העבודה הפרטנית של עובד סוציאלי או של משטרה במקום.
יעל דיין: אני מניחה שהיו אנשים נוספים שעזרו ותמכו באישה, כמו משפחתה, רופא וקופת חולים, אך למרות כל זה קרה הצפוי מכל.
יעל דיין: אני לא יודעת מי במשרדים השונים מפיק את הלקחים בצורה מפורטת ומוציא הנחיות לשטח, אשר אומרות כי אם יש לעובד סוציאלי או לשוטר חשד שהאישה היא לא מוסמכת לקבוע את גורלה ומידת המסוכנות היא גבוהה יותר ממה שהיא מעריכה, צריך להכניס כל גורם טיפולי כדי למצוא פתרון שיוציא אותה ממעגל הסיכון.
יעל הרמל: איזה פתרון?
יעל דיין: הפתרון הוא תביעה מהירה, קיצור תהליך בתלונה השנייה.
יעל דיין: לשים את הבעל תחת זכוכית מגדלת מיד עם שחרורו מהכלא, ליצור צו הרחקה עם פיקוח מלא, ולהכניס אותו על סמך התלונה הזו לריצוי התנאי.
עדה פליאל: אני רוצה להזכיר את התופעה של הפרנויה והחשדות כלפי האישה.
עדה פליאל: במקרה המדובר היום, הזוג עבר מדירה לדירה, כיוון שהבעל חשד באישה כי היא מתחילה עם השכנים.
עדה פליאל: גם מקרה הרצח האחרון בחיפה היה על רקע דומה.
עדה פליאל: האישה עצמה אמרה ביטוי בערבית שמשמעו הוא שהגבר סתם את כל החורים בבית כדי שלא יציצו ולא יראו אותה.
עדה פליאל: יש לנו בעיה גם עם תחום הפסיכיאטריה שלא עוזר לנו.
עדה פליאל: מדוע האישה צריכה להיות במצב של חוסר אונים, אם הגבר הוא פרנואיד?
חוסניה ג'בארה: אני מגיעה מהשטח ואני מכירה מקרוב את המצוקות והבעייתיות של הנשים במגזר הערבי.
חוסניה ג'בארה: יכול להיות שהאישה לא רצתה ללכת למקלט או לעמותה המטפלת בנשים מוכות, בגלל השפעת התרבות הערבית.
חוסניה ג'בארה: אנחנו צריכים למחוק את המחשבה כי היא נרצחה על רקע חילול כבוד המשפחה.
חוסניה ג'בארה: מסתכלים על הרצח הזה כאילו הוא רצח פרימיטיבי.
חוסניה ג'בארה: רצח הוא רצח ואסור לנו לחשוב כאילו האישה הזו נרצחה על רקע חילול כבוד המשפחה.
חוסניה ג'בארה: אני מרגישה שמבחינה טיפולית מתייחסים אחרת לאישה ערבייה שנרצחה.
יעל דיין: חוסניה, זו האשמה לא נכונה, בייחוד לאחר ששמעת כאן את כל הפרטים על הטיפול.
חוסניה ג'בארה: אני מרגישה שמייחסים רצח של אישה ערבייה לרצח על רקע חילול כבוד המשפחה, ומתנערים מאחריות.
יעל דיין: בפתח הדברים הזכרנו כי הביטוי של חילול כבוד המשפחה הוא מוטעה במקרה הזה.
יעל דיין: הטיפול, כפי ששמעת, היה טיפול בצורה הכי טובה שיכולה להיות, כולל טיפול ואבחון פסיכיאטרי לגבר, וכולל מאסר.
יעל דיין: זה לא עניין של יהודים וערבים.
חוסניה ג'בארה: אני לא מתייחסת לערבים ויהודים, אני מתייחסת לקריאה של הרצח, כאשר נרצחת אישה ערבייה.
חוסניה ג'בארה: אני חושבת, שצריך שיהיה מעקב מודיעיני אחרי בעל מכה שהשתחרר מהכלא, לאן הוא הולך ומה הוא עושה.
