GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל דיין: אנחנו פונים לבתי המשפט, ומבקשים לבחון את האפשרות לתגבר את מספר חייבי טיפול.
יעל דיין: לי היה הרושם שיש בעיה של מקומות.
חנה בן עמי: חייב להיות דיווח.
הדרה יעקובוביץ: אני לא בטוחה שצריך להיות דיווח.
הדרה יעקובוביץ: מבחינתי, אם בית המשפט מוציא את הצו, אז הוא גם האחראי על הצו.
הדרה יעקובוביץ: האקט של הוצאת צו הגנה, נחשב כאקט חד פעמי.
הדרה יעקובוביץ: נכון שיש דיון במעמד שני הצדדים תוך שבעה ימים, אבל מבחינת המהות זה אקט חד פעמי.
הדרה יעקובוביץ: אני חושבת שהאקט הזה צריך להיות אקט מתמשך.
הדרה יעקובוביץ: אבחון מסוכנות זה דבר שמתמשך ומשתנה.
הדרה יעקובוביץ: יכול להיות שצריך לקבוע, להזמין את הצדדים בכל מקרה של הוצאת צו, תוך שלושים יום.
נורית זיו: אבל אם היא מפחדת ממנו ותגיד לפני בית המשפט שהכל בסדר?
הדרה יעקובוביץ: אז אולי לשם כך, ננצל את יחידות הסיוע.
יעל דיין: לצו הגנה יש זמניות, אשר מטרתה היא לתת לאישה הגנה בתקופה קצרה בה יכנסו להליך המקובל.
יעל דיין: בית המשפט לא יפתור את הסכסוך.
יעל דיין: הסכסוך ייפתר על ידי כתב אישום ומשפט.
הדרה יעקובוביץ: כאשר נחקק חוק למניעת אלימות במשפחה, היה די ברור שהוא לא מתאים לכל סוג של אלימות, ולא מתאים לכל הגברים האלימים.
הדרה יעקובוביץ: זאת אומרת שצריך להיות אבחון לפני הוצאת הצו, אשר יקבע, האם הגבר הזה הוא שומר חוק, האם הוא יקיים את צו ההרחקה או ההגנה, או שהוא לא יקיים.
הדרה יעקובוביץ: מי שיכול לעשות את האבחון הזה, זה עובד סוציאלי.
הדרה יעקובוביץ: חשוב מאוד שהשופטים לא יקבלו כל פנייה של אישה.
הדרה יעקובוביץ: צריך לתת צו הגנה זמני לשישה ימים, ובינתיים לבקש תזכיר שבו יהיה אבחון כזה.
הדרה יעקובוביץ: אם המסקנה תהיה כי הגבר לא יקיים את צו ההגנה, צריך לפנות להליך פלילי.
יעל דיין: התלונה צריכה להיות מוגשת בכל מקרה.
מלכה גניחובסקי: אבל היא לא מוגשת, נשים מפחדות.
יעל דיין: האידיאל שלנו, הוא שצווי הגנה והרחקה יהיו כלי זמני, ולא פתרון בפני עצמו.
יעל דיין: בחודשים בהם תקף צו ההגנה, צריך להתקיים הליך של התלונה, התביעה והמשפט.
יעל דיין: כאן אנו מתחברים לחוק אחר של קביעת לוח זמנים להליכים.
יעל דיין: לפי מה שאת אומרת, האישה תקבל צו זמני לשבעה ימים, ובתקופה זו יתקיים ההליך.
יעל דיין: לדעתי, בשבעה ימים המערכת לעולם לא תוכל להגיש תזכיר רציני.
יעל דיין: היה רצוי שיהיה חומר אשר אומר כיצד לנהוג במקרה של הפרה.
יעל דיין: הפרה היא תמרור בעייתי.
יעל דיין: הייתי רוצה שבמקרים חמורים בהם ישנה הפרה, המשטרה תתייחס לזה באופן חמור.
יעל דיין: בהפרה חוזרת, אני הייתי מציעה להפעיל את הסנקציה של מעצר, במהירות.
דפנה בוסתן: מה שאני שומעת היום, מזכיר לי את העבר בו היה קיים קצין סכסוכי שכנים ושלום בית.
דפנה בוסתן: אני מבקשת לשמור על ההבחנה בין הצעדים הטיפוליים, ובין המישור הפלילי.
דפנה בוסתן: אנחנו מדברים כאן במישור הפלילי, בו ישנם דברים מאוד ברורים לעשות.
דפנה בוסתן: לדעתי, צריך לתגבר את התקנים במשטרת ישראל, במדור של נורית זיו, שיטפלו בתיקים קריטיים.
דפנה בוסתן: זה אומר שמהרגע הראשון צריך לסמן תיקים כאלו כתיקים מסוכנים.
יעל דיין: זה לא הנושא של הישיבה היום.
דפנה בוסתן: הנושא היא הפרת צווים.
דפנה בוסתן: אנחנו הולכים עם הפרת צווים מול תביעות משטרה, וחוזרים מתוסכלים מבית המשפט.
דפנה בוסתן: היום הופיעה כותרת: "בעל איים בבית משפט לרצוח את אשתו, והוא שוחרר...".