יעל דיין: חוסניה, הבעל לא התחבא.
יעל דיין: האישה חזרה לחיות איתו.
חוסניה ג'בארה: אני יודעת, אבל יכול להיות שהיו מופעלים עליה לחצים רבים כדי שתחזור אליו.
חוסניה ג'בארה: צריכים להיות במעקב אחרי הבעל.
יעל דיין: הופעלו עליה גם לחצים כדי שהיא לא תחזור לחיות איתו ותישאר בבית אחיה.
יעל דיין: זה מקרה שיכול הכי הרבה לאפשר לנו לראות היכן נמצאים החסרים שלנו, בגלל שהכל נעשה כמו שצריך.
יעל דיין: היה טיפול בכל אחד מבני המשפחה, היה מעקב מסור, נאמן ויומיומי.
יעל דיין: זה מקרה כמעט מושלם מבחינת טיפול.
נורית זיו: הבעל אמר שהוא היה צריך לעשות זאת כבר לפני שנים.
נורית זיו: ההחלטה שלו היתה לבצע את המעשה הזה ביום מן הימים.
יעל דיין: נושא הישיבה היום הוא טיפול בגברים מכים.
יעל דיין: ערכנו ישיבות רבות בנושא, הוועדה ביקרה גם בבית נועם, קיבלנו דיווח מעניין לגבי המחלקה השיקומית בחרמון וביקשנו לבדוק את האפשרות להגדיל את מספר האגפים לגברים היושבים בגין אלימות במשפחה, ולהרחיב את זה לבתי סוהר אחרים.
יעל דיין: דובר על הקמת מתקן כליאה נפרד לגברים אלימים.
יעל דיין: המספר הארצי הוא מאוד גדול.
יעל דיין: הוצעו שיטות שונות לטיפול בגברים מכים.
יעל דיין: אנו מדברים על טיפול בשלבים שונים.
יעל דיין: אנו מדברים על טיפול המנסה לגמול מאלימות לפני מאסר, כאשר יש תלונה וחשד וברור כי לפנינו אלימות במשפחה וגבר אלים.
יעל דיין: יכול להיות שיש צו הרחקה, אך עדיין ישנה אפשרות למהלך קיצוני שיוביל למעצר.
יעל דיין: בשלב הזה הטיפול הוא במסגרות וולונטריות, ארגונים וסדנאות.
יעל דיין: השלב הבא הוא כאשר אנו עדים לאלימות ששולחת את הגבר למאסר, כאשר הרבה פעמים המאסר הוא מוקל, או מותנה, או יהיה קיים אם הגבר עובר טיפול שיקומי.
יעל דיין: בית נועם קולט את הגברים לפני מאסר ומטפל בהם.
יעל דיין: בית המשפט רשאי להתייחס לבית נועם כאופציה חלופית לאופציה של המאסר.
יעל דיין: השלב הבא הוא טיפול לאחר המאסר.
יעל דיין: אנחנו מדברים על מערכת שלא מספקת אותנו ולא קיימת.
יעל דיין: ישנו הפחד הנורא של האישה לאחר השחרור.
יעל דיין: אנו צריכים לתת את הכלים המקסימליים לטיפול בתקופת המאסר בבתי הסוהר מבחינה תאורטית, מבחינת התנאים.
יעל דיין: זה כולל יציאה לחופשות, הסדרי ראייה ובחינה של סוג השחרור.
יעל דיין: אני חושבת שלא עשינו מספיק באף אחד מהשלבים, לא לפני, לא בזמן מאסר ולא אחרי שחרור.
יעל דיין: אני לא יודעת מי הגוף שיושב וחושב על כל המכלול.
יעל דיין: היתה לבית נועם דרישה תקציבית כדי להקים עוד בית, שלא נענתה, למרות שאנחנו תמכנו בה מאוד.
יעל דיין: שיקוליו של משרד העבודה והרווחה המשיכו להיות מקצועיים.