דפנה בוסתן: צריך לתגבר את המעצר עד תום ההליכים.
דפנה בוסתן: אסור לנו לנהל משא ומתן על אכיפת החוק.
דפנה בוסתן: אני מבקשת שלא תצא מהוועדה הזו מסקנה כי יש עודף צווים.
יעל דיין: ביקשתי חוות דעת בשאלה האם הצווים ניתנים בשיקול דעת.
דפנה בוסתן: אני מדברת על חובת מעצר עד תום ההליכים, מבלי להשתמש בכל חלופות המעצרים.
דפנה בוסתן: כולנו יודעים שהבעיה היא במישור הפלילי, בחוק המעצרים.
דפנה בוסתן: ברגע שמישהו מפר צו, הוא מראה כי שום דבר לא יכול לעצור אותו.
דפנה בוסתן: כל צו אחר, הוא חתיכת נייר.
דפנה בוסתן: במקרים המסוכנים, אנחנו משתמשים בצו רק כדי שנוכל לארוב לגבר, ולחכות להפרה הראשונה שלו.
יעל דיין: מי זה אנחנו כאן?
דפנה בוסתן: אנחנו, אלו מקומות שבהם מטכסים עצה במקרים בהם יודעים שזה חמש דקות לפני רצח.
דפנה בוסתן: אני מדברת על שיתוף פעולה בין המשטרה לארגונים למניעת אלימות.
דפנה בוסתן: אנחנו יחד, עושים את הפעולה.
יעל דיין: אז פתרת את הבעיה.
דפנה בוסתן: לא פתרתי את הבעיה.
יעל דיין: אם יש לך שולחן של צוות המסדר את העניין הזה, פתרת את הבעיה.
נורית זיו: המקרים המדוברים, אלו היו מקרים של גברים שהשתחררו ממאסר.
נורית זיו: אז ישבנו יחד, כי ידענו שיכול להיות שתהיה כאן הפרת צו, ואנו חייבים להכין את האינפורמציה למקרה של הפרה.
נורית זיו: באלפי מקרים אחרים אין לנו את השולחן המשותף הזה.
יעל דיין: יש לי הרגשה, כי הקלות שבה מוציאים צו, לא נמדדת מול הקושי של ההליך, כאשר יש הפרה של הצו.
דפנה בוסתן: אני רוצה לומר דבר נוסף על בית המשפט בירושלים.
דפנה בוסתן: משך זמן השיפוט הארוך ביותר, הוא בבית המשפט בירושלים.
חנה בן עמי: בית המשפט לענייני משפחה בירושלים, לא מטפל בכל מקרי האלימות במשפחה.
חנה בן עמי: הוא אפילו לא מטפל ב- 10% מהמקרים.
חנה בן עמי: אין לנו כוח אדם, ועל כן אנחנו לא מתיימרים לטפל בכל התיקים.
חנה בן עמי: אנחנו מקבלים מספר קטן של תיקים, מתוך כלל התיקים של אלימות במשפחה.
חנה בן עמי: רוב התיקים מגיעים לבית משפט השלום.
חנה בן עמי: אנחנו בפיילוט שלנו, רוצים לבדוק אם ניתן לתת טיפול מהיר, ולחפש דרכים לטיפול מהיר ולצורכי ענישה.
חנה בן עמי: אם תערכי סקירה, ותבדקי את מה שקורה עם התיקים האלה, לעומת כלל התיקים של בית משפט השלום בירושלים, תוכלי להגיב.
יעל דיין: זה כמו בית דין רבני הלוקח מספר מצומצם של תיקים, ונותן עדיפות לתיקים בהם יש מרכיב של אלימות.
יעל דיין: אני רוצה לסכם, ולבקש מדפנה שאם היא חושבת שיש מקום לתיקון, שתעביר את זה אלי.
דפנה בוסתן: אנחנו, נעמ"ת, נגיש לך הצעת תיקון שעיקרה לבודד את הפרות הצווים המיוחדות האלה, שמוצאים מחשש לפגיעה בבריאותו של הנפגע, מצווים אחרים.
מלכה גניחובסקי: מה זה הפרות צווים מיוחדות?
מלכה גניחובסקי: כל הפרת צו היא פרוז'קטור, ולא נורה אדומה.
יעל דיין: צריך לבדוק האם המפגש הראשון של בני הזוג עם בית המשפט, כאשר באים לבקש צו, הוא ממצה את כל מה שאפשר.
יעל דיין: אולי ניתן לחזק כאן משהו בתקנות.
יעל דיין: בעניין של הפרת צווים, ההנחיות של המשטרה הן טובות מאוד, אך יש לנו בעיה של מספר התלונות על הפרה.
יעל דיין: זה מתחלק בין נשים שלא מתלוננות בגלל פחד, ובין נשים שלא מתלוננות כיוון שהן יודעות, כי מערכת המשפט לא מטפלת באופן יעיל בהפרת צו, ועל כן חבל על המאמץ.
יעל דיין: אנו מבקשים ממרכזי הסיוע, לסייע במצב של הפרת צו, לאישה, אשר מפחדת להגיש תלונה.
יעל דיין: המשטרה גם כן צריכה להתארגן ולהעביר לבית המשפט מידע שבית המשפט לא יודע.