יעל דיין: בית נועם מהווה טיפה בים ביחס למספר הגדול של הגברים הזקוקים לטיפול.
יעל דיין: אנחנו חייבים לתת את הדעת גם מבחינה כמותית ולא רק מבחינה איכותית.
יעל דיין: אני לא יודעת עם ישנו תאום בין משרד העבודה לשב"ס, הכולל צוות חשיבה בין משרדי שעובד קבוע על הנושא הזה.
יעל דיין: אנחנו נשמע את הנמצאים לפי סדר ההתרחשויות.
יעל דיין: נשמע קודם על טיפול לפני מאסר או במקום מאסר.
רות בן עמי: יעל, ההערה שלך לגבי הקמת הוסטל נוסף לא ברורה לנו.
רות בן עמי: אנחנו לא יודעים היכן זה עומד.
רות בן עמי: אני יודעת שהתקבלה החלטה עקרונית.
יעל דיין: העניין של תוספת התקציב לנושא האלימות כלל במקור, כאשר דובר על חמישים מיליון וגם כשדובר על עשרים וחמישה מיליון, הקמת הוסטל נוסף לגברים.
יעל דיין: כאשר התקציב קוצץ מ-25 מיליון ל-12.5 מיליון תקצבו את הדברים לפי מידת הדחיפות, והוחלט לא להקים דברים חדשים.
יעל דיין: בראש סדר העדיפויות עמד שדרוג המקלטים ושדרוג ותוספת למרכזים לטיפול באלימות במשפחה.
יעל דיין: נאמר, כי בתקציב של 2002 יהיו 25 מיליון, ובגלל הנסיבות תיערך חלוקה מחודשת.
יעל דיין: החלוקה המחודשת שאני קבלתי ממשרד העבודה והרווחה, לא כוללת את מה שנכלל בתקציב הראשון של 25 מיליון, בין היתר לא כוללת הוסטל נוסף לגברים.
יעל דיין: מחר יש לנו ישיבה העוסקת בתקציב.
יעל דיין: אנחנו נציג את מה שמשרד העבודה והרווחה מציע.
רות בן עמי: אנחנו שומעים את הדברים האלו בפעם הראשונה, ואנחנו בתמימותנו מחכים למכרז.
יעל דיין: כל נושא המקלטים ירד מסדר היום.
יעל דיין: רק מקלט אחד שנמצא כבר בבניה יישאר.
יעל דיין: העברנו הרבה מהתקציב לנערות במצוקה.
יעל דיין: אני לא יכולה להילחם בכנסת על כך שיעבירו את הכסף ממקלטים לנערות במצוקה למקלטים לנשים מוכות או להוסטל לגברים.
יעל דיין: אני לא חלק בהכרעות, אך יש לדעה שלי משקל.
יעל דיין: אנו נתחיל עכשיו לדון על הטיפול בגברים מכים לפני השלב של המאסר.
יעל הרמל: אנחנו מנינו עשר פעילויות שונות לגבי הטיפול בגברים אלימים, באמצעות משרד העבודה והרווחה.
יעל הרמל: הפעילות הראשונה היא צווי הגנה ותזכירים.
יעל הרמל: בשנת 2001 הוצאו 3,055 צווי הגנה.
יעל הרמל: פקידי סעד התבקשו להגיש תזכירים בנושא הזה.
יעל הרמל: אין לנו פרטים מדויקים לגבי כמות התזכירים שהוגשה, אבל זה פחות או יותר חופף למספר צווי ההגנה.
יעל הרמל: בארץ מופעלים 36 מרכזים למניעה וטיפול באלימות במשפחה, ואנחנו מתכננים הקמה של עשרה מרכזים נוספים.
יעל הרמל: 5,000 משפחות מטופלות במסגרת המרכזים לאלימות במשפחה הנותנים טיפול פרטני וקבוצתי, הכולל קבוצות לנשים מוכות, קבוצות לגברים אלימים, קבוצות לילדים עדים לאלימות ובחלק מהמרכזים טיפול במשפחות ובזוגות.