יעל דיין: השאלה היא, האם כאשר התובע המשטרתי מגיע לבית המשפט, ומעביר את החומר, ישנו בזיון לבית המשפט.
חנה בן עמי: אני רוצה לומר כי, קודם כל לא מגיעים אלינו.
חנה בן עמי: דבר שני, הם פונים עם הבקשה שלהם לבית המשפט לשלום.
חנה בן עמי: במקרים היותר פשוטים, ניתן ללכת לאפיק של בית המשפט במסגרת החוק למניעת אלימות במשפחה, אבל זה לא מונע הליכה באפיק הפלילי.
חנה בן עמי: רוב העניינים יכולים להיפטר במסגרת חוק בית המשפט לענייני משפחה.
יעל דיין: אנחנו ננסה להגיע לזה.
יעל דיין: אני מבקשת מכל הנוכחים להעביר אלי הצעות לתיקון או לחקיקה.
האישה בנושא: הצעות לסדר היום של חברי הכנסת נ' לנגנטל 4980, ר' מלול 4984 הכנסת החליטה בישיבתה מיום רביעי, ז' בחשוון התשס"ב – 24 באוקטובר 2001, להעביר הצעות אלה לוועדה לקידום מעמד האישה, לדיון והסקת מסקנות.
האישה בנושא: הוועדה דנה בהן בישיבתה מיום ו' בחשוון התשס"ב – 23 באוקטובר 2001.
האישה בנושא: בישיבה זו השתתפו נציגו המשרד לביטחון הפנים, וארגוני נשים.
האישה בנושא: הוועדה שמעה את דיווח נציג המשטרה על רצח אישה על ידי בן זוגה בדקירות סכין, ואלימות קשה כלפי נשים: הן הכאת אישה בידי בן זוגה באמצעות פטיש, והן ניסיון אונס בשרותי תחנת הרכבת בתל אביב.
האישה בנושא: הוועדה התרשמה שנקודת התורפה בהגנה על נשים הנתונות לאלימות, קשה עד כדי רצח מצד בעליהן, נמצאת במערכת המשפט במקרים בהם הבעל משוחרר מן הכלא בתנאים מגבילים.
האישה בנושא: נראה, כי בתי המשפט אינם מודעים לסכנה בה נתונה אישה שבעלה משוחרר ממאסר בגין אלימות כלפיה.
האישה בנושא: הוועדה קיימה שני דיונים נוספים בנושא, ביום י"ט בחשוון התשס"ב – 5 בנובמבר 2001:
האישה בנושא: האחד התייחס ספציפית להפרת צווי הרחקה המוצאים בגין אלימות ומופרים על ידי בעלים.
האישה בנושא: הדיון השני התמקד ספציפית במקרים האחרונים של רצח נשים.
התאחדו בקריאה: 1.
התאחדו בקריאה: לנשים הנתונות לאלימות, לפרוץ את קשר השתיקה, ולדווח על אלימות בני זוגן כלפיהן.
התאחדו בקריאה: 2.
התאחדו בקריאה: למשטרה, להגביר את ההגנה על נשים שבעליהן שוחררו ממעצר בתנאים מגבילים.
להלן מסקנות הוועדה: הוועדה פונה לנשיא בית המשפט העליון בבקשה להיפגש, במטרה לבחון הכשרת שופטים למודעות לסכנה האורבת לנשים מוכות, שבעליהן בשחרור ממאסר בתנאים מגבילים.
לביטחון הפנים: לזרז את הטיפול בבעלים אלימים המפרים צו הרחקה, במקרים של תלונות נשים הנתונות לאלימות מצד בני זוגן, על הפרת צווים.
העבודה והרווחה: להנחות את העוסקים בטיפול בנשים הנתונות לאלימות, ובנערות במצוקה, לעודד אותן להתלונן במשטרה על אלימות כלפיהן, כדי למנוע את הרצח הבא.
העבודה והרווחה: להפנותן לטיפול במרכזים לטיפול באלימות.
המשפטים: לקדם חקיקה שתחייב הפעלת עונש מינימום בעבירות מין, על ידי מאסר בפועל, לפחות חלקית.
המשפטים: לבקש מפרקליטת המדינה להעביר לפרקליטויות המחוזיות, בקשה לבחון היטב שחרור מוקדם בתנאים מגבילים של בעלים אלימים, לאור הסכנה האורבת לנשים הנתונות לאלימות.
המשפטים: הוועדה מניחה מסקנותיה על שולחן הכנסת ומבקשת מהשר לביטחון הפנים, שר העבודה והרווחה, ושר המשפטים, לדווח לה תוך שלושה חודשים על התקדמות בביצוען.
המשפטים: ירושלים, י"ט בחשוון תשס"ב (5 בנומבר, 2001).
המשפטים: תודה רבה, אני נועלת את הישיבה.
תמר גוז'נסקי: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה המשותפת לוועדה לקידום מעמד הילד ולוועדה לקידום מעמד האישה.
תמר גוז'נסקי: על סדר היום דיון בנושא: נערות במצוקה, וכן דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת נעמי חזן בנושא: התחייבויות משרד העבודה והרווחה לתמוך בתכניות למתבגרים העוסקים בזנות.
תמר גוז'נסקי: אני מודה לחברת הכנסת יעל דיין, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה שנענתה בהתלהבות להצעה שאנחנו יחד נדון בנושא שהוא קשור מצד אחד לנערות ומצד שני הוא קשור בעצם גם לתפיסה הכללית של מעמד האישה.
תמר גוז'נסקי: בדיון הזה נשמע את נציגיהם של ארגונים שונים וכמובן גם את נציגי משרד העבודה והרווחה וגופים ממשלתיים אחרים.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש שהנושא של נערות במצוקה ונערות בסיכון גבוה חוזר ועולה בדיונים שונים בכנסת.
תמר גוז'נסקי: אנחנו גם בעבר הדגשנו את העובדה המצערת שהטיפול בנערות אינו נמצא באותה רמה של תכיפות מנקודת ראותה של המדינה כמו הטיפול בנערים, ושהמנגנונים והמוסדות שמטפלים בנערים הם בקשת רחבה יותר, ומספר המקומות גדול הרבה יותר, ובמיוחד נתקלנו בקשיים רבים בטיפול בנערות שאנחנו מגדירים אותן כנערות גבוליות, כלומר, נערות שנמצאות בתחילת ההתדרדרות שלהן לאורח חיים מסוכן שכולל שימוש בסמים או זנות או תופעות אחרות.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על התהליך של נשירה סמויה מבתי הספר, שהופכת אחר כך לנשירה גלויה, ובעצם הנערות נפלטות ממערכת החינוך, אבל לא נקלטות במקומות עבודה, אלא דווקא נקלטות באורח חיים עברייני או גבולי עברייני.
תמר גוז'נסקי: אנחנו קיבלנו בחודשים האחרונים פניות זועקות, גם משירותי רווחה ביישובים שונים ברחבי הארץ, וגם מארגונים שהסבירו לנו שהקיצוץ בתקציבים לטיפול בנערות וכמו גם אי העברת התשלומים בזמן הם בעצם מונעים מהם להגיש את העזרה הנחוצה לאותן נערות.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא יודעים כמובן את המספר הכולל של הנערות, אלא רק את המספר הכולל של אלה שמטופלות, אבל אני חושבת שלא אגזים אם אומר שהיום רבבות נערות יהודיות וערביות נמצאות במצב של סיכון, חלק מהן כבר נפלטו מאורח החיים הנורמטיבי, וחלק מהן נמצאות על הסף, כשאנחנו מדברים בנערות שאם לא יצילו אותן בעוד מועד, לא רק חייהן יהיו נוראים ואיומים, אלא בעצם ישנה סכנה חמורה לעצם חייהן.
תמר גוז'נסקי: לכן, חברי הכנסת, אני חושבת שאנחנו, יחד עם הארגונים, ננסה היום לחשוף את הבעיה וגם לנסות להציג כמה הצעות לפתרון או לפחות לשיפור המצב הזה.
תמר גוז'נסקי: הצעת התקציב לשנת 2002 מגדילה הקצבות מסויימות בתחום המקלטים ובתחום הטיפול בנוער עבריין, אבל לעומת זה, בתחומים אחרים שהם תחומי מניעה, ותחומים של טיפול בילדים בסיכון, כולל בנערות בסיכון, אני חושבת שהתקציבים הם מגוחכים, הם לא קיבלו את המקום הראוי להם.
תמר גוז'נסקי: התכנית שהיתה של משרד העבודה והרווחה לטיפול בילדים בסיכון נגמרה, היא יותר לא מתוקצבת ולכן אני חושבת שכל הנושא הזה הוא נושא שאנחנו חייבים להילחם עליו גם לקראת תקציב 2002.
תמר גוז'נסקי: חברת הכנסת יעל דיין, בבקשה.
יעל דיין: אני אוסיף כמה מלים.
יעל דיין: הייתי אומרת שמאה אחוז של הנוכחים כאן אלה אנשים שהם במקצוע.
יעל דיין: זאת אומרת, שכך או אחרת העבודה שלהם, בין אם זה במשרד, בין אם זה בארגון וולונטרי, עוסקים בנושא של נערות במצוקה , נערות בסיכון.
יעל דיין: אני רוצה לומר שהנושא משיק לשתי הוועדות, כי עיקרו בנושא הגיל.
יעל דיין: אנחנו לא מדברים כאן על ילדים, אנחנו מדברים על נערות, ושנה אחרי זה אנחנו מדברים על נשים במצוקה או בסיכון או מוכות.
יעל דיין: זאת אומרת, זה מין קו גבול שחייב להיות אולי הנקודה המושקעת ביותר, משום שאם אנחנו לא תופסים את זה בזמן - לכן אני לא מדברת על ילדים בסיכון שזה סיפור מכל הבחינות, הסיכונים שלהם הם שונים לגמרי - אני מדברת על נערות במצוקה, ויש הבדל בין נערות במצוקה או נערות בסיכון.
יעל דיין: הנקודה הזאת, לפני שהן תעבורנה להיות על תקן מבחינת הגיל לא של נערות אלא של נשים, זה לא רק שהן יעברו מטיפול של הוועדה בראשות תמר לוועדה בראשותי.