יעל דיין: האם כאשר אתם מציינים 30% טיפול ישיר בגברים אתם מדברים על טיפול וולונטרי, או שחלקם מופנים לטיפול?
ציפי נחשון-גליק: חלק קטן מאוד מופנה על ידי בית המשפט.
ציפי נחשון-גליק: רוב הפניות הן פניות עצמאיות בעידוד המשטרה, או שהם פונים בעצמם כתוצאה מהשינויים שהאישה מבצעת.
יעל הרמל: אני מבינה שעל ההוסטל לגברים אלימים יורחב הדיבור בהמשך על ידי עמותת נועם.
יעל הרמל: ההוסטל של בית נועם מופעל על פי תעריפים במימון של משרד העבודה והרווחה.
יעל הרמל: ההוסטל מטפל ב-40 גברים בשנה.
יעל הרמל: אנחנו מתכוונים להקים הוסטל נוסף.
יעל הרמל: 265 מחלקות לשירותים חברתיים עובדים בנוסף למרכזים לטיפול באלימות במשפחה גם בנושא של טיפול במשפחה וטיפול קבוצתי ופרטני בגברים.
יעל הרמל: מדובר בעיקר באותן מחלקות שאין בהן מרכזים לאלימות במשפחה, או במקומות שיש בהם מרכזים לאלימות במשפחה, אבל נעשה טיפול גם במרכזים וגם במחלקות, בעיקר בערים המרכזיות, כמו תל אביב, ירושלים וחיפה, שבהן נעשה סימולטנית גם במרכז וגם במחלקות.
יעל הרמל: אנחנו מפעילים 59 מרכזי קשר הורים וילדים, שטיפלו בשנת 2000 ב-1,300 משפחות.
יעל הרמל: עיקר העבודה במרכזי הקשר, שאנו רואים בהם חלק מרצף הטיפולים בתחום האלימות במשפחה ובתחום הגברים האלימים, הוא פיקוח על הסדרי ראייה.
יעל הרמל: במקרים רבים מדובר במשפחות בהן הנשים נמצאות במקלטים עם ילדיהן ויש צורך בפיקוח על הסדרי ראייה.
יעל הרמל: מדובר גם על מקרי גירושין קשים ואלימות קשה במשפחה, בהם הדרך היחידה שאב ייפגש עם ילדיו היא במסגרת מפוקחת ומוגנת שמסייעת לקיום הקשרים הקבועים והמפוקחים.
יעל הרמל: יש לנו בעשר רשויות מקומיות עשרה עובדים סוציאליים שעובדים בתחנת המשטרה.
יעל דיין: אני יודעת על אחד עשר עובדים סוציאליים.
יעל הרמל: בפועל יש אחד עשר עובדים, אך המימון של הוועדה הבין משרדית הוא לגבי עשר רשויות.
יעל הרמל: יש רשות אחת המפעילה את זה בתקציבים שלה.
יעל הרמל: בשנת 2000 בוצעו עד כה במסגרת הזו 1,080 פגישות בתחנות המשטרה, כאשר מדובר על גיוס האישה והגבר לטיפול מיידי עם הגשת התלונה.
יעל הרמל: מתוך 1,080 פגישות שנערכו, 31% היו עם גברים, כאשר רובם הגיעו בסופו של דבר לטיפול, למרות שלא כולם נשארו בסופו של דבר בטיפול.
יעל הרמל: אנחנו מקווים להרחיב את הטיפול הזה לעשר רשויות נוספות, כיוון שזה מאוד אפקטיבי.
יעל הרמל: 2,132 תזכירים של הערכת מסוכנות הוגשו על ידי פקידי סעד לסדרי דין בנושא של הערכת מסוכנות על פי חוק למניעת אלימות במשפחה.
יעל הרמל: אנו מפעילים קו חירום ארצי שמקבל 4,500 פניות בשנה, שמתוכם 30% הם מגברים.