יעל דיין: אם לא נתפוס את נקודת הסיכון הזאת כאשר הן נערות, אז אנחנו איבדנו אותן.
יעל דיין: זאת אומרת, אין סיכוי שנערה שלא טופלה שהמצוקה שלה והסיכון שהיא נמצאת בו לא טופלו, תהפוך אחר כך להיות אישה רגילה, פשוט תצא מזה איכשהו בלי טיפול ובלי סעד, והיא אחר כך תהפוך להיות סתם אישה ככל הנשים.
יעל דיין: היא תיפול למסגרות החמורות ביותר, לא נערה אלא כאישה.
יעל דיין: לכן, אני אומרת את זה מנקודת המבט של הוועדה שלי, כדי שלא נקבל את המספרים האיומים והמבהילים של נשים שנמצאות תחת אלימות כזאת או אחרת, בסיכון כזה או אחר, בואו נשים את המרכז הטיפולי על הגיל הזה שהוא המעבר.
יעל דיין: כל נערה במצוקה, נערה בסיכון שאנחנו מצילים, לא תהפוך להיות אישה מוכה, אם גרועה, אישה שלא נקלטת, שלא תורמת, שלא עובדת.
יעל דיין: זאת אומרת, זה לא צריך להיות.
יעל דיין: אנחנו מקדישים את עיקר תשומת הלב לילדים, כי זה הגיל הרך ואלה ילדים קטנים, ויש בזה משהו אמוציונלי שאנחנו רוצים להציל.
יעל דיין: אם לא הצלחנו, זה הופך להיות נערים ונערות במצוקה, ואחר כך אנחנו שוב פעם מזדעזעים כולנו כששומעים על רצח אישה ועל 200,000 נשים מוכות.
יעל דיין: בואו נתפוס את חוליית הביניים הזאת גם מבחינת תקציבים, גם מבחינת טיפול, גם מבחינת מיומנות ומקצועיות.
יעל דיין: היום יש לנו כלים שלא היו אף פעם .
יעל דיין: היום אנחנו יודעים במה מדובר.
יעל דיין: אנחנו יודעים את סוג המסוכנות, אנחנו יודעים לעשות הערכות.
יעל דיין: זה לא במאה אחוז, זה לא הרמטי.
יעל דיין: אנחנו יודעים איזה פתרון אנחנו יכולים להציע.
יעל דיין: כפי שאמרה תמר, על השולחן מספר נושאים לדיון.
יעל דיין: הייתי רוצה להתרכז, בכל אופן אנחנו עומדים בפני תקציב ובפני סיום תקציב.
יעל דיין: אנחנו טרחנו בנושא הזה של נערות במצוקה מבחינה תקציבית, כאשר קיבלנו תוספת תקציב דרך משרד ראש הממשלה למשרד העבודה והרווחה, ואז, למרות שזה היה מטעם הוועדה למעמד האישה, סימנו כמה נושאים לגבי נשים.
יעל דיין: אני רוצה לשמוע ואנחנו נשמע את זה ממנחם וגשל ואחרים ממשרד העבודה.
יעל דיין: אז הובטח לנו, ואני חוזרת על זה, ואני שמחה שזה בשידור חי.
יעל דיין: כל היושבים כאן יודעים שהובטחו 25 מיליון אחרי שזה קוצץ מ-50 ל-25 מיליון.
יעל דיין: היינו אז ביולי, אמרו: חצי שנה כבר עברה, הפסדתם.
יעל דיין: קיבלנו בפועל, וחלק גדול מזה הלך לשידרוג המקלטים, וכן הלאה.
יעל דיין: קיבלנו בפועל 12.5 מיליון על החצי שנה שנותרה מ-2001.
יעל דיין: והובטח באותו מעמד על ידי ראש הממשלה, על ידי מנכ"ל משרדו בנוכחות רונית לב-ארי, שבבסיס התקציב על אותו בסיס של חלוקה שכוללת גם נערות, על אותו בסיס, שבבסיס תקציב 2002 יהיו 25 מיליון, כלומר הסכום המלא.
יעל דיין: אני שמחה, עם טלוויזיה או בלי טלוויזיה, ועדה אחת או שתיים או שלוש, פשוט לשאול האם אכן בסיס תקציב 2002 כולל את ההבטחה הזאת, או שאנחנו צריכים מחדש לצאת לרחובות ולהפגין ולסגור מקלטים ולבוא עם אותם לחצים כמו שעשינו כאשר הובטח לנו הסכום מלכתחילה.
תמר גוז'נסקי: תודה רבה לחברת הכנסת יעל דיין, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האשה.
תמר גוז'נסקי: בתשובה לשאלתך, יעל, אני לא יודעת מה יאמרו נציגי משרד העבודה והרווחה, אבל בסעיף שנקרא השירות לטיפול בנערות ונשים במצוקה, יש תוספת של 10 מיליון שקל, ולא של 25 מיליון.
תמר גוז'נסקי: אז אני לא יודעת מה יסבירו נציגי המשרד - - -
יעל דיין: 25 מיליון זה כולל הכול, כולל נשים ונערות.
תמר גוז'נסקי: אני אומרת, לשירות לטיפול בנערות ונשים במצוקה יש תוספת של 10 מיליון.
תמר גוז'נסקי: קודם כל, חשוב שיש תוספת, אבל זה לא ה-25 מיליון שגבירתי דיברה עליהם.
תמר גוז'נסקי: מדובר בטיפול בנערות ונשים, אבל נשמע אחר כך מה שיאמרו לנו.
תמר גוז'נסקי: חברת הכנסת נעמי חזן, ההצעה שלך לדיון מהיר.
נעמי חזן: אני מברכת ובוכה על הדיון הזה, כי בכנסת ה-13, אם אני לא טועה, היתה ועדת חקירה פרלמנטרית בראשותו של חבר הכנסת בני טמקין, שעסקה בדיוק בנושא של נערות במצוקה.
נעמי חזן: חלק מהנוכחים פה נכחו גם בישיבות הוועדה.
נעמי חזן: אנחנו נמצאים עכשיו שש שנים לאחר מסקנות הביניים של אותה ועדה, ולצערי הרב במקום שהמצב ישתפר, הוא החמיר.
נעמי חזן: גבירותיי, יושבות הראש, אני ביקשתי דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי בנושא ספציפי, שהוא בעצם מיקרוקוסמוס של הבעיה שאנחנו דנים בה היום.
נעמי חזן: מאז תחילת השנה הזאת, שנת 2001, לא מילא משרד העבודה והרווחה את התחייבותו המפורשת להעביר 480 אלף שקלים לעמות על"ם, עבור תמיכה בתכנית שהיא מקיימת כבר הרבה זמן, להתערבות למתבגרים העוסקים בזנות או המועסקים בזנות.
נעמי חזן: יש כאן התכתבות מאוד ענפה בנושא הזה, גם של עמותת על"ם וגם של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.
נעמי חזן: אנחנו נמצאים באמצע נובמבר, ומדובר ב-480 אלף שקל שעשויים להציל באמת מתבגרות שעוברות תהליך קשה מאוד של ניצול מיני.
נעמי חזן: אין תכנית אחרת כזאת בכל הארץ, והכסף לא מועבר.
נעמי חזן: כל הפניות בעניין הזה הן פשוט ללא מענה.
נעמי חזן: לכן, תכנית יקרה חשובה משמעותית, פשוט לא מיושמת, ואני מוכרחה להודות שאני לא מבינה למה את לא זכית לתשובה, ואני הייתי חייבת לבקש דיון מהיר כדי להגיע לתוצאה.
יעל דיין: גם אני.
יעל דיין: אני פניתי לראש הממשלה בעניין הזה, וגם אני לא זכיתי לאותה תשובה שאתם לא זכיתם לה.
נעמי חזן: מי שמעוניין בנושא הזה, הנה התכתבות אחת.
נעמי חזן: ודאי וודאי לחברת הכנסת יעל דיין יש התכתבות נוספת.
נעמי חזן: זה סך הכל חצי מיליון, שזה מתוקצב.
נעמי חזן: באותה הזדמנות, משרד העבודה והרווחה לא העביר תיקצוב שהתחייב לו לחמש משרות של עובדות סוציאליות לנערות במצוקה בקרב העולים מאתיופיה.
נעמי חזן: הבקשה שלי לדיון מהיר היא גם בסוגיה הזאת.
נעמי חזן: למה אני מעלה את זה בחריפות כזאת?
נעמי חזן: כי בסופו של עניין כל התכניות וכל האסטרטגיה בנושא נערות במצוקה מתורגמות לתכניות פרטניות.
נעמי חזן: ואם אחרי מאמצים כל כך כבירים ואישור התכניות ואישור התקציב, הדבר לא מבוצע בגלל רשלנות של הרשויות, אני רואה בזה פשע, ואני מבקשת שלפחות לגבי הנושא של הדיון המהיר יהיו פה מסקנות חד-משמעיות כולל העברת כספים.
נעמי חזן: ואם אני אצא ואני אכנס, זה רק למטרה חברתית טובה, להיכנס לכנס של אדווה ולחזור לכאן.
תמר גוז'נסקי: אנחנו ביקשנו מהגב' טלל דולב, שהיא מנהלת מחקר במכון ברוקדייל, להכין לנו נתונים ותיאור וניתוח של מצב הנערות במצוקה ובסיכון, כדי שנוכל להבין באיזו קבוצה חברתית אנחנו מדברים ומה המאפיינים שלה.
טלל דולב: רציתי לדבר על כמה דברים מאוד מרכזיים שעלו פה בפתיחה.
טלל דולב: קודם כל, התפיסה שצריך להתחיל מוקדם ולתפוס את הנערות לפני שהן נהיות נשים.
טלל דולב: אני חושבת שאחד הדברים שאני רוצה לטעון, הוא שזה נכון לא רק לפני שהן הופכות להיות נשים מוכות, אלא זה נכון לגבי טווח רחב יותר של מצבי מצוקה, סיכון, איך שאנחנו רוצים לקרוא להם.
טלל דולב: זה אחד הנושאים שיעלו בנתונים.
טלל דולב: מיכל, שיושבת פה לידי שואלת כל הזמן את השאלה: נערות במצוקה או מצוקה של נערות?