יעל הרמל: קו החירום הזה נותן מענה בארבע שפות.
יעל הרמל: הוא מיועד ם לאלימות במשפחה וגם לילדים בסיכון.
יעל הרמל: אנחנו מקווים להרחיב את הפעילות שלו על ידי שיווק נכון, כיוון שאנו רואים עלייה מאוד גדולה כאשר יש שיווק נכון ופרסום נכון של הקו.
יעל הרמל: הקו הוא אפקטיבי ויודע לעשות את ההפניות בצורה נכונה לשירותים הקיימים בקהילה.
יעל הרמל: אנחנו מקיימים גם תכניות הכשרה לעובדים סוציאליים וגם לגורמים מחוץ למשרד במסגרת תקציבים שקיבלנו דרך הוועדה הבין משרדית.
יעל הרמל: ההכשרות ניתנות לשב"ס, משטרה ומשרד החינוך.
יעל הרמל: אנחנו כרגע נמצאים בשלב הסופי של הכנת חוברות מידע בכמויות מאוד גדולות בשפות שונות, על מנת להפיץ אותן בכל מקום שרק ניתן כדי שזה יהיה זמין ונגיש לאנשים הזקוקים לסיוע ועזרה ברמות שונות.
יעל הרמל: אנחנו סיימנו באמצעות אוניברסיטת חיפה, מחקר על היקף ומאפייני האלימות במשפחה, אלימות כלפי נשים, והממצאים יפורסמו בתקופה הקרובה.
יעל הרמל: אנחנו מתכוונים לערוך בתקופה הקרובה יום עיון שאליו יוזמנו כל מי שמתעניין בנושא.
יעל דיין: אנו נשמח אם תתייחסו אלינו כמתעניינים בנושא.
יעל הרמל: אני רוצה לציין, כי אותו מכון התבקש לאסוף תיקוף של הכלי של הערכת המסוכנות.
יעל הרמל: עד היום השתמשנו במודלים שבנינו על בסיס ידע מחו"ל.
יעל הרמל: המכון בדק את הנושא ובשלב הראשון קבלנו כלי שלא עבר את כל הערכות המחקריות, אך בסופו של דבר תוקף כלי, ואנחנו מקווים שבפורום של יום העיון שנערוך יוצג הכלי הזה של הערכת מסוכנות, שישמש לא רק עובדים סוציאליים אלא גם אנשי מקצוע אחרים הנתקלים בתחום של אלימות במשפחה.
יעל דיין: אני מודה ליעל על שהציגה בפנינו דו"ח מעודכן טוב.
יעל דיין: הישיבה היום נוגעת בנושא הטיפול בגברים אלימים באופן כללי.
יעל דיין: הייתי רוצה שהמשתתפים בוועדה יתייחסו לטיפולים עצמם ולתוצאותיהם.
יעל דיין: עד עכשיו שמענו את העובדות ואת הצהרת כוונות.
יעל דיין: אני לא יודעת אם הדו"ח של מכון נרבה, שהציגה יעל, מתייחס גם לדרכי טיפול, או שהוא סיכום תוצאות.
קולט אביטל: יעל הזכירה, כי הטיפול היה אפקטיבי בכמה מן המקרים.
קולט אביטל: יעל, תרחיבי מעט על עניין האפקטיביות.
יעל הרמל: אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה, כיוון שאין לי כאן את הפרטים המדויקים.
יעל הרמל: אני רוצה להזכיר, כי אנו עורכים כעת מחקר מקיף בנושא של דרכי טיפול ותוצאותיהם במסגרות טיפוליות שונות לגברים אלימים.
יעל הרמל: אנחנו נציין את ההוסטל, שירות המבחן למבוגרים ומרכזים לטיפול באלימות במשפחה.
יעל הרמל: מכון מנרבה גם דיבר במחקרו על עניין שביעות הרצון של נשים מוכות, מטיפולים שונים.
יעל דיין: אנחנו כבר די בוגרים במסורת הטיפולית.