טלל דולב: למושג של נערות במצוקה מתלוות כל מיני קונוטציות שהולכות בכיוונים מסויימים, של אלימות, של אלימות מינית, של ניצול, של נשים מוכות אחר כך.
טלל דולב: אני רוצה להשתמש בהזדמנות הזאת לפתוח את זה קצת יותר רחב.
טלל דולב: יש עוד מצוקות של נערות, הן אולי לא כל כך דרמטיות, אבל אנחנו צריכים להתייחס אליהן בתור חברה.
טלל דולב: כמכון מחקר, אחד הדברים הראשונים שאנחנו עושים, זה לבדוק מה אנחנו יודעים, וזה קצת סיפור, אז אני מבקש ללכת צעד צעד מההתחלה עד הסוף.
טלל דולב: שאלנו את עצמנו האם יש לבנות צרכים ייחודיים, מהם הצרכים, ומהם המענים שניתנים למכלול הצרכים האלה למערכת השירותים, כשהשאלה היא לא איפה נשים את החצי מיליון שקל הבאים, אלא באמת איך אנחנו רוצים לראות את התמונה בחשיבה קצת יותר אסטרטגית.
טלל דולב: התחלנו להסתכל בנתונים, ועל פניו - הוועדה למעמד האשה זה מתאים לנושא - בנות טובות יותר מבנים.
טלל דולב: לכאורה, אין בעיה.
טלל דולב: לבנות יש יותר בגרות, בנות נושרות פחות, יש פחות בנות שהן נושרות סמויות, והנתונים מופיעים.
טלל דולב: יש פחות התנהגויות ולא נורמטיביות בקרב בנות, אם אנחנו מדברים על סמים, אלימות ואלכוהול.
טלל דולב: בנות מצליחות יותר גם במסגרות מיוחדות, ולא אביא כאן נתונים, כי חלק עוד לא פורסמו.
טלל דולב: יש סידרה של מחקרים על מגוון של נפגעות אלטרנטיביות, והבנות מצליחות בעצם הרבה יותר.
טלל דולב: שאלנו את עצמנו: אם כל כך טוב, אז בשביל מה הגענו לדיון, והאם באמת בנות טובות מבנים?
טלל דולב: כשמתחילים לחפור קצת יותר לעומק בנתונים, רואים כל מיני דברים שלא רואים מהמבט הראשון.
טלל דולב: קודם כל, יכול להיות שבנות הן בסיכון יותר גבוה, למרות שיש פחות בנות בסיכון.
טלל דולב: אנחנו רואים את זה בכך שבנות מעטות יותר נוטות להשתלב במסגרות נורמטיביות, אם הן נושרות, ותיכף נראה את זה.
טלל דולב: יכול להיות שהתנהגויות שוליות של בנות הן קיצוניות יותר או נתפסות כקיצוניות יותר מאשר של בנים.
טלל דולב: חוץ מזה, מצאנו עדויות למצבי סיכון שונים בקרב בנות מאשר בנים, שאנחנו פחות מסתכלים עליהם והם לא מופיעים בנתונים קודם.
טלל דולב: הדבר האחרון שנדבר עליו, הוא שחלק מהצרכים שהם ייחודיים לבנות, לא נענים במסגרת מערכת השירותים, מכל מיני סיבות של המערכת.
טלל דולב: אי אפשר להגיד שזה רק בגלל שהן בנות, אבל הם לא נענים.
טלל דולב: בואו נסתכל קצת על הנתונים האחרים האלה.
טלל דולב: יש יותר נושרים מנושרות, ויש אותו מספר מנותקות - זאת אומרת, ההסתברות של בת להיות מנותקת ברגע שהיא יוצאת ממסגרת בית ספר, היא הרבה יותר גבוהה.
טלל דולב: למשל, בקרב בני נוער שסיימו מפת"נים, ואני לא יכולה לתת נתונים מדוייקים, יש פי-שניים בנות מבנים שיושבות בבית ולא עושות כלום אחרי שהן סיימו את המסגרת.
טלל דולב: שאלנו את הילדים האלה מה התכניות שלהם לעתיד.
טלל דולב: יש שם קבוצה של ילדים שאומרים שאין להם תכניות לעתיד, ביניהם אחוז הבנות הוא הרבה יותר גבוה.
טלל דולב: מאלה שאין להם תכניות לעתיד, פי-שניים הן בנות מבנים.
טלל דולב: אנחנו רואים מה התפיסה שאנחנו נותנים להן באמת כנשים בחברה, גם אם הן לא יהיו מוכות ולא יתעללו בהן מינית.
טלל דולב: הסתכלנו על התנהגויות שוליות.
טלל דולב: קצת קשה להבין את זה, אבל מה שאנחנו רואים, הוא שבאמת התנהגויות שוליות נפוצות יותר בקרב בנים, וגם נפוצות יותר בקרב בנים בסיכון.
טלל דולב: אבל אם אנחנו משווים בנות בסיכון ובנות בטיפול השירות לקידום נוער לכלל הבנות, אנחנו רואים שאם בכלל הבנות יש 17% שמעורבות בהתנהגויות אלימות קיצוניות, בקרב הבנות בסיכון זה 52%.
טלל דולב: הפערים הם הרבה יותר גדולים מאשר בקרב בנים, כך שבת כזאת, יחסית לבנות גילה, יחסית לבנות כיתתה, היא הרבה יותר בולטת בשטח.
טלל דולב: אנחנו רואים את אותם נתונים לגבי שימוש באלכוהול.
טלל דולב: כלומר, מיד יש פנייה להתנהגות שהיא הרבה יותר קיצונית משל שאר הבנות, למרות שזה פחות משל הבנים, וצריך לקחת את זה בחשבון, כי החברה מגיבה לפי נורמות.
טלל דולב: הסתכלנו קצת על מדדים שונים של סיכון, ואלה נתונים לגבי כלל התלמידות בגילאי 15-17.
טלל דולב: זה הגיל שבו אנחנו רוצים לתפוס אותן, כדי לטפח את היכולת שלהן להיות נשים תורמות בחברה.
טלל דולב: אם מסתכלים על אלימות וסמים, יש יותר בנים, אבל מבין התלמידות במדינת ישראל, 33% מהבנות עשו דיאטה, 33% לא עוסקות בפעילות ספורטיבית, כלומר, פחות מפעם בחודש.
טלל דולב: 32% מהבנות, יחסית ל-25% מהבנים, מבטאות תחושת חוסר אונים.
טלל דולב: אותן פרופורציות אנחנו רואים לגבי תחושות חוסר ביטחון, ולגבי ביטוי של סימפטומים סומטיים, כמו כאבי ראש, כאבי בטן, מחלות, שאנחנו מייחסים אותם לקשיים רגשיים.
טלל דולב: האחוזים הם מאוד גבוהים.
טלל דולב: מה המגמה?
טלל דולב: בכיתה ו' הבנים והבנות הם אותו דבר.
טלל דולב: הפערים הענקיים בין הבנים והבנות נוצרים במהלך שנות ההתבגרות, וזו תופעה שבזכות העמיתים שלי באשלים, גם ראינו שהיא מתועדת היטב בספרות.
טלל דולב: אם אנחנו מסתכלים לאור הנתונים האלה על מערכת השירותים, אז אנחנו רואים עוד פעם שהשאלה של להעביר עוד חצי מיליון שקל בעצם יכולה להפוך לעיקר, כאשר בעצם אנחנו יכולים לראות שאלמנטים רבים של המערכת שלנו לא מכוונים לטיפול בבעיות האלה, מכל מיני סיבות.
טלל דולב: קודם כל, יש מחסור בשירותים ובפיתוח של גישות חדשניות לבנות בעלות התנהגות שלילית ועבריינית, ואני יודעת שבמשרד העבודה והרווחה עובדים על תכנית חדשה, ועובדים על מדיניות חדשה, לאור המחסור שאיתרו בזה.
טלל דולב: יש אפשרויות מאוד מוגבלות למסלולים מקצועיים.
טלל דולב: אנחנו רואים שהן אחר כך נשארות בבית, אבל זה בגלל שהן למדו ספרות ומטפלות, ובעצם המטרה במסלולים האלה היא לעשות אותן נשים יותר טובות, כך שגם אם הן מצליחות יותר, הן בסופו של דבר נשארות ללא תעסוקה.
טלל דולב: בארץ יש שירותים מאוד מוגבלים למניעה ולקידום בריאות.
טלל דולב: מכיוון שהרבה מהבעיות של הבנות נופלות ברובריקה הזאת, היעדר שירותי מניעה פוגע גם בבנים, אבל פוגע איכשהו יותר בבנות.
טלל דולב: אותו דבר לגבי יעוץ ובריאות הנפש.
טלל דולב: מכיוון שהשירותים האלה בארץ לבני נוער הם מאוד מוגבלים, אבל הבעיות יותר חמורות אצל הבנות, זה פוגע יותר בבנות.
טלל דולב: כתוצאה מכל זה, המודעות לזה שהדברים האלה קיימים, המודעות לתהליכים האלה, היא מאוד נמוכה, והיא לא קיימת במרבית השירותים.
טלל דולב: ולכן, גם כאשר אנחנו נכנסים לשירות, יש אנשים שיודעים לטפל באלימות ובסמים, יש פחות אנשים שיודעים לטפל בבעיות דימוי עצמי ובבעיות דימוי גוף, המודעות לבעיות של הבנות יותר נמוכה, ולכן אולי אנחנו לא רואים אותן.
טלל דולב: כשניסינו לעשות בשביל משרד העבודה והרווחה איזושהי הערכה של כמה בנות בסיכון יש, הגענו למסקנה שיש לפחות פי-שניים או פי- שלושה יותר ממה שמטופלות היום.
טלל דולב: אני חושבת שהמסר המרכזי הוא שצריך לראות איך מגבשים אסטרטגיה חדשה שלוקחת בחשבון את מכלול ואת טווח הצרכים של הבנות, ולא להישאר בקבוצה הזאת שברחו ממסילה וברחו מצופיה, ובאמת הן בעיה קשה ואין מה לעשות איתן, ואלה שברחוב, אלא באמת לראות את האסטרטגיה, האם הכל מתרגם לפתרונות פרטניים, איך מחזקים את השירותים החלשים, ולערוך את הדיון בעצם בקווים הכלליים האלה.
תמר גוז'נסקי: תודה רבה לטלל דולב.